Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про: - встановлення факту родинних відносин, а саме про те, що він, [PERSON] іванович, [INFO], є чоловіком [PERSON], яка померла 14.07.2008 року; - Визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме: на 1,2 частину квартири №147 по просп.Академіка Палладіна, 21 у м.Києві, що залишилась після смерті [PERSON], яка померла 14.07.2008 року. В позовній заяві зазначив, що відповідно до Свідоцтва на право власності на вказану квартиру від 26.11.2004 року [PERSON], яка на період приватизації квартири на період смерті була його дружиною, мала право власності на ? частину квартири №147 по просп.Академіка Палладіна, 21 у м.Києві. Він у період шестимісячного строку після смерті дружини звернувся до нотаріуса з приводу оформлення права власності на частину квартири, яка за законом повинна бути оформлена на нього. Проте, 26.11.2010 року він отримав із Дванадцятої Київської нотаріальної контори постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право власності на ? частину зазначеної квартири) після смерті його дружини [PERSON], оскільки, як вказано у постанові він не надав документів про родинні стосунки між ним та спадкодавцем. В позові також вказує, що шлюб із дружиною (на той час [PERSON]Д.) він зареєстрував у 1977 році; у свідоцтві про шлюб було вказано про надання їм обом прізвища Кіяниця. В подальшому у паспортних документах їх прізвища були відображені як Кияниця. За таким прізвищем вони (разом із дружиною) 26.11.2004 року приватизували зазначену квартиру. Також у свідоцтві про смерть його дружини від 16.07.2008 року вказано, що дружина мала прізвище Кияниця. В позові також вказав про те, що він звертався до органів РАЦС щодо вирішення його питання про усунення помилок у його прізвищі, однак, позитивних результатів ним не досягнуто; враховуючи, що нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частину квартири, яку він фактично успадковував, то він змушений звернутись до суду із позовом за правилами позовного провадження згідно із роз*ясненнями п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування. Вимоги обґрунтовує ст. 15, 16, 1261, 1270 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Представник відповідача [PERSON] надав заперечення. В них вказав, що питання щодо визнання права власності не входить в компетенції Ради. Просить відмовити у задоволенні вимог позивача та проводити розгляд справи за його відсутності його представника . За таких обставин суд розглядає справу без представника відповідача. Допитані за клопотанням позивача в якості свідків ([PERSON], племінниця позивача, [PERSON], його дядько, а також його рідна сестра [PERSON], яка одночасно була його представником при розгляді справи в судових засіданнях) підтвердили викладені в позові обставни Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. Викладені у позові обставини підтверджується дослідженою копією спадкової справи Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, після смерті [PERSON] із заявою про отримання спадщини звернувся лише її чоловік (позивач). Згідно зі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Вказані позивачем обставини щодо встановлення факту про те, що він є чоловіком померлої [PERSON] підтверджуються копіями наданих ним документів: показаннями свідків. Суд вважає, що право позивача на судовий захист щодо отримання майна у власність підлягає судовому захисту, не дивлячись на те, що при оформленні певних документів щодо реєстрації актів громадянського (цивільного) стану допущені окремі помилки (неправильності) у написанні прізвища позивача та його дружини, яка померла 14.07.2008 року. Суд приймає за достовірні показання свідків. Із сукупності доказів, наявних у справі суд приходить до висновку про те, що позивач та померла [PERSON] дійсно були подружжям, незалежно від того, що у свідоцтві про шлюб між ним їх прізвище вказано: Кіяниця. За таких обставини суд встановлює юридичний факт, про який просить позивач для вирішення питання про визнання за ним права на спадщину на частку квартири. Враховуючи, що нотаріусом позивачу вже відмовлено у оформленні на його ім.*я свідоцтва про спадщину на частку квартири, котра належала померлі й його дружині, то суд вважає, що таке його право повинно бути визнано судовим рішенням. Зазначена ним квартира є двокімнатною, загальною площею 54, 20 кв.м, жилою 29,9 кв.м, як вбачається із довідки-характеристики БТІ м.Києва. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про невизнання позову, оскільки в них абсолютно нічого не вказано по суті позовних вимог позивача. Також відповідачем не надано жодних доказів, які могли б спростувати позовні вимоги та надані позивачем і його представником докази. Залучено позивача до участі у справі в якості відповідача, враховуючи, що, крім нього із заявою про оформлення спадщини інші потенційні спадкоємці не звертались у передбачений законом строк, тому спадщина могла бути визнана відумерлою і в кінцевому результаті у передбачених законом випадках перейти до власності органу місцевого самоврядування, яким у м.Києві за станом на період квітень 2011 року є Київська міська рада. На підставі викладеного та

Outcome: approved