Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Як доказ заявлених вимог вказує, що [INFO] року [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в кімнаті житлового будинку [ADDRESS], під час сварки з її сином [PERSON], умисно, з метою вбивства наніс йому численні удари обухом сокири в потиличну та скроневу ділянку голови, від яких останній помер. Згідно вироку Ківерцівського районного суду від 01.06.2010 року [PERSON] визнано винним у вбивстві - умисному протиправному заподіянні смерті [PERSON] та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі. Вчиненим злочином їй, як матері загиблого, заподіяно як значні матеріальні збитки, так і істотну моральну шкоду. Матеріальні збитки полягають у витратах на поховання сина (придбанні домовини, хреста, одягу, інших товарів ритуального призначення та поминального обіду), що становить 3326 грн. Крім того, злочинними діями відповідача завдано істотної моральної шкоди. Душевна біль та страждання, які зазнала від втрати сина, тяжка психологічна травма, порушились традиційні життєві зв'язки. У відшкодування моральної шкоди просить стягнути з відповідача 100 000 гривень. В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в повному об'ємі. Давши пояснення за викладеними в позові обставинами, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи допитаний в порядку окремого доручення Рівненським районним судом, позов не визнав. Не згідний на відшкодування матеріальної і моральної шкоди оскільки заперечує свою вину у вчиненні злочину. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що вироком Ківерцівського районного суду від 01.06.2010 року відповідача [PERSON] засуджено за скоєння злочину, передбаченого ст.115 ч. 1 Кримінального Кодексу України до 12 років позбавлення волі (справа № 1-93/10). Відповідно до вказаного вироку [PERSON] (відповідач у справі) був визнаний винним в умисному вбивстві [PERSON], яке сталось [INFO] року. В силу п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі , що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Позивач [PERSON] є матір'ю загиблого від злочину [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження останнього (серія [NUMBER] від 23.01.1987 року). Відповідно до вимог ст. 1201 ЦК України, якщо шкода, завдана смертю потерпілого, то особа , на яку законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання ( в т.ч. на ритуальні послуги та обряди), ці витрати. Вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 3326 грн. підтверджуються рахунками №№ 1, 25, 26 на придбання продуктів харчування для поминального обіду на суму 1395 грн. та накладною на придбання товарів ритуального призначення у зв'язку з похованням потерпілого в сумі 1931грн. і підлягають до повного задоволення. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім'ї. В силу ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю. Відповідно до п.3 постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 з наступними змінами під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми та при настанні інших негативних наслідків. Суд розцінює смерть сина позивачки, як значний фактор, що вплинув на позивачку, оскільки смерть близької людини сама по собі є тяжкою втратою. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину, характер та обсяг фізичних та душевних страждань позивачки, її психологічну травму, характер немайнових втрат, їх тривалість, неможливість відновлення, тяжкість вимушених безповоротних змін у її житті, сукупність всіх негативних наслідків, що настали в результаті втрати єдиного сина, загальний фізичний стан позивачки, яка є пенсіонером, а також ступінь вини відповідача, його відношення до скоєного, а саме встановлена вироком суду умисність дій [PERSON], спрямованих на протиправне заподінння смерті іншій людині, яка є сином позивача по справі. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи похилий вік відповідача ( 24.07.1940 р.н.), суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 70 тис. грн. у відшкодування моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги частково. Оскільки відповідно до п.8 ст.4 Декрету КМ України "Про державне мито" позивачі звільняються від сплати судового збору за позовами про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином, він підлягає стягненню в доход держави з відповідача. Крім того з відповідача належить стягнути в бюджет витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн.

Outcome: partial