Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-11 00:00:00

ПАТ „Дельта Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Комерційний банк «Дельта»(який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк) та відповідачем [PERSON] 21.05.2008 року було укладено кредитний договір № 004-14059-210508, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15547 гривень 68 копійок з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 12% річних. Кінцевий термін повернення кредиту 20.05.2011 року. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобовязання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача 21084 гривні 99 копійок, із яких: 13264,17 гривень заборгованість за кредитом, 2037,06 гривень відсотки за користування кредитом, 5783,76 гривень заборгованість за комісіями. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, підтвердивши, що між сторонами було укладено кредитний договір на вказаних в позові умовах. Відповідач сплачувала певні суми протягом близько півроку з дня укладення договору, але в подальшому втратила роботу та, маючи на утриманні двох дітей, не мала матеріальної можливості виконувати умови договору. Від свого обовязку по виконанню правочину не відмовляється. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали (кредитний договір № 004-14059-210508 від 21.05.2008 року; меморіальний ордер № 21290020 від 21.05.2008 року; меморіальний ордер № 21290021 від 21.05.2008 року; розрахунок заборгованості; анкету позичальника;), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 21.05.2008 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта»(який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 004-14059-210508, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15547,68 гривень з умовою сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до п. 2.9 договору, укладеному між сторонами, відповідач мав щомісяця вносити кредитору платіж в розмірі 758 грн., в який включалась заборгованість по кредиту, по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідач [PERSON] тривалий час не виконує належним чином взяті на себе зобовязання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом (остання сплата за договором була проведена в період з 22.10.2008 року по 21.11.2008 року), що відповідно умов кредитного договору є підставою для дострокового виконання боргових зобовязань та стягнення з відповідача суми кредиту. Заборгованість по кредитному договору становить 21084 гривні 99 копійок, із яких: 13264,17 гривень заборгованість за кредитом, 2037,06 гривень відсотки за користування кредитом, 5783,76 гривень заборгованість за комісіями. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 533 ч.1,2; 1050 ч.2; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову стягнення з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк 21084 гривні 99 копійок. Посилання відповідача на ті обставини, що він через втрату роботи та наявність на її утримані двох дітей, не звільняє його від обовязку по виконанню своїх договірних зобовязань та не може бути підставою для відмови в задоволенні обґрунтованих позовних вимог кредитора, оскільки такі обставини не передбачені в п.9.11 кредитного договору, який визначає підстави для звільнення від відповідальності за неналежне виконання обовязків за договором. Відповідно до ст.ст. 79; 81 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати повязані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду цивільної справи та витрати по оплаті судового збору, оскільки відповідач є стороною, котра при виконанні зобовязань діяла недобросовісно. На підставі ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність, ст.ст. 526; 530 ч.1; 1050 ч.2; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved