Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що 09.07.2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством Національною [PERSON] Страховою компанією «Оранта» був заключний договір № К7103-025-09/СТ добровільного страхування транспортного засобу. Станом на 09.02.20010 року стався страховий випадок, автомобіль, що належить позивачу, на праві власності був пошкоджений гаражними воротами, у звязку з чим автомобіль [NUMBER] був оглянутий аварійним комісаром з метою встановлення розміру пошкоджень автомобіля. Відповідно до умов договору страхування, страхова виплата здійснюється протягом десяти днів після складання страхового акту. Цей термін був відповідачем порушено, лише 11 червня 2010 року на рахунок вигодонабувача ([PERSON] комерційний банк «Укрсоцбанк» в особі Павлоградського відділення АКБ «Укрсоцбанк» згідно договору застави від 09.07.2007 року) надійшли кошти в сумі 800 грн. в рахунок страхового відшкодування. Не погодившись з вказаною сумою страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль 21.06.2010 року за заявою позивача експертом товарознавцем було складено висновок експертного авто товарознавчого дослідження відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля [NUMBER] становить 2 628 грн. 28 коп. Позивач вважає, що йому повинно бути сплачено страхове відшкодування в сумі 2 628 грн. 28 коп., а з урахуванням суми франшизи яка складає 0,5% від страхової суми, а саме 200 грн. та з урахуванням сплачених 800 грн., повинно бути сплачено 1 628 грн. 28 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав стверджуючи, що з боку Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» виконані всі зобовязання відповідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу у повному обсязі. Представник третьої особи підтримав позовні вимоги позивача. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази надані сторонами як обґрунтування позовних вимог так і заперечення проти них, вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки ВАЗ-21114 д/н АЕФ168 ВМ був пошкоджений гаражними воротами. Позивач будучи клієнтом Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», в звязку з чим він на адресу вищезазначеної страхової компанії 09.02.2010 року надав заяву про сплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб. Станом на 11.02.2010 року автомобіль марки ВАЗ-21114 був оглянутий аварійним комісаром з метою встановлення розміру пошкоджень автомобіля. Станом на 11.06.2010 року на рахунок Вигодо набувача надійшли кошти в сумі 800 грн. в рахунок страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль. Не погодившись з встановленою суму страхового відшкодування за заявою позивача експертом товарознавцем було складено висновок експертного авто товарознавчого дослідження відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля становила 2 628 грн. 28 коп. При цьому суд звертає увагу, що за вказаним авто товарознавчим дослідженням технічним оглядом встановлено: автомобіль не справлений, має пошкодження аварійного характеру, а саме: двері - передня права - подряпина із пошкодженням лакокрасочного покриття; двері - задня права - подряпина із пошкодженням лакокрасочного покриття, вмятина наружної панелі з подряпиною в задній частині; крило - праве заднє - подряпина із пошкодженням лакокрасочного покриття в передній нижній частині по арці колеса. Але при визначенні вартості відновлювальних робіт спеціаліст виходив з економічної целєсообразності ремонту або заміни комплектуючих, з урахуванням трудоемкості робіт по ремонту кузовних деталей автомобіля прийняті виходячи із площі поверхні, яка підлягає ремонту та засобу відновлювання, відповідно до чого розмір матеріальної шкоди заподіяної автомобілю гаражними воротами значно більший від встановленого страховим комісаром при складанні страхового акту. Насамперед згідно ст.8 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Такі ж вимоги щодо визначення розміру прямого збитку містяться у Правилах добровільного страхування наземного транспорту, з якими погодився позивач укладаючи договір страхування автомобіля п.12 Договору. Так відповідачем розмір виплаченого страхового відшкодування визначений відповідно до умов укладеного договору страхування транспортного засобу. Крім того, доводи позивача стосовно того, що сума відшкодування повинна буди сплачена йому а не вигодонабувачу не містять правових підстав, оскільки пунктом 13 Договору визначено, що страховик сплачує відшкодування Вигодонабувачу, також договором страхування визначений порядок та умови здійснення страхових виплат. Не можна визнати обґрунтованими доводи позивача в частині визначення розміру пені за несвоєчасну виплату страхових відшкодувань. Так позивач посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», проте застосовуючи вимоги вказаного закону слід мати на увазі, що цей закон встановлює загальні підстави відповідальності за порушення прав споживача. Дле відносини що виникають під час виплат страхових сум на підставі договорів страхування відносяться насамперед до договірних правовідносин, а тому при вирішенні питання про відповідальність за несвоєчасне виконання зобовязань за договорами страхування позивачу слід було вирішувати відповідно до ст.625 ЦК України, яка встановлює відповідальність за порушення грошового зобовязання. З огляду на наведене стосовно визначення характеру правовідносин, що склалися між позивачем та Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» з приводу не виконання договору в частині виплат страхового відшкодування не можна відшкодовувати на підставі ст.24 Закону України «Про захист прав споживачів» моральної шкоди, оскільки згідно із Законом України «Про страхування» страхування - це вид цивільно- правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором, тобто це договірні правовідносини, за порушення яких передбачена майнова (фінансова) відповідальність у формі пені, неустойки тощо. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову не існує, так як відповідач в повній мірі, відповідно до діючого законодавства та умов договору виплатив належну суму страхових відшкодувань. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed