Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-22 00:00:00

В травні 2010 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 21.07.2001 року по 19.10.2009 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання вони придбали будинок, який за час шлюбу значно розбудували, самочинно добудувавши житлові приміщення та господарські споруди. Після розлучення, оскільки між нею та колишнім чоловіком виникали постійні конфлікти, вона зверталась до суду з позовом про визнання права власності на ? частину будинковолодіння та поділ рухомого майна, придбаного за час спільного життя подружжя. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 05.02.2010 року по даній цивільній справі було затверджено мирову угоду, згідно якої у особисту приватну власність в порядку реального поділу майна подружжя позивачці було виділено ? частину будинковолодіння у складі житлового будинку з господарськими спорудами та надвірними будовами, а інша частина залишена у володінні відповідача по справі -[PERSON] На підставі ухвали суду позивач провела державну реєстрацію права власності на ? частину будинковолодіння. Після судового процесу відносини з колишнім чоловіком відновились та вони знову стали жити разом. За час спільного проживання за спільні кошти вони замовили та виготовили кухонні меблі, які встановили в будинку. На даний час між сторонами відносини знову погіршились, тому виникла необхідність здійснити реальний поділ майна. Домовленості з даного питання з відповідачем позивач знайти не могла, тому вимушена була звернутись до суду та просила визнати кухонні меблі об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнати за нею право власності на ? частину кухонної меблі, здійснити поділ будинковолодіння з визначенням порядку користування приміщеннями у житлових та нежитлових приміщеннях будинковолодіння та зобов'язати [PERSON] не перешкоджати та не створювати різного роду перешкоди у володінні та користуванні будинковолодінням відповідно до варіантів поділу, а також стягнути на її користь понесені судові витрати. В подальшому, після проведеної по цивільній справі судової будівельно-технічної експертизи, позивач свої позовні вимоги збільшила та, обравши І варіант запропонованого висновком експерта варіанту реального поділу будинковолодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, просила суд винести рішення, яким: - визнати кухонні меблі, які виготовлені на замовлення у фірмі «Квадрат»та установлені 11.05.2010р. у житловому будинку по [ADDRESS], спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] з дня придбання в наслідку набуття права спільної сумісної власності за спільні кошти під час спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, - визнати за нею право власності на ? рівну частину кухонної меблі, виготовлених на замовлення у фірмі «Квадрат»та установлені 11.05.2010р. у житловому будинку по [ADDRESS], - здійснити поділ будинковолодіння з визначенням порядку користування приміщеннями у житлових та нежитлових приміщеннях будинковолодіння, з визнанням порядку користування земельною ділянкою із застосуванням висновків Регіонального судово -експертного бюро №90/10 від 4.10.2010р., - визнати за позивачем право власності та в порядку реального поділу в натурі виділити їй у володіння та користування ? частину будинковолодіння по [ADDRESS], по І варіанту по співвласнику №2 зі складовими у вигляді приміщення у будинку літ.«А-1Ж: житлову кімнату 1-5 площею 5.2 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 5.7 кв.м., загальними площами 10.9 кв.м.; у прибудові літ.«А1-1Ж»: коридор 1-1 площею 3.1 кв.м., санвузол 1-2 площею 5.3 кв.м., кухня 1-3 площею 7.1 кв.м. на загальну площу 15.5 кв.м.; у надвірних будовах і спорудах: гараж літ.«Г», ? частина вбиральні літ.«Д», ? частину воріт №1, ? частину огорожі №2, що складає 50/100 частин - тобто ? частина будинковолодіння, - в порядку реального поділу будинковолодіння по [ADDRESS], в натурі залишити у володінні та користуванні [PERSON] приміщення у будинку літ.«А-1Ж: житлову кімнату 1-6 площею 14.9 кв.м.; у прибудові літ.«А1-1Ж»: житлову кімнату 1-7 площею 16.8 кв.м.; у надвірних будовах і спорудах: прибудову літ.«а», погріб літ.«пг», ? частину вбиральні літ.«Д», навіс літ.«Ж», ? частину воріт №1, ? частину огорожі №2, що складає 50/100 частин, - тобто ? частина будинковолодіння, - лінія розподілу горищного приміщення житлового будинку по [ADDRESS] проходить по лінії розподілу житлового будинку літ.«А-1Ж»без обладнання поділяючої перегородки з улаштуванням окремого виходу з кожної частини горищного приміщення, - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію різниці в розмірі 911 грн., - зобов'язати [PERSON], у житловому будинку по [ADDRESS], здійснити демонтування дверних блоків між приміщеннями 1-1 і 1-8, 1-5 і 1-4 , 1-1 і 1-2, 1-1 і 1-3, закласти отвори між приміщеннями 1-1 і 1-7, 1-1 і 1-8, демонтувати віконний блок в приміщення 1-4 із збільшенням отвору та установкою дверного блоку з подвійними дверима, організувати вхід до квартири для співвласника №2, демонтувати перегородки між приміщеннями 1-1 і 1-2, 1-1 і 1-3 і частину перегородки між приміщеннями 1-4 і 1-5, організувати приміщення житлової кімнати площею не менш 15.0 кв.м. для співвласника №2, кухні площею не менш 7.0 кв.м.,, коридору шириною не менш 1.0 м., облаштувати квартиру самостійними системами опалення, електроосвітлення, газопостачання і водопостачання, - зобов'язати [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS], здійснити демонтування дверних блоків між приміщеннями 1-1 і 1-7, 1-1 і 1-2, демонтувати віконний блок та частину перегородки в приміщення тамбуру 1-8, збільшити тамбур в розмірах для співвласника №1, пробити дверні отвори з улаштуванням перемичок та встановити дверні блоки між житловою кімнатою 1-6 і приміщенням 1-7, між приміщеннями 1-7 і 1-8, в приміщенні 1-7 звести перегородку з установкою дверного блоку та організувати приміщення кухні площею 7.0 кв.м., коридору шириною не менш 1.1 м., облаштувати квартиру самостійними системами опалення, електроосвітлення, газопостачання і водопостачання, - зобов'язати [PERSON] та [PERSON] для організації окремих квартири для співвласників здійснити переобладнання житлового будинку по [ADDRESS], з дотриманням вимог ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва»і «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», отриманням дозволів на переобладнання та узгодженням з Державною пожежною інспекцією і газовим господарством, - залишити у спільному загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] вбиральні на території подвір'я по [ADDRESS], під умовним позначенням літерою «Д», та земельну ділянку на території подвір'я, - визначити порядок користування земельною ділянкою на території огороду по [ADDRESS], по І варіанту виділивши [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки загальною площею по 325 кв.м. що відповідає ідеальній частці, а саме по ? площі земельної ділянки загального користування -по 193.0 кв.м., земельної ділянки індивідуального користування -по 132.0 кв.м., - визначити в порядку користування земельної ділянки на території огороду по [ADDRESS], межу земельної ділянки від точки А на лівій боковій межі на відстані 17.0 кв.м. від [ADDRESS] до точки Б на відстані 8.65 кв.м., від точки Б по прямій на відстані 6.6 кв.м. до точки В, розташованій на межі з земельною ділянкою [ADDRESS], від точки Б під кутом на відстані 25.9 кв.м. до точки Г, розташованій на тильній межі земельної ділянки по [ADDRESS]. Точка А ділить ліву бокову межу земельної ділянки по [ADDRESS] на дві частини 17.0 м. і ломана лінія 25.93 м. (7.2 м. + 18.73 м.), точка В ділить межу з ділянкою [ADDRESS] на дві частини: ломана лінія 22.24 м. (12.24 м. + 10.0 м.) і ломана лінія 27.87 м. (4.29 м. + 6.78 м. + 16.8 м.). Точка Г ділить тильну межу земельної ділянки по [ADDRESS] на дві частини: 3.25 м. + 3.85 м., - зобов'язати [PERSON] не перешкоджати їй особисто і не створювати для неї різного роду перешкод у володінні та користуванні будинковолодінням відповідно до варіантів поділу і визначеного порядку користування земельною ділянкою; - судові витрати у вигляді сплати судового збору (51 грн.), витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (120 грн.), за оплату експертного дослідження (3250 грн.) та правову допомогу (1700 грн.) на загальну суму 4621 грн. стягнути з [PERSON] на її користь. Після цього, в судовому засіданні позивач звернулась із заявою про залишення без розгляду частини позовних вимог щодо реального поділу будинковолодіння та господарських споруд на території подвір'я, про що 18.03.2011 року судом була винесена відповідна ухвала. Позовні вимоги про - - визнання кухонної меблі, які виготовлені на замовлення у фірмі «Квадрат»та установлені 11.05.2010р. у житловому будинку по [ADDRESS], спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] з дня придбання в наслідку набуття права спільної сумісної власності за спільні кошти під час спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю; - визнання за [PERSON] права власності на ? рівну частину кухонної меблі, виготовлених на замовлення у фірмі «Квадрат»та установлені 11.05.2010р. у житловому будинку по [ADDRESS]; - залишення у спільному загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки на території подвір'я; - визначення порядку користування земельною ділянкою на території огороду по [ADDRESS], по І варіанту виділивши [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки загальною площею по 325 кв.м. що відповідає ідеальній частці, а саме по ? площі земельної ділянки загального користування -по 193.0 кв.м., земельної ділянки індивідуального користування -по 132.0 кв.м.; - визначення в порядку користування земельної ділянки на території огороду по [ADDRESS], межу земельної ділянки від точки А на лівій боковій межі на відстані 17.0 кв.м. від [ADDRESS] до точки Б на відстані 8.65 кв.м., від точки Б по прямій на відстані 6.6 кв.м. до точки В, розташованій на межі з земельною ділянкою [ADDRESS], від точки Б під кутом на відстані 25.9 кв.м. до точки Г, розташованій на тильній межі земельної ділянки по [ADDRESS]. Точка А ділить ліву бокову межу земельної ділянки по [ADDRESS] на дві частини 17.0 м. і ломана лінія 25.93 м. (7.2 м. + 18.73 м.), точка В ділить межу з ділянкою [ADDRESS] на дві частини: ломана лінія 22.24 м. (12.24 м. + 10.0 м.) і ломана лінія 27.87 м. (4.29 м. + 6.78 м. + 16.8 м.). Точка Г ділить тильну межу земельної ділянки по [ADDRESS] на дві частини: 3.25 м. + 3.85 м.; - зобов'язання [PERSON] не перешкоджати їй особисто і не створювати для неї різного роду перешкод у користуванні земельною ділянкою; - стягнення на її користь судових витрат на загальну суму 4621 грн. залишила без змін та просила розглянути по суті. В судовому засіданні позивач та її представник змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач та його представник змінені позовні вимоги визнали. В той же час не погодились з тим, що на користь позивача підлягає стягненню сума понесених нею витрат. Пояснили, що спір з самого початку розгляду справи існував лише в частині поділу будиковолодіння з господарськими спорудами. Позовні вимоги щодо поділу кухонної меблі, визначення порядку користування земельною ділянкою на території подвір'я та городі відповідач визнавав з самого початку. Позовні вимоги, проти яких заперечував відповідач, залишено без розгляду за заявою позивача. За таких обставин, вважали, що саме непослідовні дії позивача привели до зайвих витрат по справі, наприклад, щодо проведення експертизи, тому , на їх думку, і нести такі витрати повинен позивач. Крім того, зазначили, що саме в результаті вказаних непослідовних дій позивача відповідач вимушений був звернутись за правовою допомогою до адвоката, тому просили суд при прийнятті рішення врахувати і витрати, які поніс відповідач на правову допомогу. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Судом встановлено, а сторонами по справі не заперечувалось те, що в період з лютого по травень 2010 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік і жінка за адресою: [ADDRESS], не дивлячись, що шлюб між ними було розірвано рішенням Охтирського міськрайоного суду Сумської області від 19.10.2009 року. Також сторонами не заперечується, що в зазначений період за спільні кошти вони замовили кухонні меблі у фірмі «Квадрат»і 11.05.2010 року меблі виготовлено та установлено в приміщенні домоволодіння по [ADDRESS]. Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Договорів між сторонами з приводу вказаного майна не укладалось. За таких обставин, суд вважає, що є підстави для визнання зазначених меблів спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] Згідно п. 2 ст.74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Тобто, при визначенні часток в майні, що є спільною сумісною власністю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі, необхідно брати до уваги положення ст. 70 СК України про те, що частки майна є рівними. Таким чином, позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на ? рівну частину кухонної меблі ґрунтуються на нормах закону, тому підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою на території городу та подвір'я відповідно І варіанту, який визначено висновком експертизи Регіонального судово-експертного бюро №90/10 від 04.10.2010 року. Так, в судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] знаходиться у власності Охтирського міської ради, що підтверджується матеріалами інвентарної справи на домоволодіння за вказаною адресою. Площа вказаної земельної ділянки згідно з технічним паспортом на житловий будинок складає 650,0 кв.м., в тому числі 264 кв.м - площа під городом, 386 кв.м. - площа двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7, від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.92 інвентарної справи на домоволодіння) [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності по ? частини домоволодіння з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]. Виходячи із ідеальних часток співвласності, [PERSON] має право на користування земельною ділянкою площею 325,0 кв. м.: - ? площі земельної ділянки загального користування - 193,0 кв.м. - земельною ділянкою індивідуального користування -132,0 кв.м. та [PERSON] має право на користування земельною ділянкою площею 325,0 кв. м.: - ? площі земельної ділянки загального користування - 193,0 кв.м. - земельною ділянкою індивідуального користування -132,0 кв.м. Судом встановлено, що співвласники даного домоволодіння мають загальний двір і вхід до нього, користуються господарськими спорудами, двір і господарські будівлі дають можливість на нормальне користування будинком і здійснення догляду за ним. В І варіанті порядку користування земельною ділянкою (Додаток №2) визначеному висновком судової будівельно-технічної експертизи №90/10 від 04.10.2010 року пропонується двір залишити в загальному користуванні. Враховуючи розмір часток співвласників домоволодіння, а також те, що сторони проти зазначеного І варіанту порядку користування земельною ділянкою, визначеного за результатами проведеної експертизи, не заперечували, суд вважає за можливе територію двора загального користування яка на схематичному плані не окрашена, залишити в загальному користуванні обох сторін. Визначаючи порядок користування земельною ділянкою на території городу, суд також вважає необхідним взяти до уваги І варіант порядку користування земельною ділянкою, запропонований судово будівельно-технічною експертизою №90/10 від 04.10.2010 року, який влаштовує сторони, враховуючи, що межа розділу вказана на викопіюванні плану земельної ділянки червоним кольором та проходить: - від точки А на лівій боковій межі на відстані 17.0 м від [ADDRESS] до точки Б на відстань 8.65 кв.м., - від точки Б по прямій на відстані 6.6 м до точки В, розташованій на межі з ділянкою [ADDRESS], - від точки Б під кутом на відстань 25.9 м до точки Г, розташованій на тильній межі земельної ділянки по [ADDRESS]. Точка А ділить ліву бокову межу земельної ділянки по [ADDRESS] на дві частини 17.0 м. і ломана лінія 25.93 м. (7.2 м. + 18.73 м.). Точка В ділить межу з ділянкою [ADDRESS] на дві частини: ломана лінія 22.24 м. (12.24 м. + 10.0 м.) і ломана лінія 27.87 м. (4.29 м. + 6.78 м. + 16.8 м.). Точка Г ділить тильну межу земельної ділянки по [ADDRESS] на дві частини: 3.25 м. + 3.85 м. Таким чином, з врахуванням викладеного, [PERSON] необхідно виділити в користування земельну ділянку площею 132,0 кв.м. (на плані земельної ділянки пофарбовано у зелений колір), а [PERSON] - земельну ділянку площею 132,0 кв.м.(на плані земельної ділянки пофарбовано в жовтий колір). Ставлячи позовну вимогу про зобов'язання [PERSON] не перешкоджати і не створювати різного роду перешкод щодо користування земельною ділянкою, позивачем не було надано доказів того, що з боку відповідача чинились їй перешкоджання у користуванні земельною ділянкою на території подвір'я і огороді по [ADDRESS]. З пояснень відповідача [PERSON], а також його позиції по справі: відсутності з його боку заперечень стосовно запропонованого позивачем варіанту користування земельною ділянкою, не вбачається, що право позивачки на користування земельною ділянкою порушене та потребує захисту. За таких обставин, суд вважає дану позовну вимогу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Понесені позивачем судові витрати у формі сплаченого судового збору в розмірі 51 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. необхідно відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] частину понесених нею та документально підтверджених витрат за проведення експертного дослідження. Так, з матеріалів справи вбачається, що клопотання про призначення експертизи заявлено стороною позивача. Згідно рахунку-фактури №СФ-0000044 від 04.08.2010 року вартість судової будівельно-технічної експертизи становить 3250,00 грн. (а.с.44-Б). Відповідно до квитанцій, які долучені позивачем до матеріалів справи, [PERSON] 31.08.2010 року та 08.09.2010 року оплатила зазначену суму. Згідно ст.79 ЦПК України витрати за проведення судових експертиз, є витратами, пов'язаними з розглядом судової справи. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що питання, які вирішувались під час експертного дослідження охоплювали і частину позовних вимог, які в подальшому було залишено без розгляду за заявою позивача, а під час винесення даного рішення брались до уваги лише питання щодо порядку користування земельною ділянкою, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню лише частина понесених нею витрат за оплату експертного дослідження в сумі 500 грн. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України - до судових витрат відносяться і витрати на правову допомогу. Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних і адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення у цивільній справі у випадках, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON]. та фахівець в галузі права [PERSON] уклали договір про надання правової допомоги під час підготовки позову та проведення судових засідань за позовом [PERSON] про реальний поділ будинковолодіння. За надану юридичну послугу [PERSON] сплачено за квитанцією серії АААБ №001644 -1700,00 грн., що підтверджується договором від 25.05.2010 року, актами приймання-передачі виконаних робіт, квитанцією від 01.08.2010 року. Судом встановлено, що з урахуванням часу, витраченого на надання правової допомоги консультативного характеру, підготовку позову та участі в судових засіданнях, загальний розмір оплати правової допомоги [PERSON] не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права. В той же час, відповідно до ч.3 ст.89 ЦПК України, у разі залишення позовної заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 28.05.2010 року подала позов про реальний поділ будинковолодіння, вказуючи про те, що деякі об'єкти нерухомості на його території являються самочинним будівництвом. В подальшому, 17.12.2010 року, з урахуванням запропонованих експертом варіантів поділу домоволодіння збільшила розмір позовних вимог, а 18.03.2011 року - частину позовних вимог, якими було охвачені об'єкти нерухомості, що є самочинним будівництвом, - залишила без розгляду. Судом встановлено, що 25.11.2010 року між відповідачем [PERSON] та адвокатом Діброва К.Ю. було укладено договір про правову допомогу. Згідно квитанції від 18.03.2011 року [PERSON] сплатив адвокату за надані юридичні послуги 2200,00 грн. Зазначена сума з урахуванням часу, витраченого на надання правової допомоги, не перевищує граничного розміру компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільної справи, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590. З урахуванням всіх вищевикладених обставин, враховуючи ступінь складності справи, наявність необґрунтованих дій позивача, які призвели до необхідності залишення без розгляду частини позовних вимог, суд вважає, що на підставі ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути частину понесених нею витрат на правову допомогу в сумі 850 грн., а з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу пропорційно до розміру залишених без розгляду позовних вимог - у сумі 1100,00 грн.

Outcome: partial