Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену суму компенсації за затримку виплати ВАТ " Заводом «Трансмаш»" зарплати за період з квітня 2010 року по 22.06.2010 року включно, середньомісячного заробітку за період з 22.06.2010 року по день фактичного розрахунку відповідача з ним по вказаній заборгованості, та спричинену відповідачем моральну шкоду в сумі 1600 грн., а також понесені ним витрати на послуги адвоката в сумі 150 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.09.2007 року він був прийнятий на роботу до відповідача електриком 5 розряду в енергомеханічний цех, а 22.06.2010 року був звільнений з роботи за ч.І ст.36 КЗпП України за згодою сторін. На день звільнення з роботи йому не було виплачено зарплату за період з квітня по 22.06.2010 року включно. Невиплату заборгованості відповідач мотивував відсутністю коштів на зарплату. На його неодноразові звернення йому було виплачено 19.07.2010 року частково належну йому суму зарплати за квітень - 98,94 грн. та за травень - 320,45 грн., а 03.08.2010 року було виплачено 1084,18 грн.. А тому підлягає стягненню з відповідача на його користь середньомісячний заробіток з дня звільнення його з роботи по день фактичного розрахунку відповідача з ним, враховуючи, що розмір отримуваного нп день звільнення середньомісячного заробітку становив 862.36 грн.. Невиплатою відповідачем в строк на день звільнення належної суми зарплати йому спричинено моральну шкоду, оскільки йому необхідна матеріальна допомога у зв'язку з тяжкими хворобами, якими він хворів під час роботи та на день звільнення, рін знаходився на лікуванні з 21.05.2010 року по 07.06.2010 року та з 08.06.2010 року по 21.06.2010 року. Лікарняні листи він надавав по місцю роботи. Дані обставини не були взяті до уваги відповідачем, він не міг продовжувати лікування, нормально харчуватися, не мав коштів на необхідні для життя блага, страждав морально та переживав, звертався за допомогою до пристарілої матері, в даний час він проживає один. Моральну шкоду він оцінює к 1600 грн. В судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково в частині компенсації за невиплату заробітної плати. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що згідно наказу № 115 від 27.09.2007 р. позивач був прийнята на роботу в TOB „Завод «Трансмаш» електриком 5 розряду в енерготехнічний цех( а.с.4). Наказом № 36 від 22.06.2010р. - звільнений за згодою сторін згідно ч.І ст.36 КЗпП України (а.с.5). Після звільнення позивача з роботи відповідачем не було проведено повного розрахунку з виплати нарахованих йому коштів. Згідно довідки від 10.08.2010 року заборгованість ТОВ „Завод «Трансмаш» перед позивачем станом на 22.06.2010 року з врахуванням компенсації становив: травень 2010 року - 320,45 грн., червень 2010 року -1084,18 грн., всього - 1404,63 грн. (а.с.13). Згідно видаткового касового ордеру № 78 позивач отримав заборгованість в розмірі 1084 грн. 18 коп.(а.с.14). Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану суму. Згідно ч. 2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій частині відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Отже, зважаючи на те, що суду надано належні докази стосовно того, що позивач вчасно не отримав належні йому суми при звільненні, суд вважає, що вимоги останнього про стягнення з відповідача на його користь суми середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню у повному обсязі. Розмір середнього заробітку за весь час затримки суд обчислює виходячи з розміру середнього заробітку за два останні місяці перед звільненням квітень - травень 2010 року, який становить відповідно 98.94 грн. та 320.45 грн.(а.с.5). Середній заробіток становить: ( 98.94 +320.45): 44 р/дн. х 28 р/дн. = 266 грн.. Крім того, відповідно до вимог ч.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати" №2050-111 від 19.10.2000 р. підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Ст. 2 цього ж Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо зобов"язання нарахування та стягнення на його користь з відповідача компенсації за затримку виплати заробітної плати, оскільки факт затримки виплати заробітної плати судом встановлений і підтверджується відповідними доказами. Статтею 237 - 1 КЗпПУ передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п.13 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди», за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин яке призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов»язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноваженого ним органу. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, та тих доказів, які зібрані та дослідженні судом, і тому суд вважає, що компенсація за моральні страждання визначається в сумі 200 грн., тобто позов задовольняється частково. Крім того підлягають стягненню, відповідно до ст.ст. 88, 84 ЩІК України, витрати на правову допомогу в розмірі 150 грн.. Правова допомога була надана позивачу в виді написання позовної заяви, в наданні йому консультацій і підтверджена матеріалами справи( а.с. 11).

Outcome: partial