Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

* Позивач [PERSON] 9.10.2009р. звернувся до суду з позовом до Тучапської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в розмірі 2,10 га, що на території Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області та включення у списки пайовиків. Свої вимоги в основному мотивував тим, що з 1.06.1977р. працював у КСП Україна. На момент проведення паювання сільськогосподарських угідь він був членом ССГ Нове життя, а отже має право на середню земельну частку (пай), однак помилково не був включений в список осіб на право колективної власності ССГ Нове життя і йому не було видано сертифікату на право приватної власності на земельну частку (пай). 6.04.2009р. відповідачем розглянута його заява про включення в додаткові списки на земельний пай та оскільки розпаювання завершилося відмовлено у включенні його в списки на отримання земельної частки (паю). Вважає відмову відповідача такою, що не ґрунтується на законі, оскільки у розпорядженні відповідача є резервний фонд. Поскільки відповідачем в добровільному порядку не вирішено питання про включення його до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, покликаючись на мотиви та обставини викладені в позовній заяві просить визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 2,10 га, що на території Тучапської сільської ради та включити його у списки пайовиків. Представник відповідача в суді пояснив, що сільська рада на даний час не має повноважень на включення позивача в списки на отримання земельної частки (паю), оскільки паювання земель завершилося, при вирішення спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи ССГ Нове життя в судове засідання не зявився. Представник третьої особи Управління Держкомзему у Городоцькому районі в суді висловився на відмову в задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивач до 12.01.1996 року припинив трудові правовідносини з ССГ Нове життя та не був пенсіонером з числа членів колишнього колгоспу Україна, а отже вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, вивчивши справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних мотивів. Так, судом встановлено, що позивач з 17.04.1953р. проходив службу в Управлінні пожежної безпеки, 9.03.1976 року звільнений з органів МВС в звязку із закінченням строку служби, що стверджується записами в трудовій книжці (а.с.-6-8, 40-43). Із ксерокопії пенсійного посвідчення №91/6857 від 25.03.1976р. (а.с.48), вбачається, що [PERSON] з 9.03.1976р. вийшов на пенсію. Будучи на пенсії позивач з 1.06.1977р. був прийнятий на роботу в КСП Україна на посаду начальника пожежно- сторожової охорони та працював до 24.08.1990р. - часу звільнення з роботи за власним бажанням. 1.03.1992р. прийнятий на роботу на посаду помічника бригадира ПА Нове життя і працював до 25.12.2003р. - часу звільнення з роботи в звязку з виходом на пенсію, що вбачається із записів у трудовій книжці позивача (а.с.-6-8, 40-43). Позивач [PERSON] звертався до відповідача із заявою про включення його у списки на отримання земельної частки (паю), однак йому в цьому було відмовлено в звязку із завершенням розпаювання земель (а.с.-12). Із довідки Тучапської сільської ради (а.с.-13) вбачається, що [PERSON] згідно записів земельно- кадастрової книги користується земельною ділянкою площею 1,25 га, яка знімається із земельної частки (паю) (а.с.-13). Відповідно до вимог п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» вбачається, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше в ньому працювали. Як було встановлено в судовому засіданні паювання земель на території Городоцького району і Тучапської сільської ради здійснювалося у відповідності до Положення про паювання землі в агропромисловому комплексі Львівської області, затвердженого ухвалою XIV сесії Львівської обласної ради від 8.12.1993р. №381 та ст.6 Земельного кодексу України в ред. 1992р. Роботи з приватизації земель ССГ Нове життя розпочалися з моменту утворення приватизаційної комісії на підставі рішення Родатичівської сільської ради від 29.11.1994 року (а.с.-84-85) та затвердження списків осіб, які мають право на середню земельну частку (а.с.-54-63), що складалися згідно ухвали Родатичівської сільської ради від 10.03.1995р. В подальшому спеціалістами Львівського філіалу інституту землеустрою було розроблено Проект роздержавлення та приватизації земель ССГ Нове життя, який було затверджено розпорядженням голови Городоцької РДА від 12.01.1996р. за №24 (а.с-82). Процес паювання земель ССГ Нове життя завершився прийняттям розпорядження голови Городоцької РДА від 17.12.2002р. за №750 Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю та видачею власникам земельних часток паїв державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] вийшов на пенсію 9.03.1976р., в трудових відносинах з КСП Україна перебував з 1.06.1977р. по 24.08.1990р., а у трудових відносинах з ССГ Нове життя він перебував з 1.03.1992р. по 25.12.2003р., будучи вже пенсіонером він не був членом КСП Україна, ні членом ССГ Нове життя, звернувся до суду у 2009р., із збігом 3-х років, ні в позові, ні в суді не просить про поновлення строку позовної давності, а тому суд вважає, що строк звернення до суду позивач пропустив, не проситьпро поновлення, не мотивує причини поважності пропуску такого, а тому підстав для задоволення його позову суд не вбачає. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до зазначеної вище норми закону, в підтвердження своїх позовних вимог, позивач не надав суду доказів та не навів аргументованих обставин про те, що він має право на отримання земельної частки (паю). Згідно ч.4 ст.267 ЦК України,сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, надаючи належну оцінку зібраним та перевіреним в судовому засіданні доказам, суд вважає, що підстав до задоволення позову [PERSON] не має.

Outcome: dismissed