Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою посилаючись на ту обставину, що 26.03.2005 р. помер її батько [PERSON] Ісакович, якому на праві власності належало 7/12 частин квартири [ADDRESS] і який заповів зазначене спадкове майно [PERSON] та [PERSON] Однак позивач просить суд визнати заповіт [PERSON] недійсним та визнати за нею право власності на 7/12 частин зазначеної квартири, посилаючись на те, що за життя батько обіцяв залишити належну йому частину квартири позивачу у звязку з чим ним було складено відповідний заповіт, але внаслідок того, що її батько був літньою людиною та мав розлади здоровя, перебуваючи 13.11.2003 року у стані коли не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, скасував його та склав новий заповіт заповівши вище вказану частину квартири відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений нею позов і просила суд задовольнити його посилаючись на обставини викладені в ньому , та на свідчення свідків допитаних в судовому засіданні які вказували на те що [PERSON] , на час складення ним нового заповіту , а саме 13 листопада 2003 року , за станом здоровя не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Представник позивача , за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні підтримала позов заявлений позивачем і просила задовольнити його за обставин зазначених позивачем. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, раніше допитана в судовому засіданні позов не визнала і просила суд відмовити в його задоволенні за не обґрунтованістю. Відповідачі [PERSON], його представник за довіреністю [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Раніше допитаний в судовому засіданні представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав і просив суд відмовити в його задоволенні за не обґрунтованістю. Представник третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Третьої Херсонської державної нотаріальної контори до судового засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши сторони ,їх представників , свідків , дослідивши матеріали справи та матеріали спадкових справ що до майна померлих : [PERSON] ,померлого 26 березня 2005 року ( № 308/2005) та [PERSON] ,померлої 11 квітня 2003 року( № 234/2003) , суд встановив, що: - відповідно до свідоцтва про народження виданого МВРАЦС Херсонського обласного управління юстиції 19 серпня 2004 року , батьками позивача - [PERSON] зазначено [PERSON] Ісаковича та [PERSON], а після укладання позивачем шлюбу 25 червня 1968 року , її прізвище змінилось на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 14 червня 1983 року виданого ВК Новосибірської міської ради ; - згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 серпня 2005 року , виданого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори ,позивачу належить Ѕ частина [ADDRESS], свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частини спадкового майна видано [PERSON], а як зазначено в реєстрі права власності на нерухоме майно Херсонського ДБТІ на 26 серпня 2005 року позивачу належить 5/12 частин [ADDRESS] , на підставі того свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 серпня 2005 року; - заповітом від 13 листопада 2003 року , посвідченим державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори, [PERSON] на випадок його смерті заповідав все належне йому на день його смерті майно, в тому числі житло , яке знаходиться за адресою [ADDRESS] в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] ; - 25 березня 2005 року , [PERSON] помер , про що свідчить свідоцтво про смерть видане МВ РВАЦС Херсонського обласного управління юстиції від 28 березня 2005 року і після його смерті з заявами про прийняття спадщини , на адресу Третьої Херсонської державної нотаріальної контори, звернулись [PERSON] 21 квітня 2005 року , [PERSON] 27 травня 2005 року , [PERSON] 13 травня 2005 року та [PERSON] 13 вересня 2005 року. Положенням ч.2 ст. 1257 ЦК України визначено що за позовом зацікавленої особи суд визнає заповіт недійсним , якщо буде встановлено , що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Пунктом 18 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування передбачено що суд визнає заповіт не дійсним , якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства , або особою , яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними . Для встановлення психічного стану заповідача в момент складення заповіту , який давав би підставу припустити , що особа не розуміла значення своїх дій і ( або) не могла керувати ними на момент складання заповіту , суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу згідно вимог ст. 145 ЦПК України, яка передбачає обовязкове призначення такої експертизи , оскільки йде мова про психічний стан особи. Частина 3 ст. 10 ЦПК України передбачає що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених ЦПК України , а суд у відповідності до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає , що обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування , тобто допустимими доказами. Оскільки позивачем відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України не надано суду допустимих доказів того що , психічний стан заповідача - [PERSON], в момент складення ним заповіту 13 листопада 2005 року , давав би підставу припустити , що він не розумів значення своїх дій і ( або) не міг керувати ними на момент складання заповіту , суд вважає що позов заявлений позивачем ,за обставин на які позивач посилався в ході судового розгляду , є не обґрунтованим і таким що не підлягає задоволенню. Доводи позивача про те що допустимими доказами підтвердження психічного стану заповідача - [PERSON], в момент складення ним заповіту 13 листопада 2005 року, є свідчення свідків які спілкувались з ним на той період часу , а також копії листів [PERSON] на адресу позивача , судом визнаються не переконливими і такими що суперечать вимогам ч.2 ст. 59 ЦПК України та ч.2 ст. 1257 ЦК України. Відповідно до вимог ч.6 ст.154 ЦПК України суд вважає можливим скасувати вжиті судом заходи по забезпеченню позовних вимог ухвалою суду від 19 вересня 2005 року стосовно заборони Першій Державній нотаріальній конторі м. Херсона вчиняти нотаріальні дії по видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], та заборони відчуження [ADDRESS].

Outcome: dismissed