overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду 22.11.2010 року та просила постановити рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 02.03.2007 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Позивач просила шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось по тим обставинам, що в них різні характери та погляди на життя. Між ними часто виникали сварки. Шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. Майнового спору між сторонами немає. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, зазначивши, що вони не проживають однією сім'єю протягом 2 років, спільне господарство не ведуть. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про місце і час розгляду справи. Клопотань про відкладення слухання справи не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, сповіщеного про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб виданого Великодальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області від 02.03.2007 року, актовий запис №11 (а.с. 7), сторони уклали шлюб 02.03.2007 року. Згідно до свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 46, у сторін 11.05.2006 року народилася дочка [PERSON] (а.с.8). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу витрати по оплаті державного мита слід покласти на відповідача [PERSON]. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

В липні 2010 р. ПАТ «Банк Демарк» звернулося до суду з позовом до [PERSON]В. про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 20.02.2008 року між ПАТ «Банк Демарк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 43-069. Згідно договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 10000,00 грн. зі сплатою 24% річних та щомісячної комісії в розмірі 50,00 грн. з кінцевим терміном повернення 19.02.2010 року. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом 16.06.2010 р. існує заборгованість перед банком в розмірі яка складає: 6232,02 грн. - заборгованість за кредитом; 689,83 грн. - заборгованість за відсотками; 22,35 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 403,97 грн. - пеня за порушення строків користування кредитом; 150,00 грн. - штраф за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом; 250,00 грн. - несплачена щомісячна комісія, а всього 7748,17 грн. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526,527,549, 623, 624, 625 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі, а також понесені позивачем судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив про його задоволення. Відповідач в судовому засідання не зявився, був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив провадити заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2008 року між ПАТ «Банк Демарк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 43-069. Згідно договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 10000,00 грн. зі сплатою 24% річних та щомісячної комісії в розмірі 50,00 грн. з кінцевим терміном повернення 19.02.2010 року. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим існує заборгованість перед банком в розмірі: 6232,02 грн. - заборгованість за кредитом; 689,83 грн. - заборгованість за відсотками; 22,35 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 403,97 грн. - пеня за порушення строків користування кредитом; 150,00 грн. - штраф за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом; 250,00 грн. - несплачена щомісячна комісія, а всього 7748,17 грн. За таких обставин суд вважає, що позов Банку є обґрунтованим та на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

У вересні 2010 року ПАТ Кредитпромбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що між ними та відповідачем 03.11.2006 року був укладений кредитний договір № 49.28/04243/06-ТК110300019 на суму 11747,06 грн., зі сплатою 24% строком до 06.11.2009 року. Оскільки відповідач, взяті на себе зобовязання не виконує зявилась заборгованість яка станом на 20.05.2010 р. складає: 6002,52 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; 2889,10 грн. - пеня; 120,00 грн. - штраф, а всього 9011,62 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 9011,62 грн., судовий збір за подання позову в розмірі 90,12 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просив про їх задоволення. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, при цьому пояснивши, що не має змоги повністю оплатити суму заборгованості. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між сторонами 03.11.2008 року був укладений кредитний договір № 49.28/04243/06- ТК110300019 на суму 11747,06 грн., зі сплатою 24% строком до 06.11.2009 року. З умовами договору відповідач був ознайомлений, договір був ними підписаний. В порушення умов договору [PERSON] взяті на себе обовязки не виконує, згідно наданого розрахунку заборгованість складає: 6002,52 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; 2889,10 грн. - пеня; 120,00 грн. - штраф, а всього 9011,62 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 611 ЦК України обовязки повинні виконуватися належним чином у строк, вказаний у договорі, одностороння відмова від виконання договору не допускається. В порядку ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] знаходиться у важкому матеріальному становищі, працює секретарем - машиністкою, має на утриманні батьків, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 1389,10 гривень. Таким чином, дослідивши надані суду докази та оцінивши їх у сукупності суд, вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Також у порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 75,11 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційне технічне забезпечення, сплачених позивачем у звязку з розглядом цивільної справи. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 542-543, 554, 611 ЦК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

[PERSON] 19 травня 2010 року звернулася до суду з заявою про визнання особи недієздатною та встановлення опіки. В обґрунтування своїх вимог, заявниця посилається на те, що вона є матірю - [PERSON] [PERSON], [INFO]. Її донька - [PERSON], отримала родову травму хребта, після травми донька не пересувалась і в теперішній час також не рухається, користується з її допомогою та користується інвалідним візком. За ставом здоров'я донька не може себе обслуговувати, тобто вмиватися Крім того, [PERSON] визнана інвалідом 1-ї групи. Вона не розуміє значення своїх дій і не може ними керувати. У зв'язку з цим заявниця вважає, що її донька потребує (постійного нагляду, так як її дієздатність стала обмеженою. На підставі викладеного, заявниця просить суд визнати [PERSON], [INFO], недієздатною та визнати її, [PERSON], опікуном недієздатної. Заявниці, яка про розгляд справи повідомлена належним чином до судового засідання не з»явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи [PERSON], яка про розгляд справи повідомлена належним чином до судового засідання не з»явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення заяви заперечень не мав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного , засобу суд не здійснює. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з , і наступних підстав. І « Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], що вбачається із свідоцтва про її і народження серії УІ-КИ № 272871 від 11.04.1991 року (а.с. 4). [PERSON], отримала родову травму хребта, після травми донька не пересувалась і в теперішній час також не рухається, користується з її допомогою та користується інвалідним візком. За станом здоровя донька не може себе обслуговувати, тобто вмиватися Крім того, [PERSON] визнана інвалідом 1-ї групи. Вона не розуміє значення своїх дій і не може ними керувати. У звязку з цим заявниця вважає, що її донька потребує постійного нагляду, так як її дієздатність стала обмеженою (а.с. 7). Відповідно до висновків акту № 152 проведеної судом амбулаторної судово- психіатричної експертизи від 11.10.2010 року, [PERSON], [INFO], виявляє тяжку розумову відсталість, й в силу свого психічного стану вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом, недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON]. Відповідно до ч.І ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, за поданням органу опіки та піклування суд встановляє опіку над недієздатною [PERSON] та визнає заявницю [PERSON] її опікуном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона знаходиться з відповідачем у шлюбі від якого сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює, а відповідач проживає окремо та матеріальну допомогу не надає. З урахуванням уточнення позовних вимог позивачка просить суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що дійсно існують законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем та задоволення цього позову з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 10 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №490. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а сторони проживають окремо. Відповідач працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, розмір якої суд визначає як 1/5 частину всіх видів його заробітку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

18 листопада 2010 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти його задоволення не заперечував.. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.180 СК України відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (тобто випадку визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та потребує матеріальної допомоги. З врахуванням визнання позову відповідачем та наявності в нього правового обовязку утримувати неповнолітню доньку до досягнення нею повноліття суд вважає, що даний позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

В позові позивач [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочок [PERSON] [INFO] та Вікторії [INFO] в розмірі '/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду - 12.11.2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. В судовому засіданні позов підтримала . Відповідач визнав позов. Судом встановлено, що відповідач не виконує своїх батьківських обовязків і не надає матеріальної допомоги на утримання дочок [PERSON] [INFO] та Вікторії [INFO] які проживають з матірю-позивачем по справі та перебувають на її утриманні. А тому на підставі ст.ст. 180 ч.І, 182, 183 СК України позов слід задоволити повністю і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочок [PERSON] [INFO] та Вікторії [INFO] в розмірі /і частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду - 12.11.2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в сумі 43089,05 грн. Представник позивача неодноразово уточнював позовні вимоги, та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних загальною сумою 42360,72 грн. та судові витрати в сумі 550,89 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги в сумі 42360,72 грн. визнала в повному обсязі. Позивач та відповідач у судове засідання не зявились, направили своїх представників. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності позивача та відповідача. Обставини справи, встановлені судом. Згідно розписки від 20.10.2008 року [PERSON] надала у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 6000,00 грн. Строк повернення грошових коштів в розписці не було зазначено, тому 28.12.2009 року позивач направила на адресу [PERSON] письмову вимогу про повернення грошових коштів в сумі 6000.00 грн. строком до 31.12.2009 року. 22.11.2008 року [PERSON] надала у борг відповідачу грошові кошти в сумі 29000.00 грн. Відповідач зобов'язався повернути позивачу грошові кошти 01.02.2009 року. У встановлений строк відповідач борг в сумі 6000,00 грн. та 29000,00 грн. не повернув. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 ЦПК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданих даних, індекс інфляції за період з 01.02.2009 року по 31.10.2010 року складає 117,77 %. індекс інфляції за період з 01.01.2010 року по 31.10.2010 року становить 107,9 %. За такого, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за розпискою від 20.10.2008року в сумі 6000,00 грн., збитки від інфляції в сумі 474.00 грн. (6000,00*(107,9-100)/100), та три відсотки річних в сумі 160,27 грн. (6000,00*3/365*325), та суму боргу за розпискою від 22.11.2008 року в сумі 29000.00 грн., збитки від інфляції в сумі 5153.30 грн. (29000.00*(117,77-100)/100), та три відсотки річних в сумі 1573,15 грн. (29000.00*3/365*660). а всього 42360.72 грн. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати у розмірі 550,89 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин з її батьком [PERSON], якій помер 22.07.2010р. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що в її свідоцтві про народження посадовими особами помилково було записано її прізвище у називному відмінку «Чекотуніва», тоді як прізвище батька «Чекотунов». Крім цього заявниця просила встановити факт належності договору купівлі-продажу від 27.06.1967р. її батьку, оскільки в ньому також міститься розбіжності в написанні його прізвища та по батькові. У судове засідання заявник не з'явилася, надала заяву, у якій вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутність. Зацікавлені особи також у судове засідання не зявилися. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю осіб, які приймають участь у справі, оскільки у справі досить даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, заявниця є донькою [PERSON]. В свідоцтві про народження виданого «повторно» 19 жовтня 2001 року, прізвище заявника вказано як «Чекотуніва» замість "Чекотунова". Відповідно до фотокопії свідоцтва про смерть виданого 26.07.2010 року, батько заявника [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина. Після звернення заявника до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було заведена спадкова справа, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину заявнику усно відмовлено із-за наявності помилки в її прізвище в свідоцтві про народження, та наявність розбіжностей в прізвищі батька в договорі купівлі-продажу. Окрім того вбачається і помилка в написанні прізвища померлого [PERSON] в договорі купівлі-продажу 1/3 частин домоволодіння №21, по вул. 7-й Слобідській, в м. Миколаєві укладеного червня 1967 року, в якому вказано що купив «Чекотунів Борис Каленикович» замість «Чекотунов Борис Каленникович». Таким чином, суд вважає встановленим, що зазначені розходження при складанні документів заважають заявнику при оформленні спадщини, після смерті її батька. За таких обставинах, у відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та необхідності встановлення факту родинних відносин заявника з її батьком, який помер 22 липня 2010 року, та встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлому, укладеного останнім за час життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON] про визнання права власності на самочинно переобладнане нерухоме майно. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та в їх обґрунтування пояснив,що на підставі договору дарування від 06.07.2006року, зареєстрованого у [PERSON] бюро технічної інвентаризації 17.10.2007року він є власником 18/30 частки домоволодіння, розташованого по вул.. Пузирьова 6.23 у м. Маріуполі. У 2008 році з метою покращення житлових умов позивач самочинно, без дозволу відповідних органів влади переобладнав сіни літ. а-1 у нежитлову прибудову літ. А1-1, площею 21,8 кв.м, що підтверджується довідкою БТІ м. Маріуполя № 438 від 08.12.2010 року та технічним паспортом на домоволодіння від 08.12.2010 року. У позивача виникла необхідність оформити відповідно до вимог чинного законодавства на переобладнане майно, у зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом, та просив визнати за ним право власності на самовільно переобладнану нежилу прибудову літ «А1-1», площею 21,8 кв.м та включити її у склад домоволодіння № 23 по вул. Пузирьова у м. Маріуполі. Представник відповідача [PERSON] міської радив судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з'явилася та надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що також не заперечує проти задоволення вимог позивача у повному обсязі. Суд, вислухавши позивача та приймаючи до уваги, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а за [PERSON] слід визнати право власності на нежилу прибудову А1-1, площею 21,8 квадратних метрів, розташовану по вул. Пузирьова 6.23 м. Маріуполя.

Outcome: approved