Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

У жовтні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 2006 року по 2008 рік з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя має сина - [PERSON], [INFO]. За час спільного життя за взаємною згодою та домовленістю, за рахунок спільного сімейного бюджету було набуте нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS], яку відповідач у добровільному порядку ділити не бажає. Посилаючись на викладене просила провести поділ спільно набутого нерухомого майна, визнавши право власності за нею на 2/3 частини спірної квартири, а за відповідачем па 1/3 частини, зобов'язавши її сплатити компенсацію за вказану частку квартири відповідачеві. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення, при цьому пояснивши, що з нею проживає малолітній син, тому необхідно збільшити її частку. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. До участі у справі в якості третьої особи було залучено орган опіки та піклування Ленінської районної адміністрації виконкому Миколаївської міської ради, представник якої у судовому засіданні наполягав на прийнятті рішення в інтересах дитини. Вислухавши пояснення сторін їх представників, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2006 року по 03 липня 2008 року. Від подружнього життя народився син - [PERSON], [INFO]. За час спільного життя за взаємною згодою та домовленістю, сторонами була придбана квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Курганською В.П., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу від 07.07.2007 року за реєстровим №1480. Покупцями при укладання вказаного договору виступали [PERSON], [PERSON] від свого імені та від імені малолітнього сина - [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] по 1/3 частки за кожним, на підставі договору купівлі - продажу від 07.07.2007 року за №1480, Відповідно до ет. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вимогами ч. 1 та ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України передбачено, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення V:нього фізичного, духовного розвитку та лікування. Судом встановлено, квартира [ADDRESS] не є обєктом спільної сумісної власності подружжя та не підлягає поділу, оскільки кожному з подружжя належить лише по 1/3 частки квартири, придбаної ми у період шлюбу, інша 1/3 частина належить їхньому малолітньому синові. Таким чином, дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає вимоги позивачки необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 81,88 ЦПК судові витрати сплачені при подачі до суду позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed