Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

14 лютого 2011 року, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що 24.06.1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], який був розірваний 18.06.2008 р. Позивачка зазначає, що в період шлюбу, у них народились двоє дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони з відповідачем проживають окремо та шлюбних стосунків не підтримують. Діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачкою. Відповідач з моменту розірвання шлюбу не приймає будь-якої участі у вихованні та утриманні дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди на добровільну сплату матеріальної допомоги на утримання дітей між подружжям не досягнуто, у звязку з чим позивачка просила суд, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки усіх видів місячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей, а саме з 14.02.2012 року. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки під особистий підпис відповідача, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав (а.с. 12). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд встановив, що в період шлюбу з відповідачем, який був розірваний 18.06.2008 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 064154 від 18.06.2008 р. (актовий запис № 137), у позивачки народились двоє дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-ЖД № 288566 (актовий запис № 83) від 29.09.1999 р. та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 217187 від 09.09.2004 р (а.с. 3,4). Також, суд з`ясував, що після розірвання шлюбу з відповідачем, позивачка разом із дітьми проживають окремо від відповідача [PERSON] З пояснень позивачки вбачається, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надає, а для нормального повноцінного життя, дітям потрібне відповідне харчування, одяг та т.і. На сьогоднішній день, позивачка проживає разом із дітьми, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданої Овідіопольською селищною радою (а.с. 5). В судовому засідання, позивачка пояснила суду, що на сьогоднішній день, відповідач не має постійного місця роботи та заробляє на життя тимчасовими заробітками. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зі стягненням з відповідача на користь позивачки на утримання 2 дітей, аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів місячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Outcome: partial