Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

В cічні 2010 року Позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Відповідно до поданої позовної заяви позивач просив суд визнати інформацію, викладену у 14-ти пунктах Характеристики від 11 грудня 2008 року, від імені ОСББ «Євродім» за підписом голови Правління [PERSON] такою, що не відповідає дійсності та порушує особисті немайнові права позивача на повагу до гідності, честі та недоторканності ділової репутації, і спростування якої здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила» (п. 3 ч. 6 ст. 277 ЦК України); зобов'язати ОСББ «Євродім» та голову його Правління [PERSON] у місячний термін від дня проголошення судового рішення спростувати недостовірну інформацію, викладену у 14-ти пунктах Характеристики від 11 грудня 2008 року, а саме, спростувати таку недостовірну інформацію про позивача : 1.що «За час проживання в нашому будинку [PERSON] зарекомендував себе вкрай негативно. Коротко його можливо охарактеризувати як послідовного авантюриста й шахрая, схильного до насильства і провокації»; 2.що «його поведінка відрізнялася неадекватністю і раптовими змінами у настрої. Членами Правління, за зверненнями мешканців нашого будинку обговорювалося питання юридичної можливості направлення його на психіатричну експертизу, а також щодо коректної можливості застосування до нього пункту 2.3 Статуту ОСББ «Євродім» та виключення його зі складу членів об'єднання»; 3.що «Ввівши в оману мешканців нашого будинку, щодо наявності в нього юридичної освіти, [PERSON] запропонував Правлінню ОСББ «Євродім» представляти інтереси об'єднання в судах та вести його правові питання. Внаслідок цього ОСББ «Євродім» не уклало вчасно з мешканцями будинку індивідуальних угод щодо надання комунальних послуг, а також втратило можливість захистити свої права та інтереси мешканців перед забудовниками ВАТ «Київміськбудом» й ТОВ «Девелопер»; 4.що позивач «ввів в оману громадськість нашого будинку, щодо шкідливої діяльності на здоров'я людей ТОВ «Радіо-Таксі-Столиця» яке на законних підставах орендувало офіс №144 (на 18-му технічному поверсі - Л.С.) нашого будинку. Після збурення мешканців будинку та судових позовів ОСББ «Євродім» до ТОВ «Радіо-Таксі-Столиця» (за всіма рішеннями судів ОСББ згодом було відмовлено в задоволені у позовах»; 5.що «головною задачею гр. [PERSON] стала спроба здирництва з ТОВ «Радіо-Таксі-Столиця» під тиском - або вони придбають в нього квартиру № 127 в нашому будинку за 500 тисяч доларів США, площа якої складає всього 78,6 кв. м., або він не дасть їм змоги працювати у нормальному режимі»; 6. що «Для підсилення тиску [PERSON] зробив декілька диверсій (за умови офіційного рішення ОСББ «Євродім» про не проведення будь-яких силових дій проти ТОВ «Радіо-Таксі-Столиця»; 7. що «декілька разів перерізав їм силові та інші кабелі, видирався на дах будинку, де виводив з ладу їхні антенні прилади. Після скоєння чергової акції, він скривався з місця злочину, підставляючи замість себе працівників та членів Правління ОСББ»; 8.що «Своєю діяльністю гр. [PERSON] наніс значну матеріальну шкоду ОСББ «Євродім». По-перше, прямі матеріальні збитки склали п'ятдесят тисяч грн. По-друге, гр. [PERSON] технічно перекрив нормальний фізичний доступ до офісного приміщення № 144, внаслідок чого його господар (гр. [PERSON]) та орендар ТОВ «Радіо-Таксі-Столиця» відмовилися у свою чергу сплачувати комунальні платежі, які лягли на витрати інших мешканців нашого будинку»; 9.що «Після переїзду ТОВ «Радіо-Таксі-Столиця» в інший офіс на вул. Солом'янську, гр. [PERSON] втратив змогу їхнього шантажу та переключився на мешканців нашого будинку ОСББ «Євродім»; 10.що «Гр. [PERSON] сфальсифікував рішення Загальних зборів ОСББ «Євродім» від 28.01.2006 р., підробив підписи посадових осіб ОСББ та почав виступати у якості псевдо розпорядника спільного та неподільного майна нашого об'єднання. Користуючись довірливістю колишнього голови Правління ОСББ [PERSON] він зробив собі запас чистих аркушів з «мокрою» печаткою ОСББ «Євродім», налагодив виробництво фальсифікату офіційних документів мешканців, які винайшли можливість за власний рахунок провести роботи з утеплення зовнішніх стін власних квартир. Не досягнувши мети, [PERSON] вдався до випробуваного ним методу диверсій та провокацій. Зокрема, він, нишком видираючись на дах будинку почав різати альпіністські канати робітників, які проводили роботи з утеплення кв. №105, яка належить [PERSON] та в брутальній формі на людях ображати і принижувати гідність її чоловіка [PERSON]. Не досягнувши мети, [PERSON] 23 вересня 2008 року близько 18-ї години в першому під'їзді нашого будинку (в якому розташований адміністративний офіс ОСББ «Євродім»), прийдя першим та дочекавшись появи [PERSON] у супроводі виконроба бригади верхолазів, які виконували [PERSON] фасадні роботи і яким [PERSON] двічі робив небезпечні диверсії, він роблячи провокативні та брутальні образи, спробував здійснити напад на [PERSON] Чоловік, який супроводжував [PERSON], відштовхнув [PERSON] від нього, внаслідок чого останній зачепився головою за щось гостре у поштових скриньок першого під'їзду та розсік шкіру на голові під волосяним покривом ([PERSON] мав дуже коротку зачіску). З невеликої подряпини рясно пішла кров. На пропозиції сусідів продезінфікувати рану, зупинити кровотечу та надати першу необхідну медичну допомогу він відповів відмовою то зауважив, до зараз він «зі всіма розрахується». [PERSON] в цей день Правління ОСББ розглядало зокрема питання проведення робіт з утеплення, але із-за згаданого інциденту тільки у протокольному порядну (див, лист ОСББ «Євродім» від 4.10.2008 р.)»; 11. що «Приблизно місяць потому, [PERSON], побачивши відсутність будь-якої підтримки у мешканців нашого будинку його дій, спрямованих проти [PERSON], він «переключився» на інших власників квартир, які теж почали проводити зовнішні висотні роботи по утепленню фасаду будинку. Почали використовуватися випробувані ним методи обману і фальсифікації (підроблені документи, неіснуючі його псевдоповноваження, залякування мешканців, застосування ним повноважень місцевих органів влади та правоохоронних органів), диверсій та провокацій. При цьому [PERSON] вчинив ряд безглуздих та неадекватних дій. За інерцією його боротьби з ТОВ «Радіо-Таксі-Столиця» та за відсутністю цього товариства у нашому будинку, він здійснив акти вандалізму проти мешканців верхніх поверхів будинку. Зокрема, [PERSON] вирізав частину електричних комунікацій зв'язку своєї сусідки [PERSON] (яка проживає на одному з ним поверсі і є власницею кв. №129), заліпив твердою речовиною кнопки чотирьох верхніх поверхів обох ліфтів третього під'їзду. Диверсії, які здійснював [PERSON] проти двух бригад верхолазів, які працювали на нашому будинку, набули систематичного характеру. Залякування мешканців та робітників бригад верхолазів перспективою кримінального переслідування на зразок того, що було, за його словами, здійснено проти [PERSON] (начебто відкриття кримінальної справи за замахом на життя та нанесення тяжких тілесних ушкоджень) стали «зброєю» в руках [PERSON] проти сусідів та «аргументом» на його користь, як владної й повноважної особи, з якою «слід вирішити питання» щодо мешканців, які за власною ініціативою здійснювали роботи на зовнішніх стінах власних квартир; 12. що «Коли політика шантажу не принесла матеріальних дивідендів. [PERSON] вдався до вкрай небезпечних дій. Він почав підрізати альпіністські канати, на яких знаходяться на висоті верхолази. Коли працівники нашого ОСББ відновили незаконно зламаний [PERSON] замок від дверей на даху і перекрили вільний доступ до нього, гр. [PERSON] здійснив два замахи на життя верхолазів (МВС України знаходяться заяви постраждалих і свідків). Зокрема, перерізав з вікна власної квартири канат робітнику, який знаходився на рівні 14-го поверху, і який завдяки міцності спорядження встиг за час перерізання [PERSON] канату пуститися вниз, за рахунок чого впав з висоти першого поверху. Ще більш небезпечний інцидент стався з молодим робітником, який працював на висоті з перфоратором і на якого [PERSON] вилив відро води, внаслідок чого відбулося ураження робітника електрострумом. Молода людина могла або загинути від електричного розряду або зірватися з великої висоти. [PERSON] уникнув покарання тільки завдяки залякуванням сусідів та юридичній неосвіченості робітників обох бригад верхолазів»; 13. що «Можливо наводити ще багато прикладів одночасно розважливо авантюрної та одночасно психічно неадекватної поведінки [PERSON] Це і його маніакальна боротьба з користування сміттєпроводами. Він тричі прочиняв заварений електричною зваркою люк сміттєпроводу, внаслідок, чого довелося тричі прибирати й мити приміщення біля нижнього паркінгу, а також замовляти послуги санепідемстанції для знищення пацюків. Це і його звичка погрожувати всім прокуратурою та іншими правоохоронними органами, в разі того, якщо не будуть виконуватися його забаганки. Яскравий випадок, це його візит о 23-30 до колишнього Голови Правління ОСББ [PERSON] три роки до того з погрозами відкрити проти нього кримінальну справу, причиною якого було те, що останній взяв на посаду консьєржу якусь жінку, яка йому особисто не подобалася і яку він знав раніше»; 14. що «[PERSON] де-юре не обирався загальними зборами ОСББ «Євродім» до складу правління об'єднання, а за проханням колишнього Голови Правління ОСББ [PERSON] отримав письмове посвідчення, що він начебто є членом Правління та заступником голови (відповідно до чинного статуту ОСББ «Євродім» голову, його заступників та інших посадових осіб обирає Правління із числа його членів), виключно для надання [PERSON] ваги при представництві інтересів ОСББ в судових засіданнях. На погляд членів Правління ОСББ, [PERSON] не памятає історію власної присутності у складі Правління та не в змозі завжди адекватно давати звіт у своїх діях». Крім того, позивач просив суд відкликати з Солом'янського РУГУ МВС України у м. Києві, з Соломянського районного суду м. Києва характеристику від 11 грудня 2008 року, замінивши її на обєктивну характеристику обсягом у 4 друкованих сторінки. Посилаючись на вказане вище та порушення його особистих немайнових прав, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь спричинену моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10\~000 00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10 вересня 2009 року йому стало відомо, що голова Правління ОСББ «Євродім» [PERSON] з метою приховання своїх особливо тяжких злочинів і своїх спільників по привласненню коштів співмешканців будинку по вул. Кудряшова з у м. Києві в особливо великих розмірах, які позивач викрив у процесі виконання офіційного доручення Загальних Зборів ОСББ, та на замовлення дільничного інспектора Солом'янського РУГУ МВС України у м. Києві [PERSON] який теж приховує особливо тяжкі злочини, з метою дискредитації позивача, як потерпілого у замаху на вбивство, 11 грудня 2008 року створив службове підроблення - негативну Характеристику на позивача, як на заступника голови Правління ОСББ «Євродім». Посилається на ту обставину, що зазначена характеристика - без вихідного номера, без затвердження на Правлінні ОСББ «Євродім» міститься у матеріалах справи № 17699/08, що знаходиться у Солом'янському РУГУ МВС України в м. Києві, та в матеріалах справи № 4-356-1/09 по замаху на життя позивача, яка розглядалася Соломянським РУГУ МВС України в м. Києві та Соломянським районним судом м. Києва. Вважає, що негативна інформація, яка міститься у 14 пунктах згаданої вище характеристиці, не відповідає дійсності і порушує особисті немайнові права позивача, закріплені в статтях 3, 28 Конституції України та в статтях 297, 299 ЦК України, тобто порушує особисте право на повагу до честі, гідності та ділової репутації позивача. Зазначає, що [PERSON], будучи головою Правління ОСББ «Євродім», з метою дискредитувати позивача, як потерпілого, поширив недостовірну інформацію про нього, створив негативну Характеристику, неправдиво вказавши події та обставини, висвітливши позивача самозванцем та психічно хворою особою. Посилається, що надавши на позивача негативної характеристики, ОСББ «Євродім», інтереси якого останній упродовж 3-х років захищав у судових та правоохоронних органах, та голова Правління вказаного ОСББ Євродім», [PERSON] завдали позивачу моральних страждань, які полягають у душевних стражданнях та в кінцевому рахунку знижує активність позивача у громадсько-політичній діяльності. В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач- голова правління Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Євродім» [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував мотивуючи тим, що характеристику від 11 грудня 2008 року він не підписував та до правоохоронних органів не подавав. Стверджував, що спірну характеристику виготовив сам позивач , оскільки у останнього були чисті бланки з печатками ОСББ «Євродім». Також посилався на те, що згадана вище характеристика несе в собі виключно інформацію про позивача, як мешканця будинку у побуті, відносинах із сусідами тощо та відображає особисте бачення людських якостей позивача , тобто містить оціночні судження. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі ( а.с. 103-104). Представник відповідача- ОСББ «Євродім» в судовому засіданні також заперечував проти позову посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог позивача. Зазначив, що позивач протягом 3-х років представляв інтереси ОСББ «Євродім» в судових органах та інших установах та мав безперешкодний доступ до фірмових бланків та печатки ОСББ «Євродім». Враховуючи характеризуючи особливості позивача, його поведінку та людські якості, не виключає можливості підготовки оскаржувальної характеристики самим позивачем. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 28 Конституції України та аналогічних положень у міжнародних актах з прав людини кожен має право на повагу до його гідності. Нормами ст. 297 ЦК України кожному гарантується право на повагу до його честі й гідності, гідність і честь фізичної особи є недоторканими. У разі порушення права фізичної особи на честь і гідність вона вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що 10 вересня 2009 року при ознайомлені з матеріалами кримінальної справи за №17\~699/08 , що знаходилася в Соломянському РУГУ МВС України в м.Києві та в матеріалах кримінальної справи № 4-356-1/09, що знаходилася в провадженні Соломянського районного суду м.Києва позивач виявив характеристику від 11 грудня 2008 року за підписом голови правління ОСББ «Євродім» [PERSON]. На думку позивача , згадана характеристика містить негативну і недостовірну інформацію відносно позивача, принижує честь, гідність та ділову репутацію, а тому підлягає спростуванню в порядку ст.277 ЦК України. З вказаної вище характеристики вбачається, що вона датована 11.12.2008 року без вихідного номеру, здійснена на бланку ОСББ «Євродім» за підписом голови правління [PERSON] Також вбачається, що оскаржувальна характеристика була виготовлена на усний запит від 10.12.2008 року дільничного інспектора Соломянського РУГУ МВС України в м.Києві [PERSON] ( а.с.8-11). В судовому засіданні відповідачі посилалися на те, що оскаржувальна характеристика від 11.12.2008 року відповідачами не виготовлялася та [PERSON] не підписувалася. Також стверджували про те, що вказану характеристику було виготовлено самим позивачем та особисто надано дільничному інспектору Вершигорі С.А. з метою подальшого оскарження матеріалів кримінальної справи. Суд вважає, що відповідачами не надано доказів про те, що оскаржувальна характеристика від 11.12.2008 року не виготовлялася та не підписувалася [PERSON] виходячи з наступного. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що дійсно до нього звернувся дільничний інспектор Вершигора А.В. з проханням надати на [PERSON] характеристику як мешканця будинку. Також в судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що ним виготовлялися характеризуючі документи на [PERSON], проте характеристику на позивача виготовлено не було. Стверджував, що підпис, який міститься на копії характеристики від 11.12.2008 року не його, а здійснено іншою особою за допомогою факсимільного підпису. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що ним розглядалася заява [PERSON] про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] та [PERSON] за ст.ст. 15, 115 КК України. З метою отримання характеризуючи даних, він звернувся до голови правління [PERSON] з проханням надати на [PERSON] характеристику. Пояснив, що характеристику за підписом [PERSON] приніс [PERSON], проте чітко не міг сказати коли саме та при яких обставинах. Підтвердив, що характеристика на [PERSON] була надана в копії. Свідок пояснив, що він зателефонував [PERSON] з проханням зявитися до нього з метою посвідчити документи, проте [PERSON] не зявився, а тому характеристика на [PERSON] була залучена до матеріалів кримінальної справи в копії, як така, що була надана за підписом голови правління [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що до нього телефонував дільничний інспектор Вершигора С.А. з прохання зявитися та посвідчити документи, проте не памятає які саме. Пояснив, що зявитися до дільничного інспектора Вершигори С.А. у нього не було можливості, що в даний час дуже шкодує, оскільки мова йшла саме про характеристику на [PERSON] Оцінюючи покази свідка [PERSON] у сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи суд вважає, що покази даного свідка не спростовують ту обставину, що характеристика була виготовлена та підписана саме [PERSON] , а свідчать лише про те, що характеристику приніс [PERSON] Крім того, аналізуючи покази свідка [PERSON] вбачається, що останній телефонував [PERSON] з метою посвідчити документи, а саме, оскаржувальну характеристику на [PERSON], проте [PERSON] проігнорував прохання дільничного інспектора, що свідчить про те, що [PERSON] знав , що мова йшла саме про характеристику на [PERSON] В своїх письмових поясненнях наданих суду вбачається, що відповідач [PERSON] заперечуючи проти позову також посилався на відсутність факту поширення інформації відносно позивача [PERSON], вважаючи направлення вказаної вище характеристики дільничному інспектору Вершигорі С.А. особисто для службового використання, а не для розповсюдження щодо необмеженого кола осіб ( а.с. 103-104). Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні судом на обговорення учасників процесу було поставлено питання про призначення по справі судової -почеркознавчої експертизи, оскільки відповідачі стверджували , що оскаржувальну характеристику на позивача не складали та [PERSON] її не підписував. Проте, відповідачі відмовилися від проведення даної експертизи та нести витрати по оплаті проведення дослідження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» за №7 від 30.05.1997 року передбачено, що у разі незгоди сторони оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Враховуючи те, що відповідачі не погодилися на здійснення відповідних витрат по проведенню судової експертизи, а позивачем не заявлялося відповідне клопотання та останній також не погодився на здійснення даних витрат, суд вважає можливим розглядати справу на підставі наявних доказів у справі. Таким чином, при розгляді даної справи суд приймає до уваги наявну характеристику від 11.12.2008 року, як таку, що була виготовлена та підписана саме головою правління ОСББ «Євродім» [PERSON] Будь-яких достовірних даних , які б свідчили , що характеристика на [PERSON] від 11.12.2008 року видана не [PERSON], відповідачами не надано. А тому у суду відсутні підстави сумніватися щодо її достовірності, з огляду також і на ту обставину, що дана характеристика була долучена до матеріалів кримінальної справи №17\~699/08 , що знаходилася в Соломянському РУГУ МВС України в м.Києві та в матеріалах кримінальної справи № 4-356-1/09 р. ( а.с. 112-115). Зі змісту характеристики від 11.12.2008 року на [PERSON] вбачається, що в ній висвітлено про події та обставини, які відбувалися за участю мешканця будинку [PERSON] у побуті з іншими мешканцями будинку, його особисті якості, як людини, представника ОСББ «Євродім» та фахівця. Також в даній характеристиці висвітлено погляд на події, що відбулись за участю [PERSON] та припущення щодо вчинення протиправних дій [PERSON] по відношенню до мешканців будинку та працівників залучених до певних робіт. В судовому засіданні позивач просив визнати недостовірною інформацію, викладену у 14 пунктах характеристики від 11.12.2008 року, як таку, що порушує особисті немайнові права позивача на повагу до гідності, честі та недоторканності ділової репутації. Відповідно до вимог чинного законодавства на позивача покладається обовязок довести лише факт поширення відомостей, які його порочать, особою, до якої предявлений позов, а правдивість поширеної інформації повинен довести відповідач. За правовою презумпцією, сформульованою та закріпленою в ст. 277 ЦК України, вважається, що якщо про особу поширено негативну інформацію, то така інформація є недостовірною. Водночас згідно зі ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в іншій спосіб на свій вибір. Таким чином, за принципами, викладеними у Конституції, не йдеться про винятки щодо негативної інформації. Як зазначалось вище, Конституцією проголошено право кожного на свободу думки і слова, на вільне виявлення своїх поглядів і переконань. Конвенція про захист прав і основних свобод людини в ст. 10 також регламентує право людини на свободу вираження поглядів. Так, Європейський суд наполягає, що свобода вираження поглядів становить одну з основних підвалин демократичного суспільства і одну з принципових умов його прогресу і самореалізації кожної особи, та робить розрізнення між твердженнями факту та оціночними судженнями (справа «Лінгенс проти Австрії»). Вимога щодо доведення правдивості оціночного судження є неможливою та порушує свободу вираження поглядів та думки. Люди мають право мати думки та висловлювати їх вільно з питань, які становлять їх інтерес, думки, які дехто чи навіть усі можуть вважати перебільшеними, обмеженими або упередженими, але думки, яких вони чесно дотримуються. Європейський Суд у своїй судовій практиці дотримується підходу щодо захисту свободи вираження, вказуючи, що свобода висловлювати свої погляди є правом людини, визнаним у світі, мабуть, найбільш широко. Свобода слова визнається цінною, оскільки публічні обговорення є можливим інструментом досягнення суспільних цілей та вираження особистих поглядів саме по собі є людським благом благом пошуку істини, досягнення справедливості, викриття негативних тенденцій у суспільстві і взаємовідносинах між людьми. Вільне передавання почуттів, поглядів та ідей є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, так само, як і здатність людини сприймати заперечення, спонукання, заохочення через ідеї, висловлені іншими людьми, яка є також важливою для формування особистих переконань. Проте, тією ж ст. 10 ч.2 Конвенції передбачено законодавче обмеження права на свободу думки та слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань, зокрема, для захисту репутації або прав інших осіб, тощо, і є необхідним в демократичному суспільстві. Тому, навіть коли твердження становить оціночне судження, має бути наявна фактична основа для такого судження. Оціночне судження, як стверджує практика Європейського суду з прав людини (справа «Лінгенс проти Австрії»), є висновком, отриманим в результаті інтелектуальної, логічної обробки і узагальнення фактів, оцінок інших людей, інформації довідкового характеру та причинно-наслідкового зв'язку між зазначеними джерелами інформації. Форма подання оцінки, висловлення, яка є пристойною і не зачіпає суспільну мораль, не є і не може бути підставою для цивільно-правової відповідальності, оскільки це порушувало б ст. 54 Конституції України. Встановлено, що оскаржувальна характеристика на [PERSON] була надана відповідачем [PERSON] на законну вимогу дільничного інспектора Соломянського РУГУ МВС України в м.Києві в межах розслідування кримінальної справи за заявою [PERSON] про порушення кримінальної справі відносно [PERSON] та [PERSON] за ст. 15, 155 КК України. З копії постанови Соломянського районного суду м.Києва від 28.12.2009 року вбачається, що постанова Соломянського РУГУ МВС України в м.Києві про відмову в порушенні кримінальної справи неодноразово скасовувалася ( а.с. 96). З письмових пояснень [PERSON] від 28.05.2010 року вбачається, що згадана характеристика містила в собі виключно інформацію про те, як зарекомендував себе мешканець будинку [PERSON] у побуті, відносинах з сусідами та ОСББ «Євродім» та відображає особисте бачення людських якостей , характеру , поведінки та персональний досвід відносин, який склався безпосередньо при спілкуванні з [PERSON] . Ст.47-1 Закону України Про інформацію передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання,що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів,зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , колишній голова ОСББ «Євродім» підтвердив обставини викладені у характеристиці на позивача щодо його особистих та моральних якостей , як людини та фахівця. Також підтвердив факт надання позивачу чистих бланків документів ОСББ «Євродім» та його дії, як представника ОСББ «Євродім», які на думку свідка були вчинені не в інтересах ОСББ «Євродім». Суд вважає, що наявні у характеристиці від 11.12.2008 року вислови та висновки , які просить спростувати позивач, є оціночними судженнями про певні події, бачення людських якостей , характеру поведінки та причинно-наслідкий звязок між певними подіями та поведінкою позивача, право на які гарантоване законом та які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Суд вважає, що відповідач виклав відомі йому факти та обставини, за чим йшов аналіз цих фактів, на підставі яких було зроблено висновок, який стосувався цих фактів, тобто є його оціночним судженням. До того ж суд вважає, що вказані вище вислови відповідача викладені у виразах, прийнятих у спілкуванні людей та не містять образливих слів для позивача. Що стосується посилань про те, що позивач не обирався загальними зборами ОСББ «Євродім» до складу правління та не є заступником голови правління з точки зору чинного законодавства не можуть вважатися такими, що порочить честь та гідність позивача, з огляду на викладене вище. За таких обставин, суд вважає, що доводи Позивача про те, що Відповідачі, надавши дільничному інспектору Соломянського РУГУ МВС України в м.Києві [PERSON] характеристику від 11.12.2008 року, цим поширили недостовірну інформацію відносно позивача , викладену вище та порушили його права є безпідставними. Відповідно до п. 3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Суд вважає ,що обставини, які викладені в характеристиці від 11.12.2008 року не порочать честь та гідність позивача. Аналізуючи викладене вище, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в цій частині. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних, зокрема фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.п. 4, 5, 9 постанови ПВСУ від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" позивач має навести у заяві, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачем не доведено неправомірність дій Відповідачів, наявність причинного звязку між діями Відповідачів та завданою моральною шкодою, а тому доводи Позивача про заподіяння йому моральної шкоди суд відхиляє. Крім того, цивільно-правова відповідальність за заподіяну моральну шкоду не може наступити по відношенню до відповідачів, тому що відсутні ознаки цивільного правопорушення. З огляду на викладене вище, суд, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог повністю. На підставі статті 34,40,54 Конституції України, ст..10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, Законом України «Про інформацію», ст.23, 275, 277, 1167 Цивільного кодексу України, Постанов Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

Outcome: dismissed