Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Акціонерний комерційний банк «Укрсоцбанк», який загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» на вимогу Закону України «Про акціонерні товариства» 16 квітня 2010 року перейменований на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який є правонаступником першого, звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості за Договором кредиту № 2007/13-2.06/547 від 15 серпня 2007 року в розмірі 1 220 727,09 гривень, а також судових витрат в сумі 1 820,00 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, загальною площею 1,40 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, Холоднобалківська сільська рада, ділянка № 425, відповідно до Іпотечного договору від 15 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 14660 та договором до договору іпотеки (надалі «Договір до договору іпотеки») від 1 квітня 2008 року, за реєстровим № 4971. Представник позивача посилається на те, що відповідачка [PERSON] не виконує взятих на себе зобовязань за кредитним договором в частині погашення кредиту та відсотків за користування кредиту, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість по простроченому кредиту в розмірі 121 455,59 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20 січня 2010 року становить 972 312,73 гривень, за простроченими процентами за використання кредиту 21 830,87 доларів США, що за курсом НБУ становить 174 767,03 гривні. В ході розгляду справи [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з зустрічним позовом про визнання недійсними Договору кредиту №2007/13-2.06/547 від 15 серпня 2007 року, Іпотечного договору від 15 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 14660 та договору від 1 квітня 2008 року до договору іпотеки від 15 серпня 2007 року, за реєстровим № 4971, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ПАТ «Укрсоцбанк» порушив вимоги ст. 524, ч.2 ст. 533 ЦК України, ст. 99 Конституції України, ст. 35 Закону України «Про національний банк України» та ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», відповідно до яких грошовою одиницею України є гривня, а резиденти України мають здійснювати розрахунки між собою в національній валюті України гривні. У судовому засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» просив суд вимоги за первісним позовом задовольнити в повному обсязі з посиланням на обґрунтування, що викладене в позовній заяві та відмовити у задоволені зустрічних позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом та задовольнити вимоги за зустрічним позовом. Не заперечував щодо наявності заборгованості за Договором кредиту. У судовому засіданні встановлено, що між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 15 серпня 2007 року було укладено Договір кредиту № 2007/13-2.06/547, відповідно до якого АКБ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в сумі 137 500,00 доларів США з порядком повернення кредиту, передбаченим п.1.1. Договору кредиту та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості до 14 серпня 2017 року або достроково у випадках, передбачених Договором кредиту. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, між позивачем, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (надалі «Іпотекодавці») 15 серпня 2007 року укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавці передали позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею 1,40 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, Холоднобалківська сільська рада, ділянка № 425. Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 14660. 1 квітня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та іпотекодавцями укладено договір до договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4971. Свої зобовязання, визначені п. 3.1.1. Договору кредиту АКБ «Укрсоцбанк» виконано належним чином в повному обсязі: на імя [PERSON] відкрито позичковий рахунок в Одеській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» та надано суму кредиту готівкою. З листопаду 2008 року [PERSON] не виконуються умови кредитного договору порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів. Згідно з пунктом 4.5. Договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) [PERSON] зобовязань, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. Договору кредиту протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно [PERSON] зобовязана протягом одного робочого дня погасити кредит та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (пеню і штраф). Пункт 4.2. Договору кредиту передбачає, що у випадку прострочення [PERSON] строків сплати процентів, визначених кредитним договором, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених кредитним договором, [PERSON] сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобовязань. Пункт 4.3. Договору кредиту передбачає, що у випадку порушення [PERSON] вимог пунктів 3.3.2 - 3.3.16. договору кредиту, вона зобов`язаний сплатити АКБ «Укрсоцбанк» штраф в розмірі 3% від суми кредиту, визначеного п. 1.1. Договору кредиту. Неналежне виконання взятих на себе зобовязань [PERSON] призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 20 січня 2010 року складає 1 220 727,09 гривень, з яких: заборгованість за Кредитом 121 455,59 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20 січня 2010 року становить 972 312,73 гривень; заборгованість за процентами за використання Кредиту 21 830,87 доларів США, що за курсом НБУ становить 174 767,03 гривень; розмір пені 5 074,59 долари США, що за курсом НБУ становить 40 624,65 гривень; штраф за порушення умов Договору кредиту 4 125,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 33 022,69 гривні. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає задоволенню в повному обсязі, а у задоволені зустрічного позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93 Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом; генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання; індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Представник [PERSON] наполягав на тому, що кредитний договір, іпотечний договір та договір до іпотечного договору мають бути визнані недійсними, оскільки АКБ «Укрсоцбанк» не отримував індивідуальної ліцензії для надання резидентам кредитів в іноземній валюті. Відповідно до статті 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього ж Декрету. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують такі операції. Відповідно до п.п. в), г) ч.4 ст. 5 Декрету індивідуальної ліцензії потребують, в тому числі, операції щодо: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Відповідно до пункту 2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене постановою Правління НБУ № 275 від 17 липня 2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 року за № 730/5921), за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: - неторговельні операції з валютними цінностями; - операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; - ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; - залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; - залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; - інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. Представником ПАТ «Укрсоцбанк» надані суду копії банківської ліцензії № 5 від 29 грудня 2001 року, дозвіл № 5-2 від 29 липня 2003 року, додаток до дозволу № 5-2 від 29 липня 2003 року, дозвіл № 5-3 від 21 вересня 2009 року, додаток до дозволу № 5-3 від 21 вересня 2009 року. З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Щодо вимог підпункту "в" пункту 4 статті 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до пункту 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Тому при розгляді спорів про визнання недійсними договорів про надання кредиту в іноземній валюті судам треба враховувати, що у випадку наявності у банку відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України, здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України. Судова практика в Україні, яка склалася судами з розгляду справ за аналогічних підстав (Постанова Вищого господарського суду України від 14 жовтня 2009 року № 24/43-09-1527, постанова Вищого господарського суду України від 18 листопада 2009 року № 9/70, та інші), свідчить про те, що банки мають право видавати кредити в іноземній валюті на підставі банківських ліцензій, дозволів на здійснення таких операцій. Згідно із п. 4.1. іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється, зокрема, за рішенням суду. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 33 ч. 1 Закону України «Про іпотеку», у разі не виконання або не належного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», п. 4.5.1. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду. Оскільки [PERSON] не доведено умов для визнання кредитного договору, іпотечного договору, договору до іпотечного договору недійсними, то підстави для задоволення його позовних вимог, відсутні. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності та справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити в повному обсязі. Вирішуючи даний позов, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved