Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

14.10.2009р. ПАТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з позовом до ТОВ «УФА «Верус», [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 25.12.2007р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ODLUGA0000000002, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії з лімітом 50000 грн., на споживчі цілі, а також у розмірі 4454,80 грн., на сплату страхових платежів, з терміном повернення до 25.12.2014р. та зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно та відсотків у розмірі 15% на рік за користування кредитом. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № ODLUGA0000000002, з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» укладено договір поруки № 467 від 12.01.2009р., на виконання обов'язків за кредитним договором тільки у загальному розмірі 200грн. Зі свого боку, позивач виконав передбачені кредитним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 54454,80 грн., проте, відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 01.06.2009р. відповідач мав заборгованість у розмірі 59173,34 грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 47794,19 грн.; по процентам за користування кредитом у розмірі 6260,59 грн.; по комісії за користування кредитом в розмірі 700грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 1362,69 грн., а також штрафні санкції в загальному розмірі 3055,87 грн. За умовами кредитного договору № ODLUGA0000000002 від 25.12.2007р. встановлено обов'язки позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом та погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, в строки та в розмірі встановленими умовами договору. Представник позивача [PERSON] (діє на підставі доручення від 27.09.2010р.), в наданій суду 09.12.2010р. заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме, стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості перед банком в розмірі 59173,34 грн., а також судові витрати в доход держави. З відповідачів ТОВ «УФА «Верус» та [PERSON], на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнути солідарно 200грн. Крім того, в заяві від 09.12.2010р. представник позивача просила розглядати справу з винесенням рішення за її відсутності. Представник відповідача - ТОВ «УФА«Верус» - [PERSON] (який діє на підставі довіреності від 15.12.2009р.) в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином. Своєю заявою від 09.12.2010р. позовні вимоги в межах стягнення солідарно з ТОВ «УФА «Верус» та відповідача 200 грн. визнав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] - ні в попереднє судове засідання 04.02.2010р., ні в судове засідання 09.12.2010р. не зявився, про час та місце розгляду справи кожного разу повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, в справі є поштові повідомлення про завчасне отримання відповідачем судової повістки , як в попереднє, так і в судове засідання, про причини неявки відповідач суд двічі не сповістив. За таких обставин, суд вважає, що на підставі ч. 4,5 ст. 74, ч.1 ст. 76, ч.2 ст. 77 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи за відсутністю відповідача на підставі наявних в справі доказів. Отже, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. З урахуванням того, що одним із відповідачів, а саме, ТОВ «УФА «Верус, по справі висловлена думка щодо визнання позовних вимог, суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заявами сторін про підтримання позову, його визнання, розгляд справи за відсутністю сторін, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2007р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № ODLUGA0000000002, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії з лімітом 50000грн., на споживчі цілі, а також у розмірі 4454,80 грн., на сплату страхових платежів, з терміном повернення до 25.12.2014р. та зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно та відсотків у розмірі 15% на рік за користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору позичальник [PERSON], повинен був в порядку та строки встановленими договором повертати кредитні кошти рівними частинами, що складаються із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконував своїх обовязків за кредитним договором, станом на 01.06.2009р. відповідач мав заборгованість у розмірі 59173,34 грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 47794,19 грн.; по процентам за користування кредитом у розмірі 6260,59 грн.; по комісії за користування кредитом в розмірі 700 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 1362,69 грн., а також штрафні санкції в загальному розмірі 3055,87 грн. Як вбачається з наданої ПАТ КБ «Приватбанк» суду довідки, на день винесення рішення, тобто на 09.12.2010р., заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» не зменшилася, а навпаки, зросла та складає 123396,15 грн., в тому числі, є прострочена заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 9299,79 грн. та відсоткам в розмірі 23179,61 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З урахуванням викладеного, дослідивши письмові матеріали справи, з огляду на те, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобовязань за кредитним договором, заперечень проти позову не надіслав, має значну суму заборгованості, в тому числі, прострочену по сплаті кредиту та відсотків, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк підлягає заборгованість за кредитним договором № ODLUGA0000000002 від 25.12.2007р. станом на 01.06.2009р. в розмірі 59173 грн. 34коп., оскільки уточнень (збільшення суми) позовних вимог на день винесення рішення від позивача до суду не надходило. В розрахунках ціни позову (судових витрат) суд також буде враховувати первісну ціну позову, оскільки банк позовні вимоги не уточнював. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № ODLUGA0000000002 з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» укладено договір поруки № 467 від 12.01.2009р. на виконання обов'язків за кредитним договором тільки у загальному розмірі 200грн. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обовязку, а у випадку порушення такого обовязку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Але, приймаючи до уваги ті обставини, що договір поруки № 467 від 12.01.2009р., яким передбачено стягнення суми 200 грн. солідарно з [PERSON] та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», не є трьохстороннім договором, суд вважає, що в задоволені частини позовних вимог, яка стосується стягнення з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» та [PERSON] солідарно 200грн. на користь ПАТ КБ „ПриватБанк слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.10.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено частково, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 591 грн. 73коп. (1% від ціни позову ) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн., відмовивши у стягненні судових витрат з ТОВ „УФА „Верус, оскільки даним рішенням в задоволені позовних вимог до цього відповідача відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial