overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивач подав позов про визнання права власності на жилий будинок з надвірними спорудами. Вимоги мотивуються тим, що право власності на жилий будинок виникає з моменту завершення будівництва. В попереднє судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, на позовних вимогах настоює, просить їх задовольнити. В попереднє судове засідання представник відповідача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Ознайомившись з заявами сторін та матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і рішення за позовом необхідно винести при попередньому розгляді справи відповідно до ст.174 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що в 1964 році позивачка з чоловіком в с.Димтрове Устинівського району Кіровоградської області по вул.Димитрівська,82 за власний рахунок побудували будинок з надвірними спорудами, про що свідчить запис в господарській книзі №11 Димитрівської сільської ради Устинівського району за 1967-1969 роки, позивачка проживає в ньому по даний час, однак будинок не зареєстрований в БТІ. Чоловік позивачки помер. На день смерті чоловіка, позивачка проживала в зазначеному будинку. Це дає підстави суду визнати за позивачкою, як спадкоємицею померлого чоловіка право власності на жилий будинок з надвірними спорудами, який експлуатується з 1964 року і відсутність документів на дані будівлі позбавляють позивачку нотаріально оформити спадщину померлого. Згідно висновку про технічний стан будинку №82 по вул.Димитрівська в с.Димитрове Устинівського району Кіровоградської області він придатний для подальшої експлуатації. Частина 3 статті 331 ЦК України передбачає, що право власності на нерухоме майно (жилий будинок, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). За заявою позивачки, судові витрати по справі не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 18.06.2009 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району за актовим записом № 10. Шлюб для обох перший. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO], яка в даний час проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Спільним сімейним життям прожили до вересня 2009 року. Сімя розпалася по тій причині, що вони не знайшли взаєморозуміння, оскільки у них різні погляди на сімейне життя. Миритися не бажає. Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає носити дошлюбне прізвище Ткачук. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії 1-МИ № 046203, виданого 18.06.2009 року виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Ткачук) [PERSON], 18 червня 2009 року зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області зроблено відповідний актовий запис № 10. Шлюб для обох перший. Від спільного сімейного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON],[INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Остаточно сімейні відносини між сторонами припинені з вересня 2009 року, проживають окремо, в різних населених пунктах Чернівецької області. Причиною розпаду сімї стало те, що вони не знайшли взаєморозуміння, оскільки у них різні погляди на сімейне життя. Спір про поділ майна між сторонами на даний час відсутній, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, так як вона не вбачає можливості примирення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи бажання позивачки розірвати шлюб, суд вважає, що збереження даної сімї є неможливим, а реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому у відповідності до положень ст.112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

28 жовтня 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають зазначену дитину. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву, в якій підтримала свої вимоги та просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 травня 1992р.. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язку по утриманню дитини, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальний стан дитини, яка не перебуває на диспансенрному обліку у лікарів, обєктів рухомого і нерухомого майна не має і проживає з матірю. Суд враховує також стан здоровя і матеріальне становище відповідача [PERSON] Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку . У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, повязані зі сплатою держмита. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином в установленому законом порядку, про час, місце розгляду справи. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку ст.169 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 вересня 2008 року, зареєстрованому в Тернівському відділі РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 361. Від шлюбу дітей не мають. Сімейні відносини сторін припинені з березня 2010 року, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Майновий спор відсутній. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що родина [PERSON] відновлена бути не може, оскільки розпалася остаточно. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу повинні бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем мотивуючи тим, що 12.06.1993 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилася двоє дітей : дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Причиною розлучення послужило те, що вони люди різних характерів і у них різні погляди на життя. В сім»ї часто виникали сварки, скандали, непорозуміння. Відповідач не утримує сім»ю. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем є недоцільним. Їхній шлюб носить формальний характер і перебувати в такому шлюбу вона не бажає, а тому хоче його розірвати, дітей залишити проживати з нею. Позивачка в судове засідання не з»явилася, однак подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу бажає перейти на своє дошлюбне прізвище «Мельничук». Згідна на заочний розгляд справи Відповідач в судове засідання не зявився, хоча офіційно повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, і не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому суд вважає, що справу слід розглядати в його відсутність, заочно. Суд аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення оскільки сторони однією сімєю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам. Тому суд на підставі ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем мотивуючи тим, що 20.11.1971 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дійтей, які на даний час вже повнолітні. Спільне проживання з відповідачем стало не можливе по тій причині, що у них різні характери та погляди на життя. Між ними часто виникали сварки, скандали. Подальше спільне проживання з відповідачем є недоцільним. Вважає, що шлюб носить формальний характер, перебувати в такому шлюбу вона не бажає, а тому хоче його розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Тремтяча». Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Тремтяча». Відповідач в судове засідання не зявився, хоча офіційно повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, і не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому суд вважає, що справу слід розглядати в його відсутність, заочно. Суд аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення оскільки сторони однією сімєю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам. Тому суд на підставі ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.06.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, актовий запис №179, мотивуючи тим, що вони з травня 2005 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що одруження виявилось невдалим. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 17.06.2000 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №358402 від 16.08.2001 р. Сторони з травня 2005 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що одруження виявилось невдалим. Спору щодо розподілу спільного майна немає. [PERSON] залишається проживати з матірю, питання щодо стягнення аліментів на її утримання буде вирішуватись окремо. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задоволити за всіх обставин викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Суд всебічно дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 8 травня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис № 412. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом із [PERSON]. Спільне життя подружжя не склалося. Сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з чим сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство та проживають окремо з 2008 року. Суд рахує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, являється порушенням його права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. За таких обставин, суд рахує, що шлюб повинен бути розірваний. На підставі ст.ст. 110, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в Рівненській міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позовні вимоги підтримали та просить позов задоволити за всіх обставин викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні проти стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження 1-ГЮ № 008611 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 30 травня 2005 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Кодексу. Як слідує з ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2008 року та до повноліття дочки. Стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 421 грн. 50 коп. щомісячно до 01.09.2011 року. На підставі ст.ст. 110, 112, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач позов підтримала, пославшись на викладені в ньому обставини. Пояснила суду, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, тому просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, проти його задоволення не заперечував, пояснивши, що має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони з 18 листопада 2000 року до 15 листопада 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, відповідач позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дитина перебуває на утриманні позивача. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме стан здоровя дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні відповідача інших осіб. Відповідно до сг.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави державне мито у розмірі 51 грн., від сплати якого звільнений позивач, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу у розмірі 120 грн. - на користь ТУ ДСА України в Полтавській області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

03.01.2002 року між позивачем та директором С/Г ТзОВ «За мир» [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким товариству позичив 16 тис. грн. терміном на 3 роки. 9 січня 2003 року уклали ще один договір на суму 19 тис. грн. теж на 3 роки. У зв?язку з тяжким фінансовим становищем товариства терміни повернення позики було продовжено на 3 роки. Після спливу даного терміну товариство «За мир» [PERSON] повідомив, що товариство припинило виробничу діяльність. У встановлений строк борг позивачу не повернуто. Просить стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, а саме 44669 грн., 34462 грн. боргу за договорами позики: індекс інфляції за 2008-2009 роки становить 1,373, індекс інфляції за 2009 рік становить 1,123. Розрахунок боргу з урахуванням індексу інфляції за першим договором позики: 15774 грн. х 1, 373 = 21658 грн. Розрахунок боргу з урахуванням індексу інфляції за другим договором позики: 18688 х 1,123 = 20987 грн. Загальна сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 42644 грн. 3 % річних від простроченої суми за 1-им договором позики ( 2008-2009 роки) становлять 1183 грн. Відповідно 3 % річних за другим договором позики (2009 рік) становлять: 841 грн. Отже загальна сума процентів за період неповернення позики становить 2024 грн. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги змінив, просить стягнути тільки борг за договорами позики: 03.01.2002 року 16 тис. грн. та за договором позики від 09.01.2003 року в сумі 19 тис. грн. та судові витрати по даній справі. Представник відповідач С/Г ТзОВ «За мир» позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що вони підлягають до задоволення. Згідно договору № 1 від 03.01.2002 р. дійсно позивач [PERSON] позичив 16000 грн. сільськогосподарському підприємству ТзОВ «За мир». Згідно договору № 2 від 09.01.2003 р. [PERSON] позичив сільськогосподарському підприємству ТзОВ « За мир» ще 19000 грн. Про те, що СГТзОВ « За мир» отримало вищевказані кошти свідчать прибуткові касові ордера: № 1, 4, 13, 15, 20, 28, та інші. Про даний факт не заперечує і сам представник відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з названим позовом, посилаючись на те, що вона та відповідачі є співвласниками земельної ділянка площею 0,0520 га та домоволодіння по вул. Петровського, 70 в м. Бровари Київської області. їй належить 21/120 частина домоволодіння та 1/4 частина земельної ділянки. Оскільки добровільно провести розділ вони не можуть, то позивачка просить поділити в натурі земельну ділянку та домоволодіння. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила поділити земельну ділянку та домоволодіння відповідно до першого варіанту будівельно-технічної експертизи. У судовому засіданні відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] - [PERSON], представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнали, посилаючись на те, що частка позивачки є дуже малою і виділити її в натурі немає можливості без порушення прав інших співвласників. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0520 га та домоволодіння по вул. Петровського, 70 в м. Бровари Київської області належать сторонам на праві спільної часткової власності. Позивачці належить 3/4 частина земельної ділянки та 21/120 домоволодіння. Ці обставини сторонами не заперечуються. Відповідно до вимог ч.І ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 04.07.2011 року, поділ земельної ділянки та домоволодіння в натурі можливий. Підстав сумніватись у висновку експертизи у суду немає, оскільки експерти попереджені про кримінальну відповідальність, мають необхідні спеціальні знання для проведення експертизи, бо працюють у складі ліцензованого суб'єкта землевпорядної діяльності та сертифікованого суб'єкта оціночної діяльності, мають повну вищу освіту та кваліфікацію професійних оцінювачів. Беручи до уваги наведене, суд вважає за можливе поділити земельну ділянку та домоволодіння відповідно до першого варіанту експертизи, враховуючи, що відхилення від ідеальної частки у вартості домоволодіння є незначним і позивачка згодна сплатити грошову компенсацію в розмірі 4079 грн. Позивачкою понесені судові витрати: 220,5 грн. - судовий збір, 120 грн. - витрати на ІТЗ, 2198 грн. - вартість експертизи, а всього 2538,5 грн., які підлягають стягненню з відповідачів. Що стосується витрат на правову допомогу в сумі 500 грн., то суд їх не приймає до уваги, оскільки позивачем не надано доказів про їх сплату. Таким чином, з врахуванням взаєморозрахунків, позивачка повинна сплатити відповідачам 1540,5 грн. (4079 - 2538,5 = 1540,5) грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки у вартості домоволодіння. На підставі викладеного та

Outcome: approved