Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного Підприємства «Красноармійськвугілля». В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував у трудових відносинах з 02.09.1998 року по 30.05.2009 року, наказ про прийняття на роботу № 63к від 01.09.1998 року, та у звязку з виконанням своїх обовязків постійно під час роботи, на протязі десяти років, знаходився в шкідливих умовах праці. Це призвело до виникнення у нього захворювання легенів, що було визнано як професійне захворювання. Звільнився за власним бажанням. На теперішній час ніде не працює, оскільки дужу погано себе почуває в наслідок отриманого професійного захворювання. [PERSON] № 1 розслідування хронічного професійного захворювання від 02.02.2011 року , [PERSON] встановлено діагноз хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології, третя стадія, важкий перебіг, легенева недостатність другого ступеню. Хронічне легеневе серце Н2а. Суп: ІХС: атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба другого ступеню, повільно прогресуючий перебіг СН2а. В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 10.03.2011 р. було встановлено 70% втрати професійної працездатності та 2 група інвалідності. В зв'язку із ушкодженням здоров'я, яке він зазнав внаслідок роботи в шкідливих умовах праці , у нього періодично погіршується самопочуття та він неодноразово звертався за наданням медичної допомоги. Внаслідок довгої праці в шкідливих умовах, він отримав захворювання легенів та серцево-суди нної системи, у звязку з чим він зазнав моральної шкоди, відчував негативні почуття та переживання, також йому доводиться додавати зусиль для встановлення того стану та зв'язків життя, які існували раніше, та постійно додавати зусиль для організації свого та життя своєї родини, він відчував та продовжує відчувати моральні страждання у зв'язку з чим не може реалізувати в повній мірі своїх повсякденних занять, звичок та бажань, що у сукупності вимагає від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності та ушкодження здоров'я призвели до моральних страждань, оскільки у нього порушився нормальний життєвий ритм, він позбавлений можливості займатися фізичною працею, допомагати родині по господарству, змушений продовжувати відповідний курс лікування у медичному закладі. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 100000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Державного Підприємства «Красноармійськвугілля» позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі з 02.09.1998 року по 30.05.2009 року перебував в трудових відносинах (а.с. 12-15). Зараз не працює. Під час виконання трудових обов'язків, він отримав професійного захворювання хронічне, діагноз - обструктивне захворювання легень пилової етіології, третя стадія, важкий перебіг, легенева недостатність другого ступеню. Хронічне легеневе серце Н2а. Суп: ІХС: атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба другого ступеню, повільно прогресуючий перебіг СН2а. В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 16.09.2010 р. було встановлено 70% втрати професійної працездатності та 2 група інвалідності (а.с. 26). [PERSON] медичної карти амбулаторного хворого та епікризів, [PERSON] в період з 2008 року по 2010 рік постійно проходив лікування загострення свого професійного захворювання з діагнозом хронічне обструктивне захворювання легенів Ш ст.. рецидивної течії, активна фаза. Дифузний пневмосклероз емфізема легенів (а.с. 16-24). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 70% працездатності, визнаний інвалідом 2 групи. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, повязані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоровя їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкодиповязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 70%, позивач визнаний інвалідом 2 групи. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Державного Підприємства «Красноармійськвугілля» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 21000 грн. [PERSON] до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного Підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 8,50 грн., по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15,00 грн., та витрат на правову допомогу у розмірі 1400 грн. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial