Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-20 00:00:00

В січні 2011 року позивачі звернулися в суд до відповідача з позовом про визнання договору ку півлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що 20 грудня 1999 року між ними та відповідачами [PERSON], [PERSON], яка також діяла в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] [PERSON] [PERSON] було укладено договір № 130 купівлі- продажу квартири [ADDRESS], який був укладений на Універсальній товарній біржі „Марія в Журналі реєстрації біржових угод за № 130 від 20.12.1999р. та зареєстрований 05.04.2000р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровівій книзі №166 за реєстровим №6208. Працівники біржи завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Оскільки вони не мають можливості розпорядитися купленою ними на законних підставах у свій час квартирою, тому що не дотримане діюче на данний момент законодавство - договір не посвідчений нотаріально - вони вимушені звернутися до суду. Зазначений договір купівлі- продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просили позов задовольнити. В судове засідання позивачі не зявилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи - Універсальна товарна біржа „Марія в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечували. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 грудня 1999 року між [PERSON], [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON], яка також діяла в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], було укладено договір № 130 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був зареєстрований на Універсальній товарній біржі „Марія в Журналі реєстрації біржових угод за № 130 від 20.12.1999р. 05.04.2000р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано на імя [PERSON], [PERSON] в Миколаївському МБТІ, та записано в реєстрову книгу № 166 за реєстровим номером № 6208. Договір виконаний сторонами в повному обсязі: позивачі уплатили продавцям вартість квартири, вселилися в неї, зареєструвалися та користуються нею, а відповідачі отримали оплату договірної вартості квартири, звільнили її від побутового майна та здійснили виселення з неї. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договор купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved