Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання недійсним рішення Комунарської районної адміністрації про визнання права власності та закріплення земельної ділянки, посилаючись на те, що за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Балка-Поповка, 279 знаходяться два житлових будинки під літ. А та літ. [PERSON] під літ. А користувалася її мати [PERSON] [PERSON] під літ. Б належить їй, а користувачем є донька [PERSON] Зазначене підтверджується копією технічного паспорту за 1999р. Зазначені будинки розташовані на земельній ділянці площею 598 кв.м. Рішенням Комунарської районної ради народних депутатів від 06.08.1993р. про передачу земельної ділянки та визнання права власності, було визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. А та закріплена земельна ділянка площею 598 кв.м. Вважає зазначене рішення незаконним, оскільки на спірній земельній ділянці знаходяться два житлових будинки, один з яких під літ. Б належить їй, а тому і земельна ділянка повинна була бути закріплена в рівних частках, а саме за нею та [PERSON], кожній по 299 кв.м. для обслуговування своїх будинків. Також і оформлення права власності повинно було проводитися відповідачем одночасно на обидва будинки. Зазначеним рішенням відповідач порушив її права як власниці будинку літ. Б. Просить суд визнати недійсним зазначене рішення відповідача та закріпити за нею 299 кв.м. земельної ділянки за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Балка-Поповка, 279 для обслуговування будинку під літ. Б. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просять суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, суду пояснила, що рішення винесено відповідно до вимог закону, а тому підстав для визнання його недійсним немає. Позивач не зверталася в установленому законом порядку для визнання за нею права власності на будинок під літ. Б та закріплення земельної ділянки по спірній адресі. Просить в позові відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що її мати [PERSON] належали будинки А і Б за адресою: м. Запоріжжя, вуд. Балка-Поповка, 279, розташовані на земельній ділянці площею 598 кв.м. 30.12.2006р. [PERSON] померла. За життя вона подарувала їй зазначені будинки. Також нею у березні 2010р. отримано державного акту на право власності на земельну ділянку за спірною адресою. Позивач не є власником будинку під літ. Б, а тому немає право претендувати на нього та земельну ділянку. Просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, третю особу, допитавши свідка [PERSON], дослідивши інші докази, що є в справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Балка-Поповка, 279 було збудовано два житлових будинки під літ. А у 1965 році та літ. Б у 1977 році. Обидва будинки були самовільно збудованими. Рішенням виконкому Комунарської районної ради народних депутатів від 06.08.1993р. №223/4 за результатами розгляду заяви [PERSON], за нею було визнано право власності на житловий будинок літ. А за спірною адресою та закріплено земельну ділянку площею 598 кв.м. (а.с. 20 зворот). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2006р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Комунарська районна адміністрація Запорізької міської ради було визнано право власності на житловий будинок літ. Б за адресою м. Запоріжжя, вул.. Балка-Поповка, 279 за [PERSON] Апеляційна скарга [PERSON] на зазначене рішення ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20.07.2006р. відхилена. Таким чином, судом встановлено, що власником будинків літ. А та літ. Б була [PERSON] 30.12.2006р. [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 19). За життя остання за договором дарування від 28.09.2006р., посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий №5-1578, подарувала спірні будинки [PERSON] Право власності [PERSON] на зазначені будинки зареєстровано в ОП ЗМБТІ, що підтверджується копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічним паспортом. Рішенням сесії Запорізької міської ради від 24.03.2010р. №87/156 за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Балка-Поповка, 279 та видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права; визнання незаконним рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування. В обґрунтування своїх позовних вимог щодо визнання рішення Комунарської районної ради народних депутатів від 06.08.1993р. про передачу земельної ділянки площею 598 кв.м. та визнання права власності на будинок літ. А, розташованих за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Балка-Поповка, 279 за [PERSON], позивач посилається на ст.. 393 ЦК України. Статтею 393 ЦК України встановлено, що правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] не є власником будинку під літ. Б за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Балка-Поповка, 279, а тому її права не можуть бути порушені рішенням Комунарської районної ради народних депутатів від 06.08.1993р. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивачем не надано суду жодного належного доказу щодо обґрунтованості та законності подання зазначеного позову та порушення її прав, які підлягають захисту у суді. Більш того, в матеріалах справи мається достатньо доказів безпідставності позовних вимог [PERSON] та навіть порушення нею, поданням зазначеного позову, право власності інших осіб, зокрема [PERSON], якій і належать будинки та земельна ділянка за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Балка-Поповка, 279. Про відсутність свого права власності на будинок під літ. Б за спірною адресою, позивач знає ще з 2006 року з рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2006р. Таким чином, суд не знаходить законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed