Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивач посилається на те, що 13 липня 2007 року між ним та Клим»юк [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири № 1 на площі Шевченка, 23 в м. Коломиї, загальною площею 89,4 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м.. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № Д-1073. Тоді ж між ними була досягнута домовленість про купівлю гаража, який знаходився за тією ж адресою і належав відповідачці, в зв»язку із чим була підписана окрема письмова угода в якій вони визначили предмет і ціну договору з умовою подальшого нотаріального посвідчення. Однак з моменту укладнення угоди і до цього часу відповідачка без поважних на те причин ухиляється від явки до нотаріуса для наступного посвідчення договору купівлі-продажу, хоча жодних обмежень для цього немає. Просить суд визнати дійсною вищевказану угоду купівлі-продажу гаража від 13 липня 2007 року дійсною та визнати за ним право власності на нього. Відповідачка будучи неодноразово повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, однак подала суду письмову заяву в якій посилається на неможливість явки до суду по стану здоров»я і незаперечує на розгляді справи у її відсутності. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача суд приходить до висновку, що позов слід задоволити виходячи із наступного. Як видно із дослідженого, згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30 липня 2007 року Клим»юк [PERSON] продала [PERSON] квартиру № 1, на площі Шевченка 23 в м. Коломиї. Крім того, на що вказує копія технічного паспорта, за вказаною адресою також знаходилося і нежитлове приміщення - гараж розміром 23,2 м.кв., яким власник квартири користувалася і який належав їй. Виходячи з цього, того ж дня між вказаними сторонами було укладено і письмову угоду, правочин, про купівлю - продаж зазначеного гаража. У вказаному документі сторони визначили всі істотні умови даної угоди, як то : предмет і ціна. На підставі угоди Клим»юк передала [PERSON] у користування гараж, а останній сплатив їй за це домовлену суму коштів. В подальшому дана угода мала бути нотаріально посвідчена, проте продавець майна від цього уникає, на просьби позивача про реєстрацію відповідного договору купівлі-продажу у нотаріальній конторі не реагує. На даний час вартість вказаного гаража, на що вказує довідка - технічна характеристика від 01 жовтня 2010 року, складає 65643 грн. і право власності на нього ні за ким не зареєстровано. Ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України та п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів дійсними», передбачено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із них ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним за позовом сторони, що здійснила його виконання. Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, до яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, а згідно ч 1, 3 ст. 334 право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідачка, Клим»юк [PERSON] при укладенні письмової угоди про продаж спірного гаражу зобов»язалася в подальшому іі нотаріально посвідчити, однак умисно ухиляється від цього, то за таких обставин даний договір слід визнати дійсним і визнати за [PERSON] право власності на придбаний гараж. На підставі наведеного та п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст.207, 20, 328, 334, 392, 375-377, 638, 657 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved