Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

У жовтні 2010 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що 17 листопада 2009 року помер їх батько та чоловік [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно а саме: - земельна ділянка, площею 2,1210 га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) №1192,1472а, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю: серія I-ОД № 042041 виданого 26.01.2005 року на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації №240`/А-2003 від 31 березня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00342; Позивачі є спадкоємцями по закону першої черги, крім них інших спадкоємців немає, та вважають себе такими, що прийняли спадщину тому, що на день смерті спадкодавця вони постійно проживали спільно із спадкодавцем на час його смерті та протягом шести місяців після неї. В цей час позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого чоловіка та батька [PERSON], але у цьому їм було відмовлено у звязку із тим, що немає витягу з Державного реєстру земель, необхідного для оформлення спадщини. З наведених підстав позивачі просять визнати за ними по 1/3 частини право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на зазначену вище земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав. Відповідач [PERSON] сільська рада у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій зазначає, що з позовом згодна та просить суд розглянути справу без участі її представника. Третя особа Ізмаїльська райдержадміністрація проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Крім цього в п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю, або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1269 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 17 листопада 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконкомом [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 18.11.2009 року, серія І-ЖД №196210. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді: - земельної ділянки, площею 2,1210 га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) №1192,1472а, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю: серія I-ОД № 042041 виданого 26.01.2005 року на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації №240`/А-2003 від 31 березня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00342. Позивачка [PERSON] була дружиною спадкодавця що підтверджується свідоцтвом про одруження від 03 листопада 1990 року, серії ІІІ-ЖД №291757. Позивачі [PERSON], [PERSON] були синами спадкодавця що підтверджується свідоцтвами про народження серії V-ЖД №325093 від 29 серпня 1991 року, та серії I-ЖД №003241 від 20 травня 1994 року. Позивачі фактично прийняли спадщину тому що на день смерті спадкодавця вони постійно проживали спільно із спадкодавцем на час його смерті та протягом шести місяців після неї, але звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовив їм видачі такого свідоцтва, мотивуючи свою відмову тим, що на підставі Постанов КМ України від 06.05.2009 року № 439 та від 28.08.2009 року № 901 для оформлення свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку повинен бути витяг з Державного реєстру земель, який у даному випадку відсутній. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved