Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] в якому вказує, що в серпні 2007 року [PERSON].В. за власні кошти було придбано автомобіль ВАЗ 21214, державний номерний знак [NUMBER] та причіп Пр ПА 004, державний номерний знак [NUMBER], які в послідуючому було зареєстровано на її ім'я. У зв'язку з тим, що відповідач є бувшим чоловіком позивача, а вона часто та на тривалий час виїжджає на роботу за кордон, то вона попросила його обслуговувати належний їй автомобіль та причіп і по необхідності допомагати на ньому дітям, на що він погодився. Для цього [PERSON] під час оформлення реєстраційних документів на вказані транспортні засоби вказала та записала в них відповідача, як особу, що має право керувати даним автомобілем та причепом. Після чергового приїзду із-за кордону, у 2009 році позивач з відповідачем посварились і вона попросила його повернути належні їй на праві власності автомобіль та причіп. Однак, відповідач повертати вказані речі відмовляється, тобто протиправно позбавив її права власності на автомобіль та причіп. Просить витребувати у [PERSON] автомобіль ВАЗ 21214, державний номерний знак [NUMBER] та причіп Пр ПА 004, державний номерний знак [NUMBER]. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому вказує, що спірними транспортними засобами він володіє на законних підставах, так як вони були придбані ним та [PERSON] в період спільного проживання і тому є спільною сумісною власністю подружжя, що підтверджує сама [PERSON] в своїй першій позовній заяві від 16 квітня 2010 року . З моменту придбання автомобіля та причіпа, тобто з 2007 року, він володіє та користується даними транспортними засобами, що підтверджує той факт, що дане майно вони купили разом з [PERSON] Спільне життя у них не склалось, тому виникла необхідність в поділі спільного майна подружжя. Вартість автомобіля марки ВАЗ 21214, державний номерний знак [NUMBER] відповідно до довідки [PERSON] «Укравтоваз »становить 61678 гривень, вартість причіпу легкового ПР ПА 004, державний номерний знак [NUMBER] становить 3500 гривень. Вважає за доцільне спільне майно поділити наступним чином: визнати за ним, [PERSON], право власності на 1\\2 автомобіля. Просить розділити спільне майно подружжя, визнавши за ним право власності на 1\\2 автомобіля марки ВАЗ 21214, державний номерний знак [NUMBER] та на 1\\2 причіпа легкового ПР ПА 004, державний номерний знак [NUMBER]; за [PERSON] право власності на 1\\2 автомобіля марки ВАЗ 21214, державний номерний знак [NUMBER] та визнавши за нею право власності на 1\\2 причепа легкового ПР ПА 004, державний номерний знак [NUMBER]. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] її позов підтримав, зустрічний позов [PERSON] не визнав і пояснив, що шлюб між сторонами розірвано 22.12.1999 року, а автомобіль та автопричіп придбано [PERSON] через 8 років, за кошти зароблені [PERSON] за кордоном, попередню заяву від 16.04.2010 р. написана від імені позивачки найнятим нею юристом, який невірно виклав надані позивачкою факти, в звязку з чим позовні вимоги в подальшому було змінено. Наявність у техпаспорті на автомобіль та автопричіп прізвища [PERSON] як особи , яка має право керування даним автомобілем не стверджує його права власності на нього та причіп. В 2009 році під час чергового приїзду із-за кордону [PERSON] та [PERSON] посварились і він відмовляється повернути належний їй автомобіль. [PERSON] та його представник [PERSON] позов [PERSON] не визнали, зустрічний позов підтримали і пояснили, що після розірвання шлюбу вони продовжували епізодично проживати разом . В 2001 році вона поїхала на роботу в Італію, а в 2002 році він також поїхав в Італію, де залишився нелегально працювати до 2007р., проживав із [PERSON] в одній квартирі , але не вважає це за нормальне життя, кожен зароблені ним гроші зберігав окремо. 6 400 євро він частинами передавав водіями автобусів на Україну на збереження своїй сестрі [PERSON] Потім він передзвонив сестрі , щоб та передала сину [PERSON] 6400 ЄВРО для купівлі автомобіля, оскільки той мав намір займатись бізнесом. У 2007р. [PERSON] приїжджала на Україну, вона продала АУДІ сина, який придбано за його кошти і за виручені кошти придбала ВАЗ 210214 та причіп. Він повернувся пізніше і у 2008 році і при реєстрації даних транспортних засобів [PERSON] його вписала в техпаспорт як особу яка має право керування даним автомобілем та користуватись причепом і знову поїхала за кордон. В подальшому [PERSON] змінив пояснення і повідомив, що із 1999р. він із [PERSON] спільно не проживав і спільного господарства не вів, а те що було в Італії на вважає за спільне життя. Він передзвонив сестрі , щоб та передала [PERSON] 6400 ЄВРО на покупку автомашини НИВА , на покупку вказаної автомашини гроші були спільні. Автомашину вона придбала за його усним дорученням. Просить визнати автомобіль марки ВАЗ 21214, державний номерний знак [NUMBER] та причіп ПР ПА 004, державний номерний знак [NUMBER] спільною власністю, визнати за ним право на ? спірного автомобіля та причепа. Суд, вислухавши осіб, беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов слід задоволити, в задоволенні зустрічного відмовити виходячи з наступного. 22.12.1999 року відділом РАЦС Тиврівського районного управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] актовий запис № 160, що стверджується ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу . 31.08.2007 р. [PERSON] у ТОВ «Джержман-Центр»придбала автомобіль Лада- 21214, загальною вартістю 43700 грн., що стверджується довідкою ТОВ «Джержман-Центр»та довідкою рахунок № 597069 від 31.08.2007 р. 08.04. 2008 року Немирівським МРЕВ ДАІ на ім»я [PERSON] видано свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки ВАЗ 21214, державний номерний знак [NUMBER] та причіпа Пр ПА 004, державний номерний знак [NUMBER]. Таким чином, на момент придбання спірного майна сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, а отже подружжям не були. Згідно ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка і чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Однак доказів спільного проживання сторін в період придбання спірного майна суду не надано. Доводи [PERSON] , що спірне майно придбано за спільні з [PERSON] кошти свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли. Так, свідок [PERSON] дав показання про те, що його батьки [PERSON] та [PERSON] розлучені . За кордон вони поїхали кожен окремо і приїхали також окремо, мама приїжджала в 2007, 2008р.р.., а батько в 2008 р., за кордоном вони проживали разом, однак мама мала свої гроші, а у батька свої , які він передавав на зберігання своїй сестрі [PERSON] На будівництво вони йому гроші передавали обоє. Батько через тітку- Коваль Н.М. дав йому 6400 євро для того, щоб він придбав автомобіль і міг займатись бізнесом. Кошти батько надав безповоротно, без будь-яких умов про їх повернення. За вказані кошти він придбав автомобіль АУДІ . На вказаному авто він скоїв ДТП і йому довелось брати кредит для відновлення пошкодженого ним автобуса та автомобіля ТАВРІЯ, а також оплатити вартість перебування автомашини на штрафмайданчику ДАІ. Після відновлення власного автомобіля АУДІ він дав доручення матері , яка на той час перебувала в Україні на продаж вказаного авто. За виручені кошти він погасив свої борги. АУДІ продали 31.08.2007р. за 4500 доларів США . Автомобіль ВАЗ 210214 та автопричіп мати придбала за свої особисті кошти, потім знову поїхала до Італії , а машину та причіп залишила у батька , щоб той допомагав йому на будівництві. Сідок [PERSON] дав показання про те, що із січня 2006 року бачив , що [PERSON] їздив на автомобілі КАМАЗ. [PERSON] у нього була автомашина АУДІ, потім приїхала [PERSON] колишня дружина [PERSON] і на її прохання він пригнав АУДІ на ринок , де вона із першого разу її продала. [PERSON] вона сама купила автомобіль НИВА , але за які кошти йому невідомо. Свідок [PERSON] дала показання про те, що її брат [PERSON] був на заробітках в Італії протягом п»яти років . Туди він їздив до жінки, з якою був розлучений. По частинах він передав їй шість тисяч чотириста євро, потім [PERSON] зателефонувала, щоб їхньому сину [PERSON] передати гроші , які були в неї на збереженні. Дані кошти вона [PERSON] передала особисто. За них він купив автомобілі АУДІ, яку розбив , а потім купив інший автомобіль . Після нього купив Ниву. Свідок [PERSON] показав, що його дядько [PERSON] передавав його матері [PERSON] гроші на зберігання. Дядько телефонував матері і [PERSON] забрав гроші. Саша забрав вказані гроші і купив собі [PERSON], яку розбив і продав. Саша також говорив ,що батько надсилав йому гроші , щоб купити інжектор на автомобіль. [PERSON] купив Ниву. Отже , з показань свідків [PERSON] , [PERSON] не вбачається , що спірний автомобіль Нива придбано саме за кошти виручені від продажу автомобіля [PERSON]. Свідок [PERSON] взагалі не підтверджує за чиї кошти було придбано спірний автомобіль. Крім того, свідок [PERSON] зазначив, що за виручені від продажу автомобіля [PERSON] кошти було погашено його борги. Автомобіль Нива придбано за кошти [PERSON] Крім того , кошти на автомобіль [PERSON] [PERSON] надано безповоротно. Доказів про надання даних коштів на інших умовах суду не надано. Слід зазначити , що пояснення самого [PERSON] є суперечливими , стверджуючи , що спірне майно придбано за спільні кошти, одночасно він пояснює , що після розірвання шлюбу спільного бюджету з [PERSON] вони не мали, спільного господарства не вели. Сам по собі запис в реєстраційних документах про право [PERSON] на керування спірним майном не стверджує факту спільного проживання сторін. Крім того, питання про встановлення факту проживання однією сім»ю на момент придбання спірного майна [PERSON] не ставить. За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права та обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує пропорційно до розміру задоволених позовних вимог . Витрати [PERSON] на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу складають 120грн., судовий збір 200грн., що стверджується квитанціями, які підлягають стягненню.

Outcome: approved