Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

позивачі просять суд зозтлумачити змісту заповіту укладеного 01 вересня 2005 року [PERSON], який посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 86 Леонівської сільської ради Кагарлицького району, згідно якого вона заповіла їм, [PERSON], [PERSON], [PERSON], земельну ділянку площею 5,36 га, що розташована на території Леонівської сільської ради Кагарлицького району згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 523670 від 16.12.2005 року, який був отриманий на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія КВ № 006868 та серія КВ № 006867 від 23.07.1998 року, посилаючись на те, що 09.06.2010 року померла [PERSON], [INFO]. За життя [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №006868 належало право на земельну частку (пай) члена КСП «Весна» розміром 2,92 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №006867 належало право на земельну частку (пай) члена КСП «Весна» розміром 2,92 умовних кадастрових гектари. 16.12.2005 р. [PERSON] згідно вищезазначених сертифікатів було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №523670. 01.09.2005 р. [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Леонівської сільської ради [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №86. Відповідно до вищезазначеного заповіту [PERSON] заповіла два сертифікати на земельну частку (пай) /земельні ділянки/ [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Отже, [PERSON] право на земельну частку (пай) члена КСП «Весна» згідно сертифікатів заповіла позивачам. Позивачі у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк звернулися до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, Позивачі належним чином прийняли спадщину, то вони успадковують земельні частки (паї) члена КСП «Весна», які належали [PERSON] З метою оформлення спадщини позивачі звернулись до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори. Проте, державний нотаріус повідомив Позивачам, що заповіданим є право на земельну частку (пай), яке перебувало у колективній власності КСП «Весна», а позивачі подали на ім'я померлої державний акт на земельну ділянку площею для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Леонівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. В зв'язку з чим, позивачам було рекомендовано звернутись до суду щодо вирішення питання про тлумачення заповіту. Згідно ч. 1 ст. 1256 Цивільного кодексу України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Згідно ч. 2 ст. 1256 Цивільного кодексу України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 213 Цивільного кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Згідно ч. З ст. 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Оскільки виник спір щодо змісту заповіту, позивачі змушені звертатись до суду щодо тлумачення змісту заповіту, а саме, що [PERSON] згідно свого заповіту від 01.09.2005 р. заповіла Позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 5,36 га, що розташована на території Леонівської сільської ради Кагарлицького району згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №523670 від 16.12.2005 р., який був отриманий на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія КВ №006868 та серія КВ №006867 від 23.07.1998 р. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в особі Леонівської сільської ради Кагарлицького району Київської області в судове засідання не зявилася та подали до суду заяву, в якій позовні вимоги позивачів визнають та просять розгляд справи проводити у відсутність представника позивача. Представник третьої особи в судове засідання не зявилася та подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти позову та просила розгляд справи проводити у її відсутність. Вислухавши позивачів та вивчивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне уточнений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.06.2010 року померла [PERSON], [INFO]. За життя [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №006868 належало право на земельну частку (пай) члена КСП «Весна» розміром 2,92 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №006867 належало право на земельну частку (пай) члена КСП «Весна» розміром 2,92 умовних кадастрових гектари. 16.12.2005 р. [PERSON] згідно вищезазначених сертифікатів було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №523670. 01.09.2005 р. [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Леонівської сільської ради [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №86. Відповідно до вищезазначеного заповіту [PERSON] заповіла два сертифікати на земельну частку (пай) /земельні ділянки/ [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Отже, [PERSON] право на земельну частку (пай) члена КСП «Весна» згідно сертифікатів заповіла позивачам. Позивачі у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк звернулися до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З метою оформлення спадщини позивачі звернулись до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори. Однак, державний нотаріус Кагарлицької районної державної нотаріальної контори відмовилась оформляти спадщину на підставі заповіту від 26.11.2003 р.. оскільки в заповіті невірно вказано прізвище Позивачів [PERSON] та [PERSON] Зокрема, в заповіті вказано, що спадщина заповідається [PERSON] та [PERSON], а насправді згідно паспортів у них прізвище [PERSON] та [PERSON]. В зв'язку з чим, позивачам було рекомендовано звернутись до суду щодо вирішення питання про тлумачення заповіту. Згідно ч. 1 ст. 1256 Цивільного кодексу України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Згідно ч. 2 ст. 1256 Цивільного кодексу України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 213 Цивільного кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Згідно ч. З ст. 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Оскільки виник спір щодо змісту заповіту, позивачі змушені звертатись до суду щодо тлумачення змісту заповіту, а саме, що [PERSON] згідно свого заповіту від 01.09.2005 р. заповіла Позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 5,36 га, що розташована на території Леонівської сільської ради Кагарлицького району згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №523670 від 16.12.2005 р., який був отриманий на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія КВ №006868 та серія КВ №006867 від 23.07.1998 р. Згідно ч. 1 ст. 1256 Цивільного кодексу України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Згідно ч. 2 ст. 1256 Цивільного кодексу України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 213 Цивільного кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Згідно ч. З ст. 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, а тому суд задовольняє позовні вимоги позивачів та вважає за необхідне розтлумачити змісту заповіту укладеного 01 вересня 2005 року [PERSON], який посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 86 Леонівської сільської ради Кагарлицького району, згідно якого вона заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельну ділянку площею 5,36 га, що розташована на території Леонівської сільської ради Кагарлицького району згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 523670 від 16.12.2005 року, який був отриманий на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія КВ № 006868 та серія КВ № 006867 від 23.07.1998 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved