Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

В липні 2008 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним заповіту, складеного особою, не здатною розуміти значення своїх дій. В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 02.02.2008 року помер її батько [PERSON] Після подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини їй стало відомо, що 11.05. 2006 року був посвідчений заповіт, за яким [PERSON] залишив все належне йому майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Гвардійська,75А в м.Костопіль Рівненської області, відповідачу по справі [PERSON] Позивачка просила визнати даний заповіт недійсним на підставі ст.225 ЦК покликаючись на те, що батько знаходився на обліку у лікаря-психіатра з приводу психічного захворювання і при складенні повіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Під час розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги, вказавши на те, що [PERSON] на праві власності належав житловий будинок по вул.Деревянная (Гвардійська) №57 (75а) в м.Костопіль, згідно свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 12.10.1958 року. Після його смерті спадкоємцем будинку стала матір позивачки [PERSON], яка 20.01.1952 р. Одружилася з [PERSON] В 1974 році [PERSON] умисно вбив свою дружину [PERSON] ([PERSON]З.), ставши після цього власником будинковолодіння. Згідно до ст. 528 ЦК УРСР (1963р) особа, яка позбавила життя спадкодавця усувається від спадкування і не може бути спадкоємцем ні за законом ні за заповітом. У звязку з наведеним позивачка просила визнати недійсним як заповіт [PERSON] від 12.05.2006р. так і його свідоцтво на право на житловий будинок по вул Гвардійській,75А. В судовому засіданні позивачка та представник позивача адвокат [PERSON] уточнили позовні вимоги, вказавши, що оскільки батько позивачки [PERSON], згідно ст.528 ЦК УРСР (1963р) повинен бути усунений від спадкування, то відповідно до ст.549 ЦК У PCP вона є спадкоємцем, який прийняв спадщину, фактично вступивши в управління (володіння) спадковим майном. Просила позов задоволити. Відповідач та його представник адвокат [PERSON] позов не визнали та пояснили, що житловий будинок за адресою м.Костопіль вул.Гвардійська,75А був збудований в 1973 року та набутий у власність батьком відповідача як новозбудований, а не в порядку спадкування після смерті [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд рахує позов необгрунтованим. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія І-ГЮ №058535 2 лютого 2008 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Гвардійська,75А в м.Костопіль Рівненської області, який належив спадкодавцю на праві особистої власності згідно до свідоцтва від 16.09.1991 року. 11.05.2006 року державним нотаріусом Костопільської державної нотаріальної контори Рівненської бласті [PERSON] посвідчено заповіт, за яким [PERSON] залишив все належне йому майно, в тому ислі житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Гвардійська,75А в м.Костопіль Рівненської області, своєму сину [PERSON], відповідачу по справі. В судовому засіданні встановлено, що зазначений житловий будинок був збудований в році, і прийнятий до експлуатації 19.06.1991 року. Рішенням виконавчого комітету Костопільської міської Ради народних депутатів №424 від 22.08.1991 року оформлено право власності на будинок та видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 16.09.1991 року [PERSON] Таким чином, спадкодавець [PERSON] набув права власності на спірний будинок на підставі зазначеного рішення виконкому Костопільської міської Ради народних депутатів, як на новозбудований будинок, а не в порядку спадкування. Покликання позивача на ст.528,549 ЦК УРСР (1963р) як на підставу визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право власності є не обгрунтованим, а позов таким, що не підла задоволенню. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251 -12 цього Кодексу. Судом не встановлено підстав для визнання заповіту недійсним, він укладений з дотриманням вимог закону під час його нотаріального посвідчення. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed