Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

09 грудня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, і просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку (пай) площею 3,62 га. Вказана земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за межами Рубанської сільської ради і у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю належить її діду [PERSON]. 11 вересня 2003 року [PERSON] помер, з цього часу відкрилась спадщина, в тому числі і на земельну ділянку, яка є предметом спору в даній справі. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак оформити право власності на зазначену земельну ділянку не змогла через невідповідність в написанні імені [PERSON] в свідоцтві про смерть та інших документах в тому числі і державному акті на право приватної власності на земельну ділянку (пай) яка входить до складу спадкового майна після відкриття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі. Представник Недригайлівської районної державної адміністрації, відповідач у справі, в судовому засіданні позов [PERSON] визнала в повному обсязі. Суд, всебічно, повно, безпосередньо, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши достатність і взаємний зв»язок у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дідові позивача за життя належала земельна ділянка площею 3,62 гектара за цільовим призначенням передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Рубанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серії CM № 050921 від 16.03.2004 року, виданим на підставі розпорядження голови Недригайлівської районної державної адміністрації № 36 від 31.01.2004 року і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 100 (а.с.15). У названому державному акті ім»я діда позивача зазначено як «Микита», що не відповідає запису у свідоцтві про його смерть, що стверджено підписом та печаткою органу, який видав названий державний акт, та підтверджують той факт, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку належить померлому [PERSON]. Із свідоцтва про народження позивача, серії ГД № 674875 від 02.10.1958 року, де її матір»ю зазначена «Остапенко Олександра Микитівна» (а.с.9), дівоче прізвище позивача «Остапенко» і згідно свідоцтва про шлюб серії І-БП № 328220(а.с.10) змінено на «Лисак», заповіту, посвідченого секретарем Рубанської сільської ради 14.03.2001 року (а.с.14), свідоцтва про народження матері позивача, серії 1-БП № 488806 від 10.02.1925 року (а.с. 11) вбачається, де ім»я спадкодавця зазначено як «Микита». За життя [PERSON] заповів усе своє майно, де б воно не було, та з чого б не складалось, позивачу [PERSON] про що склав заповіт (а.с.14). 11 вересня 2003 року [PERSON] помер у віці 96 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 5 від 12 вересня 2001 року що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13). Позивач [PERSON], протягом шестимісячного строку після смерті діда подала до нотаріальної контори письмову заяву про прийняття спадщини. Однак оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач не змогла через наявність у правовстановлюючому документі на спадкове майно помилки в імені спадкодавця. У відповідності до приписів ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереження її цільового призначення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,- право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення), при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Відповідно до ст..9 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI, актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Тому суд бере до уваги, та визнає правильним запис імені [PERSON], який зазначено в свідоцтві про смерть. При задоволенні позову суд керується також положеннями ч.І ст.. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не потребують доказування, та загальним правилом дії цивільного закону в часі щодо часу відкриття спадщини та можливості визнання права в порядку спадкування відповідно до положень ЦК УРСР 1963 року.

Outcome: approved