Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-11 00:00:00

Позивач в своїй заяві зазначає, що він з сімєю проживає у власному будинку в с.Кропивник Долинського району Івано-Франківської області, де в його користуванні знаходиться город батьків його дружини, що розташований в урочищі «Потоки» даного села. По сусідству з ним проживає відповідач [PERSON], який конфліктує з більшістю сусідів через земельні спори. На початку весни 2010 року він з деревяних лат встановив огорожу земельної ділянки, однак [PERSON] її пошкодив, мотивуючи це тим, що там колись проходила стежка. З цього приводу він звернувся до [PERSON], який підтвердив, що це дійсно він порізав на паркані лати. Про даний факт він повідомив Долинський В УМВС України в Івано-Франківській області і за результатами перевірки 05.05.2010 року в порушенні кримінальної справи відносно відповідача було відмовлено та рекомендовано йому звернутися до суду за захистом порушених прав. Після цього на підставі його звернення сільською радою було створено комісію, яка 23.12.2010 року склала акт, затверджений сесією Кропивнянської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, згідно якого відповідачу заборонено проходити через його земельну ділянку за вищевказаною адресою. Однак, відповідач дане рішення ігнорує та продовжує розгороджувати паркан і ходити через його земельну ділянку, чим створює йому та його сімї перешкоди у користуванні цією ділянкою. Своїми протиправними діями [PERSON] завдав йому матеріальну та моральну шкоди, а саме: встановлення деревяної огорожі та вартість його роботи він оцінює в розмірі 100,00 грн. Моральна шкода полягає в тому, що він тривалий період часу позбавлений можливості правомірно і на власний розсуд користуватись своєю земельною ділянкою, через що не може спокійно працювати, втратив сон, постійно відчуває головні та серцеві болі. Розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди оцінює в 3000,00 грн. На підставі наведених фактів вважає дії відповідача протиправними, а тому звернувся в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити, постановити рішення, яким усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що розташована в урочищі «Потоки» с.Кропивник Долинського району Івано-Франківської області, зобовязавши [PERSON] не ходити по цій ділянці та не створювати по ній стежки, встановити на даній земельній ділянці огорожу довжиною 90 см, яку він розібрав, а також стягнути з відповідача відшкодування завданої йому матеріальної шкоди в розмірі 3\~000, 00 грн та всі судові витрати, повязані з розглядом даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення йому рекомендованого поштового відправлення. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 152 ч.2 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав ні землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою № 229 від 25.02.2011 року, виданою виконавчим комітетом Кропивнянської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 11), земельна діл: урочищі «Потоки» знаходиться у користуванні [PERSON] з 1993 року. З акту від 23.12.2010 року, що складений комісією Кропивнянської сільської ради (а.с. 8), вбачається, що земельна ділянка, розташована в урочищі «Потоки» між присадибними ділянками [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно рішення сесії Кропивнянської сільської ради від 25.12.1993 року надана [PERSON], яку останній обгородив деревяним парканом, частину якого [PERSON] відрізав, зробивши стежку вздовж городу, довжиною 32 м. Дидяк Л.І. неодноразово був попереджений про те, що через земельну ділянку не проходить стежка, але він продовжує ходити, пояснюючи це тим, що це батьківська земля, де він народився, виріс і тому ходить через дану земельну ділянку. На підставі вищенаведеного було запропоновано даний акт розглянути на черговій сесії і винести відповідне рішення. Згідно рішення Кропивнянської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області «Про затвердження акту земельної комісії» № 18-2/2010 від 26.12.2010 року (а.с. 7), [PERSON] заборонено ходити через земельну ділянку [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує рішення сесії Кропивнянської сільської ради та продовжує ходити через вказану земельну ділянку, якою користується [PERSON], про що ствердив позивач. При таких обставинах суд приходить до висновку, що [PERSON] є належним користувачем земельної ділянки, що розташована в урочищі «Потоки» с.Кропивник Долинського району Івано-Франківської області, а [PERSON] чинить йому перешкоди в користуванні цією ділянкою. Тому даний позов слід задоволити частково, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що розташована в урочищі «Потоки» с.Кропивник Долинського району Івано-Франківської області, якою користується [PERSON], зобовязавши [PERSON] не ходити по цій ділянці та не створювати по ній стежки, встановити на даній земельній ділянці огорожу, довжиною 90 см, яку він розібрав. При цьому слід стягнути з відповідача на користь позивача 500,00 грн. відшкодування завданої йому моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що в звязку з неправомірними діями відповідача позивач тривалий період часу позбавлений можливості правомірно і на власний розсуд користуватись своєю земельною ділянкою, через що не може спокійно працювати, втратив сон, постійно відчуває головні болі. При визначенні розміру відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з тривалості конфлікту, того факту, що відповідач не реагує ні на рішення сільської ради, ні органів міліції. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, то в її задоволенні слід відмовити, оскільки позивач не представив суду жодних доказів на підтвердження розміру завданої шкоди, а рішення суду не може грунтуватися на припущеннях. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 22,23,391,1166,1167 ЦК України, ст.ст. 95,152,158 Земельного кодексу України,

Outcome: approved