Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в Тростянецькому районі. Згідно останньої довідки медико-соціальної (експертної) комісії МСЕ №008755 йому встановлена III на інвалідності безстроково. Також він маю посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії. Він, як особа, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на отримання державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №796-ХІІ. На даний час він отримує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю в значно нижчому розмірі, в звязку з чим звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку основної та додаткової пенсії відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідач повідомив, що у проведенні перерахунку не має потреби, оскільки нарахування проводиться правильно, на підставі Постанови [PERSON] України №530 від 28.05.2008 року. Позивач вважає відмову у проведенні перерахунку протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати основної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (ІІІ групи інвалідності), основної пенсії згідно вимог ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка повинна становити 50% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність- за період з 01.04.2007 року по 01.07.2010 року в сумі 128641,5 грн. з урахуванням проведених виплат; зобовязати відповідача призначити (встановити) йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (ІІІ групи інвалідності), основну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю згідно вимог ст.ст.50.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №№796-ХІІ.; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. та 120 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, був повідомлений про час та місце розгляду справи, подав заяву, у якій просив розглянути справу у відсутності представника відповідача та додав до справи письмове заперечення, де зазначено, що 7 березня 2006 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обовязків військової служби по ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії. Пенсію позивачу призначено на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі заяви позивачу, а також призначена додаткова пенсія інваліду ІІІ групи. Розрахункова величина мінімального розміру пенсії за віком, яка застосовується для обчислення пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлена постановою [PERSON] №1 від 03.01.2002 року у розмірі 19 грн.91 коп. Ця величина застосовується і при визначенні розміру додаткової пенсії зазначеним інвалідам. Виплата основної пенсії у 2008 році (до прийняття рішення Конституційним судом України від 22.05.2008 р.) проводилася відповідно до вимог чинного законодавства. Після прийняття рішення Конституційним судом України від 22.05.2008 року з метою збереження рівня соціального захисту окремих категорій громадян [PERSON] України прийняв постанову «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.08 р. №530. Ця постанова чітко визначила розміри щомісячної додаткової пенсії та розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, згідно п.4 якої особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія, за шкоду заподіяну здоров»ю, відповідно до закону №796 виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, тим, що належать до категорії І інвалідам ІІІ групи-15%. Разом з тим, з 01.07.2008 року Постановою [PERSON] від 16.07.08 р. №654 мінімальний розмір пенсії інвалідам ІІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, віднесеним до І категорії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством) встановлений на рівні 980 грн. Згідно п.5 ст.54 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України. При таких обставинах, справу можливо розглянути без участі сторін, а позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідом ІІІ групи, захворювання якого повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок аварії на ЧАЕС, вкладкою до посвідчення громадянина та посвідченням інваліда ІІІ групи (а.с.9,10). Згідно останньої довідки медико-соціальної (експертної) комісії МСЕ №008755 позивачу встановлена III на інвалідності безстроково (а.с.11). На даний час позивач отримує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, але вважає, що отримує цю пенсію в значно нижчому розмірі, в звязку з чим звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку основної та додаткової пенсії відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.12). Відповідач у свої відповіді від 29.06.2010 року повідомив, що у проведенні перерахунку не має потреби, оскільки нарахування проводиться правильно, на підставі Постанови [PERSON] України №530 від 28.05.2008 року та №654 від 16.07.2008 року (а.с.13-14). У відповідності до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком. На виконання цього закону Кабінет Міністрів України ухвалив свою постанову «Про затвердження Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи» №523 від 30.05.1997 року, згідно п.4 якої в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності-6 мінімальних пенсій за віком. Згідно ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до І категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах-інвалідам ІІІ групи-50% мінімальної пенсії за віком. Крім того, із системного аналізу чинного пенсійного, бюджетного законодавства України випливає таке: Згідно ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності до ч.2 ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Із змісту абз.7 ч.1 ст.5 Закону України «Основи законодавства України про загальнообовязкове соціальне страхування» випливає, що загальнообовязкове державне соціальне страхування громадян України здійснюється за принципами забезпечення рівня життя, не нижчого за прожитковий мінімум встановлений законом шляхом надання пенсій, які є основним джерелом існування. Згідно ч.2 ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності до ч.1 ст.28 цього закону мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно ч.3 ст.42 цього ж закону у разі збільшення розміру прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.28 цього закону. Перерахунок пенсій провадиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Із змісту абз.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» випливає, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком -3- виходячи з вимог Конституції України та законів України. Із змісту ст.4 цього ж Закону прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України, а затверджується щороку Верховною Радою України законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Відповідно до п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» норми статей 50 та 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладені з фактичним скасуванням пільг та компенсацій відповідно до чинного законодавства України. Але рішенням Конституційного суду України №10-рп від 22 травня 2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України положення ст.67 розділу 1 пунктів 2-4,6-8,10-18, пп.7 п.19, пунктів 20-22,24, в тому числі п.28 щодо Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У відповідності до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними актами суд дійшов висновку, що при вирішенні даного спору підлягає застосуванню положення ст.46 Конституції України, як норми прямої дії, які мають найвищу юридичну силу; ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»; ст.5 Закону України «Основи законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування»; ст.ст.7,28,42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; ст.ст.2,4 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; ст.ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не п.2 Постанови КМУ «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року №1, оскільки його застосуванням Управлінням пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області було запроваджено обмеження та зменшення розміру пенсії позивачу, що призвело до звуження змісту та обсягу його права на пенсійне забезпечення, всупереч вимогам ст.64 Конституції України. Крім того, підзаконні акти, подібно законам, обовязкові для виконання та мають необхідну юридичну силу. Але їх дія обмежена законом: вони не можуть виходити за межі законодавчого регулювання, їх норми носять вторинний у порівнянні з законом характер. Підзаконні акти не можуть змінювати або скасовувати норми законів. Крім того, ст.84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при виникненні права на підвищення пенсії перерахунок провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа. При таких обставинах справи, враховуючи вищевикладене,а також з урахуванням Законів України «Про державний бюджет на 2007,2008,2009 рр.», вимоги позивача є законними та обґрунтованими що стосується проведення перерахунку розміру пенсії, оскільки зібрані в справі докази та їхня оцінка вказують на наявність необхідних і достатніх підстав для визнання дій посадових осіб Управління Пенсійного фонду в Тростянецькому районі Сумської області, якій виразилися у відмові здійснити перерахунок розміру пенсій позивача, неправомірними та для зобовязання Управління здійснити перерахунок розміру пенсії. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з УПФУ в Тростянецькому районі доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, на який покладено такі повноваження. В порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. та на сплату витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді в сумі 120 грн. А також необхідно стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 51 грн., оскільки позивач відповідно до Декрету [PERSON] України «Про державне мито» звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial