Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-22 00:00:00

10.06.2011 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказує, що від шлюбу з відповідачем, вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], проте відповідач участі у вихованні дитини не бере, матеріально не підтримує сімю, хоча має постійне місце роботи та отримує заробітну плату і має можливість надавати допомогу в утриманні доньки. Позивачка зазначила, що перебуває у відпустці по догляду за донькою, яка являється дитиною - інвалідом, а тих коштів, що вона отримує, недостатньо для належного утримання дитини. Крім того вказала, що донька часто хворіє, що вимагає від позивачки також додаткових витрат. Дані обставини й змусили [PERSON] звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів в розмірі 50 % усіх доходів відповідача, але не менше ЗО % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, мотивуючи тим, що позивачка разом з донькою проживають в будинку, що належить йому на праві приватної власності, він особисто оплачує комунальні послуги та безкоштовно надає продукти харчування, не заперечуючи щодо стягнення з нього аліментів лише у розмірі 25 % усіх його доходів. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст.181 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що 31 травня 2008 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-ЕЛ № 034808, виданим 31 травня 2008 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області /а.с.5/. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 059717 від 22.07.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, відповідач - [PERSON] є батьком народженої у шлюбі доньки [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Відповідно до довідки № 1461 від 09.06.2011 року, виданої виконавчим комітетом Варвинської селищної ради Чернігівської області, позивачка має наступний склад сімї: чоловік [PERSON] та донька - [PERSON] [INFO] /а.с.11/. Позивачкою, на підтвердження необхідності отримання аліментів та недостатнього належного матеріального забезпечення, надано довідку від 08.06.2011 року про те, що вона перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Варвинської районної державної адміністрації та їй за період з грудня 2010 року по травень 2011 року призначено допомогу по догляду за дитиною-інвалідом віком до 18 років та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у сумі 5393 грн. 86 коп./а.с.8/. Разом з тим, на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, позивачкою також надано довідку про доходи [PERSON], який працює в філії «Варвинського райавтодор», загальна суму доходу якого за період з грудня 2010 року по травень 2011 року становить 10 059 грн. 88 коп. /а.с.7/. Згідно довідки комунального лікувально-профілактичного закладу Варвинської центральної районної лікарні від 10.06.2011 року, позивач [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-гінеколога у Варвинській ЦРЛ /а.с.10/. Як вбачається з довідки, виданої педіатром Варвинської ЦРЛ, донька учасників процесу - [PERSON] отримує державну соціальну допомогу як дитина-інвалід та має значні порушення функцій опорно-рухового апарату, що беззаперечно свідчить про її незадовільний стан здоровя та наявність додаткових матеріальних витрат позивачки, повязаних з організацією належного утримання неповнолітньо дитини. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для м фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейним кодексом України гарантовано відповідно до ст. 141, що мати та батько мають рівні права та обовязки щодо утримання та виховання дітей. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобовязань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами глави 15 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України та розяснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані зокрема і в грошовій формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову /ч.1 ст.191 СК України/. При визначенні розміру аліментів, судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, майновий стан відповідача та його стан здоровя, відсутність у нього інших дітей та непрацездатних членів сімї, родичів, яких він зобовязаний утримувати. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивачем ані під час предявлення цивільного позову, ані під час судового засідання не було надано на розгляд суду належних та допустимих доказів в обґрунтування саме заявленого розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, а факт перебування позивачки на обліку в лікувальному закладі не може беззаперечно свідчити про систематичні, постійні додаткові витрати на її лікування. Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає звільнення особи від участі в таких витратах, а тому позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину в звязку з її хворобою. За цих, безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме відповідач на даний час неналежно виконує обовязки по утриманню неповнолітньої дитини, зваживши на матеріальні та духовні потреби дитини та враховуючи стан здоровя позивачки та її дитини, довідку про доходи відповідача, надану позивачем по справі, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд вважає за необхідне та справедливе, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, відповідно до-вимог ст.183 СК України, присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в частці від заробітку /доходу/ батька дитини в розмірі 35 % з усіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Відповідно ч.З ст.81 та ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та стягнути з нього на користь держави судовий збір.

Outcome: partial