Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат по оплаті допомоги адвоката. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що 28.02.2000 р. вона була прийнята на роботу до СГП ТОВ «Дружба» Покровського району в якості різноробочої на умовах контракту, де пропрацювала до 02.07.2007 р. та звідки звільнилася за власним бажанням. Так, 01.03.2004 р. між нею та ТОВ «Дружба» був укладений трудовий договір. Підставою, що примусила її звільнитися з роботи стало порушення підприємством вимог контракту, трудового договору, порядку та норм оплати праці. Позивачка зіслалася на те, що пропрацювала у товаристві на мехтоку 7,5 років, відпрацювала повний робочий день по 7 годин, а з липня по листопад по 10 15 годин без вихідних та обідньої перерви. Крім основної роботи по мехтоку, вона виконувала роботи по білуванню дерев, приміщень та будівель мехтоку крім того жодного разу їй не видавалося мило, спеціальний одяг, взуття, інструмент, засоби індивідуального захисту та молоко. Відмічаючи в табелі робочого часу по 3 години, роботодавцем було навмисно занижено дійсно відпрацьований робочий час. Також їй було ненараховано надурочно перепрацьований час в напружені періоди виконання сільськогосподарських робіт. Неодноразові звернення до відповідача з вимогою про виплату заробітної плати нічого не дали. Дані порушення трудового законодавства відповідачем порушили нормальні життєві звязки і вимагають додаткових зусиль для організації ведення домашнього господарства та матеріального забезпечення сімї. Позивачка втратила душевний спокій, на підставі цього виникли непорозуміння в сімї. Просить стягнути з СГП ТОВ «Дружба» Покровського району Дніпропетровської області заборгованість по заробітній платі за період з 2000 року по 2007 рік в розмірі 8971,51 грн., компенсацію середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 31200 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та витрати по оплаті допомоги адвоката в розмірі 400 грн. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги та просить позов задовольнити. Представники позивачки [PERSON] та [PERSON] позов повністю підтримали та суду пояснили, що вважають права позивачки порушеними, оскільки вона працювала повний робочий день, а в табелі робочого часу вказано відпрацьованих годин по 3. За умов неповного робочого дня вона не виробляла місячну норму робочого часу і їй нараховувалася заробітна плата менша від встановленого мінімального розміру заробітної плати. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав повністю та пояснив суду, що умови оплати праці на підприємстві визначено контрактом, трудовим договором, якими було передбачено оплату праці пропорційно фактично відпрацьованому часу. Позивачка тривалий час працювала на підприємстві. Умови праці, в тому числі і неповний робочий день та виплата заробітної плати пропорційно фактично відпрацьованому часу, були позивачці відомі і вони її повністю влаштовували. [PERSON] жодного разу до адміністрації підприємства з претензіями з приводу умов праці не зверталася, що на думку відповідача свідчить про її згоду на такі умови праці. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює електриком мехтоку ТОВ «Дружба», [PERSON] працювала різноробочою на даному мехтоку, а саме прибирала, підмітала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює головним економістом ТОВ «Дружба» Покровського району. Так, [PERSON] працювала з 26.02.2000 р. по 02.07.2007 р. різноробочою мехтоку ТОВ «Дружба». Заробітна плата їй виплачувалася за обєм виконаних робіт. Тобто старший вагар заміряла скільки роботи позивачкою було зроблено, скільки годин відпрацьовано і за весь час роботи останній виплачувалися кошти. Від [PERSON] не надходило ніяких скарг, вона з усім була повністю згодна. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює старшим вагарем на мехтоку ТОВ «Дружба». [PERSON] працюючи на даному товаристві різноробочою не добросовісно відносилася до виконання своїх обовязків. Свідок зазначила, що позивачка отримувала заробітну плату відповідно до виконаних робіт. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює вагарем ТОВ «Дружба». [PERSON] працювала в даному товаристві різноробочою, а саме підмітала територію мехтоку, виконувала роботи по побілці. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює різноробочою на мехтоку ТОВ «Дружба», [PERSON] працювала разом з нею. Вони підмітали територію мехтоку, виконували накази по побілці. Для роботи їм видавали мітли, лопати, перчатки, щітки, відра. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він являється головним бухгалтером ТОВ «Дружба». [PERSON] працювала різноробочою на даному товаристві. Ніяких скарг від неї не надходило. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює секретарем ТОВ «Дружба». За час роботи [PERSON] в ТОВ «Дружба», ніяких претензій з її боку щодо недоплаченої заробітної плати не було. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріли справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] необґрунтований, а тому в його задоволенні слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно зі ст.94 КЗпП України та ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст.95 КЗпП України та ч.1 ст.3 Закону України «Про оплату праці» визначено, що мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником погодинну нормі праці (обсяг роботи). Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка, працюючи тривалий час в товаристві, фактично працюючи на умовах неповного робочого дня та отримуючи заробітну плату пропорційну фактично відпрацьованому часу, жодного разу не зверталася до адміністрації товариства з претензією щодо умов праці і не оспорювала дії відповідача в судовому порядку. Таким чином, хоча з позивачкою і не було письмово погоджено встановлення режиму неповного робочого дня, проте їй було достовірно відомо про такий режим роботи та умови оплати праці, які враховуючи відсутність претензій чи скарг до адміністрації товариства, були для позивачки прийнятними. Тобто, позивачка виконувала роботу на таких умовах, на які вона вільно погоджувалася. Кожна обставина, яка мала місце в судовому засіданні, повинна доводитись. Однак при розгляді даної справи, позивачем не доведено в суді, а ні умисної вини, а ні необережної вини відповідача щодо заборгованості по виплаті мінімальної заробітної. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати не підтверджені доказами і тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Позовні вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню, так як не доведено обставин її задоволення. Оскільки в позові [PERSON] відмовлено, то позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь витрат по оплаті допомоги адвоката не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed