Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

В травні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив суд припинити право останньої на аліменти, встановлене рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16.06.2005 року, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказує, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16.06.2005 року з нього було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їх спільної дитини - [PERSON] у зв`язку з тим, що дитина знаходилась на утримані відповідача. Позивач стверджує, що дитина знаходиться на його утриманні, а тому зникла необхідність в стягненні з нього аліментів. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, підтвердила факти, наведені у позовній заяві. Не заперечувала проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 18 липня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Сторони по відношенню до неї, згідно ст. 141 СК України, мають рівні права та обов`язки, серед яких і передбачений ст. 180 СК України обов`язок батьків щодо утримання дочки до досягнення нею повноліття. За рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16.06.2005 року з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їх спільної дитини - [PERSON] (а.с. 12). На момент постановления зазначеного рішення дочка проживала з матір`ю. Сторони не заперечують, що на даний час неповнолітня [PERSON] постійно проживає з батьком, позивачем у справі, який виховує та матеріально утримує доньку, а відповідачка отримує від нього аліменти, які за призначенням, визначеним рішенням суду від 16.06.2005 року, не використовує, чим порушує ч. 1 ст. 179 СК України, яка визначає аліменти, одержані на дитину, як власність того, на ім`я кого вони виплачуються, але мають використовуватися за цільовим призначенням. Крім того, згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В той же час, зміна обставин, на підставі яких судом постановлене рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки, якими на даний час є добровільне піклування, виховання, утримання тощо ним, своєї неповнолітньої дочки, яка проживає разом з ним, тягне порушення прав та інтересів дитини. Крім того, наведене свідчить про те, що позивач виконує свій обов`язок щодо утримання неповнолітньої дочки двічі - як добровільно, так і в примусовому порядку, що протирічить діючому сімейному законодавству України і порушує його особисті майнові права та інтереси. Адже, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, є способом захисту права дитини на отримання матеріальної підтримки від батьків, які проживають окремо від неї, до досягнення повноліття, а не з тих, хто постійно нею опікується. Тому, позов [PERSON] обґрунтований і підлягає судовому захисту шляхом його задоволення на підставі ст. 223 ЦПК України, яка надає відповідачу, з якого за рішенням суду присуджено стягнення періодичних платежів, право звернення до суду після набрання рішенням суду законної сили з вимогою про звільнення від них, у разі, якщо зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість або припинення.

Outcome: approved