Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала та пояснила, що у них з чоловіком різні характери й погляди на сімейне життя, між нею і відповідачем досить часто відбувалися суперечки на підставі особистих та матеріально побутових обставин, взаємні образи і приниження один одного, що призвело до втрати почуттів довіри, поваги та любові. Вказує, що у них цей шлюб перший, від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], якого рішенням суду просить залишити на проживання з нею, оскільки спору про визначення місця проживання дитини між ними немає. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя між ними також немає. В частині стягнення аліментів зменшила розмір позовних вимог та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання їх малолітньої дитини аліменти в розмірі к частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що наведені позивачкою у її позовній заяві обставини ним визнаються і не оспорюються. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно, до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення, оскільки сім'я розпалася остаточно, сторони втратили один до одного почуття довіри, поваги та любові, з жовтня 2010 року подружніх стосунків не підтримують, спільним побутом не пов'язані (проживають за різними адресами), а спір про поділ спільного сумісного майна подружжя чи про місце проживання дитини між ними відсутній. За таких обставин суд вважає, що перспектив для збереження сім'ї та примирення подружжя немає". Відповідно до ст.180, ч.ч.І, 3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 18 4 цього Кодексу. Як передбачено частинами 2, 4, б ст.8 4 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання... дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання... дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо визначення способів спільного утримання їх дитини. Відповідач суду повідомив, що має постійне місце роботи, працюючи інженером-конструктором у комунальному підприємстві "Архітектурно-планувальне бюро" м.Здолбунів Рівненської області. Відтак, [PERSON] має регулярний дохід, тому, з урахуванням заяв як платника так і одержувача аліментів, їх розмір слід визначити у частці від заробітку (доходу) батька дитини, а на утримання дружини, до досягнення дитиною трьох - років, з урахуванням заяв як платника так і одержувача аліментів, їх розмір слід визначити у твердій грошовій сумі. Задовольняючи позов, суд виходить також з того, що підставою звернення позивачки до суду було саме невиконання чи неналежне виконання відповідачем його обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, [PERSON] документально підтвердила понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 08 грн. 50 коп., витрат в розмірі ЗО грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрат в розмірі 250 грн. на правову допомогу, тому вказані витрати, всього - 288 грн. 50 коп., підлягають до стягнення на її користь з відповідача.

Outcome: approved