Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

19.06.2009 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який у подальшому був уточнений, до відповідачів про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, по якому просить суд встановити факт прийняття ним спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та складається з 1/9 частини квартири за адресою: [ADDRESS], а також визнати за позивачем право власності на 1/9 частину вказаної квартири у порядку спадкування, скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 3.03.2007 року, за яким [PERSON] є власником 1/6 частини вказаної квартири, скасувати свідоцтво про право на спадщину від 3.03.2007 року, за яким [PERSON] є власником 1/6 частини вказаної квартири, посилаючись на те, що він є сином спадкодавця, але не встиг прийняти спадщину, оскільки до нотаріальної контори він своєчасно не звернувся через свою необізнаність та перебуванням у командировці, а відповідачі прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] позов визнав з тих підстав, що дійсно позивач є одним із спадкоємців після смерті їх матері. Відповідач [PERSON] до суду не з*явився, його представник позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку, пояснення та доводи сторін, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивач по справі [PERSON] є сином [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) (а.с.6), якій після реєстрації шлюбу з [PERSON] було присвоєно прізвище чоловіка (а.с.45). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] (а.с.46). Подружжю [PERSON], [PERSON] та їх сину [PERSON] у рівних частках належала квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.51), їх право власності кожного на 1/3 частину було зареєстровано у КП ОМБТІ і РОН(а.с.54). 9.06.2006 року [PERSON] померла (а.с.11), після чого відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частину вказаної квартири, спадкоємцями якої за законом були її два сини [PERSON], [PERSON] та чоловік [PERSON] Син спадкодавця [PERSON] та чоловік спадкодавця [PERSON] у встановленому законом порядку звернулись до нотаріальної контори 17.11.2006 року з заявою про прийняття спадщини, в якій вказали, що інших спадкоємців немає (а.с.37), у звязку з чим 3.03.2007 року кожний отримав свідоцтво на право на спадщину за законом (а.с.21, 22). Позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся. Таким чином відповідачі стали власниками кожний по ? частини вказаної квартири (1/3+1/6). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] та [PERSON], проживаючи постійно разом зі спадкодавцем, після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] до нотаріальної контори у встановлений строк не звернувся, разом зі спадкодавцем не проживав. [PERSON] обґрунтовує свої доводи тим, що він не обізнаний про процедуру прийняття спадщини, але дана обставина не може прийматись судом як законна підстава чи поважна причина того, що позивач не прийняв спадщину. Також, [PERSON] посилається на ту обставину, що не встиг звернутись до нотаріальної контори через службову командировку, але з довідки вбачається, що він дійсно перебував у командировці з 14.11.2006 року по 10.12.2006 року (а.с.14). Зазначена обставина також не можу бути прийнята судом до уваги, оскільки мати позивача померла 9.06.2006 року, тобто до 14.11.2006 року позивач мав достатньо часу для звернення до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Таким чином, позивачем не було надано належних доказів, що він пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, не надав доказів того, що він фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері. Діючим законодавством України не передбачено вирішення питань про право на спадщину, оскільки дане питання відноситься до компетенції нотаріусів, тому позовні вимоги позивача і про визнання права на спадщину, скасування свідоцтва про право на спадщину є безпідставними, не заснованими на законі. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed