overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

У листопаді 2010 року позивачка звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що вона являється власником 13/25 частини будинку №98 по вул. Шевченка в с. Горенка Києво-Святошинського району. Відповідачка в ступила в шлюб з її сином в 1995 році і в 2006 році була зареєстрована на жилій площі будинку №98 по вул. Шевченка в с. Горенка Києво-Святошинського району, власником якого вона являється. З серпня місяця 2006 року відповідачка пішла від її сина і стала проживати не відомо де, так як її син тяжко хворів 18 травня 2008 року її син помер. Таким чином відповідачка з серпня 2006 року на спірній жилій площі її будинку не проживає, про що складено депутатом сільської ради с. Горенка З акти: від 24.08.2008 року; 27.06.2009 року; 31.07.2010 року. Просила постановити рішення, яким визнати відповідачку - [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом, власником якого вона являється, яке розташоване за адресою: Києво- Святошинський район, с. Горенка, вул. Шевченка, 98, так як відповідачка без поважних причин понад 1 рік була відсутня, як член сімї, з серпня 2006 року. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Відповідач та третя особа у справі в судове засідання не зявилися, про день розгляду справи повідомлені. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається із матеріалів справи позивач є власником 13/25 частини будинку №98 по вул. Шевченка в с. Горенка Києво-Святошинського району. Відповідач зареєструвала шлюб з її сином в 1995 році і в 2006 році була зареєстрована на жилій площі будинку №98 по вул. Шевченка в с. Горенка Києво-Святошинського району, власником якого вона являється. Відповідач з серпня 2006 року на спірній жилій площі її будинку не проживає, про що складено депутатом сільської ради с. Горенка 3 акти: від 24.08.2008 року; 27.06.2009 року; 31.07.2010 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна у якому зазначала, що у січні 1993 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, який на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у грудні 2007 року був розірваний. В період шлюбу вони з відповідачем на земельній ділянці площею 0.15 га, розташованій по вул. Польовій, 1 в с. Нове Києво-Святошинського району Київської області побудували житловий будинок. Враховуючи , що на її утриманні перебувають неповнолітні діти, позивач просила виділити їй 2/3 частини житлового будинку № 1 по вул. Польовій в с. Нове Києво- Святошинського району Київської області та 2\\3 частини господарських будівель та споруд, розташованих за цією ж адресою, а також визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0.15 га, в с. Нове, вул. Польова, 1, Києво-Святошинського району Київської області. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. [PERSON] та притягнута до участі у розгляді справи в якості співвідповідача [PERSON] JI.C. проти позову заперечували, посилаючись на те, що майно яке просить розділити позивач, є власністю [PERSON] JI.C. Заслухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шдюбі від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], та доньку Сніжану, [INFO]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2007 року шлюб між сторонами було розірвано, та видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 12 березня 2008 року. За правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). У відповідності до ч. 1 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем та його представником не доведено, та не надано жодних доказів, що майно, яке просиь розділити [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя, більш того судом встановлено, що власником спірного будинку, та земельної ділянки є відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.02.2010 року, та Державного акту на право власності на земельну ділянку від 07 лютого 2007 року. Вимог щодо скасування вказаних правоустановчих документів представник позивача не заявляв, не дивлячись на те, що йому ця обставина була розяснена судом відповідно до ст. 10 ЦПК України. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

15.12.2010 позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача у справі про розірвання шлюбу. Посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 24 лютого 2007 року в відділі РАЦС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, а\\з № 48, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначала, що з листопада 2010 року припинили спільне проживання у зв*язку зі сварками, тому просила розірвати шлюб. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилалася на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Пояснила, що примирення з відповідачем вважає неможливим. Просилав шлюб з відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.(ст. 112 СК України). 24 лютого 2007 року сторони зареєстрували шлюб в відділі РАЦС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, а\\з № 48, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). Дитина проживає з позивачкою по справі. З листопада 2010 року сторони припинили спільне проживання у звязку з частими сварками, які виникали через неможливість знайти спільний погляд на життя. До примирення сторони не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Зазначені обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір про поділ спільного майна буде вирішуватися окремо. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його батьківства відносно сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вони співмешкають з 2006 року, разом проживають однією сімєю біля батьків позивачки, та ведуть спільне господарство. Оскільки у відповідача відсутнє громадянство України, позивачка зазначила при реєстрації народження їхніх спільних дітей своє прізвище у графі «батько». В даний час у них виникла необхідність встановити батьківство, а тому позивачка звернулась до суду із даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] батьком дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також просила зобовязати відділ РАЦС по м. Первомайську Миколаївської області внести відповідні зміни про батька до актових записів про народження дітей. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги у повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник відділу РАЦС по м. Первомайську Миколаївської області в судове засідання не зявився, але надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач визнав в судовому засіданні той факт, що він дійсно є батьком дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а тому, відповідно до ст.128 СК України, слід визнати його батьком цих дітей в судовому порядку. Приймаючи наведене, слід також зобовязати Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області внести відповідні зміни про батька до актових записів про народження дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

В жовтні 2010 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до Другої Рівненської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 2,2511 га,яка розташована на території Рівненської міської ради та належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №246199. В процесі розгляду справи [PERSON] позовні вимоги уточнив. Вказував, що 17.07.2009 року помер його батько [PERSON],в зв»язку з чим відкрилась спадщина. Відповідно до заповіту,посвідченого 25.01.2008 року все своє майно [PERSON] заповів своєму сину. Ним вчасно було подано заяву про прийняття спадщини, інші спадкоємці за прийняттям спадщини не звертались. Окрім того він по дорученню отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку,який був підписаний 10.08.2009 року. В нотаріальній конторі йому пояснили,що він не мав права отримувати державний акт,оскільки представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи,яка видала довіреність. Право власності на земельну ділянку посвідчується Державним актом. Отже,до спадщини можуть входити лише ті права та обов»язки,носієм яких за життя був сам спадкоємець та які належали йому на законних підставах. Покликаючись на викладене, просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав,покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 2,2511 га,яка розташована на території Рівненської міської ради та належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №246199, не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Так,відповідно до заповіту від 25.01.2008 року,посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, [PERSON] заповів все своє майно,де б воно не було і з чого б воно не складалося,і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, своєму синові [PERSON] 17.07.2009 року [PERSON] помер,що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 080212,виданим відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції. Позивач [PERSON] отримав по дорученню Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №246199,який був підписаний 10.08.2009 року. Згідно ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Право власності на вищевказану земельну ділянку посвідчене державним актом, заповідане позивачу, тому його вимоги є такими,що підлягають до задоволення. На підставі викладеного, ст.ст.1218,1236,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

В листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14.04.2001 р. він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя з відповідачкою не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 16.12.2010 року сторонам було надано строк на примирення. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив про його задоволення, посилаючись на обставини справи, викладені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, та не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 14 квітня 2001 р. Від шлюбу дітей не мають. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

У листопаді 2010 року публічне акціонерне товариство Всеукраїнського акціонерного банку звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує позивач наступним. Відповідно до кредитного договору від 24.03.2008 року [PERSON] отримав кредит в сумі 7 000 грн. 00 коп. та взяв на себе зобовязання по поверненню кредиту. [PERSON] порушував умови договору та заборгувавши на момент предявлення позову 6\~820 грн. 98 коп. Враховуючи вище наведене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту у сумі 6 820 грн. 98 коп., а також просить стягнути судові витрати. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 березня 2008 року між публічним акціонерним товариством Всеукраїнського акціонерного банку та [PERSON] було укладено кредитний договір №68/гр. На даний час сума боргу становить 6 820 грн. 98 коп. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Сторонами дотримано форми кредитного договору. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Платіжне доручення №2753497 підтверджує те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 68 грн. 21 коп., платіжне доручення №2815253 підтверджує те, що позивачем сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у розмірі 120 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, а також сума судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06 вересня 2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки чоловік ставиться до неї грубо, без поваги, бє її в присутності дітей, у звязку з чим у неї погіршився стан здоровя. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити. Суду зазначила, що фактично їх сімя розпалась, відповідач має інших жінок, разом з нею близько двох місяців не проживає. Коли зявляється, то влаштовує сварки. За характером він дуже не врівноважений, часто її бє без причини. До міліції вона не зверталась, бо боїться погроз відповідача. Зазначила, що все це відбувається на очах у дітей, які беруть приклад з відповідача, тому настоює на розірванні шлюбу задля інтересів дітей та її самої. Проти надання часу для примирення заперечувала, оскільки вона свою думку вже не змінить. Відповідач у судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в пресі. Через канцелярію суду надав заяву, у якій просить зупинити розгляд справи та призначити строк для примирення терміном 3 місяці. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивачка в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечувала. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 вересня 2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї (а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.10,11). Спільне господарство між сторонами не ведеться. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам їх неповнолітніх дітей, тому шлюб слід розірвати. Зважаючи на викладене суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача про надання строку для примирення. Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати, в тому числі витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи, сплачені позивачкою при зверненні до суду підлягають стягненню відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 07.07.2010 року по 30.08.2010 року працював у відповідача по справі на посаді юриста за усною домовленістю з випробувальним строком у три місяці. Керівник підприємства пообіцяв, що після закінчення стажування видасть наказ про зарахування на посаду та оформить трудову книжку. Була обумовлена заробітна платня у розмірі 1\~500,00 грн. фіксованої суми та 10% від заробленого мною прибутку для підприємства. Керівник свої обіцянки не виконав, сплачував тільки відсот від заробленого прибутку. Зважаючи на тяжкий матеріальний стан вимушений був звільнитися. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просить суд стягнути з підприємства заборгованість по заробітній платі у розмірі 1\~628 ,00 грн., відшкодування за час затримки у розмірі 1\~953,60 грн., вихідну допомогу у розмірі 2\~664,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 804,40 грн. Також зобов»язати підприємство завести трудову книжку та належним чином зробити до неї запис. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. За адресою наданою позивачем дане підприємство не знаходиться.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 1995 року. Від шлюбу дітей не мають. Позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач з грудня 2009 року не проживає в родині. Внаслідок чого сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, ведуть окреме господарство, мають окремий бюджет, до примирення не прагнуть, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги за вищевикладеними обставинами та просить їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про день та час судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки відповідача по справі невідомі. Судом приймалися міри для своєчасного повідомлення про дату судового розгляду. На підставі наявних у справі доказів суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд вирішує справу, дотримуючись правил ст.ст.10,11,60 ЦПК України, вимоги яких судом роз"яснені учасникам розгляду справи неодноразово. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами не підтримуються сімейно- шлюбні стосунки тривалий час. Сторони по справі мають кожен свій бюджет, не ведуть спільного господарства, не проживають разом, практично їх сім»я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам подружжя . Згідно викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

15.12.2010 року заявниця звернулась до суду з даною заявою і просить ухвалити рішення, яким встановити факт родинних відносин між нею та померлим 22.06.2010 року двоюрідним братом [PERSON]. Свою заяву [PERSON] мотивує тим, що 22.06.2010 року помер її двоюрідний брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Про те отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачка не має можливості, оскільки Богуславська районна нотконтора відмовила посилаючись на те, що відсутній факт родинних відносин. В судовому засіданні заявниця підтримала дану заяву і надала пояснення аналогічні викладеним у заяві. Суд, вислухавши заявницю, свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили той факт, що померлий [PERSON] являвся двоюрідним братом заявниці, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що дійсно 22.06.2010 року помер [PERSON], двоюрідний брат заявниці по справі, після смерті якого відкрилася спадщина Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд встановлює факт родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Таким чином, оскільки для заявниці встановлення даного факту потрібне для одержання спадщини, даний факт доказаний, а тому суд задовольняє заяву і встановлює факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON], який помер 22.06.2010 року, як двоюрідного брата.

Outcome: approved