Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

В лютому 2011року [PERSON] звернувся в суд до [PERSON] з позовом про стягнення боргу за договором позики. Позивач вказував, що 10.04.2010 року уклав з відповідачкою договір позики, за яким передав [PERSON] 3000 доларів США, що еквівалентно 24000 грн., а відповідачка зобовязалась повернути позику частками у строк до 10.08.2010 року, про що написала письмову розписку. Відповідач відмовляється повертати борг у звязку з відсутністю коштів Посилаючись на наведені вище обставини і те, що [PERSON] не виконала взятих на себе зобовязань та борг не повернула, просив стягнути з відповідачки 24000 грн. боргу, що еквівалентно 3000 доларів США, 3% річних у сумі 360 грн., 5000 грн. моральної шкоди та 293,60 грн. судового збору і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судове засідання позивач не зявився, а представник позивача підтримав позов і просила його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка позов визнала частково та суду пояснила, що дійсно 10.04.2010р. вона написала розписку про те, що взяла у [PERSON] 3000 доларів США та зобовязалась повернути їх частками до 10.08.2010 року. Однак не змогла їх віддати повністю, а тільки частково, віддавши йому 3120 грн., тому її борг складає не 24000 грн., а 20880 грн. Вважає, що в порушення вимог діючого законодавства, договір позики між ними укладався у доларах і ця сума не містить еквівалента у гривнях, також необгрунтованою є вимога позивача про стягнення з неї 3% річних у сумі 360 грн. т.я. він не врахував вже повернутої суми та заперечує проти задоволення вимог про стягнення з неї моральної шкоди у розмірі 5000 грн., через те, що вони необгрунтовані та без доказові. Вислухавши думку сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10.04.2010 року між сторонами був укладений письмовий договір позики, на підставі якого позивач надав відповідачці позику у розмірі 3000 доларів США, що еквівалентно 24000 грн., а остання зобовязалась повернути грошові кошти частками в термін до 10.08.2010 року. Взяті на себе зобовязання [PERSON] виконав повністю, надавши відповідачу обумовлені кошти, що обєктивно підтверджується оригіналом розписки, написаної [PERSON] Разом з тим, відповідачка не виконала умови договору та своєчасно не повернула в обумовлений строк усієї суми позики, а тільки частково у сумі 3120 грн., тому заборгованість за договором позики складає 20880 грн. Згідно ч.І ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має бути виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, а на підставі норм ст. 836 ЦК України якщо після припинення договору позичальник не повертає річ, позикодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків. На підставі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Ця сума в даному випадку складає 313,20 грн. (20880 х 3%: 12x6), яка і підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення 5000 грн. моральної шкоди, то суд вважає, що в цій частині позову треба відмовити оскільки ст.ст.625, 1050 ЦК України, які визначають наслідки порушення договору позики, не передбачають відшкодування моральної шкоди. Вказаний договір позики також не передбачав такої умови. Ствердження відповідачки щодо порушення законодавства України, оскільки в розписці зазначена валюта, а не грошова одиниця України - гривня і відсутні дані про еквівалент вказаних сум не відповідає дійсності, оскільки відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до довідки банку курс Національного Банку України складав: за 1 доллар США- 8 грн., тому сума боргу складає в еквіваленті до гривні 24000 гривень ( 3000 дол. США х 8 грн = 24000 грн.). На підставі викладеного підлягає задоволенню сума боргу у розмірі 21193,20 грн. (20880+313,20). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 211,93 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 331,93 гривень. На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial