Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила: 1.Розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], укладений 27.04.2005р., зареєстрований у відділі РАЦС по м. Бердянськ Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис від 27.04.2005р. № 170, свідоцтво [NUMBER]. 2.Залишити неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] народження під опіку її матері - позивача [PERSON] 3.Встановити та стягувати з пенсії відповідача [PERSON], як військовослужбовця, аліменти на її, [PERSON] користь на утримання дочки [PERSON] у розмірі 100% від пенсії відповідача щомісяця, встановивши аліменти від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися та надіслали письмові заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач не заперечував проти їх задоволення, про що також підтвердив у телефонному режимі. Сторони тривалий час не проживають разом і кожен з них фактично створив іншу сім'ю. Спору про поділ спільного майна сторони не мають. Суд вважає, що сім'я остаточно розпалась та примирення між сторонами не можливе, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Місце проживання їх неповнолітньої дитини сторони визначили з матір'ю дитини - [PERSON] Тому, на думку суду, в даний час відсутні підстави звернення до суду з позовом про визначення місця мешкання їх неповнолітньої дитини. В той же час, позовні вимоги в частині залишення дитини під опіку її матері - позивачки по справі, не обґрунтовані і є такими, які не відповідають діючому законодавству, оскільки відповідно до ч.1 ст. 41 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над недієздатною фізичною особою. Відповідно до ч.1 ст. 39 цього ж кодексу фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Місце проживання ж фізичної особи, яка не досягла десяти років, згідно ч.4 ст. 29 ЦК України, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно з якими відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини та позивачки. Позивачка в своїх поясненнях посилалася на те, що відповідач є фізичною особою - приватним підприємцем зі стабільним доходом, який складає приблизно 6000 грн. у місяць. Його вік та стан здоров'я дають йому можливість працювати та заробляти на достатній рівень життя. Крім того він є військовим пенсіонером., аліменти нікому не сплачує. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, незалежно від того, розірваний шлюб між батьками дітей, або вони знаходяться в ньому. Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України аліменти одному з подружжя та на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Вимоги позивачки підтверджуються наданими копіями документів - свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтва про народження дитини, довідкою з місця проживання, військового квітка відповідача (а.с.5-10). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 80, 81, 88 ЦПК України з відповідача у доход держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120 грн. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial