overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом,зазначила,що перебуваючи з відповідачем в шлюбі, вона народила двох дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO]. Відповідач залишив сімю,ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає.Діти перебувають на її повному утриманні. Просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітків(доходів),але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримала обґрунтувавши його наведеними в позовній заяві підставами. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав,пояснив,що він дійсно проживає окремо від сімї,ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає,т.я. не вважає себе біологічним батьком [PERSON],[INFO] те,що згідно актового запису [PERSON],[INFO],в графі «батько» зазначенні його данні йому стало відомо в липні 2008 року,але з позовом про виключення з вищезазначеного актового запису відомостей про його батьківство до суду він не звертався. Вислухавши думку сторін,дослідивши матеріали справи,суд встановив: сторони перебувають в шлюбі,зареєстрованого 8 червня 2003 року виконкомом Павелської сільської ради Андрусівського району Житомирської області (а.с.7);згідно свідоцтв про народження [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO],відповідач записаний їх батьком (а.с.5-6). Допомоги на матеріальне утримання дітей відповідач добровільно не надає.Діти перебувають на повному утриманні позивача (а.с.8). Зазначені обставини визнані відповідачем та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з сімейних відносин та регулюються ст.ст.122,180,182,183,191 СК України. При вирішенні спору суд виходить з ч.1 ст.122 СК України, згідно якої,дитина,яка зачата і народжена в шлюбі,походить від подружжя.Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини.Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оцінивши досліджені докази суд прийшов до висновку,що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.Суд відхиляє доводи відповідача щодо того,що він не є батьком [PERSON],[INFO],т.я. йому з липня 2008 року було відомо,що в свідоцтві про народження дитини він записаний батьком [PERSON],але своє батьківство він не оспорював.Суд задовольняє позов,стягує з відповідача аліменти на утримання його неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх його заробітків (доходів) та допускає рішення в цій частині до негайного виконання в межах платежу за один місць. Задовольняючи позов суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір та витрати на інформаційнотехнічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що відповідач тривалий час не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з відповідача належні їй кошти. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення позивачки,відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 10.10.1999 року,і від даного шлюбу мають двох дітей [PERSON] [INFO],, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження. Діти проживають з позивачкою, яка витрачає свої кошти на їх утримання, а відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги. У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тому суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме про встановлення факту родинних відносин що [PERSON], яка померла 14 вересня 2010р. була його матірю. Заяву мотивує тим, що він народилася 26 квітня 1944р. у с. Ванівка Республіка Польща і його батьками були: батьком [PERSON] та мати [PERSON]. Батько заявника помер 06 лютого 1997 р., а мати 14 вересня 2010р. Після чого він звернувся із заявою про прийняття спадщини в другу Дрогобицьку державну нотаріальну контору де йому було відмовлено. Причиною відмови було вказано те, що у правовстановлюючих документах на спадщину вказано імя померлої [PERSON] Єуфемія, а у свідоцтві про народження заявника у графі мати дитини [PERSON] Євфемія. Встановлення факту родинних відносин необхідне заявнику для реалізації його права власності, зокрема, з метою здійснення законного володіння, користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, дав пояснення по суті заяви, просить заяву задоволити. Представник другої Дрогобицької нотаріальної контори завідувач [PERSON] надіслала у попереднє судове засідання суду заяву, у якій позовні вимоги визнала, просить позов задоволити та слухати справу без її участі. Суд, заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову, а згідно вимог п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин суд знаходить підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони 30 березня 2010 року розірвали шлюб, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Син перебуває на утриманні позивачки, відповідач не надає матеріальної допомоги по його утриманню, позивачці одній важко матеріально забезпечувати дитину, тому вона змушена звернутись з вказаним позовом до суду. Позивачка у судове засідання надала заяву про можливість слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, заяви до суду про причину неявки не надіслав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.6) у сторін по справі народився син [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖД №088454 від 30.03.2010 року (а.с.5), сторони по справі розірвали шлюб 29 березня 2010 року. З довідки, виданої Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.7), вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 10 січня 2011 року. За таких обставин, суд вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, до повноліття сина, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з 09.09.2006 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 01.12.2007 року від шлюбу народився син - [PERSON]. З липня 2010 р. сторони спільно не проживають, позивачка подала позов до суду про розірвання шлюбу. Малолітній син проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає, тому вона звернулася до суду та просить винести рішення про стягнення щомісячно аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі 350,00 грн., але не менше 30 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з [PERSON] судові витрати, повязані з подачею до суду позовної заяви. В судовому засіданні позивачка зменшила свої позовні вимоги до 300 грн. щомісячно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив, позовні вимоги визнав. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Між сторонами мали місце сімейні правовідносини, які виникли внаслідок укладення шлюбу (а.с.4), від якого 01.12.2007 року народився [PERSON] (а.с.5), який на даний час проживає з матірю, що стверджується довідкою № 191 від 28.01.2011 року виконкому Лебединської міської ради Сумської області (а.с.14) і перебуває на її утриманні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення, суд приймає до уваги вимоги ст. 182 ч. 2 Сімейного Кодексу України, якою встановлено, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не повинен бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В силу ст. 191 СК України аліменти необхідно стягувати з дня предявлення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в силу ст. 88 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що наприкінці 2010 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Лебединському районі Сумської області по питанню оформлення пенсії. При цьому було встановлено, що диплом заявника про закінчення ним середнього профтехучилища м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, де він навчався в період з 1974 року по 1977 рік виданий на прізвище [PERSON]. З приводу виправлення помилок, допущених в дипломі, заявник звертався до вказаного навчального закладу, але у цьому йому було відмовлено. В звязку з вищевикладеним УПФУ відмовило [PERSON] зарахувати до загального трудового стажу період його навчання з 1974 року по 1977 рік. Тому [PERSON] просив встановити факт належності йому диплома А № 219077 про закінчення у 1977 році середнього професійно-технічного училища м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. В попередньому судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в попереднє судове засідання не зявився, в наданій заяві просив прийняти рішення за наявними у справі доказами та на розсуд суду. Враховуючи те, що представник заінтересованої особи проти задоволення вимог заявника не заперечив, суд вважає можливим рішення ухвалити в попередньому судовому засіданні. Вислухавши заявника та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення, так як встановлено, що наприкінці 2010 року [PERSON] звернувся до УПФУ в Лебединському районі з метою оформлення пенсії, де було встановлено, що його диплом А № 219077 про закінчення повного курсу середнього професійно-технічного училища № 9 м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та здобуття професії електрогазозварювальника і загальної середньої освіти, реєстраційний № 556, виданий на [PERSON] по російські вказано [PERSON]. Тому УПФУ відмовило заявникові зарахувати до загального трудового стажу період його навчання у вказаному навчальному закладі з 1974 року по 1977 рік. З трудової книжки (а.с. 6) вбачається, що в період з 1974 року по 1977 рік [PERSON] дійсно навчався в ПТУ № 9 м. Кривий Ріг за спеціальністю електрогазозварювальник і про закінчення даного навчального закладу 20.07.1977 року йому було видано диплом А № 219077. Також даний факт стверджується випискою підсумкових оцінок успішності до диплома № 219077, де прізвище заявника на російській мові вказано [PERSON], що відповідає запису в його паспорті. Згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, зазначеним в паспорті. Тому суд вважає необхідним вимоги заявника задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення того факту, що трудова книжка колгоспника № 316 видана 01 жовтня 1977 року на ім'я [PERSON] [INFO] та трудова книжка колгоспника без номера від 10 серпня 1974 року видана на імя [PERSON] [INFO], фактично належать [PERSON] [INFO], як одній і тій самій особі. В судовому засіданні заявниця [PERSON] вимоги викладені у заяві підтримала, просить їх задовольнити. Пояснила, що вона народилася 20 січня 1956 року у с.Жуків Бережанського району Тернопільської області. 01 жовтня 1977 року на її імя була видана трудова книжка колгоспника № 316. В даній трудовій книжці було заповнено всі реквізити, окрім графи «Рік народження», оскільки вже згодом було дописано в даній графі «20.01.1956 р.». 10 серпня 1974 року на її імя було видано трудову книжку без номера в якій також не було заповнено графу «рік народження». Однак через деякий час було дописано день, місяць і рік народження. В даний час заявниця хоче оформити пенсію, однак зробити цього не може, тому що пенсійний фонд відмовляє їй у прийнятті її трудових книжок для підтвердження статусу, мотивуючи тим, що дати її народження в даних трудових книжках написані іншим чорнилом ніж інші записи в трудових книжках. Іншим способом аніж судовим, усунути таку розбіжність неможливо. У зв'язку з чим, звернувся до суду і просить встановити юридичний факт того, що правовстановлюючі документи трудова книжка колгоспника № 316 видана 01 жовтня 1977 року на ім'я [PERSON] [INFO] та трудова книжка колгоспника без номера від 10 серпня 1974 року видана на імя «Федина»з виправленим прізвищем на [PERSON] [INFO], фактично належать [PERSON] [INFO], як одній і тій самій особі. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявниці є підставними і підлягають до задоволення. Суд вважає доведеним той факт, що трудова книжка колгоспника № 316 видана 01 жовтня 1977 року на ім'я [PERSON] [INFO] та трудова книжка колгоспника без номера від 10 серпня 1974 року видана на імя [PERSON] із виправленим прізвищем на [PERSON] [INFO], фактично належать [PERSON] [INFO], як одній і тій самій особі. В цьому суд переконали пояснення заявниці, покази допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON]. які підтвердили обставини, на які посилається заявниця, свідоцтвом про одруження заявниці та інші, досліджені в судовому засіданні письмові докази по справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

У січні 2011 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем,посилаючись на те,що шлюбні відносини між ними не склались із-за постійних сварок,погроз з боку відповідача,відсутності розуміння між ними.Це стало причиною припинення шлюбних відносин 01.01. 2011 року.Вважає,що сімя їх розпалась,миритися з відповідачем не бажає. У судове засідання сторони не зявились,подали до суду заяву,в якій просять справу розглянути за їх відсутності, позивачка позов підтримала;відповідач позов визнав,на розірвання шлюбу згоден. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази ,суд прийшов до висновку,що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110,ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя,суд зясовує фактичні взаємини подружжя,дійсні причини розірвання шлюбу,бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини подружнього життя. Судом встановлено,що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.09. 1999року року,від якого мають малолітніх синів сергія,01.04.2000р.н..та Максима ,30.12.2004р.н.,,які знаходяться на утриманні матері. Сімейне життя у сторін не склалось із-за відсутності взаєморозуміння Ці обставини призвели до того,що сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, і 01.01. 2011 року остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини,подружніх стосунків не підтримують,мають окремий бюджет,спільним побутом не повязані,обоє прийшли до висновку про неможливість спільного проживання. За таких обставин,суд вважає,що сім'я розпалась остаточно,подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,що мають істотне значення. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону,не порушує прав,свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Орловецької сільської ради про визнання права власності на будинковолодіння, в порядку спадкування. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що 27.05.2010 року померла [PERSON], яка при житті, 21.09.1999 року склала заповіт, яким усе своє майно, на випадок смерті, заповідала позивачу. Після смерті спадкодавиці, відкрилась спадщина: житловий будинок з надвірними спорудами, що розміщений на відповідній земельній ділянці по провул. Смілянському -2, 23, с. Орловець, Городищенського району, Черкаської області. Позивач, фактично прийняла спадщину. На даний час, позивач має намір узаконити свої права спадкоємця, однак, відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно стало перешкодою у цьому. З огляду на вище вказане, позивач звернулася до суду з даним позовом, який просить задовольнити, визнавши за нею, у порядку спадкування, після померлої 27.05.2010 року - [PERSON], будинковолодіння по провул. Смілянському -2, 23, с. Орловець, Городищенського району, Черкаської області, зобовязавши Городищенське відділення ЧООБТІ провести відповідну реєстрацію вказаного майна. У судовому засіданні, позивач [PERSON] підтримала предявлений нею позов у повному обсязі, просить його задовольнити. Представник відповідача - Орловецької сільської ради та представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городищенського відділення Черкаського обєднаного бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи у відсутності їх представників, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вислухавши позивача, врахувавши думку відповідача та третьої особи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, померлої 27.05.2010 року [PERSON]. Після смерті спадкодавиця, [PERSON] вступила у володіння спадковим майном. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, судом не встановлено. Позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом, фактично прийняла спадщину. Згідно ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позов підтверджується: копією свідоцтва про смерть, копією паспорта, копією заповіту, копією технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, довідками, виданими виконкомом Орловецької сільської ради. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» в особі філії ВАТ КБ „Надра Чернівецьке РУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення основного боргу за кредитним договором, відсотків та пені за користування кредитом. Посилається на те, що між сторонами укладено кредитний договір № 633756 від 10.08.2007 року, згідно якого [PERSON] отримала кредит в сумі 5000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць, з кінцевим терміном повернення 09.08.2010 року. Відповідач [PERSON] протягом дії кредитного договору систематично порушувала його умови. Станом на 23.12.2010 року заборгованість по кредитному договору складає 10641,57 гривень. В судовому засіданні представник позивача доводи позовної заяви підтримав, просить суд стягнути з відповідача 10641,57 гривень заборгованості за кредитним договором, яка складається з основного кредитного боргу в сумі 5346,87 гривень, нарахованих та не сплачених відсотків за користування кредитом 3767,84 гривень, штрафу в сумі 500 гривень, пені за порушення умов кредитного договору в розмірі 1075,60 гривень, індекс інфляції а розмірі 951,26 гривень та стягнути понесені банком судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

позивач просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON] постійно ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованні і утриманні неповнолітніх дітей : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які навчаються у Хотинській загальноосвітній школі інтернат № 1. На протязі 2009 -2010 років батько не провідував дітей , їх вихованням не займається, не цікавиться їх життям , здоровям, матеріально дітей не підтримує, пиячить. Мати дітей [PERSON] померла 05.06.2007 року. Комісія з питань захисту прав дитини Хотинської РДА дійшла висновку за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Представник позивача позов підтримує, просить постановити заочне рішення. Відповідач в справі належним чином двічі повідомлявся про день, час та місце слухання справи, однак в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив . У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом досліджено письмові докази в справі : копії свідоцтв про народження дітей, копію свідоцтва про смерть матері, акт школи інтернату, характеристики дітей, характеристику відповідача, довідку сільської ради, відношення школи інтернату, висновок про позбавлення батьківських прав. Судом установленні такі факти та відповідні їм правовідносини : відповідач у справі [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей : [PERSON] та [PERSON], мати дітей [PERSON]Є померла 05.06.2007 року. Діти навчаються у Хотинській загальноосвітній школі інтернат № 1. На протязі 2009-2010 років батько не провідував дітей, не цікавиться їх життям і здоровям, матеріально дітей не підтримує, вихованням не займається, пиячить. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню неповнолітньої дитини. Суд, установивши вищенаведене , приходить висновку про задоволення позову.

Outcome: approved