Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

05.05.2010 року заявник звернувся до Полтавського районного суду з позовною заявою про зняття арешту на його земельну ділянку, в обґрунтування вимог зазначив, що земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя і державний виконавець не мав права включати її до акту опису та арешту майна його дружини по виконавчому надпису нотаріуса. 20.08.2010 року третя особа яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору звернулася до суду з позовною заявою про зняття арешту на земельну ділянку, в обґрунтування вимог зазначила, що земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя і державний виконавець не мав права включати її до акту опису та арешту майна за виконавчим надписом нотаріуса, за її боргом по банківському кредиту. В судовому засіданні представник позивача, вимоги підтримав в повному обсязі, надавши суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просив позов задовольнити. Третя особа, в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, сторони не заперечили про розгляд справи без її участі. Представник відповідача відділу ДВС Полтавського РУЮ в судовому засіданні проти позову заперечив, вказавши, що був виконавчий надпис нотаріуса на звернення стягнення на майно в звязку з чим було і здійснено дії щодо опису та арешту земельної ділянки на земельну ділянку та незавершене будівництво іпотекодавця. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії в судовому засіданні проти позову заперечив, вказавши у позивачу був банком був наданий кредит а його дружина виступала іпотекодавцем в забезпечення кредиту, і відповідно, так як позивач не май борг нотаріус видав виконавчий надпис, тому дії державного виконавця є правомірними і законними, просив в задоволенні позовів відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позови задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 369 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 18-2.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 3К, 377 ЦК. Згідно ч.2 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження може бути накладено арешт майна боржника у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, повязаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. Відповідно п. 5.1.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, потрібних для виконання за виконавчими документами, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. Судом встановлено, що 08.10.2007 року між Акціонерно-кемерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» з однієї сторони і [PERSON] укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 724/49/25-Ф зі сплатою 14 % річних в межах максимального ліміту заборгованості 249\~000,00 грн. 08.10.2008 року між Акціонерно-кемерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» з однієї сторони «Іпотекодержатель» і [PERSON] «Іпотекодавець» укладено договір іпотеки № 724/49/1, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотеко держателю в якості забезпечення виконання «Позичальником» зобовязань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 724/49/1-Ф від 08.10.2007 року , наступне майно: земельну ділянку площею 0,14 га. по вул. Зоряна, 14 в с. Щербані Полтавського району та незавершене будівництво житлового будинку, 83 % готовності з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 4.1. іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобовязання Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення на Предмет іпотеки. Відповідно ст. 4.5. даного договору Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: 4.5.2 на підставі виконавчого надпису нотаріуса. 19 травня 2009 року приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу [PERSON] видано виконавчий надпис, яким запропоновано звернути стягнення на незавершене будівництво житлового будинку, 83 % готовності з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0,14 га. по вул. Зоряна, 14 в с. Щербані Полтавського району, що належить [PERSON]. Відповідно до акту опису й арешту майна від 11 травня 2009 року державним виконавцем відділом ДВС Полтавського РУЮ [PERSON] проведено опис та арешт майна, що належить [PERSON], а саме: земельну ділянку площею 0,14 га. по вул. Зоряна, 14 в с. Щербані Полтавського району та незавершене будівництво житлового будинку, 83 % готовності з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно свідоцтва про одруження [PERSON] заключив шлюб з [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON] 14 квітня 2000 року. [PERSON] згідно рішення Щербанівської сільської ради Полтавського району № 44 від 29 травня 1997 року має у приватній власності земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель на території Щербанівської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю виданого 22 січня 2001 року. Суд вважає, що згідно договору іпотеки [PERSON] добровільно передала свою земельну ділянку в іпотеку в рахунок основного зобовязання перед банком свого чоловіка [PERSON] і відповідно виконавчого надпису нотаріуса державний виконавець правомірно і законно описав дане майно та наклав на нього арешт для майбутньої реалізації, тому підстав виключити з окту опису та арешту майно не вбачається. Окрім цього, суд враховує, що земельна ділянка рішенням сільської ради безоплатно надавалася [PERSON] до укладення шлюбу, але остання оформила право власності тільки після укладення шлюбу, тому земельна ділянка не є субєктом спільної сумісної власності подружжя. Вимоги про скасування акту опису та виключення з нього майна позивачами ставилися тільки відносно земельної ділянки, визнання права власності на незакінчене будівництво позивачі не ставили тому його неможливо вважати спільним майном подружжя і вийти за межі позовних заяв, позивачі не обґрунтували свої вимоги, не довели їх в судовому засіданні, тому в позовних вимогах слід відмовити за недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed