Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третьої особи приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Позивач позивні вимоги мотивує тим, що 20.05.2008 року померла її мати [PERSON] У серпні 2009 року позивач звернулась в Дрогобицьке МБТІ та ЕО, щоб взяти підтвердження для нотаріуса про склад спадкового майна та довідалась, що 18.12.2006 року її мати [PERSON] подарувала свою частку будинку, яка складалась з 7/24 ідеальних частин [PERSON], яка зареєструвала даний договір дарування 17.08.2007 року. Договір дарування був оформлений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] Позивач вважає, що оскільки на момент складання договору дарування її матері виповнилось 83 роки і вона в цьому віці в силу своїх функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі які перешкоджали вільному формуванню її волі, неправильному сприйнятті обставин та дійсності, в подальшому послужили підписанню нею договору дарування. А тому просить суд постановити рішення суду, яким договір дарування реєстраційний №1965, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], 18.12.2006 року укладений [PERSON] в користь [PERSON] визнати не дійсним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Адвокат позивача [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила суду, що укладення договору дарування відповідало дійсній волі сторін, його заключено відповідно до закону, дієздатність сторін договору нотаріусом було перевірено, а також їм було розяснено зміст ст. 717 ЦК України. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, показала, що до неї, як приватного нотаріуса, в листопаді 2006 року, звернулась гр. [PERSON], за наданням консультації та ряд вчинення нотаріальних дій в тому числі по укладенню та посвідченню договору дарування щодо належного їй майна, а саме 7/24 ідеальних частин житлового будинку за №2, що знаходиться по вул. Симоненка в м. Трускавці Львівської області. Дієздатність гр. [PERSON], нею, як приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON], було перевірено. 18.12.2006 року, нею [PERSON], як приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу, було посвідчено договір дарування між [PERSON] та [PERSON], за адресою: Львівська область м. Трускавець вул. Симоненка, 2. Оскільки клієнт гр. [PERSON], була похилого віку, під час підписання та посвідчення договору дарування, нею [PERSON], приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу, було перевірено її цивільну дієздатність та правоздатність і у відповідності до ст. 717 ЦК України, було розяснено про правові наслідки укладення договору дарування. У задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити. Будучи допитаним в ході судового засідання свідок [PERSON] по суті справи показав, що з батьком позивача працював на одній роботі близько 20 років. [PERSON] знав досить тривалий час. Після смерті її чоловіка продовжував спілкуватись з нею. [PERSON] була хвора на склероз. З приводу даного будинку неодноразово спілкувався з [PERSON], яка говорила, що свою частину будинку залишить своїй дочці. А також додав, що всі документи на даний будинок знаходились в нього на зберіганні, оскільки [PERSON] боялась тримати їх в себе. Будучи допитаною в ході судового засідання свідок [PERSON] по суті справи показала, що [PERSON] знала близько 20 років, оскільки працювали разом. У звязку з тим, що [PERSON] хворіла останніх 2,5 роки, то вона возила їй їсти. За два тижні до своєї смерті [PERSON] вже нікого не впізнавала, а коли була при здоровому розумі то говорила, що все своє майно залишить своїй дочці. В 2006 році вона і надалі продовжувала годувати [PERSON], одна про те, що квартира подарована вона їй нічого не казала. Будучи допитаним в ході судового засідання свідок [PERSON] по суті справи показав, що [PERSON] знав близько 20 років, оскільки працювали разом. З сторонами перебуває в нормальних відносинах. Вона інколи його не впізнавала, останнім часом вона не могла ходити. Будучи допитаною в ході судового засідання свідок [PERSON] по суті справи показала, що [PERSON] знала з 1976 року, оскільки вона працювала в санаторії «Південний». Після того, як [PERSON] пішла на пенсію вона і надалі підтримувала з нею звязок. З приводу спадщини вона з нею не говорила, але вона казала, що після смерті все її майно буде належати її дочці. Будучи допитаним в ході судового засідання свідок [PERSON] по суті справи показав, що знав покійну [PERSON] Він працював сімейним лікарем та обслуговував територію, де жила [PERSON], по його документації в [PERSON] не було зафіксовано психічних відхилень, поведінка її була адекватною, відвідував [PERSON] раз на квартал, розмови стосовно спадщини вона з ним не вела. Психічного стану, він ніяких проявів не бачив і нікуди не скеровував, оскільки не було ніяких ознак. Будучи допитаною в ході судового засідання свідок [PERSON] по суті справи показала, що вона працює провізором. Що вона місяць тому дізналася, що був договір дарування. Що [PERSON] розуміла, що робить, вона до церкви до останнього дня ходила. Нормальна була у спілкуванні. Що у неї ніяких обмежень психіки і маразму не було. У них ніяких розмов про спадщину не було. І вона не знає які відносини були у матері з дочкою. Будучи допитаною в ході судового засідання свідок [PERSON] по суті справи показала, що позивач є її троюрідна сестра, а відповідач тітка. Вони ніколи не говорили про майнові відносини. Чи свідомо [PERSON] подарувала свою частину будинку вона не знає, але це було її право. Будучи допитаною в ході судового засідання свідок [PERSON] по суті справи показала, що позивача і відповідача знає, відносини у них нормальні. [PERSON] постійно жалілася, що у неї боліли ноги. [PERSON] часто спілкувалася з [PERSON] так як вони обидві були одинокими, разом ходили до церкви. [PERSON] не бачила, що у неї була порушена психіка. Щодо даного договору нічого не знала, до того часу як її покликали у якості свідка. Будучи допитаною в ході судового засідання свідок [PERSON] по суті справи показала, що вона знала про те що [PERSON] має намір подарувати частину свого будинку [PERSON] Це була її воля і власне бажання. Вона не знає які відносини були між матірю і дочкою. Позивач видно не була хорошою дочкою для своєї матері, неї були постійні претензії до своєї мами, вона не працювала і постійно терерозувала свою маму на рахунок пенсії. Заслухавши позивача, адвоката позивача, відповідача, представника відповідача, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи із наступних підстав. Згідно договору дарування частини житлового будинку посвідченого 18.12.2006 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1965, [PERSON] подарувала [PERSON] 7/24 ідеальних частин житлового будинку №2 з належними до нього житловими спорудами за адресою: м. Трускавець вул. Симоненка, 2 Львівської області. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-СГ №165055, виданого 23.07.2009 року відділом РАЦС Трускавецького МУЮ Львівської області, [PERSON] померла 20.05.2008 року про, що в книзі реєстрації смертей 20.05.2008 року зроблено відповідний актовий запис за №96. Позивач вважає, що оскільки на момент складання договору дарування її матері виповнилось 83 роки і вона в цьому віці в силу своїх функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі які перешкоджали вільному формуванню її волі, неправильному сприйнятті обставин та дійсності, в подальшому послужили підписанню нею договору дарування. Однак даний факт спростовується, листом КП «Трускавецька міська лікарня» згідно якого, [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебувала та показами свідків. Учасники судового процесу клопотань, щодо призначення судово-психіатричної (посмертної) експертизи [PERSON] не заявляли. Відповідно до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім, випадків встановлених цим кодексом. Позивач та її представник в ході судового розгляду не надали суду належних доказів порушення прав дарителя [PERSON] відповідачем по справі [PERSON], а також не надали належних і допустимих доказів того, що [PERSON], проводячи юридично значимі дії, діяла не розуміючи значення своїх дій. Докази того, що договір дарування укладено шляхом обману або шляхом помилки у справі відсутні. Також відсутні докази обмеження обсягів цивільної дієздатності фізичної особи [PERSON] або визнання її недієздатною, якщо за твердженням позивача [PERSON] страждала на психічний розлад, який істотно вплинув на її здатність усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. Свою пенсію [PERSON] отримувала через пошту самостійно і відповідно цими коштами розпоряджалася сама на свій розсуд, що підтвердили свідки сусіди у своїх свідченнях в судовому засіданні. Свідчення свідків не можуть бути прийняті щодо розумового стану [PERSON], оскільки ці свідки не є фахівцями в області медицини і тому їх оцінка стану здоровя [PERSON] є субєктивна і не може бути покладена в основу рішення. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України для того, щоб правочин був чинним, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до вимог ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має та фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Відповідно до ст.57 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третьої особи приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору дарування недійсним слід відмовити, у звязку з недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed