Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, загальною площею 0,3100 га, по вулиці Гагаріна, 54 в селі Княжичі Броварського району Київської області, з якої 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та 0,0600 га для ведення особистого селянського господарства. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримав й просив його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району представника не направила. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений у встановленому цивільним процесуальним законодавством України порядку. До суду надійшло клопотання від сільського голови [PERSON] від 02 березня 2011 року № 129 (а.с.89) про визнання позову й про розгляд справи у відсутність представника сільської ради. У судове засідання третя особа: управління Держкомзему у Броварському районі Київської області представника не направило. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлене у встановленому законом порядку. До суду надійшло письмове клопотання від начальника управління Держкомзему в Броварському районі про розгляд справи у відсутність представника цієї третьої особи (а.с. 75, 95). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані у судовому засіданні докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області від 27 березня 2008 року № 1601 (19-V) передано [PERSON] безоплатно у власність земельні ділянки, загальною площею, 0,3100 га: з них земельна ділянка, площею 0,2500 га, - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та земельна ділянка, площею 0,0600 га, для ведення особистого селянського господарства (рілля) в селі Княжичі Броварського району по вулиці Гагаріна, 54, за рахунок земель, які перебувають у її постійному користуванні (а.с.74). 02 лютого 2010 року [PERSON] померла (а.с.88). Як вбачається із витребуваної у Броварській районні нотаріальній конторі Київської області завіреної копії спадкової справи № 398/2010 до майна [PERSON], яка померла 02 лютого 2010 року (а.с. 57-65) її спадкоємцем за заповітом є [PERSON]. Із повідомлення сільського голови [PERSON] сільської ради [PERSON] від 02 березня 2011 року № 129 та повідомлення Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 03 березня 2011 року № 783/01-16 видно, що заповіт від 12 червня 2000 року № 234, який складено [PERSON] на імя [PERSON] не змінювався та не скасовувався (а.с. 89, 98). У судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2009 року на імя [PERSON] було виготовлено: - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 700653 (земельна ділянка, площею 0,0628 га, по вулиці Гагаріна у селі Княжичі для ведення особистого селянського господарства (а.с.122); - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 700652 (земельна ділянка, площею 0,2500 га, по вулиці Гагаріна, 54 в селі Княжичі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.123). Згідно із довідкою приватного підприємства «Земельно-архітектурне бюро «Меридіан» від 16 березня 2011 року № 26 (а.с.103) за заявою [PERSON] від 24 грудня 2008 року це підприємство виготовило державні акти право приватної власності на земельні ділянки та передало їх до управління Держкомзему у Броварському районі Київської області. З повідомлення управління Держкомзему у Броварському районі Київської області від 16 березня 2011 року № 420 (а.с.106) видно, що в цьому управлінні відсутня інформація щодо виготовлення [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Гагаріна, 54. З повідомлення Броварського районного відділу ДП «Центр державного земельного кадастру» від 19 жовтня 2010 року № 2938 (а.с.16) видно, що Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом статей 78, 116 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 1 статті 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність, із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права [PERSON] щодо успадкування земельних ділянок, які належали [PERSON], що померла 02 лютого 2010 року, підлягають захисту, оскільки за життя вона не встигла одержати державні акти на право власності на земельні ділянки, які хоча й були виготовлені за її життя, проте не були їй видані у встановленому чинним законодавством України порядку.

Outcome: approved