Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача та третьої особи на стороні відповідача про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, посилаючись на те що згідно наказу № 3 від 01.02.2008 року вона була прийнята на роботу в Над»ярнянську ЗОШ Герцаївського району на посаду кухаря, про що свідчить запис у трудовій книзі БТ-1 № 6365145. Наказом № 8 від 01.08.2009 року вона була звільнена з даної посади. Звільнення вважає незаконним, тому що згідно запису в трудовій книзі вона звільнена в зв»язку із закінченням строкової угоди. Але ніякої угоди вона не складала та не підписувала при прийнятті на роботу і їй не було нічого про це відомо. Дізналася лише про це тільки коли отримала трудову книжку та прочитала запис про її звільнення. Під час роботи у позивачки ніяких дисциплінарних стягнень не було. Просить суд поновити її на посаді кухаря в Над»ярнянській ЗОШ Герцаївського району, стягнути з відділу освіти Герцаївської районної державної адміністрації на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.08.2009 року по день поновлення на роботі, судові витрати та моральну шкоду в сумі 1000 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Просила суд поновити її на попередній роботі з виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнути судові витрати та моральну шкоду в сумі 1000 грн. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Також суду пояснив, що при прийомі на роботу позивачку не було попереджено про те, що вона укладає строковий договір. Ніякого наказу про те, що їй відомо, про те, що вона уклала строковий договір вона не підписувала. Просив суд поновити позивачку на попередній посаді, стягнути з третьої особи, так як Над»ярнянська ЗОШ являється структурним підрозділом відділу освіти Герцаївської РДА, заробітну плату за час вимушеного прогулу, судові витрати та моральну шкоду в сумі 1000 грн. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що зошит наказів вона залишала в кабінеті куди всі працівники Над»ярнянської школи мали вільний доступ. Хто зробив підпис в кінці наказу про те, що позивачка ознайомлена про те, що вона працює по строковому договору їй не відомо. Але позивачка погано себе вела, створювала конфліктні ситуації в колективі та скоїла крадіжку інвентаря. Тому вона її звільнила. Просила суд в задоволенні позовних вимог позивачки відмовити. Представник третьої особи представник відділу освіти Герцаївської РДА [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в їх задоволенні відмовити. Також суду пояснила, що на посаду приймає та звільняє відповідачка [PERSON] Відділ освіти лише нараховує заробітну плату. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та їх слід задовольнити. Судом встановлено, що позивачка має освіту кухаря ІУ розряду. Як вбачається із запису № 29 в трудовій книжці позивачка згідно наказу № 3 від 01.02.2008 року була прийнята на роботу в Над»ярнянську ЗОШ І-го ступеня на посаду кухаря. Згідно запису № 30 в трудовій книжці позивачку згідно наказу № 8 від 01.08.2009 року було звільнено у зв»язку з закінченням строкової угоди за ст.36 п.2 Кодексу законів про працю України. Згідно наказу № 3 від 01.02.2008 року по Над»ярнянській ЗОШ [PERSON] було прийнято на роботу на посаду кухаря на 0,5 ставки з 01.02.2008 року до кінця навчального року 2008-2009 років. Як вбачається із наказу № 7 від 24.06.2009 року позивачка після профспілкової відпустки приступила до роботи. Згідно наказу по Над»ярнянській ЗОШ № 8 від 01.08.2009 року була звільнена з роботи у зв»язку з закінченнм строкової угоди. Як вбачається із висновку № 455 судово-почеркознавчої експертизи від 10 червня 2010 року підпис від імені [PERSON] розташований після рукописного тексту наказу № 3 від 01.02.2008 року на сторінці 17 Книги наказів з основної діяльності Над»ярнянської ЗОШ 1-го ступеня с.Над»ярне Герцаївського району Чернівецької області на 2006-2009 роки після слів «З наказом ознайомлені», перед прізвищем «[PERSON]Д.» виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням її справжніх підписів. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпУ трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чим фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ч.1 ст.23 трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Згідно чинного законодавства про працю запис про строковий характер трудового договору у трудовій книжці не робиться. Але зазначення цього в наказі про прийняття на роботу ( «…прийняти…за строковим трудовим договором…») з зазначенням строку трудового договору повинен містити текст наказу та із подальшим підписом самого працівника про те, що він приймається на роботу за строковим договором. Особа повинна зазначити в своїй заяві про прийняття її на роботу про те, що вона приймається за строковим договором. Відповідно до ч.1 п.2 ст.36 КУпП однією з підстав припинення трудового договору є закінчення строку ( п.п.2, 3 ст.23 ), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до п.п.3 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року ( із змінами ) оскільки згідно ч.2 ст.23 КЗпП трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Ч.2 даної статті регламентує, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ч.5 ст.235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Суд вважає, що погодження сторін у випадку укладання з позивачкою строкового договору не досягнуто, а тому такий наказ слід вважати недійсним. Враховуючи наведене, фактичні обставини справи, суд вважає, що звільнення позивачки з роботи згідно ст.36 п.2 КЗпП України є незаконним, а тому відповідно до ст.235 КЗпП України позивачку слід поновити на роботі і стягнути із третьої особи на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, виходячи із середньомісячного заробітку за два попередні місяці перед звільненням. Відповідно до пункту 2 Постанови KM України № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 року та п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням,\~ він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку,\~ виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи,\~ що передують події,\~ з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 8 вказаного Порядку середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно проведеного розрахунку, вказаного у довідці про доходи від 12.11.2009 року становитиме (704.42 грн. + 354.28 грн.=1058.70 грн.), за один день середня заробітна плата становитиме 24,62 грн. ( 1058,7 грн.: 43 ( дні ) = 24,62 грн.). Період вимушеного прогулу складає із 01.08. 2009 року по 05.11 2010 року, тобто 319 днів. Сума середнього заробітку позивачки за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2009 року по 5 листопада 2010 року складає 7853 грн. 78 коп. (319 ( робочих днів ) х 24.62 ( середній заробіток за один робочий день ) = 7853.78 грн.) з подальшим утриманням з цієї суми обов'язкових платежів. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя. Суд вважає, що вимога позивачки про відшкодування моральних збитків обґрунтована і сам факт поновлення позивачки на роботі слід розцінювати для неї як спосіб морального відшкодування,\~ а тому ця вимога підлягає задоволенню частково. Звільнення із роботи носило конфліктний характер, відносини між позивачкою та адміністративним керівництвом стали неприязні, що призвело до переживань її та членів її сім»ї, погіршенням її матеріального стану, адже на її утриманні п»ятеро дітей, одна з яких навчається у ВУЗі., необхідності звернення до суду за захистом порушеного права. Враховуючи при цьому вимоги розумності та справедливості,\~ суд завдану моральну шкоду оцінює в 500 гривень,\~ і вважає,\~ що саме наведена сума повинна бути стягнута з третьої особи на користь позивачки як компенсація заподіяної моральної шкоди. На підставі ч.1 ст.21, ч.1 ст.23, ч.1 п.2 ст.36, ч.ч.1, 5 ст.235, 237-1 КЗпП, п.п.3 п.9, п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року ( із змінами ), п.п.2, 8 Постанови KM України № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 року та

Outcome: partial