Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (надалі за текстом - позивач) звернулось з позовом до [PERSON] (надалі за текстом відповідач), про стягнення заборгованості за договором про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку № LK/ZP/10-2006/2718 (надалі за текстом договір) за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15 000 грн. строком до 03.10.2008 року зі сплатою процентної ставки, яка становила 24 % річних. Відповідач по справі зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобовязання, визначені договором. Позивач виконав свої зобовязання та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі та строк, але відповідач порушив взяті зобовязання по своєчасній та повній сплаті кредиту, процентів за користування кредитом. Таким чином, станом на 28.09.2010 року у відповідача виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 23 876 грн. 22 коп. В подальшому, в звязку з наданням нового розрахунку заборгованості по договору, представником позивача було зменшено розмір позовних вимог, з урахуванням яких заборгованість склала 23 816 грн. 95 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з тих же підстав, просив його задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи, згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою [INFO] (а. с. 30, 31). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судові засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, в попереднє судове засідання відповідач викликався судовими повістками про виклик 22.11.2010 року (а.с. 33, 37, 38), про явку в судове засідання 27.01.2011 року відповідачу направлялась судова повістка (а.с. 42), в судове засідання 22.02.2011 року судовою повісткою зі зворотнім повідомленням (а.с. 54) та телеграма зі зворотнім повідомленням (а.с. 55, 56). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав. 04.10.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку № LK/ZP/10-2006/2718 (а.с. 15-18). За умовами договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15 000, 00 грн. строком до 03.10.2008 року зі сплатою процентної ставки, яка становила 24 % річних. Відповідач по справі зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобовязання, визначені договором. Позивач виконав свої зобовязання та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі та строк, факт надання коштів підтверджується випискою по рахунку приватного клієнта № 151343-2010/0928 та розпискою відповідача про отримання платіжної картки від 18.09.2006 року(а.с. 14). Відповідач порушив взяті зобовязання по своєчасній та повній сплаті кредиту, процентів за користування кредитом таким чином, у відповідача виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 23 876 грн. 22 коп., що складається: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 14 831 грн. 60 коп., прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період 1 469 грн. 66 коп., пені за прострочення виконання зобовязань в розмірі 7 099 грн. 67 коп., сума овердрафту в розмірі 185 грн., 36 коп., суми нарахованих відсотків за овердрафт 5 грн. 84 коп., суми нарахованої комісії 132 грн. 40 коп., пеня за несвоєчасну оплату овердрафту в розмірі 92 грн. 42 коп. Відповідно до п. 6.1 договору, позичальник у разі порушення строків повернення грошових коштів за лімітом кредитування за картковим рахунком під платіжну картку, нарахованих процентів та комісії, сплачує банку пеню за кожен день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки 48 % за лімітом кредитування за картковим рахунком п. 1.1 цього договору, від суми простроченого платежу. Розрахунки позивача відповідачем спростовані не були. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи той факт, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір заборгованості відповідача по справі за відсотками, суд приходить до висновку про необхідність зменшення неустойки до 3 549 грн. 83 коп. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки визначені в ст. 611 ЦК України, зокрема розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Договір є обовязковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Ч. 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В судовому засіданні встановлено, що договірними відносинами сторін пеня за несвоєчасну оплату овердрафту не передбачена, представником позивача не наведено доказів з посиланням на норми матеріального та процесуального права, щодо стягнення з відповідача даної неустойки, за таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну оплату овердрафту в розмірі 92 грн. 42 коп. На основі повно та всебічно зясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну суму заборгованості в розмірі 20 174 (двадцять тисяч сто сімдесят чотири) грн. 69 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача державне мито в розмірі 201 гривня 74 копійки та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial