Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

У квітні 2011 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача та просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у сумі 8059,30 гривен у якості страхового відшкодування в порядку регресу та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.06.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №01067814, відповідно до якого страхувальник застрахував автомобіль [NUMBER]. 19.02.2008 року в м.Одесі на вул.Водопроводній сталася ДТП за участю вищевказаного автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Вищевказане ДТП призвело до завдання автомобілю страхувальника значних пошкоджень у звязку з чим йому спричинені матеріальні збитки у вигляді коштів, необхідних на ремонт автомобіля. Наведене підтверджується рахунком СПД [PERSON] за №114 від 05.03.2008 року та замовленням-нарядом №Ал3Н000155 від 22.02.2008 року, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту автомобілю [NUMBER] склала 8059,30 гривен. Відповідно до Акту про страховий випадок №962-к від 20.03.2008 року було визначено, що вартість відновлювального ремонту склала 8059,30 гривен, франшиза по договору склала 0,0 %, сума страхового відшкодування, з урахуванням франшизи складає 8059,30 гривен. У відповідності з положеннями Договору страхування наземного транспорту за №01067814 від 26.06.2007 року та Актом про страховий випадок №962-к, позивачем, як страховиком по Договору, було виплачено страхове відшкодування у розмірі 8059,30 гривен. Згідно постанови Приморського районного суду м.Одеси від 23.02.2008 року відповідач визнаний винним у скоєнні ДТП, яка відбулась 19.02.2008 року. Позивач виплатив страхове відшкодування страхувальнику у вказаній сумі, що підтверджується платіжним дорученням №1047 від 08.04.2008 року та платіжним дорученням №1479 від 26.05.2008 року. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що позивач подав суду неналежні докази, а саме: заказ-наряд №АлЗН000155 від 22.02.2008 року, у якому відсутній пробіг автомобіля страхувальника, відбір та оцінка запчастин проводився формально, без участі відповідача, а також він піддає сумніву рахунок №114 від 05.03.2008 року, у якому всі дані виписані із свідоцтва про реєстрацію автомобіля [PERSON] та не вказаний його ідентифікаційний номер, тобто на думку відповідача цей рахунок виставлявся формально і не може бути використаний в якості доказу. Просив відмовити у задоволенні позову повністю. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.10 ЦПК 1) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; 2)сторони та інші особи,які беруть участь у справі,мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; 3) кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч.4 ст.61 ЦПК вирок у кримінальній справі,що набрав законної сили,або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду,що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено наступне. 26.06.2007 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Остра»» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №01067814, відповідно до якого страхувальник застрахував автомобіль [NUMBER] (а.с.4-8). Відповідно до умов ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі виникнення певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) чи іншій особі, визначену в договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплатити страхові платежі і виконувати інші умови договору. 19.02.2008 року в м.Одесі на вул.Водопроводній сталася ДТП за участю вищевказаного автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Вищевказане ДТП призвело до завдання автомобілю страхувальника значних пошкоджень у звязку з чим йому спричинені матеріальні збитки у вигляді коштів, необхідних на ремонт автомобіля. Наведене підтверджується довідкою №026234, виданою органом ДАІ, про наявність ушкоджень в результаті ДТП (а.с.14), рахунком СПД [PERSON] за №114 від 05.03.2008 року та замовленням-нарядом №Ал3Н000155 від 22.02.2008 року, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту автомобілю [NUMBER] склала 8059,30 гривен (а.с.21,23). Відповідно до Акту про страховий випадок №962-к від 20.03.2008 року було визначено, що вартість відновлювального ремонту склала 8059,30 гривен, франшиза по договору склала 0,0 %, сума страхового відшкодування, з урахуванням франшизи складає 8059,30 гривен (а.с.15). У відповідності з положеннями Договору страхування наземного транспорту за №01067814 від 26.06.2007 року та Актом про страховий випадок №962-к, позивачем, як страховиком по Договору, було виплачено страхове відшкодування у розмірі 8059,30 гривен. Згідно постанови Приморського районного суду м.Одеси від 23.02.2008 року відповідач визнаний винним у скоєнні ДТП, яка відбулась 19.02.2008 року, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 68 гривен. Позивач виплатив страхове відшкодування страхувальнику у вказаній сумі, що підтверджується платіжним дорученням №1047 від 08.04.2008 року та платіжним дорученням №1479 від 26.05.2008 року (а.с.24,25). Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно вимог ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не передбачений законом. Позовні вимоги основані на законі та підлягають задоволенню повністю. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивачем надані неналежні докази, оскільки це твердження не відповідає дійсності та не спростоване доказами, наданими відповідачем. На користь позивача підлягає стягненню державне мито у сумі 80,60 гривен та ІТЗ розгляду справ у суді у сумі 120 гривен.

Outcome: approved