Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 27.11.007 року уклав з відповідачем договір споживчого кредитування на придбання автомобіля. За умовами договору він отримав 7800,58 доларів США під 13 % річних з кінцевим строком повернення кредиту та сплати відсотків 28.11.2013 року. В забезпечення виконання вказаного кредитного договору між [PERSON] та відповідачем було укладено договір поруки. У червні 2010 рок з позовної заяви поданої до третейського суду він дізнався про те, що з вересня 2008 року відповідач підвищив для нього відсоткову ставку за користування кредитним ресурсом з 13 % відсотків річних до 16 % річних. Вважає що відповідачем незаконно проведене підвищення відсоткової ставки. Зазначає, що п. 6.2 частини 2 кредитного договору передбачено положення про право відповідача на одностороннє підвищення відсоткової ставки, яке, з його точки зору суперечить закону, а тому є недійсним. Також укладений між ним та відповідачем договір містить третейське застереження (п. 11.4 частини 2 кредитного договору) про умови якого відповідач його належним чином не повідомив під час укладення кредитного договору, чим відповідач порушив його права як споживача на отримання інформації та судовий захист. Тому просить визнати недійсними пункти 6.2, 11.4 частини 2 кредитного договору та зобовязати відповідача здійснити перерахунок коштів сплачених ним на погашення кредиту та відсотків за користування ним у відповідності до графіку платежів та умов договору від 27.11.2007 року. В судовому засіданні представник позивача та третя особа позов підтримали. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явився, подав письмові заперечення проти позову та клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши письмові докази подані сторонами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2007 року між сторонами укладено договір споживчого кредитування за яким позивач отримав у відповідача кредит в розмірі 7800,58 доларів США на придбання автомобіля. Даним кредитним договором було визначено, що кредитні кошти надаються строком до 28.11.2013 року, за користування кредитом встановлюється плата в розмірі 13 % річних, усі платежі для повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених кредитним договором. Пунктом 6.2 частина 2 вказаного кредитного договору передбачалося право Банку змінювати в односторонньому порядку розмір відсотків за користування кредитом, а п. 11.4 частину 2 містив третейське застереження. Вказані спірні положення Кредитного договору цілком відповідали вимогам закону на час укладення кредитного договору, а положення п. 11.4 (третейське застереження) за своїм змістом та формою відповідає і діючим вимогам Закону України «Про третейські суди» Позивачем не надані жодні докази на підтвердження того, що під час укладення договору йому не було повідомлено про зміст договору, в тому числі і щодо положень п. 11.4, а відтак вимоги про визнання недійсним положення третейського застереження (п. 11.4) не підлягає задоволенню. Що стосується положень п. 6.2 частину 2 кредитного договору, то слід зазначити, що відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України та ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» заборонено банкам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів. Зазначені положення закону набули чинності після прийняття Закону України № 661-VI від 12.12.2008 року, у звязку з чим положення спірного п. 6.2 частини 2 Кредитного договору є недійсним та не підлягає застосуванню за Законом і окремому визнанню недійним у судовому порядку не потребує. . Також встановлено, що з 01.09.2008 року відповідачем в односторонньому порядку були проведене підвищення плати за користування кредитом (процентів) з 13 % річних до 16 % річних, що підтверджується копіює розрахунку (а.с. 19) та визнано відповідачем у своїх письмових запереченнях проти позову. Суд вважає, що зазначене підвищення плати за користування кредитним ресурсом було проведене відповідачем з порушенням встановленого порядку та не може бути визнане законним. Так, відповідно до умов Кредитного договору (п. 6.2 частина 2) - Банк має повідомити позичальника за 7 днів до моменту збільшення розміру процентів. Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» - про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Відповідач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження того, що ним були дотриманні вимоги п. 6.2 частину 2 Кредитного договору та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині повідомлення позивача про збільшення розміру процентів за користування кредитним ресурсом. Надані відповідачем копії листа позивачу та реєстру поштових відправлень суд не може прийняти до уваги, оскільки: лист (а.с. 47-48) не містить вихідного номеру, дати відправлення і відомостей про направлення чи вручення позивачу; копія списку згрупованих відправлень від 01.09.2008 року (а.с. 45-46) також не містить інформації про направлення будь-яких листів на адресу позивача, окрім того Відправником за даним списком є ТОВ «Еколл», а не відповідач . За наведених обставин, суд вважає, що під час збільшення розміру плати за користування кредитом (процентів) відповідачем не були дотримані зазначені вище вимоги договору та положення Закону, а тому, відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зміна відсоткової ставки за кредитним договором, що була здійснена відповідачем в односторонньому порядку 01.09.2008 року, є недійсною, а тому відповідача слід зобов'язати зробити перерахунок сплачених позивачем коштів у відповідності до чинних положень кредитного договору. У відповідності до ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правовідносини між сторонами є цивільними що пов'язані з споживчим кредитуванням і врегульовані договором, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про третейські суди», ст. 1054, 1056-1 ЦК України. Таким чином, суд вважає що відповідачем були допущені права позивача і безпідставно отримано проценти в розмірах більших ніж визначено договором, а відтак вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з урахуванням встановлених судом фактів та норм права, що регулюють спірні правовідносини. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 37 грн. судових витрат, а на користь держави 51 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial