Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 08.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 73, а також стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивач зазначила, що 08 вересня 2007 року вона та відповідач зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 73. Від цього шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Після реєстрації шлюбу в їхній сімї було взаєморозуміння та повага. Після народження дитини деякий час вони також ставилися одне до одного з повагою, але з часом відповідач почав її ображати, дуже часто не приходив додому ночувати. Також ніколи не повідомляв їй куди йде і на який час. Між ними часто виникали сварки та суперечки. На початку 2009 року відповідач зібрав свої речі та перейшов жити до будинку своїх батьків. Її намагання зберегти сімю ні до чого не призвели. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить як їхнім з відповідачем інтересам, так і інтересам їхньої доньки. На даний час вони проживають окремо. Після розірвання шлюбу дитина залишається жити з нею. З приводу розподілу майна спору не буде, оскільки спільне господарство ними не велося. Добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини відповідач їй не надає. Аліменти він нікому не платить. Про місце роботи відповідача та доходи їй нічого не відомо тому, що тривалий час він не підтримує з нею звязку. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], витрати при розірванні шлюбу в органах РАЦС просить покласти на їх порівну, а також просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу ), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 23 березня 2011 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано 08 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис за № 73. Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Як на причину розірвання шлюбу зазначає те, що відповідач пішов з сімї, причини не пояснив. Шлюбні стосунки вони припинили, спільного господарства не ведуть. Разом вони не проживають вже два з половиною роки, до доньки відповідач зявляється дуже рідко, а тому вона не бачить сенсу затягувати час для вирішення питання про розірвання шлюбу. Надає відповідачу можливість жити своїм життям. Вважає за неможливе подальше подружнє життя і збереження шлюбу, примирення між ними не можливе і вона на нього не згодна. Стан здоровя дитини задовільний. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки надає рідко. Коштів на утримання дитини не вистачає. Вона проживає та утримує сімю на кошти, які отримує як допомогу за доглядом дитини до 3-ох років. Відповідач працює неофіційно та отримує доходи. Вона зверталась до відповідача з проханням надавати допомогу на утримання доньки щомісячно, але відповіді так і не отримала. Інших дітей у відповідача на утриманні не має, аліментів він нікому не платить. У звязку з неявкою в судове засідання відповідача [PERSON], належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду справи, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач по справі [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, в засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, не надав суду заяви про поважність причин неявки в судове засідання та відкладення судового розгляду справи ( а.с. 18 ). Суд, заслухавши пояснення позивача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії 1-ЕЛ № 024307, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області 08.09.2007 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 08 вересня 2007 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області 08.09.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 73. Спільне прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON], [PERSON] ( а.с. 6 ). Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 056551 встановлено, що [PERSON] народилась 21 квітня 2008 року в м. Городня Чернігівської області та її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 7 ). Відповідно до довідки виконкому Городнянської міської ради за вих. № 1796 від 17.07.2009 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою : [INFO], та до складу її сімї входять : чоловік [PERSON], донька [PERSON], [INFO] ( а.с. 8 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач зазначає те, що відповідач пішов з сімї, причин свого вчинку не пояснив, вже два з половиною роки вони не проживають разом, шлюбні стосунки сторони припинили і вона не бачить сенсу затягувати час для вирішення питання про розірвання шлюбу, спільного господарства подружжя не веде, позивач наполягає на розірванні шлюбу та відновлювати стосунки наміру не має, відмовляється від надання строку на примирення, спору з приводу майна у сторін не має, місце проживання дитини визначено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх спільної неповнолітньої дитини, а тому враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням матеріального становища позивача, відсутності у подружжя інших неповнолітніх дітей, стану здоровя дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved