Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

Позивач 26.08.2010 року звернулася в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В останніх змінених позовних вимогах [PERSON] посилаючись на незаконність наказу №114 від 16.07.2010 року про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді скасування 50% надбавки до посадового окладу та незаконність наказу №118 від 28.07.2010 року про оголошення їй догани, просила суд визнати ці накази незаконними та скасувати їх. Також просила суд зобовязати відповідача виплатити їй незаконно скасовану надбавку в розмірі 50% посадового окладу за липень і серпень 2010 року, в розмірі 888 гривень. В обгрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що при винесені цих наказів, відповідач порушив вимоги трудового законодавства, а саме виніс наказ №114 від 16.07.2010 року в період її тимчасової непрацездатності і перебування на лікарняному, без встановлення факту порушення трудового законодавства, характеру правопорушення, без зясування причин, умов цього порушення, без проведення службового розслідування, без витребування від неї письмових пояснень. Наказ №118 від 28.07.2010 року також вважає, що було винесено без встановлення факту порушення нею трудового законодавства, без встановлення характеру правопорушення, без зясування причин, умов цього порушення, без проведення службового розслідування, без витребування письмових пояснень від неї, без ознайомлення з наказом про існування якого вона не знала до самого судового засідання по справі. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав останні зміненні позовні вимоги. Посилаючись на викладені в позові обставини, просив суд позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Посилаючись на безпідставність позову, на те, що в права, а не в обовязок відповідача входить встановлювати або скасовувати надбавку до посадового окладу за особливі умови праці і високі в ній досягнення і, що таку надбавку позивачу було скасовано за порушення нею трудової дисципліни, за не виконання наказів і розпоряджень начальника райвідділу міліції, просив суд в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, показання допитаних свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, позивач [PERSON], працювала оператором компютерного набору Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області. Наказом начальника Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області №3 о/с від 04.02.2010 року «Про встановленні надбавки за високі досягнення в праці службовцям Новоодеського РВ УМВС» позивачу було встановлено таку 50% надбавку до посадового окладу, який у позивача, станом на 01.07.2010 року становив 888 гривень. Пунктом 2 цього наказу було передбачено, що у випадку відсутності коштів фонду заробітної плати для виплати вказаної надбавки або невиконання співробітниками своїх функціональних обовязків, наказів та розпоряджень керівництва відділу, порушень трудової дисципліни, несвоєчасне виконання завдань, відсоток виплати надбавки переглядається або скасовується зовсім, про що видається наказ по райвідділу. Наказом №114 від 16.07.2010 року начальника Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області «Про порушення трудової дисципліни та не виконання наказів і розпоряджень начальника райвідділу» цю 50% надбавку до посадового окладу позивачу було скасовано. Як вбачається зі змісту цього наказу він має характер не дисциплінарного стягнення, а був виданий і цю надбавку позивачу було скасовано за невиконання нею своїх функціональних обовязків, наказів та розпоряджень начальника райвідділу, не набрання в електронному варіанті протоколу оперативної наради, постійне та не своєчасне відкриття, розпечатування та ненадання на розгляд начальнику райвідділу документів електронної пошти, неналежне виконання запиту суду від 30.06.2010 року, введення в оману керівництва РВ та суду, що призвело до переносу судового засідання. Позивач зі змістом цього наказу була ознайомлена 28.07.2010 року, так як в період з 07.07.2010 року по 23.07.2010 року хворіла і перебувала на лікарняному. Суд не приймає до уваги доводів позивача та її представника щодо незаконності цього наказу, з посиланням на те, що він винесений без встановлення факту порушення трудового законодавства, характеру правопорушення, без зясування причин, умов цього порушення, без проведення службового розслідування, без витребування письмових пояснень від позивача і в період тимчасової непрацездатності позивача, так як ці доводи не грунтуються на фактичних обставинах справи і вимогах чинного законодавства. Так, з досліджених в судовому засіданні обставин справи вбачається, що позивач в порушення своїх функціональних обовязків, 01.07.2010 року не виконала належним чином розпорядження начальника райвідділу міліції щодо надрукування протоколу оперативної наради, своєчасно не розпечатала та не передала його на розгляд керівництву райвідділу, не виконана і проігнорувала розпорядження начальника райвідділу про триразове розпечатування електронної пошти та не надання її на розгляд керівництву, підготовила оманливу відповідь по відмовному матеріалу, який вимагався судом. Як вбачається із досліджених в суді обставин справи, за фактом надання оманливої відповіді по відмовному матеріалу, що вимагався судом, проводилось службове розслідування, що підтверджується висновком службової перевірки від 12.07.2010 року, де вказано, що питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності оператора компютерного набору [PERSON] буде вирішено після її виходу з лікарняного. За фактом невиконання оператором компютерного набору [PERSON] розпоряджень начальника райвідділу міліції по не надрукуванню протоколу оперативної наради від неї вимагались письмові пояснення і, як свідчить акт від 05.07.2010 року, від таких письмових пояснень вона відмовилась і не надала. Суд зазначає, що згідно до ст. 147 КЗпП України, передбачено застосування тільки одного з двох передбачених законом видів стягнення за порушення трудової дисципліни, це оголошення догани і звільнення з роботи. Дослідженні ж в судовому засіданні обставини справи стверджують, що скасування начальником райвідділу 50% надбавки до посадового окладу позивачу було застосовано не в якості дисциплінарного стягнення, як передбачено ст.147 КЗпП України, а у відповідності до вимог постанови КМУ №268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», в звязку з не виконанням функціональних обовязків, наказів та розпоряджень начальника райвідділу міліції. Так, відповідно до своїх затверджених функціональних обовязків(п.18), начальник райвідділу міліції зобовязаний і має право видавати в межах своєї компетенції накази, розпорядження, вказівки, в тому числі, накладати дисциплінарні стягнення та заохочення на особовий склад працівників підпорядкованого йому підрозділу райвідділу. Таке право за ним закріплено і настановою з організації роботи органу внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України від 15.05.1999 року №495. Встановлення ж 50 % надбавки до посадового окладу позивачу було передбачено постановою КМУ №268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», де п. 2 цієї постанови передбачено право керівникам органів у межах затвердженого фонду оплати праці встановлювати працівникам і службовцям надбавку за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, службовцям у розмірі до 50 відсотків посадового окладу. Також цим же пунктом постанови передбачено, що у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується. Таким чином, суд приходить до висновку, що скасування позивачу 50% надбавки до посадового окладу, наказом начальника Новоодеського РВ УМВС №114 від 16.07.2010 року, було проведено в межах повноважень начальника райвідділу міліції, з достатніх на те правових підстав і застосовано не в якості дисциплінарного стягнення, передбаченого ст.147 КЗпП України, а за несвоєчасне і неякісне виконання розпоряджень начальника райвідділу, а тому цей наказ являється правомірним, законним, в звязку з чим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Чинним трудовим законодавством України передбачена заборона застосування дисциплінарних стягнень у період перебування працівника на лікарняному. А так, як скасування 50% надбавки до посадового окладу позивача не являється передбаченим законом видом дисциплінарного стягнення, то факт перебування позивача на лікарняному в період видання наказу №114 від 16.07.2010 року судом до уваги не приймається. В звязку з відмовою у задоволенні вимог позивача про визнання незаконним і скасування наказу №114 від 16.07.2010 року, не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині зобовязання відповідача виплатити їй незаконно скасовану надбавку до посадового окладу в розмірі 50% за липень і серпень місяць 2010 року в розмірі 888 гривень. Що ж стосується вимог позивача про визнання незаконним та скасування наказу начальника райвідділу №118 від 28.07.2010 року про оголошення позивачу догани, то в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню. З досліджених в судовому засіданні обставин справи вбачається, що цей наказ начальником РВ УМВС винесено в порушення ст.149 КЗпП України, без витребування у позивача письмових пояснень по суті порушення нею трудової дисципліни, без достатнього встановлення всіх фактичних обставин цього порушення трудової дисципліни допущеної позивачем, без встановлення характеру правопорушення, без зясування істинних причин, умов цього порушення, і без доведення до відома позивача суті і змісту цього наказу, про існування якого вона не знала до моменту судового розгляду справи. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави у вигляді державного мита в сумі 51 гривні та витрат на ІТЗ в сумі 120 гривень.

Outcome: partial