overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що він постійно проживав на території України до 10.11.1991 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що в грудні 1988 року приїхав на територію України з Республіки Грузія до своїх родичів до м. Харкова, які проживають і по цей час в [ADDRESS]. Потім, в 1991 році виїхав до Республіки Грузія у звязку з сімейними обставинами, а в 2006 році знову приїхав до міста Харкова, де проживає постійно до теперішнього часу. Встановити факт постійного проживання на території України він може тільки через суд, а тому звернувся з заявою до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи заяви, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи СГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає ,що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] в період з грудня 1988 року по 10.! 1.1991 року проживав в місті Харкові, а потім виїхав до Республіки Грузія по сімейним обставинам. На теперішній час він також постійно проживає на території України в м. Харкові. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання [PERSON] Абіла на території України до 10.11.1991 року. Підстав ставити під сумнів показання даних свідків у суду немає. Окрім цього факт постійного проживання на території України засвідчує і імміграційна віза в паспортному документі заявника. Відповідно до ч.І ст. 8 Закону України « Про громадянство України», особа, що постійно проживала на території України до 10 серпня 1991 року, що стала територією України відповідно до ст..5 Закону України « Про правонаступництво України», має право набути громадянство України по територіальній ознаці. Таким чином, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] Абіла на території України з грудня 1988 року по 10.11.1991 року знайшов підтвердження в судовому засіданні. Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] Абіла є обґрунтованою, не суперечить закону та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

21 вересня 2010 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу з тих підстав, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сумісне життя призводило до сварок, які доходили до скандалів. Також зазначила про наявність із відповідачем спільної неповнолітньої дитини сина- Фурманова К.О., [INFO] Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій вимоги позову підтримала, просила задовольнити, заперечивши можливість примирення із відповідачем та зазначивши про те, що сторони проживають окремо з червня 2010 року, відповідач не піклується про сімю, матеріально їх не утримує, під час подружнього життя уваги сімї та дитині не приділяв, подальше перебування в шлюбі порушує її права особисто. Також просила справу розглянути в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений неодноразово належним чином. Судом ухвалено про розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 23 лютого 2008 року (свідоцтво про шлюб І-ФП№036081, виданого 23.02.2008 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції), від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження І-ФП№083851, виданого 08.07.2008 р Новоодеським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області Між подружжям за час спільного проживання виникали часті сварки, шлюбні відносини між ними припинено, відповідач проживає окремо від сімї, що відповідачем не заперечувалось. Спільне господарство між сторонами не ведеться. Проти примирення позивач заперечує. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Позивач просить після розірвання шлюбу присвоїти їй дівоче прізвище Фомінська. Судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення з розгляду справи, сплачені під час подання позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом до [PERSON], провадження по справі відкрито 26.07.2010р. Позовні вимоги мотивує тим, що з 1998р.знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають двох неповнолітніх дочок - [PERSON] та Іванну-Руслану. З відповідачкою вони не можуть проживати разом із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя, із-за чого у них виникають постійні сварки та непорозуміння. Він повністю втратив до відповідачки почуття поваги, любові та довіри. Протягом останніх пів років вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, їх шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримав позов та дав пояснення, аналогічні описаним в позовній заяві. Зазначив, що на час розгляду справи вони проживають окремо більше року, надій на збереження сім»ї не має,терміну на примирення їх подружжя не потребує. Просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, подала заяву про те, що не заперечує щодо розірвання шлюбу. Підтвердила, що останній рік часу вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Діти проживають з нею, спору щодо майна не існує. Судом роз»яснено відповідачу, що у разі визнання нею позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проти такого вирішення спору відповідач не заперечила, і з таким порядком вирішення спору згодився позивач. Вислухавши ставлення сторін до заявленого позову, проаналізувавши обставини та матеріали справи, суд вважає, що подана відповідачем заява про визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приймає подане відповідачем визнання позову та вважає, що позов підлягає до задоволення. Таке рішення обґрунтовується також встановленими судом обставинами, а саме: Сторони зареєстрували шлюб 23.06.1998 року в Перемишлянському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області, актовий запис №26 Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що зазначені обставини, встановлені в судовому засіданні, унеможливлюють перебування у шлюбі позивача та відповідачки, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Враховуючи матеріальний стан сторін, обставини справи, суд вважає, що витрати, повязані з оформленням розлучення в органах РАЦС слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання безвісно відсутнім її колишнього чоловіка [PERSON], поскільки тривалий час вона не має про нього будь яких відомостей. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала і пояснила, що в 2001 році вийшла заміж за [PERSON]. Від шлюбу у них 03 жовтня 2001 р. народився син [PERSON]. Останнє відоме їй місце його проживання [INFO]. Приблизно в 2005 році [PERSON] залишив сім»ю. Якщо спочатку він їй дзвонив, то більше року вона немає відомостей про нього. 29 квітня 2010 р. Жидачівськиим районним судом розірвано шлюб між нами, а 13 травня 2010 року вона отримала свідоцтво про розлучення. Де знаходиться [PERSON] в даний час не знає. В Жидачівському РВ УМВСУ теж не має даних про його місцезнаходження. Із за відсутності колишнього чоловіка вона не може оформити виїзд сина [PERSON] за кордон. В даний час вона вийшла заміж за громадянина [PERSON] [PERSON] і проживає в м. Санкт Августін. Просить допустити негайне виконання судового рішення, поскільки на території України вона може знаходитись до 25 грудня 2010 року їй необхідно вирішити питання відносно дитини, поскільки її мати в даний час хвора і не може доглядати дитину. Представник заінтересованої особи - РАЦС Жидачівського РУЮ в судове засідання не з»явилася, хоч належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що заяву слід задоволити з таких міркувань. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання нема відомостей про місце її перебування. Свідки [PERSON], суду пояснила, що [PERSON] є її бувший зять. На протязі більше року не має відомостей про його місцезнаходження. Вона в даний час виховує сина заявниці [PERSON] Поскільки вона престаріла, хвора, то не може доглядати за внуком. Аналогічними поясненнями сусідки [PERSON] Зазначені пояснення нічим не спростовуються в судовому засіданні, тому суд надає їм віру, як таким, що стверджуються і письмовими доказами,а саме довідками Жидачівського РВ УМВСУ та Журавенської селищної Ради про те що [PERSON] на території Жидачівського району не проживає і місце його знаходження не відоме. Отже, наведене стверджує відсутність відомостей у місці постійного проживання про [PERSON] більше одного року, а відтак, дана заява підлягає до задоволення. Поскільки неповнолітня дитина позбавлена материнського піклування та турботи, уваги і любові, то з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини необхідно вирішити питання про повернення дитини матері, яка в силу обставин знаходиться за межами України. а тому підлягає задоволенню також клопотання позивачки про негайне виконання судового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

[PERSON] 09.07.2010 року звернулася до суду з даним позовом, покликаючись на те, що з 2005 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними часто виникають сварки, скандали, які переросли в неприязні відносини. Відповідач на протязі всього сумісного проживання зловживає алкоголем, зневажливо ставиться до неї, як до дружини, наносить їй образи та побої, постійно погрожує їй та дітям розправою, не приділяє уваги сім»ї. Вважає, що їх сім»я розпалася та існує формально, так як вони не проживають разом. Тому просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Зазначила, що з травня 2010р. вони з відповідачем проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Відповідач забрав свої речі та переїхав жити до своїх батьків у м.Артемівськ Донецької області. Миритися вона не бажає, категорично настоює на розірванні шлюбу. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, з невiдомих для суду причин не з'явився в судове засідання, не надав свої докази та заперечення на позов і від нього не надійшло будь-яке повідомлення про причину неявки. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Позивача не заперечила проти такого вирішення справи. Вислухавши доводи позивача, проаналізувавши обставини та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 березня 2005року у Стрілківській сільській раді Перемишлянського району Львівської області, актовий запис №4. Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти: дочка [PERSON] Олександрівна, 09.08.2005р.н. та син [PERSON], [INFO]. Спір між сторонами з приводу місця проживання дітей та щодо поділу майна, відсутній. Факт неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як відсутність у нього бажання зберегти шлюб. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені в судовому засіданні обставини унеможливлюють перебування у шлюбі позивачки та відповідача, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, а тому шлюб необхідно розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 24 липня 1999 р. Від шлюбу дітей не мають. Позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем , покликаючись на те. що нормальні стосунки в сім»ї не склались через несумісність характерів, різне ставлення до обов»язків у сім»! . постійно виникали конфлікти . На даний час припинили подружні стосунки , відповідач проживає окремо, стосунків із нею не підтримує, місце його проживання невідоме, сім»! фактично не існує. У судовому засіданні позивачка ствердила свої вимоги та дала пояснення,аналогічні змісту позову. Відповідач у судове засідання повторно не з»явився, хоча був повідомлений про день та час розгляду справи судом за останнім відомим місцем проживання. 3»ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку,що позов підлягає до задоволення, оскільки розлад у сім»! носить стійкий характер, примирення між сторонами неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство енергопостачальна компанія «Чернігівобленерго» звернулося до суду із вказаним позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 201 грн. 57 коп., посилаючись на те, що відпживачі, споживаючі електричну енергію, яку вони їм надають за місцем їх проживання [INFO], своєчасно не вносять за неї плату, внаслідок чого за період з жовтня 2009 року по жовтень 2010 р. заборгували вказану суму. В судове засідання представник позивача не з*явився, надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримку позову і про згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання повторно не з*явилися, будучи належним чином повідомленими,і суд не має відомостей про причини їх неявки, тому відповідно до ст.224 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позов законний, обгрунтований, доведений в судовому засіданні і підлягає задоволенню на підставі статей 526, 1166 ЦК України та Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів УкраЇни № 1357 від 26.07.1999 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]», який є правонаступником ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» в зв*язку з набуттям чинності Законом України «Про акціонерні товариства», звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним з ним кредитним договором № 36/2403/08 від 19 березня 2008 року в сумі 8 140 грн. 05 коп., посилаючись на те, що відповідно до умов зазначеного кредитного договору [PERSON], отримавши у Банку кредит у сумі 10 000 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 24 % річних за користування кредитними коштами до 18 березня 2011 року, зобов*язався повернути його та проценти за його використання шляхом здійснення щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту, але всупереч вимогам п.п. 1.3, 2.5 кредитного договору не виконує свої обов*язки, внаслідок чого станом на 12.10.2010 року утворилась вказана заборгованість. В судове засідання представник позивача не зявився, подавши до суду письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за їх відсутності і про згоду на заочний розгляд справи у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з*явився і суд не має відомостей про причини його неявки, тому відповідно до ст.224 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обгрунтовані і підлягають задоволенню відповідно до ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України та кредитного договору № договору № 36/2403/08 від 19 березня 2008 року. Згідно зі ст.1054 ЦК України банк зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], отримавши за укладеним з ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» кредитним договором № договором № 36/2403/08 від 19 березня 2008 року 10 000 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 24 % річних за користування кредитними коштами до 18 березня 2011 року, зобов*язався повернути його та проценти за його використання шляхом здійснення щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту, але всупереч вимогам п.п. 1.3, 2.5 кредитного договору не виконує свої обов*язки, внаслідок чого станом на 12.10.2010 року утворилась вказана заборгованість. Відповідно до ст.1050 ЦК України та п. 2.7 кредитного договору від 19 березня 2008 року кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом у випадках невиконання позичальником умов цього договору. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 120 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 81 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON],звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] покликаючись на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 22 липня 1995 року . Від спільного проживання у них народився син - [PERSON] [INFO], та дочка [PERSON] [INFO]. Спільне життя не склалось, постійні конфлікти призвели до відчуження сторін, протягом пяти років подружжя не підтримують жодних шлюбних стосунків , не ведуть спільного господарства. Просить шлюб розірвати. . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пояснила , що дійсно вже протягом пяти років вони не підтримують жодних відносин , на розірвання шлюбу згідна, просить сина - [PERSON] [INFO], та дочку [PERSON] [INFO] залишити на виховання їй. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився , хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи . Суд вважає ,що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 липня 1995р.,від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO], та дочка [PERSON] [INFO] - ,що стверджується копією свідоцтва про шлюб, та народження дитини. Спільне життя не склалося, тому сторони бажають шлюб розірвати. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки втратили одне до одного почуття любові та поваги, тому примирення між ними неможливе. При таких обставинах суд і приходить до висновку, що дальніше спільне проживання сторін та збереження їх сім»ї є не можливе. Поділ спільного майна подружжя , на думку суду , сторони можуть здійснити після розірвання шлюбу .Сина [PERSON] [INFO], та дочку [PERSON] [INFO] залишити на виховання матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона 24 жовтня 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від сумісного проживання мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки він періодично працює у приватних осіб, проконтролювати його заробіток неможливо, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини по 400 грн. щомісячно на утримання дитини. Позивачка позов підтримала повністю, справу просить розглянути у її відсутність (а. с. 13). Відповідач позов визнав повністю, також справу просить розглянути у його відсутність (а.с. 14). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3. ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON]. [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Проаналізувавши вищевикладені докази, які в суду сумніву не викликають і враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги своїй дитині не надає, хоча зобов'язаний і має таку можливість, так як він є працездатний, періодично працює у приватних осіб, проконтролювати його заробіток неможливо, а тому, при таких обставинах, аліменти необхідно стягнути у твердій грошовій сумі. З вказаним позивачкою розміром аліментів відповідач згоден і такий розмір не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи, інтереси дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved