Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання в порядку спадкування права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Жуковського, 23, а також про визнання права власності на будівельні матеріали, що були використані при будівництві літньої кухні-сараю та вбиральні за адресою: м. Миколаїв, вул. Жуковського, 23. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача вимоги позову не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просив вирішити справу на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. 04 липня 1998 року помер дід позивача [PERSON], якому на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Жуковського, 21. За життя [PERSON] були самочинно збудовані літня кухня-сарай літ.Б переобладнана з сараю та вбиральня літ.Н (1,20*1,30), які він не ввів в експлуатацію, не отримав правовстановлюючий документ на них та, відповідно, не зареєстрував право власності на літню кухню-сарай та вбиральню. Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2227 від 28.11.2008 року зазначеному будинку надано адресу вул. Жуковського, 23. [PERSON] при будівництва літньої кухні-сараю літ.Б та вбиральні літ.Н (1,20*1,30) за адресою м. Миколаїв, вул. Жуковського, 23 було додержано архітектурні, санітарні та протипожежні норми і правила, що підтверджується наявними в матеріалах справи погодженнями головного управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради. Санітарно-епідеміологічної станції Центрального району м. Миколаєва та Центрального районного відділу ГУ МНС України в Миколаївській області. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] з 1989 року проживав разом з батьком [PERSON] в житловому будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Жуковського, 23 (колишня 21) та продовжував там проживати після смерті батька. Тобто [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Жуковського, 21, а також будівельні матеріали, використані при самочинному будівництві літньої кухні-сараю літ. Б та вбиральні літ. Н (1,20*1,30), оскільки [PERSON] фактично вступив у володіння зазначеним спадковим майном. 11 червня 2008 року помер батько позивача [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] за законом. Для прийняття спадщини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Жуковського, 23 позивач звернувся до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори. 03 березня 2009 року державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю доказів прийняття спадщини батьком позивача ([PERSON]Г.) після смерті діда позивача ([PERSON]О.) 25 червня 2010 року між позивачем та відповідачем (Миколаївською міською радою) укладено договір оренди земельної ділянки по вул. Жуковського, 23 в м. Миколаєві. Відповідно до ч. ч.І, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п.23 Постанови Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зі змісту ст. 1218 Цивільного кодексу України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (в тому числі і права забудовника). Згідно п.7 Постанови Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року Про с судову практику у справах про спадкування якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦПК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Оскільки будівництво спадкодавцем позивача здійснювалося згідно вимог діючого законодавства, права та обовязки забудовника входять до складу спадщини. В звязку з відмовою нотаріусом видати свідоцтво про право на спадщину, права позивача підлягають судовому захисту. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Жуковського, 23 в порядку спадкування за законом після смерті 11.06.2008 року [PERSON], а також шляхом визнання за [PERSON] прав та обовязків забудовника на літню кухню-сарай літ.Б переобладнану з сараю та вбиральню літ.Н (1,20*1,30), розташованих за адресою: м. Миколаїв, вул. Жуковського, 23 в порядку спадкування за законом після смерті 11.06.2008 року [PERSON].

Outcome: approved