Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 травня 2011 року звернувся в суд з позовом до відповідача про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В позовній заяві посилався на те, що з 2008 року працював у ВАТ «Полтавхіммаш»на посаді генерального управляючого з охорони праці, 18 квітня 2011 року звільнений з роботи у звязку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним, таким, що не відповідає вимогам законодавства. Зокрема, при звільненні йому не була запропонована посада керівника відділу охорони праці, наказ про скорочення його посади генеральним директором виданий умисно. Крім того, мав переважне право на залишення на роботі. В поданій до суду позовній заяві просив суд поновити його на роботі на підприємстві ВАТ «Полтавхіммаш»на раніше займаній посаді та стягнути з відповідача на його користь суму заробітної плати за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала. Вважає, що відповідача звільнено з дотриманням норм трудового законодавства, за відсутності порушень зі сторони роботодавця, за умови отримання згоди профспілкового комітету, тому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 02 грудня 2008 року працював на посаді генерального управляючого з охорони праці ВАТ «Полтавхіммаш». Наказом № 139-к від 18 квітня 2011 року [PERSON], генерального управляючого з охорони праці, звільнено з 18 квітня 2011 року у звязку зі скороченням штату п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також судом встановлено, що згідно з наказом від 07 лютого 2011 року №40-в на ВАТ «Полтавхіммаш»введено з 11 квітня 2011 року зміни в організаційну структуру управління та штатний розпис ВАТ «Полтавхіммаш», затверджений наказом № 328-в від 10 листопада 2010 року. Згідно з наказом скорочено посаду генерального управляючого з охорони праці. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з вказаної підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Дослідженими по справі доказами встановлено та не заперечувалося позивачем, що 09 лютого 2011 року позивач [PERSON] письмово попереджений про наступне звільнення з роботи у звязку зі скороченням по п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також встановлено, що [PERSON] відмовився від запропонованих вільних посад на підприємстві. Відповідно до витягу з протоколу № 18 від 29 березня 2011 року профспілковий комітет ВАТ «Полтавхіммаш»надав згоду на звільнення генерального управляючого по охороні праці [PERSON] у звязку із скороченням посади, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України з 11 квітня 2011 року. Дослідженими в справі доказами наявність порушень норм трудового законодавства при наданні згоди профспілкового комітету встановлено не було. Згідно зі ст. 235 КЗпП України працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що звільнення позивача [PERSON] з займаної посади генерального управляючого по охороні праці ВАТ «Полтавхіммаш», правонаступником якого є ПАТ «Полтавхіммаш», у звязку зі скороченням посади, проведено відповідачем з дотриманням вимог трудового законодавства, уповноваженим органом, за умови відмови позивача [PERSON] від переведення її на іншу роботу та наявності згоди профспілкового комітету на його звільнення. Тому позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі є безпідставними та не підлягають задоволенню. Статтею 235 КЗпП України також передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки в судовому засіданні не встановлено підстав для поновлення позивача [PERSON] на посаді генерального управляючого по охороні праці, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. За нормами законодавства розроблення штатного розпису має здійснюватися на основі внутрішніх організаційно-нормативних документів (чинна структура і чисельність, положення з оплати праці) та з урахуванням вимог нормативно-правових актів. Враховуючи, що відповідач по справі є самостійним субєктом, за нормами законодавства має самостійно визначати організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, посилання позивача на те, що наказ № 40-в від 07 лютого 2011 року про скорочення посади генерального управляючого по охороні праці виданий умисно, у звязку з принциповим ставленням позивача до питань дотримання на підприємстві вимог Закону України «Про охорону праці» судом оцінюється критично. За правилами ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а переваги в залишенні на роботі надаються особам, наведеним у ч. 2 цієї норми при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації. При цьому до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві. Як встановлено судом, згідно зі штатним розписом, що вводився на ВАТ «Полтавхіммаш» з 11 квітня 2011 року, посада генерального управляючого по охороні праці була скорочена. Позивач [PERSON] був одним працівником, який перебував на даній посаді. Тому посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст. 42 КЗпП України не заслуговує на увагу. Також встановлено, що посада керівника відділу охорони праці введена на підприємстві ВАТ «Полтавхіммаш»з 11 квітня 2011 року за новим штатним розписом. Станом на 09 лютого 2011 року, на час попередження позивача про наступне звільнення та надання [PERSON] пропозицій про переведення на іншу роботу, зазначена посада була відсутня за штатним розписом. Оскільки [PERSON] був попереджений про наступне скорочення 09 лютого 2011 року, на час попередження посада керівника відділу охорони парці була відсутньою, тому не могла бути запропонована відповідачем позивачу. Стан дотримання на підприємстві ПАТ «Полтавхіммаш»вимог з охорони праці не є предметом судового розгляду, тому твердження позивача про порушення відповідачем вимог Закону України «Про охорону праці», Типового положення про службу охорони праці не може слугувати підставою визнання неправомірності дій відповідача в частині прийняття рішення про звільнення позивача. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволення в повному обсязі. Судові витрати за розгляд справи в суді суд вважає за можливе віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed