overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила шлюб розірвати, миритися не бажає, вважає відновлення подружніх стосунків, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу неможливими. Послалася на те, що з відповідачем у неї подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, відповідач постійно застосовує відносно неї фізичне насильство, зловживає алкоголем, на даний час подружніх стосунків не підтримують, спору про спільне майно не мають. Відповідач проти позову заперечив та самовільно, без дозволу головуючого залишив зал судових засідань. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача. Позивач та відповідач спору про майно не мають. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 06 вересня 1958 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг за надану теплову енергію в сумі 7898 грн. 06 коп.. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав частково, оскільки відповідач частково сплатив борг, тому представник позивача просить стягнути борг в сумі 5292 грн. 49 коп.. Відповідачка до суду не зявилась, повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд находить позов, який підлягає задоволенню. Встановлено, що позивач зобовязаний надавати послуги з постачання теплової енергії та гарячої води до приміщення, розташованого за адресою: м. Кіровоград, вул. Металургів, З, кв.17, а відповідач зобовязався оплачувати фактично надані послуги. Відповідно до п.2 ст.218 ЦГЖ України, шляхом відкриття особового рахунку та видачею абонентської книжки, відповідачка вступила у фактичні договірні відносини з підприємством. Відповідачам було відпущено теплової енергії на суму 7898 грн. 06 коп. в період з 01 травня 2006 року по 01 травня 2010 року, за яку було сплачено частково, тому станом на 01.05.2010 року борг становить 5292 грн. 49 коп.. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. на користь КП «Теплоенергетик», а судовий збір в розмірі 51 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 05 квітня 2005 року в с.Стовпів, Чуднівського району, Житомирської області помер [PERSON]. Згідно з чинним цивільним законодавством вона являється спадкоємцем майна померлого, за заповітом посвідченим 31 березня 2005 року Стовпівською сільською радою, Чуднівського району, зареєстрованим в реєстрі №4, інших спадкоємців які претендують на спадкове майно не має, поскільки нею пропущено строк для прийняття спадщини - шість місяців, з дня смерті спадкодавиці. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що після смерті заповідача, позивачка знаходилась на заробітках в Росії і до України повернулась в листопаді місяці 2010 року. В зв»язку з вищевикладеними обставинами позивачка просить суд визначити їй додатковий строк терміном 60 днів після набрання чинності рішенням суду для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], який помер 05 квітня 2005 року в с.Стовпів, Чуднівського району, Житомирської області. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному об»ємі. Представник відповідача позов визнав повністю просить його задоволити. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи суд приходить до слідуючого: Згідно свідоцтва про смерть серії 1- ТП №008567, виданого Стовпівською сільською радою, Житомирського району, Житомирської області 06 квітня 2005 року [PERSON]Є помер у віці 52 роки в с.Стовпів, Житомирського району, Житомирської області. Після смерті спадкодавця відповідно до положень ч.l ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на його майно. До цього часу спадщина не прийнята. Із заповіту посвідченого 31 березня 2005 року Стовпівсь: сільською радою, Чуднівського району, зареєстрованим в реєстрі №4, вбачається, що померлий [PERSON] все своє майно заповів позивачці. Отже судом встановлено, що позивачка має право на спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини і його перебіг починається з моменту вступу рішення суду в законну силу. З пояснень позивачки вбачається, що вона пропустила строк внаслідок того, що після смерті заповідаача, в зв»язку з відсутністю за місцем проживання звернулась в нотаріальну контору після спливу шестимісячного терміну після смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини, однак \-там їй пояснили, що вона не може подати заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки пропустила встановлений законом для \-цього строк. Тому суд визнає пропущеним строк позивачем з поважної причини і визначає додатковий строк для прийняття спадщини. Судові витрати по справі слід покласти на позивача з огляду на її позицію. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи своє звернення тим, що між нею та відповідачем 11 березня 2008 року було укладено договір позики на суму 20000 грн., які відповідач зобовязувався повернути до 11 жовтня 2009 року. Відповідачем 11 березня 2008 року була власноруч написана розписка про отримання коштів. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу звязку. Розписка підписана відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину. На прохання про добровільну сплату боргу відповідач відмовився. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, надавши пояснення аналогічні вище викладеному та просить його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, так як дійсно [PERSON] взяв у позивачки в борг 20000 грн. про що написав розписку. Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, так як в судовому засіданні достовірно встановлено, що 11 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 11.03.2008 року. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позивач [PERSON] виконала усі умови договору позики, надавши відповідачу позику в сумі 20000 грн., а відповідач [PERSON] зобовязання згідно договору позики не виконав, так як на неодноразові вимоги кошти не повернув і до цього часу. Згідно ст.1049 ЦК України на позичальника покладається обовязок повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк встановлений договором, а оскільки відповідач свій обовязок на протязі тривалого часу добровільно не виконує, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача не сплачену суму боргу, що становить 20000 грн. та судові витрати повязані з розглядом справи в сумі 320 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Рубін» про стягнення заборгованості по лікарняних листах посилаючись на те, що між ним та ДП «Рубін був укладений трудовий договір № 74 від 12.11.2008 року, а згідно наказу №187 від 08.12.2008 року, у звязку з хворобою директора даного підприємства [PERSON], позивач прийняв на себе тимчасове виконання обовязків директора підприємства з 08 грудня 2008 року з правом підпису банківських документів. Прибувши з лікарняного, згідно наказу №4 від 14 січня 2009 року, позивач приступив до виконання обовязків ТВО директора ДП «Рубін» та згідно цього ж наказу, він вибув у чергову відпустку на 42 календарних дні, в тому числі за період роботи з 18.01.2008 року по 17.01.2009 року на 14 календарних днів та за період роботи з 18.01.2009 року по 17.01.2010 року на 28 календарних днів з 14.01.09 року по 24.02.09 року. В період перебування у відпустці позивач неодноразово хворів, а саме: з 02.02.2009 року по 07.02.2009 року. з 02.03.2009 року по 06.03.2009 року. з 10.03.2009 року по 13.03.2009 року, з 14.03.2009 року по 03.04.2009 року, з 06.04.2009 року по 30.04.2009 року. з 05.05.2009 року по 08.05.2009 року, з 12.05.2009 року по 29.05.2009 року. Всі лікарняні листи були здані позивачем до бухгалтерії підприємства, але так і не були оплачені і заборгованість по них складає 3958 грн. 24 коп., тому за вирішенням даного питання позивач вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги, дав пояснення аналогічні вищевикладеним та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі доручення, в судовому засіданні визнала предявленні до ДП «Рубін» позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення пояснивши, що дійсно позивачу не були виплачені лікарняні, на підтвердження чого, підприємство видало [PERSON] довідку про розрахунок лікарняних листів працівника підприємства, де зазначено, що сума, яка підлягає до виплати складає 3958, 24 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, в судовому засіданні встановлено, що дійсно [PERSON], тимчасово виконуючи обовязки директора ДП «Рубін», вибув у чергову відпустку на 42 календарних дні, в тому числі за період роботи з 18.01.2008 року по 17.01.2009 року на 14 календарних днів та за період роботи з 18.01.2009 року по 17.01.2010 року на 28 календарних днів з 14.01.09 року по 24.02.09 року, в період якої неодноразово перебував на лікарняному, що підтверджується лікарняним листами, але вони не були оплачені. Зважаючи на те, що представник відповідача підтвердив той факт, що позивачу дійсно не були оплачені лікарняні листи і підприємство не заперечує проти виплати належної суми, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що між ними укладено шлюб 08 серпня 1993 року зареєстрований у відділі запису актів громадянського стану Глобинського райвідділу Полтавської області про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 08.08.1993 року зроблено відповідний актовий запис № 70. Від даного шлюбу у них є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з Відповідачем. З самого початку сімейного життя взаємини між ними були нормальними, але з часом стосунки почали погіршуватися, вони втратили один до одного почуття поваги та кохання, мають різні погляди на життя. На даний час вони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач не зявилася в судове засідання, але надала до суду заяву в якій просила слухати справу за її відсутності проти позову не заперечувала, згодна на розірвання шлюбу з позивачем. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу № 355728 від 08.08.1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08 серпня 1993 року зареєстрований у відділі запису актів громадянського стану Глобинського райвідділу Полтавської області про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 08.08.1993 року зроблено відповідний актовий запис № 70. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ № 268739 у подружжя [PERSON] народився 03.06.1994 року син [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ № 081440 у подружжя [PERSON] народилася 11.04.2000 року донька [PERSON]. Шлюбні відносини припинені, на примирення сторони не згодні. Згідно ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Відповідно до ст. 105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що між ними укладено шлюб 17 вересня 1994 року зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів Херсонської області про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 17.09.1994 року зроблено відповідний актовий запис № 712. Від даного шлюбу вони мають дитину. З самого початку сімейного життя взаємини між ними були нормальними, але з часом стосунки почали погіршуватися, вони втратили один до одного почуття поваги та кохання, мають різні погляди на життя. З 26.05.2010 року вони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач не зявився в судове засідання, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу за його відсутності проти позову не заперечував, згоден на розірвання шлюбу з позивачем. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КГ № 251216 від 17 вересня 1994 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17 вересня 1994 року зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів Херсонської області про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 17.09.1994 року зроблено відповідний актовий запис № 712. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ № 028400 у подружжя [PERSON] народився 15.08.1995 року син [PERSON]. Шлюбні відносини припинені, на примирення сторони не згодні. Згідно ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Відповідно до ст. 105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

11.05.2010 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON], 1994р.н. і стягнути з відповідача на її утримання аліменти, відновити заборгованість по аліментам на користь дитини за останні шістнадцять років. Під час розгляду справи позивач подав заяву про залишення позову в частині стягнення аліментів за шістнадцять років без розгляду, яка судом була задоволена. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Представник служби у справах неповнолітніх виконкому Кіровської районної у м. Кіровограді ради позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заслухавши думку позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом становлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). [PERSON] згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.10.2009 року позбавлена батьківських прав. 30.03.2010року комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кіровської районної у м. Кіровограді ради прийшла до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] (а.с.15). Згідно до статті 164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини. На підставі викладеного, судом встановлено ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, оскільки відповідач не цікавилась долею доньки, за весь цей час коштів на її утримання не надавав, проти позбавлення батьківських прав не заперечував, що є підставою до задоволення позову в цій частині. Згідно до статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Зазначене є підставою до задоволення позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] Згідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Четвертинівської сільської ради про визнання права власності на майно. Свій позов позивач мотивує тим, що після смерті її матері, [PERSON], яка померла 06.07.1997 року та батька [PERSON], який помер 26.06.1999 року залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку по вулиці Батіг, 6 в селі Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області, майнового паю та вкладів в банківських установах. В звязку з тим, що відсутня технічна документація на будинок, хоча й спадщина нею була фактично прийнята позивач на даний час не може нотаріально оформити спадщину. В судове засідання позивачка не з»явилась, просила справу розглянути у її відсутність, позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки , визнаний відповідачем та наявні законні підстави для його задоволення . Як вбачається з матеріалів справи позивачка фактично прийняла спадщину після смерті своїх батьків, а відповідно до діючого законодавства спадкове майно належить спадкодавцю з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказувала, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1999 року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні характери та погляди на життя, збереження стосунків в сімї не можливе, почуття любові та взаємоповаги втрачені назавжди. В звязку з наведеним, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Визначити місце проживання дітей з нею та після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, пояснила, що вони з відповідачем не проживають разом більше року, не ведуть спільного господарства, на примирення не погодилася. Відповідач позов визнав, пояснив, що дійсно, з позивачкою не проживає близько року, на примирення не погодився. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 липня 1999 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та Джіжіною (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с.4). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Згідно довідки Новотагамлицької сільської ради № 269 від 26 листопада 2010 року, позивач [PERSON] зареєстрована в [INFO] і має склад сімї: чоловік [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON]О.(а.с.8). Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.160 цього Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а дитини, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач проти задоволення позову не заперечує, сторони на примирення не погодилися, втратили почуття взаєморозуміння та взаємоповаги, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню з визначенням місця проживання неповнолітніх дітей з матірю. На підставі викладеного,

Outcome: approved