Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] та відкрилась спадщина - ? частина житлового будинку під [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] відмовився від спадщини дружини [PERSON] на користь позивачки, але через вагітність та народження 02 серпня 1986 року дитини вона не змогла вчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Оскільки державний нотаріус відмовляється видати свідоцтво про право на спадщину, а вона прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, позивачка просить суд визнати за нею як спадкоємцем померлої [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння під [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] направив до суду нотаріально посвідчену заяву про визнання позову, який просив розглянути у його відсутність. Представник Великодолинської селищної ради, яка про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явився. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 21 грудня 1987 року, виданого виконкомом Великодолинської селищної ради народних депутатів, власниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] є відповідач [PERSON] та [PERSON] Шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було укладено 28 березня 1955 року. [PERSON] померла [INFO]. Позивачка є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про її народження та укладення нею шлюбу, коли вона змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно з довідкою Великодолинської селищної ради від 24 квітня 2000 року №666 позивач [PERSON] своєчасно фактично прийняла спадщину матері [PERSON], у липні 1986 року здійснила поточний ремонт будинку, прибрала город восени. Згідно з листом Овідіопольської державної нотаріальної контори від 04 серпня 2010 року №1718/01-14 спадкова справа відносно майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05 жовтня 2010 року №27528890 за відповідачем [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], що складаються з житлового будинку літ.А,а,а1,а2, загальною площею 63,9 кв.м, житловою площею 36,4 кв.м, сараїв літ.Б, В, Д, Е, Ж, З, літньої кухні літ.Г,г, вбиральні літ.И, споруд 1-4, які розташовані на земельній ділянці площею 882 кв.м. Суд вважає, що невизначеність розміру часток співвласників у свідоцтві від 21 грудня 1987 року про право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами під [ADDRESS] та сплив шестімісячного строку для звернення до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини [PERSON] є перешкодою для отримання у нотаріальній конторі будь-ким з її спадкоємців свідоцтва про право на спадщину за законом. Визначаючи частку кожного із співвласників в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.28 КпШС Української СРСР, який діяв під час видачі свідоцтва про право власності та смерті [PERSON], в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені. Таким чином, суд вважає, що частки кожного із співвласників зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами мають бути визначені рівними та їх розмір складає 1/2 частину. Відповідно до ст.529 ЦК Української СРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з ст.549 ЦК Української СРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З врахуванням визнання позову відповідачем [PERSON], а також вищенаведених, встановлених у судовому засіданні обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що після смерті матері позивачка як її спадкоємець першої черги своєчасно прийняла спадщину [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, даний позов є законним та обґрунтованим, тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved