Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги, право власності на незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: м. Ізмаїл, вул. Аеродромна, 15, який належав померлому 29.10.2003 року [PERSON], спадщину після смерті якого прийняв [PERSON], але помер 16.03.2010 року, мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на незавершений будівництвом спадковий житловий будинок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 28.11.1957 року за № 607/16 та договору забудови 30.01.1958 року [PERSON] була надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку, розташована за адресою: м. Ізмаїл, вул. Аеродромна, 25, на якій був побудований житловий будинок, проте належним чином не був зданий в експлуатацію. За даними технічного паспорту на житловий будинок, виданий 12.11.2010 року КП «[PERSON] МБТІ» вказаний житловий будинок на теперішній час розташований за адресою: м. Ізмаїл, вул. Аеродромна, 15. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 227295 від 13.05.2010 року, виданого відділом РАЦС по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер 29.10.2003 року. За загальним правило дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: м. Ізмаїл, вул. Аеродромна, 15. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 25137525 від 27.10.2010 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являється син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІV-УР № 1101350 від 01.06.1962 року, виданого [PERSON] міським бюро ЗАГС. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживав разом з ним, що підтверджено будинковою книгою на житловий будинок № 15 по вул. Аеродромній в м. Ізмаїлі, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Не оформивши належним чином своїх спадкових прав, [PERSON] помер 16.03.2010 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 221363 від 18.03.2010 року, виданого відділом РАЦС по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: м. Ізмаїл, вул. Аеродромна, 15. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 25137578 від 27.10.2010 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ЖД № 109582 від 25.09.1997 року, виданого відділом РАГС виконкому [PERSON] міської ради та свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 007385 від 03.06.2005 року, виданого виконавчим комітетом Варварівської сільської ради, Юріївського району, Дніпропетровської області, відповідно до якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Карпук». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [PERSON], як спадкоємиця за законом першої черги у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 21.05.2010 року, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю [PERSON] державної нотаріальної контори від 27.10.2010 року за № 2231/02-14 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що відсутній право встановлювальний документ на спадковий житловий будинок, так як у разі смерті власника нерухомого майна, первина реєстрація права власності на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved