Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-16 00:00:00

27 грудня 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 28.12.2007 року між ним та відповідачем укладено договір кредиту №750/4-5151 про надання у його тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти у сумі 316394,00 грн. зі сплатою 13,5% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 10.12.2030 року. Свої зобовязання за укладеним договором він виконує вчасно та у повному обсязі. 22 грудня 2010 року, під час надання довідки про його доходи, від працівників банку він довідався, що з серпня 2008 року відповідач підвищив в односторонньому порядку процентну ставку до 20%. Про таке підвищення банк його не повідомляв і не направляв для укладення додаткової угоди, як це передбачено п.п.2.6.1, 2.6.2 та 7.1 договору. Виявити таке підвищення не міг, оскільки з метою дострокового погашення заборгованості здійснює поточні платежі в більших розмірах, які банк відповідно до передбаченого договором порядку черговості зараховує як платежі за новою процентною ставкою. Виходячи з нікчемності умов договору щодо зміни розміру процентної ставки, так як між ним та банком не було досягнуто згоди в письмовій формі щодо нового розміру процентної ставки, позивач просить визнати неправомірним збільшення банком процентної ставки з 13,5% до 20% та зобовязати останнього зробити перерахунок за кредитним договором шляхом зарахування отриманої ним різниці по відсоткам в результаті збільшення відсоткової ставки з 31 липня 2008 року в рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту, просить вимоги задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, але в письмовій заяві позов підтримав повністю та попросив розглядати справу без його участі. Відповідач надав суду письмово заяву в якій вимоги не визнає , просить справу розглядати без його участі, у запереченні позов не визнав, посилаючись на те, що дії банку щодо підвищення процентної ставки відповідають вимогам чинного законодавства та умовам укладеного договору кредиту. Письмова форма правочину зміни процентної ставки не була дотримана через відмову позивача від такої форми, але сплата останнім відсотків у підвищеному розмірі, свідчить про прийняття ним пропозиції про підвищення процентної ставки. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Суд дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги до ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають задоволенню з наступних підстав: Як було встановлено під час судового засідання, що 28.12.2007 року між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (після зміни типу товариства - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») укладено договір кредиту №750/4-5151, згідно з яким у його тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, надано грошові кошти у сумі 316394,00 грн. зі сплатою 13,5% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 10.12.2030 року. З наданих позивачем квитанцій про сплату заборгованості та графіку її сплати вбачається, що зобовязання за цим договором він виконує вчасно, поточні платежі з метою дострокового погашення заборгованості здійснює в більших розмірах і цей факт не заперечується відповідачем. 3 31 липня 2008 року банк в односторонньому порядку підвищив процентну ставку з 13,5 % до 20 % річних. Укладаючи зазначений договір, сторони дійшли згоди щодо можливості зміни процентної ставки в односторонньому порядку, що на той час не було заборонено законом, але з підстав та в порядку передбачених в п.п.2.6 - 2.6.3 цього договору, згідно з якими у разі зміни кредитної політики внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України, а також в разі настання іншої події, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитора та яка не залежить від волі сторін, кредитор має право змінити (збільшити або зменшити) процентну ставку за користування кредитом, що визначена цим договором. Про намір змінити розмір процентів кредитор зобовязаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. Якщо позичальник погодиться зі зміненим розміром процентів, він зобовязаний протягом зазначеного вище строку підписати надану кредитором додаткову угоду про внесення змін до цього договору та повернути її кредитору. Якщо позичальник не погодиться з запропонованими кредитором розмірами процентів, він зобовязаний протягом указаного вище строку повернути кредитору заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та можливі штрафні санкції (штраф,пеню) в повному розмірі. Після сплати позичальником зазначених сум дія договору уважається припиненою. Крім того, п.п.7.1 договору а.с.а.с.7-9, передбачено, що усі додатки, зміни та доповнення до цього договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін, з обовязковим посиланням на цей договір. Виходячи з цих умов договору та враховуючи, що датою початку застосування зміненої процентної ставки є 31 липня 2008 року, банк зобовязаний був повідомити позивача та надати йому додаткову угоду не пізніше 17 липня 2008 року. Доказів того, що в цей період він направляв позивачу повідомлення про намір змінити процентну ставку та додаткову угоду, відповідач не надав. Надані ним в підтвердження свого заперечення проти позову копії листа на імя позивача про збільшення процентної ставки та повідомлення про вручення поштового відправлення не можуть бути взяті судом до уваги. Так, лист не має обовязкових реквізитів, зокрема: дати та реєстраційного номера, а їх відсутність не надають йому юридичної сили. В тексті цього листа відсутні посилання на направлення позивачу додаткової угоди про внесення змін до договору кредиту. З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що воно було відправлене відповідачем 01 серпня 2008 року, тобто після застосування підвищеної процентної ставки, і вручене особисто позивачу 02 серпня 2008 року. Проте, його підпис відсутній і замість нього зазначене лише його прізвище, написання якого візуально не співпадає з особисто ним написаним. Опису поштового відправлення банк не надав, а з наданого ним повідомлення не можливо зробити висновок, що саме цей лист чи інше повідомлення про намір змінити процентну ставку й додаткова угода направлялися та були вручені позивачу. Інших доказів, які б підтверджували направлення та вручення позивачу повідомлення про намір підвищити розмір процентної ставки й додаткової угоди, відповідачем суду не надано і здобути їх у суду немає можливості. За таких обставин суд прийшов до висновку, що банк, не дотримуючись вище вказаних умов договору, з 31 липня 2008 року підвищив в односторонньому порядку процентну ставку з 13,5 % до 20 % річних. Про намір змінити розмір процентної ставки позивача не повідомив і відповідної додаткової угоди йому не надав. Посилання представника відповідача на те, що з моменту підвищення процентної ставки за договором кредиту, що був укладений з позивачем, останній сплачував відсотки за підвищеною ставкою, що свідчить про прийняття ним умов додаткової згоди, не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідно до п.2.5. договору кредиту, повернення заборгованості здійснюється у наступній черговості: спочатку простроченазаборгованість за нарахованими процентами, а вже потім прострочена заборгованість за кредитом, строкова заборгованість за нарахованими процентами, строкова заборгованість за кредитом, штрафні санкції. Отже, сплачуючи чергові платежі, починаючи з серпня 2008 року, позивач був позбавлений можливості сплачувати відсотки в розмірі 13,5 % річних, оскільки призначення платежів при погашенні боргу визначається працівниками банку, що вчиняють банківські операції та здійснюється в передбаченому договором порядку черговості. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.ст. 536 та 1054 ЦК України необхідною умовою кредитного договору є розмір процентної ставки, тобто це є істотною умовою, щодо якої сторони повинні дійти згоди в належній формі. Належною формою кредитного договору на підставі ч.1 ст.1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч.1 ст.218, ч.2 ст.1055 ЦК України). Отже, в разі недосягнення сторонами кредитного договору згоди у письмовій формі щодо нового розміру процентної ставки, умова договору, що передбачає такий розмір, є нікчемною (ч.2 ст.215, ч.2 ст.236 ЦК України). Вказівка закону на нікчемність договору є імперативною (ч. 2 ст. 215 ЦК України), тому такий договір (чи його істотна умова) є недійсним з моменту його укладення (ст. 204, ч. 1 ст. 236 ЦК України) незалежно від того, чи виконали сторони його умови. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем не надано доказів того, що між сторонами укладалася додаткова угода про підвищення процентної ставки, а також того, що банк звертався до суду про визнання умов договору щодо нового розміру процентної ставки дійсним та ухвалення судом відповідного рішення, суд прийшов до висновку, що сторонами договору кредиту не досягнуто згоди у письмовій формі щодо нового розміру процентної ставки, в звязку з чим умови цього договору про новий розмір процентної ставки є нікчемними і новий розмір процентної ставки застосуванню не підлягає, а дії банку про нарахування з 31 липня 2008 року відсотків за договором кредиту за підвищеною ставкою, а саме, в розмірі 20%, суперечать умовам договору та вимогам закону, відповідно є неправомірними. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про визнання неправомірними дії ПАТ «Укрсоцбанк» по підвищенню процентної ставки за договором кредиту №750/4- 5151, укладеного сторонами у справі 28.12.2007 року, підлягають задоволенню. Виходячи з неправомірності дій банку щодо підвищення процентної ставки, позовні вимоги позивача у частині зобовязання відповідача провести перерахунок за договором кредиту шляхом зарахування отриманої ним різниці по відсоткам в результаті збільшення відсоткової ставки з 31 липня 2008 року в рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту, є обґрунтованими і також підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у сумі 45 грн.50 коп. (8 грн.50 коп. судового збору + 37 грн. витрат за ІТЗ розгляду справи в суді першої інстанції). На підставі викладеного,

Outcome: approved