Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на нежитлову будівлю літ. «Д-1» загальною площею 38,4 м2, яка розташована по просп. Перемоги, 73-Д. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснивши, що він, реалізовуючи право на використання земельної ділянки, яка згідно з рішенням Харківської міської ради була надана йому в оренду строком до 01.04.2013 року, з дотриманням будівельних норм, правил та технічних вимог здійснив реконструкцію належних йому на праві приватної власності нежитлових будівель, внаслідок якої збільшилась загальна площа цих приміщень. Представник відповідача проти позову заперечував, вказуючи на те, що позивачем порушено порядок оформлення обєкту самочинного будівництва. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, проте надав суду пояснення, в якому просить розглядати дану справу за відсутності представника Інспекції ДАБК у Харківській області. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 02.03.2010 р. зареєстрованому в реєстрі за № 815 позивач є власником нежитлові будівлі літ. «А-1», загальною площею 11,8 м2 та літ. «Б-1», загальною площею 11,8 м2, що знаходяться за адресою: місто Харків, проспект Перемоги, зупинка «Сонячна» б/н. Вказаний договір було зареєстровано в КП «Харківське бюро технічної інвентаризації» 09.03.2010 р. за № 25515229. Рішенням 43 сесії Харківської міської ради 5 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 29.04.2010 р. № 67/10 позивачу надано в оренду строком до 01.04.2013 року земельну ділянку площею 0,0096 га по просп. Перемоги (зупинка «Сонячна» до центру) для експлуатації та обслуговування павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право розпорядження майном є одним зі складових права власності, як це передбачено ст. 317 Цивільного кодексу України та полягає у можливості власника самостійно вирішувати фактичну та юридичну долю майна. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 320 Цивільного кодексу України передбачено право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності. Користуючись наданим правом, з метою здійснення господарської діяльності та для задоволення власних потреб позивачем за власні кошти була здійснена реконструкція та перепланування цих будівель, внаслідок яких збільшилась їх загальна площа. Згідно технічного паспорту виготовленого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», на сей час спірним нерухомим майном є нежитлова будівля літ. «Д-1» загальною площею 38,4 м2, яка розташована по просп. Перемоги, 73 -Д. Як підтверджується наданими позивачем доказами, позивач здійснив реконструкцію вказаних будівель виключно за рахунок приміщень що перебувають у його власності та в межах земельної ділянки, яка була йому надана рішенням Харківської міської ради строком до 01.04.2013 року, з чого суд дійшов висновку, що такі дії позивача не призвели до порушення прав відповідача та інших осіб. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Суд також зазначає, що відповідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 (зі змінами та доповненнями), рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна є правовстановлювальним документом. Реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації в порядку, визначеному законодавством. Враховуючи вищевикладене, а також відсутність подій порушення прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб при здійсненні реконструкції спірних нежитлових приміщень, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, підтвердженими, наданими доказами та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved