Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в обґрунтування якого зазначив, що за договором купівлі-продажу від 04.12.2009 року АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» продало відповідачці нежитлову будівлю, кафе, що розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ленінградська,3б. Зазначений договір є нікчемним, оскільки порушує публічний порядок, з огляду на наступне. Від імені АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» договір підписано [PERSON] В договорі зазначено, що останній діє від імені АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс», як генеральний директор на підставі Статуту. Відповідно до п.п.в) п.7.6 Статуту АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» обрання та відкликання членів виконавчого органу належить до компетенції Загальних зборів товариства. Проте, Загальні збори АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» з питання порядку денного про відкликання з посади генерального директора [PERSON] та обрання іншої особи на цю посаду, по відчуження майна не скликались, не проводились, рішення з цього питання не приймались. В протоколі №32 загальних позачергових зборів акціонерів АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» містяться відомості, що не відповідають дійсності, зокрема про наявність кворуму на загальних зборах. Відсутність кворуму загальних зборів акціонерів унеможливлює прийняття такими зборами будь-якого рішення з будь-якого питання порядку денного. Відтак, відомості, зазначені в протоколі №32 від 24.11.2009 року загальних позачергових зборів акціонерів, про ухвалення такими зборами рішень з усіх питань порядку денного не відповідають дійсності. Отже, головою зборів [PERSON] та секретарем зборів [PERSON] внесено завідомо неправдиві відомості до вищезазначеного протоколу. Відомості, що містяться в протоколі №31 від 02.11.2009 року, щодо прийняття загальними зборами акціонерів АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» рішення про продаж спірного обєкту (кафе) також не відповідають дійсності, оскільки загальні збори акціонерів з питання порядку денного про відчуження майна не скликались, не проводились, рішення з цього питання не приймались. На підставі вищезазначених підроблених протоколів загальних зборів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, невідомою особою, від імені [PERSON] було внесено відомості про зміну керівника АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс». Не може залишатись поза увагою й обставина відчуження нерухомого майна матері жінки голови неіснуючих зборів [PERSON] [PERSON] Отже, підробивши протоколи позачергових загальних зборів акціонерів АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» та використавши цей завідомо підроблений протокол, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] незаконного вилучили у АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» нерухоме майно та розпорядились їм, продавши матері жінки [PERSON] [PERSON] Таким чином, договір купівлі-продажу нежитлової будівлі - кафе, що розташоване по вул.Ленінградській,3б в м.Дніпропетровську, укладений 04.12.2009 року між АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» та відповідачкою [PERSON] є нікчемним, оскільки спрямований на незаконне заволодіння майном АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс». З урахуванням викладеного, посилаючись на ст.228 ЦК України, позивач просив встановити нікчемність договору купівлі-продажу нежитлової будівлі кафе, що розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ленінградська,3б; визнати за АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» право власності на вказану нежитлову будівлю та зобовязати відповідачку повернути АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» останню. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню в повному обсязі. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. В своїх письмових запереченнях та усних поясненнях в судовому засіданні зазначив, що оспорюваний договір купівлі-продажу не відноситься до правочинів, що порушують публічний порядок в розумінні ст.228 ЦК України, відсутня головна та необхідна підстава для кваліфікації спірного договору як такого, що порушує публічний порядок, а саме: умисел учасників останнього на порушення публічного порядку. Так, з боку відповідача мали місце лише дії по придбанню майна за ціною, що була запропонована для продажу, а генеральний директор АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» [PERSON], який від імені позивача укладав договір, діяв у відповідності до рішення акціонерів товариства, що підтверджується протоколом загальних зборів акціонерів №31 від 02.11.2009 року. Крім того, як вбачається з постанови про закриття кримінальної справи від 21.06.2010 року, [PERSON] був обвинувачений у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, тобто у службовій недбалості, з тих мотивів, що продаж спірного майна було вчинено без проведення оцінки ринкової вартості будівлі, внаслідок чого її ціна виявилась заниженою. Субєктивна сторона вказаного злочину передбачає вину у вигляді необережності, а не умислу. Таким чином, у осіб, які вчинили спірний правочин, не було наміру порушувати публічний порядок. Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що загальними позачерговими зборами акціонерів АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» від 02.11.2009 року було прийнято рішення про продаж [PERSON] будівлі кафе, розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ленінградська,3б, що належить товариству (а.с.9). Загальними позачерговими зборами акціонерів АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» від 24.11.2009 року було прийнято рішення про звільнення генерального директора АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» [PERSON] та обрання новим генеральним директором товариства [PERSON] (а.с.6-7). Згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2009 року, укладеного між АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» в особі генерального директора [PERSON] та [PERSON], товариством було продано останній нежитлову будівлю кафе, що розташоване за адресою: вул.Ленінградська,3б в м.Дніпропетровську за 156000 грн. (а.с.4-5). Посилаючись на те, що рішення загальних позачергових зборів акціонерів АТЗТ «Інфоком Зв'язок-Сервіс» від 02.11.2009 року, оформлені протоколом №1 та рішення від 24.11.2009 року, оформлені протоколом №32, рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області, що набрали чинності, були визнані недійсними (а.с.55-65), а також на той факт, що незаконність продажу спірного майна підтверджена постановою суду від 21.07.2010 року про закриття кримінальної справи відносно [PERSON] за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України на підставі ст.7 КПК України, позивач в позові та представник позивача в судовому засіданні просили встановити нікчемність договору купівлі-продажу, як такого, що порушує публічний порядок. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ч.1\~ст.202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Як розяснено в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочинами, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами, правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за ст.228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (ст.216 ЦК України). А відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як вбачається з зазначених вище положень закону нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду, у разі, якщо особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~ Оскільки\~позивачем вимога\~щодо визнання\~недійсним договору-купівлі\~продажу від\~04.12.2009\~року не\~заявлялась,\~а встановлення\~нікчемності правочину\~в судовому\~порядку не\~передбачено,\~суд вважає,\~що в\~задоволенні позовних\~вимог з\~заявлених відповідно\~до ст.228\~ЦК України\~підстав,\~позивачу слід\~відмовити в\~повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed