Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач у січні 2010 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що 18.09.2009 р. між ним та відповідачем був укладений договір № 046.0036828.066 добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу Honda Accord, д/н [NUMBER], після чого позивач своєчасно здійснив обумовлений угодою страховий платіж. 17.02.2010 р. зазначений автомобіль потрапив у дорожньо-транспорту пригоду та був пошкоджений, що є страховим випадком у розумінні укладеного між сторонами договору та тягне виплату страхового відшкодування. Позивач своєчасно повідомив відповідача про настання страхового випадку, звернувся до нього з завою про виплату страхового відшкодування та надав необхідні документи і 13.04.2010 р. отримав поштою відповідь щодо варіантів виплати страхового відшкодування, що виходили з визнання застрахованого автомобіля повністю загиблим. Не погоджуючись з цим, оскільки за таких обставин сума страхового відшкодування істотно занижується, позивач отримав негативні рецензії компетентного фахівця на звіти експертів, покладені в основу позиції відповідача, замовив та отримав висновок експертного дослідження, що відповідає спеціальним вимогам, за яким вартість відновного ремонту пошкодженого автомобіля складає 140.177, 18 грн., що менше, ніж 70% від його вартості, а отже виключає можливість застосування положень договору, що поширюються на випадки повної загибелі застрахованого транспортного засобу. Незважаючи на це відповідач продовжує наполягати на застосуванні таких положень, обґрунтовуючи свою позицію вищезазначеними звітами експертів, що не є належними, тим самим порушуючи право позивача та заподіюючи йому моральну шкоду. З урахуванням викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 140.177, 18 грн. страхового відшкодування, 5.650, 00 грн. витрат, повязаних з залученням спеціалістів, 21.172, 00 грн. витрат на оплату юридичної допомоги та судові витрати. У попередньому судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали. У подальшому суду надана заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 202). Відповідач явку своїх представників до суду не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлявся, що є підставою для вирішення справи у заочному порядку. Представник третьої особи у попередньому судовому засіданні проти позову не заперечувала, посилаючись на повне погашення позивачем наданого йому кредиту. У подальшому до суду не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи (а.с. 199). Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.09.2009 р. між сторонами був укладений договір № 046.0036828.066 добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу Honda Accord, д/н [NUMBER] (а.с. 10-26). 17.02.2010 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, в якій останній був пошкоджений, що є страховим випадком у розумінні укладеного між сторонами договору та тягне виплату страхового відшкодування. У той же день позивач повідомив відповідача про настання зазначеної пригоди. Не заперечуючи, що остання є страховим випадком, відповідач замовив та отримав звіт субєкту оціночної діяльності [PERSON] від 15.03.2010 р. № 15/03/10, за яким матеріальний збиток, заподіяний позивачеві, склав 169.936, 01 грн., при цьому ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження була визначена на рівні 216.825, 99 грн. (а.с. 30-49). Оскільки за таких обставин вартість ремонту склала більше, ніж 70% вартості транспортного засобу, відповідач визнав автомобіль позивача повністю загиблим та застосував порядок розрахунку суми страхового відшкодування, встановлений укладеним між сторонами договором для таких випадків, визначивши її у розмірі 73.069, 25 грн., про що повідомив позивача листом від 09.04.2010 р. (а.с. 27, 28). Крім того, відповідачем був замовлений та отриманий звіт ТОВ ЕК «Довіра» про оцінку вартості утилізації застрахованого автомобіля від 19.04.2010 р. № 3088, за яким сума ринкової вартості частин автомобіля, що залишилися непошкодженими, та металобрухту склала 136.880, 00 грн. (а.с. 50-66). Не погоджуючись з такою оцінкою, позивач отримав рецензії представника Експертної ради Українського товариства оцінювачів у Дніпропетровській обл. [PERSON] на вищезазначені звіти, за якими останні визнані такими, що не відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісними та не можуть бути використані для зазначених у них цілей (а.с. 71-77). 27.05.2010 р. фізичною особою підприємцем [PERSON] на замовлення відповідача був складений висновок № 5211 експертного дослідження, за яким матеріальний збиток, заподіяний позивачеві пошкодженням його автомобіля, без урахування втрати товарної вартості склав 164.815, 56 грн., при цьому вартість автомобіля на час пошкодження була визначена на рівні 185.750, 69 грн. (а.с. 78-105). Не погодившись з вищезазначеним висновком, позивач отримав рецензію на нього представника Експертної ради Українського товариства оцінювачів у Дніпропетровській обл. [PERSON], за якими цей звіт визнаний таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та не може бути використаний для зазначених у них ньому цілей (а.с. 107-109). 25.08.2010 р. на замовлення позивача ТОВ фірмою «Арт-Сінтез» був складений висновок № 0308, за яким вартість відновного ремонту автомобіля позивача склала 140.177, 18 грн., вартість заподіяної позивачеві матеріальної шкоди 153.112, 52 грн., вартість автомобіля на час ДТП склала 204.765, 43 грн., а згідно довіднику «Бюлетень автотоварознавця» - 217.161, 94 грн. (а.с. 110-152). 02.09.2010 р. позивач, посилаючись на зазначений висновок, звернувся до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування у розмірі 140.177, 18 грн. (а.с. 153-156). 11.10.2010 р. відповідач надав позивачеві відповідь про відмову у задоволенні його вимог, додавши до неї негативну рецензію на вищезазначений висновок від 25.08.2010 р. № 0308, складену оцінювачем [PERSON] (а.с. 157-164). Станом на час ухвалення рішення у справі страхове відшкодування було виплачене відповідачем частково, у розмірі 69.470, 12 грн. на користь вигодонабувача (а.с. 194). Кредитна заборгованість перед третьою особою погашена позивачем у повному обсязі (а.с. 191-196), у звязку з чим вигодонабувач позбувся права на отримання страхового відшкодування у спірних правовідносинах. Також з матеріалів справи вбачається, що за складання рецензій на звіти, складені на замовлення відповідача, та складання висновку від 25.08.2010 р. № 0308 позивачем було сплачено 5.650, 00 грн. (а.с. 169). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані ст. ст. 979 998 ЦК України, положеннями Закону України Про страхування та Закону України Про захист прав споживача. Так, згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як випливає з фактичних обставин справи, сторонами визнається, що пошкодження автомобіля позивача, яке мало місце 17.02.2010 р., є страховим випадком, а предметом спору є розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті у звязку з цим, та порядок його обчислення. Відповідно до п. 15.8.10. укладеного між сторонами договору страхування при частковому пошкодженні транспортного засобу страхове відшкодування підлягає виплаті у розмірі суми вартості його відновлювального ремонту. Згідно пп. 15.8.13., 15.15. того ж договору, при повній загибелі транспортного засобу, під якою розуміється перевищення вартістю ремонту 70% його ринкової вартості станом на час настання страхового випадку, виплачується за вибором страховика або різниця між вартістю автомобіля на час настання страхового випадку та вартістю його залишків, або повна вартість автомобіля на час настання страхового випадку з переданням його залишків у власність страховика (а.с. 17, 18). Наполягаючи на повній загибелі застрахованого транспортного засобу, відповідач посилався на звіт субєкту оціночної діяльності [PERSON] від 15.03.2010 р. № 15/03/10, звіт ТОВ ЕК «Довіра» про оцінку вартості утилізації застрахованого автомобіля від 19.04.2010 р. № 3088, висновок № 5211 експертного дослідження 27.05.2010 р., складений фізичною особою підприємцем [PERSON] Разом з тим зазначені висновки не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно отриманим позивачем рецензіям є неякісними та не можуть бути використані для визначених у них цілей (а.с. 71-77, 107-109). При цьому рецензент [PERSON] є членом представництва Експертної ради Українського товариства оцінювачів у Дніпропетровській обл. (а.с. 75), що згідно ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є органом, спеціально створеним саморегулівною організацією оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки. Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне виходити зі місту експертного висновку від 25.08.2010 р. № 0308, за яким заподіяна позивачеві шкода була визначена у розмірі 140.177, 18 грн., що є меншим від 70% його вартості на час ДТП незалежно від варіанту її розрахунку. За таких обставин згідно пп. 7.1., 15.8.10. договору від 18.09.2009 р. № 046.0036828.066 добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, страхове відшкодування підлягало виплаті у розмірі вартості відновного ремонту пошкодженого автомобіля за вирахуванням безумовної франшизи у розмірі 1%, а саме у сумі 140.177, 18 грн. 1% = 138.775, 41 грн. Оскільки відповідачем було виплачено на користь вигодонабувача 69.470, 12 грн., підлягає достягненню з нього на користь позивача 138.775, 41 грн - 69.470, 12 грн. = 69.305, 29 грн., а позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню у цій частині. Негативна рецензія на висновок від 25.08.2010 р. № 0308, складена [PERSON], не може бути прийнята до уваги, оскільки зазначена особа, не будучи членом органу, спеціально створеного саморегулівною організацією оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки, діє виключно від власного імені, а заперечення, висловлені ним щодо згаданого висновку, спростовуються письмовими поясненнями оцінювача (а.с. 167). Позовні вимоги в частині відшкодування витрат на рецензування та складання експертного висновку від 25.08.2010 р. № 0308 у розмірі 5.650, 00 грн. підлягають задоволенню на підставі ст. 22 ЦК України як витрати, які позивач був змушений зробити для відновлення свого порушеного права. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки її відшкодування у спірних правовідносинах, що врегульовані законодавством про захист прав споживачів, за таких фактичних обставин законом не передбачене. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі у розмірі 22.992, 00 грн., що складаються з 1.700, 00 грн., витрат на оплату судового збору (а.с. 9), 120, 00 грн. витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи (а.с. 10), 21.172, 00 грн. витрат на оплату юридичної допомоги (а.с. 170-175), покладаються на особу, проти якої ухвалене рішення, пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у розмірі: 22.992, 00 грн. х (69.305, 29 грн.+5.650, 00 грн.)/(140.177, 00 грн.+5.650, 00 грн.+3.000, 00 грн.) = = 22.992, 00 грн. х 0.50364 = 11.579, 69 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial