Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в районний суд із позовом до Вінницької районної державної адміністрації, Якушинецької сільської ради Вінницького району, Вінницького обласного управління лісового та мисливського господарства про визнання права власності на самочинно збудоване гаражне приміщення посилаючись на те, що рішенням Якушинецької сільської ради від 01.06.1995 року їй надано земельну ділянку в розмірі 0,01 га та дозвіл на будівництво гаража. Дана земельна ділянка використана за призначенням, оскільки за власні кошти нею було збудовано гараж, однак отримати правовстановлюючі документи на це приміщення вона не може, оскільки земельна ділянка, на якій воно збудоване більше не належить до земельного фонду Якушинецької сільської ради. На її звернення до Вінницької РДА щодо надання дозволу на приватизацію земельної ділянки була дана відповідь, що земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів повинна бути розташована в межах населеного пункту. Згідно технічного висновку будівля (гаражне приміщення) відповідає своєму функціональному призначенню. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала на умовах, викладених у позовній заяві. суду показала, що не може приватизувати земельну ділянку у зв'язку з тим, що на ній розташований самовільно зведений гараж. Водночас гараж не може бути узаконений без набуття у власність земельної ділянки, на якій він розташований. Фактично земельну ділянку вона згідно з рішенням сесії сільської ради вона отримала в 1995 році, освоїла її та побудувала гараж в 1996 році, проте після смерті батька різко погіршився її стан здоровя і впорядкувати документацію та узаконити гараж вона не змогла. А пізніше на її звернення до Вінницької РДА та Якушинецької сільської ради останні відповідають відмовою, посилаючись на те, що вирішення відповідного питання не належить до їх компетенції. Від відповідачів - Вінницької районної державної адміністрації, Якушинецької сільської ради Вінницького району, та Вінницького обласного управління лісового та мисливського господарства суду надійшли заяви, підписані їх керівниками, згідно якими просять дану цивільну справу розглянути у відсутність їх представників, щодо рішення покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище Дворнікова) [PERSON] відповідно до рішення сесії Якушинецької сільської ради Вінницького району від 01.06.1995 року надана земельна ділянка з земель Вінницького держлісгоспу площею 0,01 га. Цим же рішенням надано дозвіл на будівництво гаража за межами с. Зарванці (а.с. 8); В 1996 році на вказаній земельній ділянці позивачем [PERSON] без отримання в установленому законом порядку проекту, тобто самовільно збудовано гаражне приміщення, що відображено КП «ВООБТІ»в технічному паспорті від 26.03.2010 (а.с. 5-7). Таким чином, на даний час, гаражне приміщення, яке розташоване по провул. Зеленому, 11 в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області складається з: гаражу літ. «А»та підвалу літ. «п/А» Згідно технічного звіту №345/10 який виготовлений ДП «Науково-дослідною виробничо-технічною агенцією»«Стратегія регіонального розвитку»стан будівельних конструкцій гаража нормальний. При умові дотримання вимог експлуатації міцність будівельних конструкцій будівлі забезпечується. Будівля відповідає своєму функціональному призначенню. (а.с. 13-35). У відповідності до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право, зокрема зводити на ній будівлі та споруди та набуває право власності на них. Право власника на забудову здійснюється ним за умовами додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Таким чином, судом встановлено, що позивачем здійснено будівництво гаражного приміщення на власній земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням. Будівництво гаражного приміщення здійснено самовільно, проте будівля відповідає своєму функціональному призначенню. Узаконити (прийняти в експлуатацію) закінчений будівництвом обєкт нерухомості позивач не має можливості, так як згідно з відповіддю Якушинецької сільської ради від 09.02.2011 року вказана земельна ділянка перебуває за межами населеного пункту і вирішення цього питання відповідно до ст. 38, 40 ЗК України 2001 року більше не належить до компетенції сільської ради. Водночас Вінницька районна державна адміністрація не заперечуючи права позивача на отримання земельної ділянки відповідної площі у власність, наголошує на тому, що земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва гаражу має бути розташована в межах населеного пункту. Вінницьке обласне управління лісового та мисливського господарства, за рахунок земель якого було виділено земельну ділянку [PERSON] проти задоволення позову не заперечує, погоджує межі земельної ділянки, на якій розміщені гаражні приміщення, із землями лісогосподарського призначення Вінницького лісництва ДП «Вінницьке лісове господарство». Вищевикладене дає суду законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем і його задоволення. На підставі ст. 375, 376 ЦК України,

Outcome: approved