Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в Бережанський районний суд Тернопільської області із позовом до Тернопільської філії Закритого акціонерного товариства ПриватБанк із вимогами зобовязати відповідача подати в суд рішення, на підставі якого без відома позивачки знімаються кош.ти з карткового рахунку; зобовязати відповідача повернути позивачці на її поштову адресу грошові кошти соціальної допомоги в сумі 3620,00 грн. В подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги, де просила суд стягнути на її користь з відповідача [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] ПриватБанк в особі Тернопільської філії публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк неправомірно зняті з її карткового рахунку 3620,00 грн. її соціальної допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку та понесені нею судові витрати в розміріі 120,00 грн на інформаційно-технічне забезпечення діяльності Бережанського районного суду Тернопільської області. В обгрунтування заявлених вимог посилалася на те, що як мати дитини, народженої 03 липня 2008 року, вона отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на картковий рахунок, відкритий у відповідача. В березні 2010 року виявила відсутність коштів на такому банківському рахунку. Всього було списано із згаданого рахунку 3620,00 грн соціальної допомоги. З пояснень відповідача дізналася, що кошти соціальної допомоги відповідач автоматично забирає з її рахунку на погашення якогось кредиту. Вважає дії відповідача незаконними. В судове засідання позивачка не зявилася, подала суду письмову заяву про підтримання в повному обсязі заявлених позовних вимог і їх задоволення в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, був належним чином повідомленим про час та місце розгляду згаданої справи в суді, подав письмові заперечення проти позову і письмове клопотання про розгляд та вирішення справи без участі представника відповідача. В обгрунтування заперечень послався на те, що між ПиватБанком та позивачкою було укладено Договір від 03 грудня 2008 року, що складався із заяви клієнта, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Позивачка підписала договір, також своїм підписом ствердила, що погодилася із Умовами та Правилами надання банківський послуг. Згідно п.6.5, п. 6.6 Умов і правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною угоди із позивачкою, клієнт (позивачка) зобов'язаний погашати заборгованість за кредитами, відсотками за його користування, за перевитрату кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. В разі невиконання зобов'язань за Договором , на вимогу [PERSON] виконати зобовязання з повернення кредиту ( в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплаті зинагороди [PERSON]. Згідно п.4.6 Умов, клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів зі своїх рахунків, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті [PERSON] за Договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з карткового рахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в розмірах визначених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту карткового рахунку, банк здійснює списання коштів у грошовій одиниці України. В позивачки є заборгованість перед відповідачем по кредитних угодах, укладених із ПриватБанком. Оскільки позивачка була ознайомлена з умовами договору та надала згоду на списання коштів з карткового рахунку для погашення заборгованості за користування кредитом, вважають позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяву позивачки та письмові заперечення проти позову відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до повного задоволення, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно до 629, ч.1 ст. 631 ЦКУ України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обовязок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги звязку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо.) Згідно ст. 1071 Гпави 72 ЦК України, [PERSON] може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Гоошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. Відповідно до ст. 1074 Глави 72 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно із ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, які повязані із порушенням їх прав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] у відповідності до Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми отримує від держави соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Для отримання такого виду соціальної допомоги позивачка 03 грудня 2008 року уклала із Бережанським відділенням Тернопільської філії Закритого акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (далі [PERSON]) в особі його керуючого [PERSON] договір про відкриття і обслуговування карткового рахунку соціальної картки №- 46270811735229358 ( соціальні виплати). Зазначені факти та обставини стороною відповідача не заперечено. Умовами вищезгаданого договору не було передбачено право на зняття [PERSON] коштів на які б то не було цілі, окрім отримання Клієнтом готівкою соціальних виплат. Як вважає суд, картка Про відкриття і обслуговування картрахунку соціальної карти надається для цілеспрямованих виплат, чинним законодавством України не передбачено права [PERSON] вчиняти будь-які стягнення і такого виду банківського рахунку. В порушення зазначених положень договору про обслуговування карткового рахунку соціальної картки, норм ст. 1071 ЦК України, за відсутності письмового розпорядження позивачки, [PERSON], без передбачених законм підстав, самовільно зняв та обернув на свою користь із належних позивачці соціальних виплат грошові кошти в розмірі 3620,00 грн. Стороною відповідача факти зняття з карткового рахунку соціальної картки коштів соціальної допомоги належної позивачці в розмірі 3620,00 грн. не заперечено. Як вважає суд, такі дії відповідача [PERSON] суперечать нормам укладеного із позивачкою договору про обслуговування рахунку з отримання соціальної допомоги і чинному в Україні законодавству, оскільки предмет спору грошові кошти, які мають статус соціальної виплати, є власністю позивачки і згідно ст. 41 Конституції України, позивачку не може бути позбавлено права володіти, користуватися і розпоряджатися таким видом власності, без передбачених законом підстав. Право приватної власності є непорушним згідно норм статті 321 ЦК України. Також, як встановлено судом, позивачка зверталася до відповідача [PERSON] із вимогами повернути їй незаконно утримані з неї кошти соціальної допомоги, однак у відповідь на свої звернення отримала відповідь відповідача про правомірність його дій та фактичну відмову у поверненні їй коштів соціальної виплати . Згідно пункту 22.11 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні №-2346-111 від 05 квітня 2001 року, сума переказу, що обліковується в банку, який обслуговує отримувача до настання дати валютування не може бути обєктом примусового списання, що застосовується до отримувача. Стороною відповідача не надано суду в обгрунтування заперечень проти позову доказів про письмове розпорядження позивачки про списання із згаданого рахунку соціальної картки грошових коштів, які мали статус соціальної виплати ; не представлено судових рішень, на підставі яких мало б відбутися таке списання; не представлено жодних додаткових угод, які б прямо стосували такого виду списання; не представлено жодних доручень позивачки на такий вид списання. Посилання сторони відповідача про наявність заборгованості позивачки перед відповідачем [PERSON] за кредитними угодами, на підставі яких і було проведено згадане списання коштів соціальної виплати, суд вважає необгрунтованими і такими, що суперечать нормам чинного законодавства України. При таких встановлених обставинах справи і перевірки наявними доказами, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] і можливість їх задоволення в повному обсязі Згідно ч.1, ч.З ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної або відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, її вимоги судом визнано підставними в повному обсязі, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за заявленими позовними вимогами в розмірі 51,00 гривень. Також, оскільки позивачкою при поданні позову до суду сплачено витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120,00 грн., її позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то такі понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі наведеного та

Outcome: approved