Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

В квітні 2010 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] , виселення їх з зазначеного житла та стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальних послуг в сумі 4790,76 грн. та стягнення судових витрат. В обгрунтування позовних вимог позивач вказував, що гуртожиток по [ADDRESS] перебуває на балансі ДП «Нарп» та відповідачу [PERSON] 04.02.2002 року була надана кімната [ADDRESS] у зазначеному гуртожитку, де були зареєстровані також її діти [PERSON] та [PERSON] . Позивач стверджує, що з відповідачем [PERSON] були припинені трудові відносини, а тому вона разом із членами своєї сім`ї підлягає виселенню. Крім того, представник позивача вказував на наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 4790,76 грн., які відповідачі не бажають сплачувати в добровільному порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та посилаючись на факти, наведені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, вказували, що іншого житла у них не має та відповідач [PERSON] була звільнена з ДП «НАРП» за власним бажанням та не сплачують житлово-комунальні послуги у зв`язку з відсутністю коштів. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] має статус гуртожитку та перебуває на балансі ДП «Нарп» (а.с. 5). Відповідач [PERSON] працювала на ДП «Нарп» та 02 квітня 2006 року була звільнена у зв`язку із закінченням трудового договору (а.с. 8). В період роботи на підприємстві відповідачу [PERSON] була надана в користування кімната [ADDRESS] в гуртожитку, в яку 20.05.2002 року були зареєстровані відповідач та її діти [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Разом з тим, [PERSON] 02.04.2006 року була звільнена з ДП «Нарп» у зв`язку із закінченням строку трудового договору (а.с. 11). Відповідно до частини 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно частин 1-3 статті 132 ЖК УРСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частин: другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бут| виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Крім того, згідно п. 1 ч. 2 ст. 825 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлено більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази. Відповідно до вимог ст. 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживають у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Судом також враховано, що на відповідача [PERSON] за час проживання в спірній кімнаті неодноразово на адресу адміністрації підприємства надходили скарги від мешканців гуртожитку з приводу систематичного порушення правил проживання гуртожитку, систематичного вживання алкогольних напоїв. Крім того, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності. Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, що відповідач [PERSON] була вселена в гуртожиток, а саме кімнату [ADDRESS] в зв`язку з роботою на підприємстві і звільнена у зв`язку із закінченням строку трудового договору, доказів про наявність підстав визначених ст. 125 ЖК УРСР не надала, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача, як власника гуртожитку, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідачі, проживаючи у спірній кімнаті, не вносять оплату за житлово- комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01.04.2010 року заборгованість становить 4790,76 грн. (а.с. 14). Суд також вважає вимоги в частині стягнення заборгованості за житлово- комунальні послуги обґрунтованими, оскільки своїми діями щодо несвоєчасної оплати комунальних послуг відповідач порушує вимоги ст.ст.64,66,68 Житлового Кодекс) України. В порядку ст.. 88 ЦПК України з відповідачів також підлягають стягненню судов: витрати на користь позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved