overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому зазначає, що житловий будинок, розташований в м. Генічеську по вул. Червоного Жовтня. 47 та який належить сторонам, має бути належати в більшій частині їй ніж відповідачу, гак як вона вклала в його набуття більше коштів своїх особистих. Тому, в судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтвердили свої позовні вимоги та просять визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок в розмірі 82% або 4/5 частки житлового будинку. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали повністю, зазначили, що вказаний житловий будинок був збудований в період знаходження сторін у шлюбі, за їх сумісні кошти. Просять в позові відмовити. Суд, вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: позивач та відповідач знаходилися у шлюбі з 1976 року по 1997 рік. В період перебування у шлюбі ними було збудовано житловий будинок, розташований за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Червоного Жовтня, 47, право сумісної власності на який сторони отримали в 1988 році з підтвердженням цього права видачею свідоцтва Генічеською міською радою. У відповідності до вимог ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України від 20.06.1969 року (який діяв на час виникнення права) встановлено, що майно, набуте подружжям в період шлюбу, є їх сумісною власністю в рівних частках. Розміри цих часток є рівними навіть при умовах, якщо один з подружжя взагалі не мав доходу або заробітку. Будь-яких договорів між подружжям щодо виникнення часткової власності не укладалося та свідоцтво про право власності на майно не оспорювалося. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований в м. Генічеську по вул. Червоного Жовтня, 47, був збудований сумісною працею позивача та відповідача, з використанням їх спільних коштів, розмір яких не має значення при набутті майна. Посилання позивача на те, що нею в суспільне будівництво були вкладені кошти, які вона мала за рахунок продажу особистого майна, не може бути прийнято судом, як підставу для набуття права на житловий будинок в більшій частці, так як режим роздільної власності подружжя (ст.. 24 КпШСУ) мас відношення виключно до майна, яке належало позивачці до укладення шлюбу, а не до коштів, які були отримані від його реалізації в період шлюбу. Крім того, ст. 392 ЦК України, прямо визначені обставини та підстави звернення до суду з вимогою про захист права власності на майно. При розгляді справи, судом не встановлено цих обставин та будь-яких порушень права власності позивачки, відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.06.1988 року. Таким чином, позов визнається судом не обгрунтованим і не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заяв та клопотань сторонами суду не подавалися. Судом створені всі умови сторонам для всебічного та повного дослідження обставин справи.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2007 року. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони проживають окремо, позивачка просила суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, просила шлюб розірвати. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила стягувати з відповідача кошти на утримання дітей у твердій грошовій сумі - 400 грн., починаючи з дня предявлення позову до повноліття дітей, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги дітям не надає. Відповідач позов визнав повністю. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

В заяві зазначено, що 27 листопада 2008 року в с. Горщик Коростенського району помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно у виді будинку з господарськими будівлями, який розташований в с. Горщик по вул. Будьоного 9, Коростенського району. Заявник просить встановити факт, що дане майно належало на праві власності померлому [PERSON]. В судове засідання сторони не зявились. Направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Заявник свої вимоги підтримала, Горщиківська сільська рада вимоги заявника визнала. На підставі ст.169 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, відповідно до ст.174 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем вимог заявника тому, що визнання вимог заявника не потирічить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 19.02.1993 р. перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно наданої копії свідоцтва про народження, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], на утримання якої, як вказує позивачка, відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні. Відповідач присутній у судовому засіданні з позовними вимогами згодний, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 252449, виданого відділом РАГС Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 18.08.1994 р., батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181-184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

13.10.10 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04.09.2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2069. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.09.2004 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від спільного подружнього життя у них народився син: [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб існує лише формально, оскільки вони понад два роки проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство. Подальше збереження сім'ї та спільне проживання суперечить її інтересам. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, покликаючись на обставини та факти, що вказані в позові та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та просив розірвати шлюб. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони, тривалий час не ведуть спільне домашнє господарство, не підгримують подружні відносини. Сторони в судовому засіданні підтвердили про стійкий розлад у сімї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між ними є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивач просить задовольнити позов, посилаючись на докази: Сторони по справі мешкають за адресою: м. Первомайський, 3 м-н, б. 8[ADDRESS]. Квартира складається з трьох кімнат, житлова площа яких складає 42,40 кв. м, загальна площа 66,90 кв. м. Зазначена квартира належить на праві приватної власності неповнолітній дочці [PERSON]. На теперішній час в квартирі зареєстровані сторони та донька відповідачки. Згідно домовленості позивач займає кімнату площею 16,80 кв. м, а донька зі своєю сім»єю дві кімнати площею 12,00 кв. м та 13,60 кв. м. Позивач просив про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та визначити порядок користування житловим приміщенням. Відповідачка проти позову не заперечує, надав заяву про розгляд справи за її відсутністю. Суд, вважає встановленими наступні обставини, які випливають з житлових правовідносин: Сторони по справі мешкають за адресою: м. Первомайський, 3 м-н, б. 8[ADDRESS]. Квартира складається з трьох кімнат, житлова площа яких складає 42,40 кв. м, загальна площа 66,90 кв. м. Зазначена квартира належить на праві приватної власності неповнолітній дочці [PERSON], згідно свідоцтва на право власності на житло від 28.02.2008 року, виданого на підставі розпорядження міського голови за № 52/п (а. с. 5). На теперішній час в квартирі зареєстровані сторони та донька відповідачки. Згідно домовленості позивач займає кімнату площею 16,80 кв. м, а донька зі своєю сім»єю дві кімнати площею 12,00 кв. м та 13,60 кв. м, однак між сторонами виникають непорозуміння стосовно використання приміщень загального користування та оплати квартири. Згідно ст. 104 ЖК України член сімї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сімї укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України, тобто не менше 13.65 кв.м. При усуненні перешкод у користуванні квартирою не порушить прав як позивача та і відповідача. Кімнату площею 16,80 кв. м потрібно виділити позивачці, а відповідачці із донькою 2 кімнати, площею 12,00 кв. м, 13, 60 кв. м., а підсобні приміщення: коридор, ванну кімнату, туалет, кухню, кладові, необхідно залишити в загальному користуванні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Шандрівська сільська рада Миронівського району Київської області, звернувшись до суду з даною заявою, просить визнати відумерлою спадщину у вигляді: будинку №15 по вул. 50 річчя Жовтня в с.Шандра Миронівського району Київської області, що залишилась після смерті [PERSON], яка померла 19 грудня 1995 року в с.Шандра Миронівського району Київської області та передати у власність Шандрівській раді вказаний будинок. В обґрунтування своїх вимог Шандрівська сільська рада посилається на те, що спадкодавець [PERSON] згідно погосподарських книг Шандрівської сільської ради Миронівського району мала будинок №15 по вул. 50-річчя Жовтня в с. Шандра. Спадкоємців у останньої не має ні за заповітом, ні за законом, а тому відповідно, до ст. 1277 ЦК України суд повинен визнати спадщину відумерлою, зважаючи на те, що з часу відкриття спадщини пройшло більше одного року. В судовому засіданні представник Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області адвокат [PERSON] заявлені вимоги підтримав та посилався на обставини, викладенні в поданій заяві. Заінтересована особа [PERSON], яка також являється представником заінтересованої особи [PERSON] також підтримала вказані вимоги. Заслухавши представника заявника та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи із наступних підстав. Із копії свідоцтва про смерть 1-БК № 375095 20 грудня 1995 року виданого: Шандрівеькою сільською радою Миронівського району Київської області вбачається, що [PERSON] померла 19 грудня 1995 року. Згідно довідок виданих Шандрівською сільською радою №507, №508, №509 від 09.10.2010 згідно записів погосподарських книг будинок в с. Шандра Миронівського району Київської області належав [PERSON] Згідно повідомлення державного нотаріуса Миронівської державної нотаріальної контори від 18.11.2010року спадкова справа за період з 19 грудня 1995 року по час надання інформації на [PERSON]заведена не була, жодних спадкоємців на цю громадянку виявлено не було. Таким чином в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що спадкодавець [PERSON] на території с. Шандра Миронівського району мала нерухоме майно, а також встановлено, що у спадкодавця [PERSON] відсутні спадкоємці за заповітом і за законом. З часу відкриття спадщини після смерті вказаних громадян пройшло більше одного року. Відповідно до ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади місцем відкриття спадщини З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і вказує,що працював у відповідача з 1.6.2009 року по 4.8.2010 року і був звільнений за погодженням сторін. Підприємство заборгувало йому нараховану заробітну плату та не виплатило розрахункові кошти. Позивач просить стягнути на його користь 16865.12 грн. боргу та 5000 грн. моральної шкоди . Свої вимоги позивачпідтримав.(л.с. ) Відповідач позов визнав частково (л.с. ) Вивчивши справу, суд визнає заявлений позов частково обгрунтованим. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, повязані з виконанням умов трудового договору, які врегульовано ст. 116 КЗПП України. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача з 1.6.2009 року по 4.8.2010 року , був звільненим за погодженням сторін. Підприємство заборгувало йому нараховану заробітну плату, не виплатила її своєчасно при звільненні позивача. З справи вбачається, що позивач має право отримати від відповідача суму заробітної плати 5439.74 грн., оскільки заробітну плату за січень-травень 2010 року позивач отримав. Ці обставини встановлені і документально підтверджені (л.с. ). В решті вимог позов є необгрунтованим. Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд задовольняє частково , оскільки погоджується з доводами позивача, щодо спричинення йому моральної шкоди, пов»язаної з порушенням трудових прав. Конституція України гарантує її громадянам захист їх трудових прав , належну і своєчасну оплату праці. З справи видно,що трудові права позивача було порушено, вимоги закону відповідач ігнорував ,сума заборгованості перед позивачем є значною. Суд враховує також, характер порушення трудових прав позивача ,позбавлення можливості реалізації свого права на отримання оплати за працю, глибину душевних страждань, те, що позивач , маючи сім»ю, розраховуючи на тримання заробітної плати , але не отримавши її, був змушена організувати відповідний спосіб життя , вимоги розумності і справедливості. Однак, суд визнає, що заявлена позивачем до відшкодування сума є завищеною, тому стягує на його користь для відшкодування моральної шкоди 300 грн., і вважає, що такої суми буде достатньо позивачу для компенсації понесених моральних страждань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і вказує,що працював у відповідача з 4.4.2008 року по 4.8.2010 року і був звільнений за погодженням сторін. Підприємство заборгувало йому нараховану заробітну плату та не виплатило розрахункові кошти. Позивач просить стягнути на його користь 5982.70 грн. боргу та 5000 грн. моральної шкоди . Свої вимоги позивачпідтримав.(л.с. ) Відповідач позов визнав частково (л.с. ) Вивчивши справу, суд визнає заявлений позов частково обгрунтованим. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, повязані з виконанням умов трудового договору, які врегульовано ст. 116 КЗПП України. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача з 4.4.2008 року по 4.8.2010 року , був звільненим за погодженням сторін. Підприємство заборгувало йому нараховану заробітну плату, не виплачено її своєчасно при звільненні позивача. З справи вбачається, що позивач має право отримати від відповідача суму заробітної плати 5982.70 грн., оскільки заробітну плату за січень-травень 2010 року позивач отримав. Ці обставини встановлені і документально підтверджені (л.с. ) . Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд задовольняє частково , оскільки погоджується з доводами позивача, щодо спричинення йому моральної шкоди, пов»язаної з порушенням трудових прав. Конституція України гарантує її громадянам захист їх трудових прав , належну і своєчасну оплату праці. З справи видно,що трудові права позивача було порушено, вимоги закону відповідач ігнорував ,сума заборгованості перед позивачем є значною. Суд враховує також, характер порушення трудових прав позивача ,позбавлення можливості реалізації свого права на отримання оплати за працю, глибину душевних страждань, те, що позивач , маючи сім»ю, розраховуючи на тримання заробітної плати , але не отримавши її, був змушена організувати відповідний спосіб життя , вимоги розумності і справедливості. Однак, суд визнає, що заявлена позивачем до відшкодування сума є завищеною, тому стягує на його користь для відшкодування моральної шкоди 300 грн., і вважає, що такої суми буде достатньо позивачу для компенсації понесених моральних страждань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на те, що проживаюла з відповідачем в незареєстрованому шлюбі, Від громадського шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В липні 2010 року відповідач залишив ії з малолітньою дитиною і з того часу не надає матеріальної допомоги на ії утримання , не бере участі у ії вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач ухиляється від сплати аліментів. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обємі. Відповідач в судове засідання не зявився хоча був належним чином повідомлений про час та дату проведення судового засідання. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи,суд вважає позов обгрунтованним та таким , що підлягає задоволенню. Так відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки, виданої Братською селищною радою [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON], та знаходиться на ії утриманні. В липні 2010 року відповідач залишив ії з малолітньою дитиною і з того часу не надає матеріальної допомоги на ії утримання, не бере участі у ії вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач ухиляється від сплати аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. Позивачка підтримала позовні вимоги, про що надала суду письмову заяву, просила справу розглядати без її участі та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі по 20 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки відповідач не працює, та не має стабільного грошового доходу, Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки він не працює, доходи отримує в основному від підсобного господарства та від тимчасових заробітків. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалась. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, зі свідоцтва про народження неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] вбачається, що позивач та відповідач є їхніми батьками. Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, зобов'язаний їх утримувати до досягнення ними повноліття, не має інших утриманців, а також відсутні обставини, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свій обов'язок по утриманню неповнолітніх дитей, позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, які мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки вказана обставина визнана сторонами та підтверджена письмовими доказами, зокрема, довідкою Рафалівської селищної ради, суд приходить до висновку про необхідність утримання аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved