Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання угод недійсними. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем уклала біржові контракти купівлі-продажу транспортних засобів а саме: - контракт № 004923 від 16 січня 2010 року на продаж вантажного автомобіля MERCEDES- BENZ 308D, № кузова wdb 9033111Р 909858 , рік випуску 2000; - контракт № 004924 від 16 січня 2010 року на продаж вантажного автомобіля MERCEDES- BENZ - 814, № кузова wdb 6740121 К 201910, рік випуску 1997; - контракт № 004925 від 16 січня 2010 року на продаж вантажного автомобіля MERCEDES- BENZ 308D, № кузова wdb 9033111 Р710884, рік випуску 1999; - контракт № 004926 від 16 січня 2010 року на продаж вантажного автомобіля MERCEDES- BENZ 308D , № кузова wdb 9033111Р 787971 , рік випуску 1999. Позивач вважає, що укладені правочини є фіктивними і підлягають визнанню недійсними.За правилами ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Сторони укладаючи біржові контракти по ціні 100 грн. за кожен автомобіль імітували правочин купівлі-продажу, тобто угоди були оформлені фіктивно. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу істотною умовою договору є плата за майно . Відповідач [PERSON] є матір»ю чоловіка позивача і по угодах фактично не проводила з позивачем ніяких розрахунків , автомобілі їй не передавалися. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачається, якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним. В зв»язку з цим просить постановити рішення, яким вищевказані контракти про купівлю-продаж вищевказаних автомобілів визнати недійсними. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що 16.01.2011 року вона через Товарну біржу «Черкаська Транспортна» з відповідачем уклала біржові контракти купівлі-продажу чотирьох транспортних засобів. Відповідач по справі є її свекрухою. Її чоловік попросив укласти такі контракти, своє прохання мотивував спробою уникнути податкової відповідальності. Однак їй стало відомо, що чоловік має намір поділити з нею майно і умовив її продати транспорт, щоб уникнути його розподілу, які спільного майна подружжя. Під час укладення контрактів ні вона, ні відповідач по справі, умови контрактів не виконали. Вона як продавець не передавала у володіння та розпорядження відповідача транспортних засобів, а відповідач не сплатила їй кошти за придбаний автотранспорт. Автомобілі ніби-то продані нею не дивну ціну по 100 грн. кожний, що не відповідає їх дійсній ринковій вартості. Крім цього відповідач по справі має вік 62 роки, підприємницькою діяльністю не займається, автомобілі на даний час використовуються для транспортних перевезень і у володіння відповідача не переходили. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що позивач уклала з відповідачем фіктивні контракти, поскільки вони укладалися сторонами без наміру створення правових наслідків. Крім цього сторони умови договору не виконали. Позивач автомобілі у власність відповідача не передала, а відповідач не сплатила за них гроші. Тому просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] довіреності [PERSON] позов не визнав та суду пояснив, що сторони укладали контракти через брокера - продавця та брокера-покупця Товарної біржі «Черкаська транспортна», в дорученнях на ім.»я брокерів вони уповноважили їх на продаж та купівлю. Вважає, що позов заявлено безпідставний, так як сторони умови договору купівлі-продажу виконали. Позивач передала відповідачу власність автомобілі, а відповідач сплатила їй вартість по 100 грн. за кожний. Тому в позові просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази справи , в результаті їх повного, об»єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач 16.01.2010 року уклали біржові контракти № 004923 про купівлю - продаж вантажного автомобіля марки MERCEDES- BENZ 308D, № кузова WDB 9033111Р 909858 , 2000 року випуску; № 004924 про купівлю - продаж вантажного автомобіля марки MERCEDES- BENZ - 814, № кузова WDB 6740121 К 201910, 1997 року випуску ; № 004925 про купівлю - продаж вантажного автомобіля марки MERCEDES- BENZ 308D, № кузова WDB 9033111 Р710884, 1999 року випуску; № 004926 про купівлю - продаж вантажного автомобіля марки MERCEDES- BENZ 308D , № кузова WDB 9033111Р 787971 , 1999 року випуску. В контрактах вказано, що від імені сторін контракти укладають брокер-продавець та брокер-покупець. Згідно ст. ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Сторони, укладаючи біржові контракти по ціні 100 грн. за кожен автомобіль імітували правочин купівлі-продажу, тобто угоди були оформлені фіктивно, без наміру створити правові наслідки. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В судовому засіданні встановлено, що сторони умови договору купівлі-продажу не виконали. Позивач не передала відповідачу у власність автомобілі, а відповідач не сплатила за нього грошей. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачається, якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним. Судом достовірно встановлено, що сторонами на виконання правочину не вчинено будь-яких дій. Тому позов підлягає до задоволення, контракти купівлі-продажу слід визнати недійсними. Доводи представника відповідача про те, сторони умови договору купівлі-продажу виконали, позивач передала відповідачу у власність автомобілі, а відповідач сплатила їх вартість по 100 грн. за кожний, не можуть бути покладені в основу судового рішення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є свекрухою позивача, має вік 62 роки, транспортними засобами не керує, підприємницькою діяльністю не займається. Крім цього укладенню контрактів сприяв чоловік позивача, який на даний час ставить питання про розлучення та поділ майна подружжя. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду по квитанції №22 від 28.03.2011 року сплачено судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп., квитанції №23 від 28.03.2011 року сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн., по фіскальних чеках від 04.05.2011 року та 10.05.2011 року оплачено послуги кур»єрської пошти в сумі 12 грн. кожний ( 12 грн. х2 = 24 грн.). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 69 грн. 50 коп. ( 8 грн. 50 коп. + 37 грн. + 24 грн. = 69 грн. 50 коп.).

Outcome: approved