Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-30 00:00:00

У травні 2009 року [PERSON] звернулася з позовом, яким просила про реальний розподіл земельної ділянки та визнання на неї права власності. Свої вимоги мотивувала тим, що сторонам по справі в різних частках належить домоволодіння № 5 по провулку Морський у м. Миколаєві. Відповідно до Державного Акту, земельна ділянка належить померлим [PERSON] та [PERSON], спадщину після смерті яких прийняли сторони по справі. Між позивачкою та відповідачкою склався порядок користування земельною ділянкою, проте документально він не визначений. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд про визнання права власності на частки земельної ділянки, пропорційно долям у власності на домоволодіння, та про реальний поділ земельної ділянки. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала: просила визнати за нею право власності на 54/100 частин земельної ділянки за адресою провулок Морський № 5 у м. Миколаєві, пропорційно долі у праві власності на домоволодіння та провести розподіл земельної ділянки за Додатковим Варіантом проведеної, відповідно до ухвали суду,експертизи. Відповідачка заявлені вимоги визнала у повному обсязі. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно Державного Акту І- МК № 013817 від 23.01.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3383, виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради від 22.12.2000 року за № 26/10, земельна ділянка площею 0,0652 га передано для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд [PERSON] та [PERSON]( арк. 6). 03.09.2007 року померла [PERSON]. Спадщину після смерті якої прийняли та отримали Свідоцтва про право на спадщину [PERSON] - дочка померлої та [PERSON] - син померлої. 01.06.2010 року помер [PERSON]. Спадщину після смерті якого прийняла та отримала Свідоцтво про право на спадщину - його дружина [PERSON]. Таким чином, на день розгляду справи судом [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2009 року та рішення Ленінського райсуду м. Миколаєва від 07.02.2007 року належить 54/100 частини домоволодіння за адресою провулок Морський № 5 у м. Миколаєві.(арк.7-10). [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом належить 46/100 частин домоволодіння за адресою провулок Морський № 5 у м. Миколаєві. (арк.81). Відповідно до ст. 120 ЗК України, якщо до вирішення судом спору між співвласниками будинку про порядок користування земельною ділянкою цей порядок ними не визначався, суд повинен виходити з розміру їх часток у праві спільної сумісної власності на будинок на час перетворення спільної сумісної власності у спільну часткову або на час виникнення останньої. Норми ст.ст.363,367 ЦК регулюють правовідносини учасників спільної часткової власності щодо виділу частки з майна або його поділу. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Виходячи із наданих суду доказів отримання сторонами документа, що посвідчує право власності сторін на частки земельної ділянки, в тому числі у порядку спадкування, відповідно до часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння у інший спосіб, ніж судовий, неможливо. Судом отримано висновок від 22.09.2009 р. судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до додаткового варіанту якої запропоновано реальний поділ земельної ділянки, що відповідає ідеальним часткам співвласників, порядку користування, який склався між сторонами по справі, та на якому вони наполягають, а саме запропоновано у користування [PERSON] надати земельну ділянку загальної площі 401, 75 кв.м., у т.ч. під будівлями - 101,6 кв.м., під двором - 200,15 кв.м.; [PERSON] надати у користування земельну ділянку, загальною площею 350, 25 кв.м., у т.ч. під будівлями - 152 кв.м., під двором - 198,25 кв.м. Межа розділу, для даного варіанту, описується у висновку додаткового варіанту розподілу та графічно відображений у Додатку вказаної експертизи. На підставі вищевикладеного, оцінюючи докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо реального розподілу земельної ділянки та визнання права власності підлягають задоволенню. На підставі ст. 120 Земельного Кодексу України, ст.ст. 367, 392 ЦК України,

Outcome: approved