overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

01.11.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб між ними зареєстрований виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області 26 червня 2004 року по актовому запису № 4 . Позивач в судове засідання не з*явився але подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, наполягав на своїх позовних вимогах, при обставинах викладених ним у позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з*явивлась і ухвалою суду було прийняте рішення справу розглянути без її участі. Суд , дослідивши заяву позивача, та матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі,оскільки як встановлено в судовому засіданні подружжя тривалий час як сім*я стосунків не підтримують, мешкають окремо, згода між ними по утриманню неповнолітньої дитини досягнута, примирення між ними не відбулося, що має суттєве значення і збереження шлюбу протиріче інтересам позивача. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу слід покласти на позивача, оскільки з відповідачем мешкає неповнолітня дитина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про припинення права на частку в спільному майні та виплату грошової компенсації. В підтвердження позовних вимог позивачка посилається на те, що згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.09.2009 року за позивачкою визнано право власності на ? частини квартири [ADDRESS], а за відповідачем визнано право власності на ? частину вказаної квартири. Квартира складається із двох суміжних кімнат, площею 14,1 кв.м. та 14,2 кв.м., та підсобних приміщень з балконом, загальною площею 45,4 кв.м. Позивачка посилається на те, що вона постійно проживає в зазначеній квартирі, а відповідач постійно проживає зі своєю сімєю [ADDRESS]. У звязку з неможливістю виділу відповідачу частки житлового приміщення в звязку з незначною його частиною, позивачка рахує можливим виплатити йому вартість ? частини позивача в сумі 51 536,00 грн. Позивачка просить суд припинити право [PERSON] на ? частину у спільній власності на квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на ? частину власності квартири, яка належить [PERSON] на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 вересня 2009 року, внаслідок припинення права на його частку та виплату позивачкою грошової компенсації в сумі 52 536,00 грн., яку вона внесла на депозит суду. Позивака у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач та його представник, у судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх присутності, проти позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.09.2009 за позивачкою визнано право власності на ? частини квартири [ADDRESS], а за відповідачем визнано право власності на ? частину вказаної квартири. Ухвалою судової палати у цивільних справах Дніпропетровського апеляційного суду від 03.06.2010 року вищезазначене рішення суду залишено без змін(а.с.6,7). Квартира складається із двох суміжних кімнат, площею 14,1 кв.м. та 14,2 кв.м., та підсобних приміщень з балконом, загальною площею 45,4 кв.м. Позивачка постійно проживає в зазначеній квартирі, а відповідач постійно проживає зі своєю сімєю [ADDRESS]. У звязку з неможливістю виділу відповідачу частки житлового приміщення в звязку з незначною частиною відповідача, позивачка рахує можливим виплатити йому вартість ? частини позивача в сумі 51 536,00 грн. Відповідно до висновку спеціаліста - субєкта оціночної діяльності, вартість квартири [ADDRESS] складає 210 157,00 грн. на 11.06.2010 року, таким чином вартість ? частки квартири, що належить відповідачу складає 52 536,00 грн(а.с.11-36). Відповідно до квитанції від 03.12.2010 року позивачка внесла на депозитний рахунок суду 52 540,00 грн., що підлягають виплаті відповідачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 19.10.2002 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачкою припинені з листопада 2009 року через те, що вони втратили почуття поваги та любові один до одного, через різні погляди на життя, що викликало непорозуміння та призводило до неможливості прийняття сумісних рішень щодо організації спільного сумісного життя. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, протирічить його інтересам, в звязку з чим, просив розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначивши, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому зареєстрований 19 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №426 (а.с.2). Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Відповідно до вимог ст.31, ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що позивач наполягав на задоволенні своєї позовної заяви та розірванні шлюбу з відповідачкою, а остання, в свою чергу визнала позов та не заперечувала проти його задоволення, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підляже задоволенню та слід розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

12.11.2010 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 29.09.2001 року, вказуючи, що від шлюбу вони неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя разом не проживають, дитина проживає з позивачем. Спільне життя не склалося з причини подружньої зради, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має. Позивач у судовому засідання позовні вимоги та обставини на які посилається підтримала, суду пояснила, що спору, який випливає з сімейних правовідносин на теперішній час не має, просить шлюб розірвати та строк на примирення не надавати. Відповідач позов визнав, суду пояснив, що згодний на розірвання шлюбу, строк на примирення просить не надавати, вказавши, що спору, який випливає з сімейних правовідносин не має. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановленно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2001 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про одруження, народження дитини (а.с. 4, 5). На теперішній час сторони не проживають разом, дитини проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що відповідачем не оспорюється. Згідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При зазначених обставинах сім'я не може бути збережена, існують підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до свого чоловіка [PERSON] Михайловича про стягнення 1700 гривень аліментів на утримання їх доньки - [PERSON] [PERSON] народженої 28.07.2009 року з покликанням на те, що вони останнім часом проживають окремо і відповідач ухиляється від обовязку матеріального забезпечення дитини. В судове засідання позивачка не з»явилась, подала заяву про зменшення позовних вимог до 1300 гривень, просила справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, згідний сплачувати 1300 гривень аліментів на утримання дочки. Дослідивши обставини по справі, суд прийшов до наступного висновку: Із свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що відповідач є її рідним батьком. Відповідач [PERSON] не заперечує проти сплати щомісячно аліментів на дочку в розмірі 1300 грн. і суд приймає угоду сторін як таку, що не суперечить Закону та їх інтересам. Відповідно до ст.182 СК України, з врахуванням всіх обставин, матеріального становища сторін, того, що у відповідача мінливий заробіток, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.184 СК України відповідачу встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

В Рівненський міський суд в жовтні 2010 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В позовній заяві позивач посилається на слідуючи обставини. З відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі до 03 червня 2004 року. Від шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду було вирішено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 200 гривень, починаючи з 16.08.2005 року і до повноліття доньки. На даний час донька навчається у п»ятому класі, витрати на її утримання і виховання значно підвищились. Окрім цього, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Посилаючись на ці обставини, просить збільшити розмір аліментів на утримання доньки до 500.00 грн. щомісячно. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просить збільшити розмір аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] до 500 грн. Стягувати вказану суму аліментів зі [PERSON] щомісячно з дня подачи заяви до суду і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він не має змоги платити на утримання дитини щомісячно аліменти в сумі 500 грн., як того просить позивачка, оскільки у нього на утриманні на даний час перебуває ще одна дитина - [PERSON], [INFO],його доходи не є значними, а тому просить в позові відмовити . Заслухавши пояснення позивачки, доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку , що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи рішенням Рівненського міського суду зі [PERSON] присуджені аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 200 грн. щомісячно (справа №2-7758/05). Згідно ч.І ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів. Із довідки про доходи від 08.11.2010 року, виданої ТзОВ «Ференс і К»-Рівне» вбачається, що заробітна плата відповідача за період з червня по вересень 2010 року складає 3 202 грн. 12 коп., на його утриманні відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.08.2006 року, знаходиться ще одна дитина - син [PERSON], [INFO]. За таких обставин, суд вважає, що є підстави для збільшення розміру аліментів на користь позивачки на утримання дитини [PERSON], [INFO], до 300 грн. на місяць. Відповідно до ч.З ст. 8 8 ЦПК України з відповідача в прибуток держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

В Рівненський міський суд надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 27 серпня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та показала, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі , який розірвано 12.06.2003 року , від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не приймає участь у вихованні і матеріальному забезпеченні дитини. Оскільки відповідач працездатна, здорова особа, вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, заперечень з приводу позову не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення. Позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи свідоцтво про народження [PERSON] / серія I-ГЮ № 075281/, свідоцтво про розірвання шлюбу /серія 1-ГЮ № 042455/, суд прийшов до висновку , що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі , який було розірвано 12.06.2003 року, від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька ,або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, що [PERSON] має задовільний стан здоров'я, працездатний. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 27 серпня 2010 року до досягнення сином повноліття, що буде відповідати інтересам позивача і дитини , а також засадам розумності та справедливості. Відповідно до ч.З ст. 88 ЦПК України з відповідача в прибуток держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 02 жовтня 1999 року Виконкомом Вязівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 16 - розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою несклалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів,різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'ярозпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала, та не заперечувала проти задоволення позову, та розірвання шлюбу. Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їхсукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересамодного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що сторони 02 жовтня 1999 року уклали шлюб. Від шлюбу у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачкою. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

У листопаді 2010 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб відповідачем, зареєстрований 25 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стан Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 715 розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу у них народився син [PERSON], 01 травня 2003 року, який після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Спільн життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та пова™ Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила ї задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, та не заперечував проти задоволенн позову, та розірвання шлюбу. Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у ї сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буд встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересаі одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має прав після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що сторони 25 грудня 2004 року уклали шлюб. Від шлюбу них народився син [PERSON], 01 травня 2003 року, який після розірвання шлюбу буд проживати з позивачем. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарств не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13 березня 2007 року її чоловік [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . 19 квітня 2007 року право власності зареєстровано у КП « ОМБТІ та РОН». 16 березня 2010 року [PERSON] помер, після його смерті позивачка не звернулась у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, оскільки у той час хворіла. У зв'язку з вказаним, позивачка просить суд визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк протягом 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 16 березня 2010 року. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини які викладені у позові. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 11 липня 1956 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, яке видане Ленінським ЗАГС м. Одеси ( а. с. 8). 13 березня 2007 року [PERSON] став власником квартири [ADDRESS], що вбачається з свідоцтва про право власності, яке видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради ( а. с. 9). 16 березня 2010 року [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей 17 березня 2010 року зроблений відповідний запис № 380, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції ( а. с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Однак позивачка не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки хворіла, що підтверджується витягом з історії хвороби ( а. с. 11). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. З ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням вказаного, оцінивши всі обставини в їх сукупності, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню шляхом визнання поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини, визначення [PERSON] 2 місяці додаткового строку для подання у нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON], який помер 16 березня 2010 року, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved