Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

В липні 2008 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] сільської ради Радехівського району про визнання нечинним та скасування рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Радехівського району від 09.06.1999 року та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю від 01.10.1999 ІІІ-ЛВ № 051977. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали й дали пояснення аналогічні змісту поданої заяви. Представник відповідача [PERSON] сільської радими Радехівського району [PERSON] позов заперечив і пояснив, що рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Радехівського району від 09.06.1999 року та Державний акт на право приватної власності на землю від 01.10.1999 ІІІ-ЛВ № 05197709 червня є законними і немає підстав для їх скасування. Третя особа [PERSON]А.О. позов заперечила та в судовому засіданні пояснила, що межі земельних ділянок буди погоджені ще в 1989 році з [PERSON] матір»ю чоловіка позивачки і ці межі відповідають межавм оспорюваного позивачкою Державного акту на право приватної власності на землю. Представник управління земельних ресурсів Радехівського району позов не визнав та в судовому засіданні пояснив, що немає підстав для спору, оскільки в технічній документації на видачу Державного акту [PERSON]А.О. є всі необхідні документа для його видачі. Із рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Радехівського району від 09 червня 1999 року вбачається, що в зв»язку із смертю голови господарського двору [PERSON] було прийнято рішення переписати господарський двір із закріпленою за ним земельною ділянкою розміром 0,76 га на спадкоємицю померлого його дружину [PERSON] [PERSON]. Із Державного акту на право приватної власності на землю від 01.10.1999 ІІІ-ЛВ № 051977 вбачається, що [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,76 га на території с.Сабанівка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства. Заслухавши пояснення сторін на підтримку доводів позовної заяви та заперечень на неї, дослідивши зібрані по справі докази, з»ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконливого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON]А.О. є власником земельної ділянки площею 0,76 га, розташованої на території с.Сабанівка Радехівського району, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 01.10.1999 ІІІ-ЛВ № 051977. Позивач по справі [PERSON] вважає, що [PERSON]А.О. порушила межі її земельної дялянки на 0,8 м, а тому просить визнати нечинним та скасувати рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Радехівського району від 09.06.1999 року та визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю від 01.10.1999 ІІІ-ЛВ № 051977 відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянка площею 0,76 га на території с.Сабанівка. Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку позивач не довела, а в судовому засіданні не було здобуто жодних переконливих доказів порушення безпосередніх прав позивачки на її земельну ділянку. [PERSON] того, у своїй позовній заяві позивачка вказує, що [PERSON]А.О. в 1996-1997 роках встановила пліт порушивши межі її земельної ділянки, однак з позовом про порушення свого права [PERSON] звернулася в суд лише в липні 2008 року Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давнсть це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Загальна позовна давність, згідно ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю в 3 роки. Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Однак при поданні позову позивачка не наводить жодних поважних причин пропуску позовної давності. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги до задоволення не підлягають також у зв»язку із спливом позовної давності. З урахуванням зазначеного районний суд приходить до переконливого та обґрунтованого висновку про відсутність жодних правових підстав для задоволення позову, а тому

Outcome: dismissed