Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-22 00:00:00

19 листопада 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 32 750, 86 грн. без врахування судових витрат. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 23 грудня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та відповідачем укладений кредитний договір № 490127636, за умовами якого відповідач одержав кредит у сумі 2 558, 16 доларів США, строком на 72 місяці із відсотковою ставкою в розмірі 35 % річних. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, видавши відповідну суму коштів відповідачу шляхом перерахування на мультивалютний рахунок № [NUMBER] . Втім, відповідач не виконує свої зобов`язання по договору, не сплачує тіла кредиту та відсотки за користування ним, внаслідок чого утворилася зазначена заборгованість. Заходи досудового врегулювання спору із відповідачем результатів не принесли, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Станом на 23 грудня 2010 року заборгованість відповідача складає: 4 150, 77 доларів США, еквівалентно за курсом НБУ 32 750, 86 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про надсилання судової повістки, про причини своєї неявки суд не сповістив, будь-яких заперечень з приводу позову не надав. За письмовою згодою представника позивача суд в порядку ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд з`ясував такі фактичні обставини. 23 грудня 2008 року між сторонами укладений кредитний договір № 490127636, за умовами якого відповідач одержав кредит у сумі 2 558, 16 доларів США, строком на 72 місяці з кінцевим строком повернення 23 грудня 2014 року та відсотковою ставкою в розмірі 35 % річних (а.с.7-13). Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу відповідну суму коштів, перерахувавши її на мультивалютний рахунок № [NUMBER] . Втім, позичальник неналежним чином виконує свої зобов`язання по договору кредиту, не сплачує тіла кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого станом на 23 грудня 2010 року утворилася заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 4 150, 77 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 32 750, 86 грн., з яких 2 514, 76 доларів США - борг по кредиту, 286, 93 доларів США - борг по відсотках, 453, 72 долари США - штраф, 895, 36 долари США - пеня (а.с.21). Заходи досудового врегулювання спору виявилися безрезультатними (а.с.24). Як встановлюють ст.526, ст.525 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.І ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч.2 ст.1050 ЦК України вказує, що в разі коли договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Судом встановлено, що відповідач-позичальник не виконує своїх зобов`язань по договору, допустив прострочення, відтак позивач вправі вимагати дострокового повернення суми кредиту та сплати інших платежів, встановлених договором (відсотки, пеня, штраф тощо). Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved