Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача відкритого акціонерного товариства Насінницьке господарство Хрещатикпро визнання договору купівлі-продажу №5 укладеним між ним та відповідачем 21 лютого 2011 року дійсним та визнання за ним права власності на нерухоме майно, що є предметом вказаного договору. Посилається на те, що постановою господарського суду Чернівецької області від 06.05.2010 року по справі №10/23/Б ВАТ Насінницьке господарство Хрещатик визнано банкрутом, щодо нього відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначений арбітражний керуючий [PERSON] В ході здійснення ліквідаційної процедури ліквідатор виявив належне відповідачу майно та включивши його в ліквідаційну масу, вчинив дії щодо оформлення права власності на таке майно за банкрутом з метою його подальшої реалізації. Так, зокрема, за банкрутом оформлено право власності на будівлю вагової літ. А, загальною площею 73,90 м.кв., що розташована за адресою: Чернівецька область, Заставнівський район, с. Звенячин, вул. Шевченка, буд. 2 і. Продаж відповідачем вказаного майна здійснювався 21.02.2011 року через відкриті (публічні) торги. Взявши участь у відкритих (публічних) торгах 21 лютого 2011 року він був визнаний їх переможцем. У відповідності до протоколу торгів відповідач зобов'язався укласти з ним договір купівлі-продажу спірного майна за ціною в 1640,00 грн., а він зобов'язався оплатити залишок 1476,00 грн. ціни придбаного майна за вирахуванням заставного внеску 164 грн. На виконання протоколу торгів він оплатив відповідачу 1476,00 грн. та між ним і відповідачем був укладений договір купівлі-продажу № 5 будівлі вагової літ. А, загальною площею 73,90 м.кв., що розташована за адресою: Чернівецька область, Заставнівський район, с. Звенячин. вул. Шевченка, буд. 2 і в простій письмові формі. Відповідач фактично передав йому у його володіння придбане нерухоме майно. Договором передбачено, що він підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідач, як продавець зобов'язався протягом 10 днів з дня підписання договору забезпечити його нотаріальне посвідчення, а витрати, по нотаріальному посвідченню даного договору в повному обсязі покладені на нього. Однак останній ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору, у передбачений договором строк не здійснив заходів щодо його нотаріального посвідчення. 12 березня 2011 року ним було надано відповідачу письмову вимогу забезпечити нотаріальне посвідчення договору, однак відповідач ухилився від належного реагування на неї. Вважає, що дані обставини свідчать про те, що сторони досягли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу нерухомого майна і відбулося повне виконання спірного договору, проте відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, що порушує його права покупця нерухомого майна. Саме тому, на його думку є підстави для визнання спірного договору дійсним, та визнання за ним права власності на спірну будівлю. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про визнання позову в якій вказав, що не заперечує проти визнання спірного договору купівлі-продажу укладеним та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно розташоване за адресою Чернівецька область, Заставнівський район, с. Звенячин, вул. Шевченка, буд. 2 і. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дана норма закріплює ту обставину, що суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Саме тому, суд, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, вислухавши пояснення позивача, приходить до висновку, що \~позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, постановою господарського суду Чернівецької області від 06.05.2010 року по справі № 10/23/Б відповідач ВАТ Насінницьке господарство Хрещатик визнано банкрутом і щодо нього відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором, у відповідності до вимог Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутомпризначений арбітражний керуючий [PERSON] (а.с. 5-6). В ході здійснення ліквідаційної процедури ліквідатором виявлено належне ВАТ Насінницьке господарство Хрещатикмайно та включено його в ліквідаційну масу. Ліквідатор вчинив дії щодо оформлення права власності на таке майно за банкрутом з метою його подальшої реалізації. Так, зокрема, за банкрутом оформлено право власності на спірну будівлю вагової літ. А, загальною площею 73,90 м.кв., що розташована за адресою: Чернівецька область, Заставнівський район, с. Звенячин, вул. Шевченка, буд. 2 і. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.07.2010р. серії САС № 931007 (а.с.7). Факт наявності у відповідача права власності на спірне майно зареєстрований в Заставнівському РБТІ за реєстраційним № 31048658, про що свідчить витяг № 28967600 від 10.02.2011 року (а.с. 9). Продаж відповідачем ВАТ Насінницьке господарство Хрещатик вказаного майна здійснювався 21.02.2011 року через відкриті (публічні) торги, організація яких, за замовленням відповідача, була покладена на TOB Буковина-аукціон. Взявши участь у відкритих (публічних) торгах 21 лютого 2011 року [PERSON] був визнаний їх переможцем щодо лоту № 5, за яким пропонувалося до продажу спірне майно. Даний факт підтверджується протоколом відкритих (публічних) торгів № 5 від 21.02.2011 року (а.с. 10). На виконання вказаного протоколу торгів [PERSON] оплатив відповідачу з врахуванням внесеної застави 1476,00 грн., про що свідчить квитанція від 21.02.2011 року (а.с. 12). Також цього дня, 21 лютого 2011 року сторони уклали між собою договір купівлі-продажу № 5 будівлі вагової літ. А, загальною площею 73,90 м.кв., що розташована за адресою: Чернівецька область, Заставнівський район, с. Звенячин, вул. Шевченка, буд. 2 і в простій письмові формі (а.с. 11). Відповідач фактично передав позивачу у володіння придбане нерухоме майно, про що свідчить акт приймання-передачі (а.с. 13). Також судом встановлено, що п.10 укладеного між сторонами договору купівлі-продажу передбачено, що даний договір підлягає нотаріальному посвідченню, при цьому відповідач, як продавець зобов'язався протягом 10 днів з дня підписання договору забезпечити його нотаріальне посвідчення. Однак у передбачений договором строк не здійснив заходів щодо цього. 12 березня 2011 року позивач звернувся до відповідача із письмовою вимогою з метою забезпечити нотаріальне посвідчення договору (а.с. 14), однак останній ухилився від цього. У відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Разом з тим, ст.657 ЦК України передбачає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Стаття 640 ч.3 ЦК України встановлює, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації є укладеним з моменту державної реєстрації. Постанова Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, а саме п.13, містить тезу про те, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. У звязку з цим, суд приходить до висновку, що викладене є підставою для відмови в задоволенні позову, а визнання позову представником відповідача суперечить чинному законодавству. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed