overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивачка просить розірвати її шлюб з відповідачем, зареєстрований 24.11.2007 року у міському відділ РАЦС Бердичівського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 975 та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення повноліття дитини, також просить залишити дитину їй на виховання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу вони мають доньку [PERSON], яка проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, відповідач приділяє мало їй уваги, не утримує дитину, нехтує інтересами сім»ї. Протягом останніх шести місяців вони проживають окремо. Спору про поділ спільного майна між ними немає. Місце роботи відповідача їй не відоме. Вона є приватним підприємцем. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме свідоцтво про одруження (а.с.6), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.7), суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню. Зважаючи на те, що сторони втратили взаєморозуміння, до примирення вони не прийшли. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Вищенаведені обставини на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7), зобов'язаний утримувати його до досягнення ним повноліття, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відносно місця проживання дитини, суд вважає за необхідне залишити її проживати з матір»ю, оскільки вона на даний момент проживає з нею. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача держмито і витрати за інформаційно-технічне забезпечення справи - на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 05.02.2008 року помер її батько - [PERSON], який постійно проживав у [INFO]. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно - жилий будинок за № 9 по вул. Будьоного в с.Павелки та дві земельні ділянки: площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель та 0,485 га-для ведення особистого селянського господарства. Позивач в шестимісячний строк прийняла спадщину після смерті батька. Однак вона не може реалізувати своє право на отримання спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельні ділянки. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст. 26, 346 ч.1 п.11 ЦК України у зв'язку зі смертю власника. Позивач просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлено, що 05.02.2008 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Позивач є дочкою померлого та спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про народження та одруження (а.с. 6, 7). Довідкою Павелківської сільської ради № 304 від 09.08.2010 року згідно запису погосподарської книги № 1 за особовим рахунком № 9 підтверджується, що житловий будинок за адресою с.Павелки, вул. Будьонного, 9, Андрушівського району зареєстрований за [PERSON] (а.с.8). Відповідно до витягу із рішення Павелківської сільської ради від 05.07.1993 року [PERSON] були передані в приватну власність земельні ділянки: площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, 0,48 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.9). Довідкою державної нотаріальної контори підтверджується, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка [PERSON], тобто позивач. Вирішуючи спір суд також виходить із положень ст. З ч.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952- IV , згідно з якими , право власності на нерухоме майно , набуте згідно з діючим законодавством до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та обтяжень». Згідно ст. 120 ЗК України позивач набуває право власності на земельні ділянки з моменту набуття права власності на жилий будинок. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. За клопотанням позивача суд не стягує судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та оскільки вона знаходиться у декретній відпустці просила стягнути з відповідача на її користь 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач проти позову не заперечував, але оскільки він офіційно не працює, не міг визначитися в якій сумі він може надавати допомогу на утримання дитини. Суд, вислухавши думку осіб, які приймають участь у справі, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають: доньку Валерію [INFO]. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Враховуючи матеріальний стан відповідача, суд вважає, що він може надавати допомогу, яку потребує позивачка. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з 10.05.1997 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 20.03.2008 року у сторін народилась донька [PERSON], а 26.12.2008 року народився син [PERSON]. На даний час сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, але з 2008 року сімейні відносини між подружжям погіршилися, відповідач припинив піклуватися про дітей. Вихованням дітей відповідач не займається, уваги їм не приділяє, коштів на утримання не надає. Позивачка до 26.12.2011 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Інших доходів, окрім соціальної допомоги на дитину не отримує. Безумовно, позивачка на даний час не в змозі самостійно себе забезпечити, тому потребує : допомоги на утримання. Позивачка просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця з дня подачі позову до досягнення донькою повноліття та на сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця до досягнення сином повноліття, з дня подачі позову. А також позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця, з дня подачі позову та до досягнення сином трирічного віку, а саме до 26.12.2011 р. В судовому засіданні пр-к позивачки підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з»явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вислухавши осіб які брали участь у справі, дослідивши письмові докази вважає що позов підлягає частковому задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10.05.1997 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 20.03.2008 року у сторін народилась донька [PERSON], а 26.12.2008 року народився син [PERSON]. На даний час сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, але з 2008 року сімейні відносини між подружжям погіршилися, відповідач припинив піклуватися про дітей та надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Позивачка до 26.12.2011 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач кошти на утримання позивачки не надає. Як встановлено в судовому засіданні діти перебувають на утриманні позивачки, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця до досягнення нею повноліття та сина [PERSON], 26.12.2008 року погодження в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця до досягнення ним повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця з дня подачі позову та до досягнення сином трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась до відповідача з позовом про визнання права власності на самочинну забудову. На підставу своїх вимог спирається на те, що відповідно до договору дарування від 9 грудня 2009 року позивачка стала власником земельної ділянки, яка знаходиться в селищі Маньківка, по вулиці Леонова, 3, Маньківського району, Черкаської області. На вказаній земельній ділянці без отримання належного дозволу відповідних органів було споруджено будинок з господарськими спорудами. Позивачка і надалі має намір продовжити будівництво. Проте позивачці необхідно узаконити всі самочинно побудовані споруди. Відділ регіонального розвитку та будівництва Маньківської райдержадміністрації не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на самочинну забудову. Нині лише в судовому порядку можливо вирішити її проблему, що змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у її відсутності. Представник Маньківської селищної ради в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, рахує за необхідне позов позивача задовольнити згідно вимог ст. 376 ЦК України, виходячи із того, що відповідно до договору дарування від 9.12.2009 року позивачка стала власником земельної ділянки, яка знаходиться в селищі Маньківка, по вулиці Леонова, 3, Маньківського району, Черкаської області. На вказаній земельній ділянці без отримання належного дозволу відповідних органів було споруджено будинок з господарськими спорудами. Позивачка і надалі має намір продовжити будівництво. Проте позивачці необхідно узаконити всі самочинно побудовані споруди. Відділ регіонального розвитку та будівництва Маньківської райдержадміністрації не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на самочинну забудову, тому позов позивача підлягає до задоволення. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що в службі в справах дітей на обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, знаходиться малолітня дитина [PERSON], [INFO], який перебуває під опікою дідуся [PERSON]. У відповідачки рішенням Андрушівського районного суду від 14.03.2006 року відібрано сина без позбавлення батьківських прав, чим надано можливість виправити становище, влаштуватися на роботу, змінити свій спосіб життя, при цьому спілкуватися з сином. Проте з того часу мати дитину не бачила, не цікавилася його життям, здоров'ям, навчанням, вихованням. Після рішення суду відповідачка бачила сина лише тоді, коли у 2006 році забирала свої речі у батька, при цьому навіть не заговорила до сина. Відповідач [PERSON] аліментів не сплачує. В зв'язку з наведеним представник позивача просить позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, обгрунтувавши їх вищенаведеними обставинами. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи була завчасно повідомлена у встановленому законом порядку через засоби масової інформації, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] його матір'ю є [PERSON] (а.с.4). Рішенням Андрушівського районного суду від 14.03.2006 року від [PERSON] було відібрано сина [PERSON] без позбавлення її батьківських прав щодо дитини та стягнуто аліменти на утримання сина (а.с.11). З того часу [PERSON] проживає з опікуном в належних умовах та знаходиться на його повному утриманні. Аліменти на утримання сина відповідач не сплачує і станом з 14.03.2006 року на 17.03.2010 рік заборгованість становить 9393,90 грн., що підтверджується довідкою відділу ДВС Андрушівського РУЮ (а.с. 10) За період з часу винесення вищевказаного рішення мати належних висновків не зробила, дитиною дитиною не цікавиться, не забезпечує її матеріально. Дані обставини підтверджуються характеристикою із школи, де навчається дитина (а.с.6). Згідно висновку органу опіки та піклування, рішенням виконкому Андрушівської міської ради видно, що відповідач самоусунулася від виховання та утримання сина [PERSON], тому є доцільним позбавлення її батьківських прав (а.с.5,12). Даний висновок підтримала представник органу опіки та піклування та прокурор. З врахуванням наведеного суд прийшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], а тому вважає за доцільне позбавити її батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

В вересні 2010 року [PERSON], звернулась з даною позовною заявою до суду, в якій просить розірвати зареєстрований 14 жовтня 2008 року між нею та відповідачем шлюб , стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 400 гривень, щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі заяви до суду і до його повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тими обставинами, що спільні відносини з відповідачем розладналися у звязку з відсутністю між ними взаємопорозуміння. Майже рік тому вони припинили сімейне життя, поживають окремо, підстав для примирення немає. Спільне господарство між ними не ведеться, спору про поділ майна немає. Відповідач як батько дитини , повинен надавати кошти ( аліменти) на утримання дитини, однак в добровільному порядку таку допомогу не надає, тому просить стягнути аліменти в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден на розлучення, також вказав, що сплачувати аліменти в тому розмірі , в якому просить позивачка - по 400 гривень щомісячно, він не спроможній, оскільки ніде не працює, згоден сплачувати встановлений державою мінімальний розмір аліментів. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та давши їм оцінку, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні фати та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 14 жовтня 2008 року перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 4,5). Суд, згідно ч.2 ст. 112 СК України , постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як свідчать доводи позивачки, з якими погодився відповідач, спільно вони проживати не бажають, на даний час проживають окремо, тому такі обставини істотно суперечать інтересам сторін та дитини. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Подружжя знаходиться в шлюбі, зареєстрованому 15.09.2003 року у виконкомі Буденецької с/Ради. Сторожинецького району, актовий запис № 04. Шлюб зареєстровано вдруге. Від шлюбу є донька [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що відповідач не поважає позивача, як дружину,в зв'язку з чим часто виникали сварки та скандали, під час яких відповідач принижував честь та гідність позивача та її доньку від першого шлюбу,не надає матеріальної допомоги на утримання сімї а тому позивач вважає, що на даний час примирення та збереження сімї не можливе. В звзку з даними обставинами позивач просить стягувати аліменти з відповідача щомісячно на утримання доньки в розмірі 385,50 гривень, тобто не менше 50% від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, оскільки батько повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала частково, настоюючи на розлученні, в частині стягнення аліментів відмовилась від позовних вимог. Відповідач в судове засідання вдруге не зявився , хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд знаходить, за можливе розгляд даної справи за відсутістю відповідача на підставі вище вказаних обставин, та ухвалити в звязку з цим заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Суд знаходить, що змінені позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивач заперечує примирення, настоює на розлученні в частині стягнення аліментів відмовилась від позовних вимог та відповідач не надав суду своїх заперечень на позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

В обгрунтування своїх вимог позивач вказав, що 17.02.1948 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. 17.08.1990 року вони з чоловіком придбали гараж № 13 в кварталі № 53 м. Рубіжне. Цей договір був посвідчений ВО « ЖКГ» и зареєстрований в БТІ за [PERSON].А... 24 лютого 2010 року [PERSON] помер. 7 вересня 2010 року БТІ було виготовлено технічний паспорт на гараж і гаражу було присвоєно номер 13 кв.53.. При зверненні до Рубіжанського БТІ із заявою про оформлення право власності на гараж вона отримала рішення реєстратора за № 33 від 15.10.2010 року про відмову в оформленні права власності на вищевказаний гараж, так як договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений.. Позивачка просить визнати за ним право власності на гараж за № 13 в кварталі № 53.. У судове засіданні представник відповідача надав заяву, позов визнає , просить справу розглянути у його відсутності.. Суд, вислухавши позивача дослідивши і оцінивши представлені письмові докази у справі в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] 17 лютого 1948 року , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а. с. № 4). Гараж був придбаний 17 серпня 1990 року і зареєстрований за [PERSON] в БТІ 13 квітня 1993 року, що підтверджується договором ( л. с. № 10). [PERSON] помер 24 лютого 2010 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть ( а.с. № 8).. Згідно копії технічного паспорту на обєкт нерухомого майна гараж, зареєстрований 1 на ім.,я [PERSON], знаходиться в кварталі №53. л. с. № 11-12. Діючим на той час законодавством не було передбачено закріплення права власності на гаражі. У 1991 році в Україні був введений у дію Закон "Про власність", відповідно до ст. 13 якого, об'єктами права приватної власності громадян було визнано будь-яке нерухоме майно. Відповідно до ст.. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця , у тому числі зачаті за життя спадкодавця , та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З довідки державної нотаріальної контори вбачається , що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщині звернулась дружина спадкодавця [PERSON] (а.с. № 13). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. За таких обставин, з урахуванням наданих позивачкою доказів, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] до Рубіжанської міської ради, про визнання права власності на гараж в порядку спадкування задовольнити і визнати за [PERSON] право власності на гараж № 13 в кварталі № 53 м. Рубіжне, Луганської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

У травні 2010 року МКП „Бердичівводоканал " звернулося в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач у продовж з 01.01.08 - 01.04.10 року одержував послуги за адресою: [ADDRESS] у вигляді комунального водопостачання та водовідведення, які не оплатив у повному обсязі. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 909 грн. 29 коп. станом на 01.04.10 року. Представник позивача у судове засідання не з»явився. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с.17). Представник позивача, повноваження якого підтверджені довіреністю (а.с.6), спрямував до суду заяву у якій просить розглянути справу без його особистої участі на підставі наявних у справі доказів(а.с.ІО). У заяві одночасно зазначається, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з "явився. Судом дотримані вимоги ст.74 ЦПК України (а.с.3,18). Вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням cm. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є власником квартири№74у будинку№4а по вул.Дзержинського ум. Бердичеві (а.с.15) Всупереч вимог п.5 ч.З cm.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", п.п.14,17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08.10.92 року №572, підпункту 1 пункту ЗО Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 року №630, п.12.3 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.94 року №65, відповідач своєчасно (щомісяця) у повному обсязі не вносив плату за комунальне водопостачання та водовідведення, яким користувався у продовж 01.01.08 -01.04.10p.p., чим грубо порушив права позивача, який такі послуги надавав. Так, згідно розрахунку станом на 01.04.10 року утворилася заборгованість у сумі 909 грн. 29 коп., яка підлягає стягненню у судовому порядку, оскільки власність зобов 'язує. Судові витрати, згідно cm. 88 ЦПК України, покладаються на відповідача (а.с.1,5).

Outcome: approved