overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що від спільного проживання з [PERSON] має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з матір,ю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з часу подання позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на стягненні з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з часу подання позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичний шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Малолітній [PERSON] знаходиться на повному матеріальному утриманні матері [PERSON]. Батько дитини [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України визначення розміру аліментів на одну дитину визначається судом у частці від заробітку відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в частці від доходу відповідача і ця частка повинна становити ? частину, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Встановлене судом стверджується: -копією паспорта [PERSON], яка народилась 01.03.1982 року в селі Масківці Баришівського району Київської області, серії СМ №022272; -копією свідоцтва про народження [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], серії 1-ОК №139152 від 11.12.2009 року; -довідкою №1674 від 17.12.2010 року Баришівської селищної ради Київської області про те, що [PERSON] проживає в [INFO] та має на утриманні сина [PERSON]. За даних обставин позов підлягає до задоволення у повному обсязі. У відповідності із ст.ст.180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору позики грошових коштів та стягнення 25446 гривень заборгованості по договору позики від 03 лютого 2009 року з тих підстав, що в той день відповідач звернувся до неї з проханням позичити йому гроші в сумі 3700 доларів США і в той же день вона позичила йому дану грошову суму. Він зобовязався повністю їй їх повернути до 28 лютого 2009 року. В послідуючому, незважаючи на її неодноразові вимоги до теперішнього часу повернув їй суму боргу частково і сума заборгованості по договору позики становить 3200 доларів США,що еквівалентно 25446 гривням. 24 листопада 2010 року вона надіслала відповідачу лист з вимогою повернути їй даний борг,але відповідач на нього не відреагував і суму боргу їй не повернув. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала в повному обсязі і пояснила,що частину боргу в розмірі 500 доларів США відповідач їй повернув в 2010 році. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, хоч про час судового розгляду справи був належним чином повідомлений. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи суд вважає,що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона/позикодавець/ передає у власність другій стороні/позичальникові/ грошові кошти або інші речі ,визначені родовими ознаками,а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів/суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей,визначених родовими ознаками/ч.2ст1046 ЦК України/. 3 лютого 2009 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів,по якому [PERSON] передала відповідачу 3700 доларів США, а [PERSON] зобовязався повернути позивачці таку суму грошей до 28 лютого 2009 року,що підтверджується копією письмової розписки відповідача та її оригіналом,який оглядався в судовому засіданні/ар.с5/. Відповідач даних грошових коштів до вказаного строку позивачці не повернув і в послідуючому незважаючи на її неодноразові вимоги повернув їй по договору позики 500 доларів США. На сьогоднішній день його сума боргу по договору позики становить 3200 доларів США,що еквівалентно 25422 гривням 40 копійкам. 24 листопада 2010 року позивачка надіслала відповідачу лист з вимогою повернення боргу,але до теперішнього часу відповідач їй не повернув суму боргу. Таким чином необхідно визнати дійсним укладений між сторонами 3 лютого 2009 року договір позики грошових коштів в сумі 3700 доларів США та стягнути з відповідача на користь позивачки 25422 гривні 40 копійок заборгованості по договору позики,254 гривні 46 копійок повернення судового збору та 120 гривень повернення витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи,а всього 25796 гривень 86 копійок,відмовивши їй в останній частині позову за його необґрунтованістю,оскільки на сьогоднішній день офіційний курс долара США до гривні становить 7,9445. З відповідача на користь держави необхідно стягнути 8 гривень 26 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 11.09.1999 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.01.2006 року його було засуджено до довічного позбавлення волі та на теперішній він відбуває покарання в ВК-52 в м.Єнакієво Донецької області. За весь час відбування покарання відповідачка лише один раз приїжджала відвідати його, перешкоджає в побаченні та спілкуванні з сином. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та просив розірвати шлюб з відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності та без присутності його представника та зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 вересня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №578. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Відповідно до вимог ст.31, ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що позивач наполягав на задоволенні своєї позовної заяви та розірванні шлюбу з відповідачкою, а остання, в свою чергу визнала позов та не заперечувала проти його задоволення, суд вважає, що подальше життя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам сторін, а тому позовна заява підляже задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 12.07.1991 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачкою припинені в 2001 році, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась девять років тому, шлюбні відносини носять формальний характер. За цей час спроб для примирення вони не робили. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, юридичне існування шлюбу є недоцільним. В звязку з чим, просив розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 липня 1991 року Кіровським відділом ЗАГС м.Дніпропетровська, актовий запис №459 (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Відповідно до вимог ст.31, ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що позивач наполягав на задоволенні своєї позовної заяви та розірванні шлюбу з відповідачкою, а остання, в свою чергу визнала позов та не заперечувала проти його задоволення, той факт, що сторони припинили подружні стосунки в 2001 році, з цього часу проживають окремо, спільного господарство не ведуть, суд вважає, що подальше життя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам сторін, а тому позовна заява підляже задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

В поданій до суду заяві [PERSON] вказує, що з відповідачем по справі уклали шлюб 28.01.2007 року, зареєструвавши його в Ківерцівському відділі РАЦСу за актовим записом № 08. Від спільного сумісного життя народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є неповнолітнім . Сім»я розпалась через різні погляди на життя та несумісність характерів та сімейні цінності. За таких причин в сім'ї почали виникати конфлікти та скандали. Все це негативно впливає на психічний стан дитини . Тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному об'ємі та просить їх задовольнити та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 28.01.2007 року, зареєструвавши його в Ківерцівському відділі РАЦСу за актовим записом № 08. Від спільного подружнього життя народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є неповнолітнім. Через різні погляди на житття та відсутність взаєморозуміння в сім'ї виникали постійні конфлікти. На момент розірвання шлюбу сторни проживають спільно, однак подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Тому шлюб слід розірвати. Позивачу залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Відділення № 11 ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 23 січня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» було укладено кредитний договір № 66/08-БС/КД про надання кредиту в розмірі 11 200 грн. із сплатою 24 відсотків річних за користування кредитом строком до 21.01.2011 року. Відповідач [PERSON] свої зобовязання, щодо погашення кредитної заборгованості не виконала і станом на 18.11.2010 року загальна сума заборгованості становить 5992,21 грн. Просить суд стягнути з відповідача по справі на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 5992, 21 грн. і судові витрати по сплаті судового збору та сплаті витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про проведення судового розгляду справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задоволити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про день і час розгляду справи. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 січня 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 66/08-БС/КД про надання кредиту в розмірі 11 200 грн. із сплатою 24 відсотків річних за користування кредитом строком до 21.01.2011 року (а.с.9-13). З розрахунку суми боргу вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору станом на 18.11.2010 року становить 5992 грн. 21 коп. (а.с.5), в тому числі заборгованість по сумі кредиту 3810 грн. 63 коп.; відсотки 983 грн. 14 коп. та плата за пропуск платежів 1198 грн. 44 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобовязання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час , суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

У січні 2011 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 28.09.1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON] [INFO] та Вадима [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося в наслідок несумісності характерів. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Шлюб носить формальний характер і сімя розпалася, примирення неможливе. Спору про поділ майна та місце проживання дітей не має. Просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала, справу просила розглядати за її відсутності (а.с.9). Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, не заперечував проти задоволення позову (а.с.10). Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.09.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7), від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON] [INFO] та Вадима [INFO] (а.с.8,9). Однак їхні сімейні відносини не складуються. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і належний до задоволення, оскільки шлюбні відносини не підтримуються, подружжю не вдалося створити дружню та стійку сімю. Свари та суперечки призвели до втрати почуття любові та поваги, внаслідок чого, між сторонами склалися неприязні відносини, примиритися вони не бажають. За вказаних обставин подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є недоцільним у звязку з розпадом сімї, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом до Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області, просять суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 9 по провулку Яровому, с. Дибенці, Богуславського району Київської області, посилаючись на те, що вказане нерухоме майно є спадковим, яке залишилось їй після смерті матері [PERSON], яка померла 16.11.2005 року. Вона прийняли спадкове майно своєчасно, так як особа, що проживала ота була зареєстрована разом із спадкодавцем. За свого життя їх мати не оформила документи про право власності на будинок, на який вона мала право власності. При зверненні до Богуславської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання документів про право власності на спадкове майно їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що у спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ на право власності на вищевказане нерухоме майно. Оскільки вона позбавлена можливості в адміністративному порядку встановити за собою право власності на нерухоме майно, то вона звернулась із даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача зявилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, ухваливши рішення в попередньому судовому засіданні. Відповідач та третя особа свого представника в судове засідання не направив, однак надіслав до суду заяву в якій позов визнав та просив його задовольнити і розглянути без їх участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі у відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 16.11.2005 року. Згідно відповіді державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори № 01-14/6 від 06.01.2011 року, що спадкоємцями за законом на майно померлої являється [PERSON], яка фактично вступили в управління спадковим майном. У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За даними технічного паспорта на житловий будинок № 9 по провулку Яровому, с. Дибенці, Богуславського району Київської області у господарстві спадкодавця є житловий будинок загальною площею 72,0 кв. м., жилою 26,0 допоміжною 33,30 загальною інвентаризаційною вартістю 76822 гривень. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, що повязана з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Повне рішення суду буде виготовлене 28.01.2011 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на домоволодіння та земельну ділянку в порядку спадкування за законом та в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи до суду не зявилися, надавши листа, в якому позовні вимоги визнали у повному обсязі та просили справу розглянути без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 10.08.2004 року помер [PERSON] (свідоцтвом про смерть І-ЖД №377710, виданим 10.08.2004 року Агафіївською сільською радою Любашівського району Одеської області, актовий запис №04). Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння №20 по вул. Сосоновій в с. Братське Дніпропетровського району Дніпропетровської області загальною площею 332,5 кв.м, з яких житлова 118,8 кв.м, допоміжна 213,7 кв.м та яке складається з двох поверхів, на першому з яких розташовано: 1-коридор, 2-сход.клітина, 3-гардеробна, 4-коридор, 5-ванна, 6-кімната, 7-вітальня, 8-веранда, 9-кухня, 19-коридор, 20-сход.клітина, 21-басейн, 22-коридор, 23-сауна, 24-котельня, 25-гараж, 26-комора, 27-підвал, 28-підвал, 29-коридор; на другому: 10-сход.клітина, 11-ванна, 12-вбиральня, 13-кімната, 14-кімната, 15-веранда, 16-кімната, 17-коридор, 18-веранда та господарські будівлі та споруди А-будинок, підвал, ганок, Б-госп.блок, В-вхід в підвал, з.я.-зливна яма, №1-хвіртка, №2-ворота, №3-ворота, №4-Підпір.стіна, №5-огорожа, №6-огорожа, а також на земельну ділянку площею 0,15 га на якому розташоване зазначене домоволодіння. Дана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДН №013082 від 09.06.1997 року. Спадкоємцями першої черги є [PERSON], як дружина померлого (свідоцтво про шлюб №802958 від 25.09.1953 року) та [PERSON] син спадкодавця (свідоцтво про народження серія ЯЛ №101757 від 09 вересня 1957 року). Після смерті [PERSON] позивачі із заявою про прийняття спадщини не зверталися, але [PERSON] прийняла спадщину так, як проживала зі спадкодавцем на момент смерті. У зв'язку з тим що позивачі пропустили встановлений законом термін на прийняття спадщини, вони не можуть оформити спадщину після смерті [PERSON] через нотаріальну контору. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки судом встановлено неможливість оформлення позивачами спадкових прав у встановленому законом порядку, а задоволення позову не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 8,376,1233,1268,1270,1296,1297 ЦК України та

Outcome: approved