Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом на загальну суму 2 632 803,53 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ ..Райффайзен Банк Аваль" про визнання договору кредиту та договору поруки недійсними, оскільки у банку відсутні правові підстави для здійснення кредитних операцій в іноземній валюті. Ухвалою суду від 31.08.2010 року позов Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитом, та зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль" про визнання договорів недійсними, об'єднані в одному провадженні. В судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримав заявлені вимоги та просить суд їх задовольнити. Відповідачі за первісним позовом у судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі та просять суд відмовити в задоволенні позову. Позивач та його представник за зустрічним позовом у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просять суд їх задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом у судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 липня 2007 року між ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/79790/74/78611, за умовами якого кредитор надав [PERSON] кредит в іноземній валюті на загальну суму 232 841,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,25 % річних на придбання нежитлового приміщення. Виконання кредитором своїх обов'язків за вказаним кредитним договором підтверджується видатковим касовим ордером № К23/5 від 20.07.2007 року та [PERSON] не заперечується. Відповідно до п. 2 та п. З кредитного договору № 014/79790/74/78611 від 20.07.2007 року, [PERSON] зобов'язався повністю повернути отриманий кредит та відсотки за користування ним до 20 липня 2027 року шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів згідно з затвердженим графіком погашення кредиту. Незважаючи на наведене, [PERSON] порушив прийняті на себе за кредитним договором № 014/79790/74/78611 від 20.07.2007 року зобов'язання, що призвело до виникнення простроченої заборгованості перед ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль" 2 632 803,53 грн., з яких: -заборгованість за кредитом - 1 842 798,61 грн.; -заборгованість за відсотками - 4 316,73 грн.; -заборгованість за простроченими відсотками - 363 833,00 грн.; -пеня-421 855,19 грн. Сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості по зобов'язанням, а виникають з умов кредитного договору № 014/79790/74/78611 від 20.07.2007 року, який в судово', засіданні [PERSON] не спростований. Відповідно до п. 6.5. кредитного договору у разі невиконання позичальником умов укладене: договору, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, оплати нарахованих відсотк за користування кредитом та штрафних санкцій. 20.07.2007 року між ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції А „Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений договір поруки І 014/79790/74/78611/01, відповідно до п. 1.2. якого [PERSON] прийняв на себе на добровільні-: засадах зобов'язання відповідати перед кредитором по зобов'язанням [PERSON] за кредитні-: договором № 014/79790/74/78611 від 20.07.2007 року. Згідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченог порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договоре* поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому поручител відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договоре! поруки. Відповідно до ст. 543 у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагаті виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого них окремо. Крім того, для забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договорі №014/79790/74/78611 від 20.07.2007 року, між [PERSON] та ПАТ „Райффайзен Банк Аваль 20.07.2007року було укладено договір іпотеки. Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального окр> Комісаровою С.О. та зареєстрований в реєстрі за № 5314. Відповідно до умов договору іпотеки від 20.07.2007 року [PERSON] передав в іпотеку ПА" „Райффайзен Банк Аваль" майнові права за Договором № 47 про інвестування в будівництво 11-ті поверхового будинку 2-х секційного житлового будинку № 4 з вбудовано-прибудовани'.':. приміщеннями обслуговування населення в групі житлових будинків по вул. Маршала Говорова, 10-А кут вул. Зоопаркової в м. Одесі від 05.01.2006 року на нежитлове приміщення в осях 1-6 та В-Г загальною площею 150,16 кв.м. Як встановлено в судовому засіданні ПАТ„Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласнс дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль" неодноразово звертався до [PERSON] та [PERSON] вимогами про дострокове виконання грошових зобов'язань кредитним договором №014/79790/74/786'. від 20.07.2007 року. Вказане підтверджується листами № 5-2/3829 від 22.09.2009 року, 4-2-1/7-10017 вії 22.12.2008року, № 5-2/3829 від 22.09.2009 року, № 15-71/18-5755 від 19.12.2008 року, № 4-2-1/7-1001- від 22.12.2008 року, № 15-77/18-2705 від 09.09.2008 року. На час розгляду справи заборгованість за кредитним договором № 014/79790/74/78611 ві. 20.07.2007 року не погашена. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досяпі згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умові-, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умов; щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Утім, усі умови - істотні, звичайь і випадкові після укладення договору стають однаково обов'язковими для сторін і у сукупносг утворюють зміст договору. Згідно до ст. 1054 ЦК України позикодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику у строк т: порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чино'. відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк (термін) його виконання. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Стаття 550 ЦК України передбачає, що право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Вимоги [PERSON] у зустрічній позовній заяві про визнання кредитного договору № 014/79790/74/78611 від 20.07.2007 року та договору поруки № 014/79790/74/78611/01 від 20.07.2007 року з посиланням на те, що банк не мав права здійснювати кредитні операції в іноземній валюті, є необгрунтованим та таким, що не відповідають дійсності виходячи з наступного. Відповідно до ч.І ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ст. 203 цього Кодексу. Ст. 203 ЦК України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст.ст. 47, 49 Закону України „Про банки та банківську діяльність" від 07.12.2000 року, банки здійснюють операції на розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" визначає банківський кредит як будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Спеціальне законодавство у сфері банківської діяльності не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування в іноземній валюті. Чинне законодавство України чітко визначає правомочність банків на підставі банківської ліцензії надавати кредити та бути суб'єктом кредитних зобов'язань. Згідно ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю" індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Пунктом „в" ч.І ст. 5 Декрету передбачено вимогу щодо отримання індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення операцій щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак, на даний час законодавством не встановлено терміни і суми кредитів в іноземній валюті як критерії їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування. Відповідно до п.1.4 Положення НБУ №483 від 14.10.2004 року використання іноземної валюти як засобу платежу (валютна операція) - використання будь-яких зобов'язань або оплати товарів, що придбаваються. Пунктом 1.5 вищезазначеного Положення визначено, що використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ„Райффайзен Банк Аваль" має банківську ліцензію № 10 від 11.10.2006 року та дозвіл № 10-4 на здійснення операцій з валютними цінностями. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті за кредитним договором № 014/79790/74/78611 від 20.07.2007 року не потребує наявності у ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" індивідуальної ліцензії. Стаття 60 ЦПК України покладає обов'язок доказування обставин, на які сторони спору посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитом є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в той час як вимоги [PERSON] за зустрічним позовом до ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль" про визнання договору кредиту та договору поруки недійсними на законі не ґрунтуються, тому задоволенню не підлягають. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. З урахуванням цих обставин, на підставі ст.ст. 203, 215, 526, 530, 543, 550, 554, 610, 611, 62г 638, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 47, 49 Закону України „Про банки та банківську діяльність", ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю",

Outcome: partial