Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

У січні 2011 року, ВАТ «Державний ощадний банк України», звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що відповідно до кредитного договору № 2441-н від 10.09.2008 р., банк надав, а позичальник [PERSON] прийняв та отримав кредит в сумі 898000 грн. для придбання частини земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0500 га (ЙБВКЛ) та 0,0500 га (ТФГХУ), що розташовані за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, масив № 21, ділянка № 21/1. Відповідач отримав кредит 12.09.2008 р. і в цей же день, на підставі договору купівлі-продажу, придбав у [PERSON] вказані частини земельної ділянки. В забезпечення виконання умов кредитного договору, 12.09.2008 р., між банком та відповідачем [PERSON], був укладений нотаріально-посвідчений іпотечний договір, відповідно до умов якого, відповідач передав в іпотеку банку зазначені вище земельні ділянки. Однак, взяті на себе кредитні договірні зобовязання, по поверненню кредиту і сплаті процентів за його користування, відповідач [PERSON] не виконує, у звязку чим, станом на 03.12.2010 р., у відповідача виникла заборгованість по кредиту перед банком, яка становить 1314161,70 грн., з яких : залишок заборгованості за кредитом 863705,85 грн., прострочена заборгованість за кредитом 33648,09 грн., заборгованість за пенею по кредиту за період з 01.03.2009 р. по 03.12.2010 р. 5763,17 грн., за період з 01.02.2009 р. по 30.11.2010 р. 357958,21 грн., за період з 01.03.2009 р. по 03.12.2010 р. 53086,38 грн. Також, 28.04.2009 р., на адресу відповідача, позивачем було направлене повідомлення з вимогою про усунення порушень стосовно сплати заборгованості за кредитом, процентам, пені з попередженням у випадку невиконання умов кредитного договору за сплати заборгованості про звернення стягнення на предмет іпотеки, які відповідач залишив без відповіді та задоволення. Крім цього, позивачі зазначають, що порушуючи умови кредитного договору та умови іпотечного договору, відповідач ухиляється від реєстрації права власності на земельні ділянки для отримання державних актів на земельні ділянки, уникає спілкування з представниками банку щодо мирного вирішення питань сплати боргу за кредитом. З наведених підстав, позивачі, посилаючись на розділ 6 іпотечного договору, яким передбачено, що за рахунок майна, яке є предметом іпотеки за цим договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором в повному обсязі, на п. 4.2.3 кредитного договору, а також на статті 37,38 Закону України «Про іпотеку»просили суд, звернути стягнення на предмет іпотеки за нотаріально-посвідченим іпотечним договором від 12.09.2008 р. на частини земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0500 га (ЙБВКЛ) та 0,0500 га (ТФГХУ), що розташовані за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, масив № 21, ділянка № 21/1 в рахунок задоволення вимог ВАТ «Державний ощадний банк України»за кредитним договором № 2441-н від 10.09.2008 р. для погашення заборгованості за кредитом на суму 1314161,70 грн., визнати вищий пріоритет ВАТ «Державний ощадний банк України»на предмет іпотеки, встановити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу ВАТ «Державний ощадний банк України»в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку»будь-якій особі покупцеві предмету іпотеки, встановити початкову ціну продажу предмету іпотеки, що підлягає визнанню незалежним субєктом оціночної діяльності на момент продажу предмету іпотеки, передати в управління ВАТ «Державний ощадний банк України»предмету іпотеки на період його реалізації, надавши позивачу право вчиняти будь-які юридичні дії по відношенню до предмета іпотеки, в тому числі : право звернення до уповноважених органів та посадових осіб для отримання будь-яких документів, що стосуються предмету іпотеки, право отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях та нотаріусів, будь-яких документів, необхідних для управління та стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 1820 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, причини своєї неявки не повідомив, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив суд, слухати справу за його відсутністю (а.с. 42,47,57). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток з викликом до суду, та у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі, у звязку з не проживанням останнього за місцем його реєстрації, та його місцезнаходження невідоме позивачеві, що підтверджується довідкою Адресно-довідкового бюро ГУМВС України в Одеській області, причини своєї неявки суду не повідомив - заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 50,52,56,58-61). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши думку представниці позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку»передбачено у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержаталь має право вимагати дострокового виконання осиного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно із статтею 15 цього ж Закону, іпотека земельних ділянок здійснюється відповідно до цього Закону. Заборони та обмеження щодо відчуження і цільового використання земельних ділянок, встановлені Земельним Кодексом України, є чинними при їх іпотеці. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.ст. 37,38 Закону України «Про іпотеку»- іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюються до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № 2441-н від 10.09.2008 р., банк надав, а позичальник [PERSON] отримав кредит в сумі 898000 грн. зі строком повернення не пізніше 10.09.2028 р. (240 місяців) для придбання частини земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0500 га (ЙБВКЛ) та 0,0500 га (ТФГХУ), що розташовані за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, масив № 21, ділянка № 21/1 (а.с. 6-13). Розділом 1 кредитного договору, чітко оговорені умови сплати позичальником за наданий банком кредит, розмір процентів за його користування, строками повернення з деталізацією розрахунків та сум сплати за користування кредитом. Також, п. 1.5 кредитного договору передбачено позичальник зобовязується щомісячно до останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 15256 грн., шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих у ВАТ «Ощадбанк», починаючи з жовтня 2008 р. на відповідні рахунки надання кредиту позичальника. Пунктом 1.9 договору кредиту передбачено, що сторони погоджуються з тим, що банк не дає жодних гарантій щодо незмінності розміру процентної ставки за користування кредитом, а тому розмір процентної ставки за користування кредитом під час дії цього договору, залежно від зміни облікової політики НБУ, зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, може бути змінений банком, протягом строку дії цього договору до моменту повного виконання позичальником зобовязань за цим договором. Суд з`ясував і це було підтверджено матеріалами справи та поясненнями представниці позивача, що взяті на себе кредитні зобовязання, відповідач не виконує, відсотки за кредитом та сам кредит, банку не повернув, уникає спілкування з представниками банку, на потові повідомлення та виклики до банку не реагує, мирним шляхом вирішити питання щодо повернення кредиту не бажає, у звязку чим, станом на 03.12.2010 р., у відповідача виникла заборгованість по кредиту перед банком, яка становить 1314161,70 грн., з яких : залишок заборгованості за кредитом 863705,85 грн., прострочена заборгованість за кредитом 33648,09 грн., заборгованість за пенею по кредиту за період з 01.03.2009 р. по 03.12.2010 р. 5763,17 грн., за період з 01.02.2009 р. по 30.11.2010 р. 357958,21 грн., за період з 01.03.2009 р. по 03.12.2010 р. 53086,38 грн., які до сьогоднішнього дня, відповідачем банку не повернуті та не сплачені, що підтверджується розрахунком заборгованості, зробленого позивачем у відповідності до норм чинного законодавства та перевіреного судом (а.с. 26-29). Відповідач отримав кредит 12.09.2008 р. і в цей же день, на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу, придбав у [PERSON], що діяла на підставі довіреності та в інтересах [PERSON], земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0500 га (ЙБВКЛ) та 0,0500 га (ТФГХУ), що розташовані за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, масив № 21, ділянка № 21/1, які належали останньому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с. 30-36). Суд виходить з того, що відповідач [PERSON], правомірно набув право власності на вказані земельні ділянки у відповідності до приписів ст. 126 ЗК України, якою передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується зокрема : цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою. В якості забезпечення виконання кредитних зобовязань відповідача перед позивачем (банком) за зазначеним кредитним договором, між позивачем та відповідачем, був укладений нотаріально-посвідчений договір іпотеки від 12.09.2008 р., відповідно до умов якого, відповідач передав іпотеку банку земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0500 га (ЙБВКЛ) та 0,0500 га (ТФГХУ), що розташовані за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, масив № 21, ділянка № 21/1 (а.с. 15-22). При чому вартість вказаних 2 іпотечних земельних ділянок, була визначена та погоджена сторонами у розмірі 1197780 грн., як це передбачено п. 1.4 договору (а.с. 16). Пунктом 3.4.13 договору іпотеки передбачено, що іпотекодавець (відповідач) зобовязаний видати довіреність, що підлягає нотаріальному посвідченню, на ім.`я двох працівників банку, які уповноважуються одержати у порядку, встановленому чинним законодавством України, державні акти на право власності на вказані вище земельні ділянки, які придбані іпотекодавцем за рахунок кредитних коштів. Згідно із п. 4 іпотечного договору, право іпотеки виникає у іпотекодержателя з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення зобовязання за рахунок предмета іпотеки відносно вимог інших осіб на передане в іпотеку майно виникає з моменту державної реєстрації обтяження предмета іпотеки, зазначеного у п. 1.2 договору, іпотекою в Державному реєстрі іпотек у порядку, передбаченому чинним законодавством України. У випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобовязання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також в інших випадках, передбачених цим договором та/або чинним законодавством, іпотекодержатель реалізовує своє право, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим договором. Пунктом 4.3 договору іпотеки передбачено іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається самостійно іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно, вимагати до виплати на користь іпотекодержателя : проценти за користування кредитом, основну суму кредиту, комісійні винагороди, визначені кредитним договором, нараховані та несплачені на момент реалізації права іпотеки штрафні санкції за порушення зобовязань за кредитним договором (пеня, штраф), витрати, понесені іпотеко держателем у звязку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтверджені витрати іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце, спричинені іпотекодержателю збитки в повному обсязі. Порядок і строки звернення стягнення на предмет іпотеки повністю оговорені розділом 6 іпотечного договору, п. 6.1 якого зокрема передбачено, що іпотекодержатель набуває право вимоги дострокового виконання зобовязань та звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобовязання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого із своїх зобовязань, передбачених цим договором, та/або у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобовязань, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або запевнень, наданих іпотекодавцем відповідно до цього договору, виявиться (стане) недійсною. При цьому, в разі порушення зобовязання та/або умов договору та прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобовязаний надіслати іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначаються стислий зміст порушеного зобовязання, вимога про його виконання протягом 30 календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку, вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки. У звязку з неналежним виконанням своїх кредитних зобовязань, 28.04.2009 р., на адресу відповідача, позивачем було направлене повідомлення з вимогою про усунення порушень стосовно сплати заборгованості за кредитом, процентам, пені з попередженням у випадку невиконання умов кредитного договору за сплати заборгованості про звернення стягнення на предмет іпотеки, які відповідач залишив без відповіді та задоволення (а.с. 25). На момент розгляду справи, доказів погашення кредиту та сплати відсотків та пені, відповідачем суду не надано, та відповідно у суду вони відсутні. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договорів та ст. 1050 ЦК України. На думку суду, позов підлягає задоволенню у повному обсязі та зважаючи на умови ст.ст. 37,38 Закону України «Про іпотеку»та умови нотаріально-посвідченого іпотечного договору з іпотекодавцем [PERSON] та звернення стягнення на предмет іпотеки земельні ділянки. Крім того, у відповідності до вимог ст.ст. 85,88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн., витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 120 грн. (а.с. 38,39). Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved