Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Одеська універсальна біржа «Витязь» та просять суд ухвалити рішення яким визнати дійсним договір №99-325К купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між ними та відповідачами 17 лютого 1999 року на Одеській універсальній біржі «Витязь», а також визнати за ними право власності на зазначену квартиру у рівних частках. При цьому\~позивачі посилаються\~на те,\~що 17\~лютого 1999\~року між\~ними та\~відповідачами було\~укладено договір\~купівлі-продажу\~квартири [ADDRESS], який було оформлено на Одеській універсальній біржі «Витязь» Квартиру було придбано в рівних частках кожному. Після повного розрахунку з продавцями квартири і оформлення договору вони заселилися в квартиру, а колишні власники виїхали з неї. Після заселення у квартиру вони зробили у ній ремонт, користуються і розпоряджаються нею і на теперішній час. На даний момент у них виникли питання по розпорядженню квартирою, але у нотаріальній конторі відмовляються реєструвати угоду, тому що договір купівлі-продажу, засвідчений біржею є недійсним. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, якою справу просить слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON] був виключений зі складу відповідачів по справі, у зв'язку з тим що, відповідно до актового запису про смерть №11138 Першого Приморського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 14 грудня 2004 року, [PERSON] помер 13 грудня 2004 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник третьої особи Одеської універсальної біржі «Витязь» в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд розглядає справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, які не з'явилися у судове засідання, на підставі матеріалів та доказів, які є в справі. Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали цивільної справи та письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: 17 лютого 1999 року на Одеській універсальній біржі «Витязь» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-325К, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були членами біржі продали, а [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON], які булі членами біржі, купили квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні встановлено, що всі зобов'язання за договором купівлі- продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Згідно з договором продавцям передані грошові кошти за продану квартиру до підписання договору. Договір нотаріально не посвідчувався з причин, що не залежали від сторін. 26 лютого 1999 року зазначений договір купівлі-продажу було зареєстровано на праві приватної власності у КП «ОМБТІ та РОН» за [PERSON], [PERSON], [PERSON] під №165-стр.202 - кн.318 пр. Відповідно до довідки КП «ОМБТІ та РОН» за №215433.63 від 18 листопада 2010 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 17 лютого 1999 року №99-325К, зареєстрованого на Одеській універсальній біржі «Витязь». Суд вважає, що 17 лютого 1999 року сторони уклали договір, який не порушує нічиїх прав та інтересів, охороняємих законом. Сторони свої обов'язки за договором виконали, у зв'язку з чим, суд має право визнати таку угоду дійсною, що передбачено ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року. Крім того, відповідно до ч.2 ст.328 Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На момент укладення зазначеного договору купівлі-продажу будь-яких претензій, щодо його виконання не пред'являлось, право на квартиру не оспорювалось. Судом також встановлено, що з моменту придбання вищевказаної квартири позивачі на правах власності володіли цим майном, постійно проживали у квартирі та сплачували комуншіьні послуги, що підтверджується довідкою, наданою дільницею № 5 КЇІ «ЖКС «Чорноморський» від 14 жовтня 2010 року за №2027, квитанціями про сплату позивачами комунальних послуг, тобто предмет угоди фактично перейшов у користування позивачів. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Визначаючи частку кожного із співвласників в квартирі суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені. З урахування вищевикладеного суд вважає позов обгрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Outcome: approved