Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-23 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору. Свої вимоги обгрунтовує тим, що разом із відповідачами є співвласницею жилого будинку №2, розташованого по вул. 5 Лінія в м. Миколаєві. 18.07.2009 року було укладено договір про порядок розпорядженням спільним майном, згідно до якого було виділено: [PERSON] кімната - 5,9кв.м., коридор, гараж, земельна ділянка у відповідно до плану; [PERSON] - кімнату - 15 кв.м., коридор, земельну ділянку у відповідно до плану; [PERSON] - кімнату - 12,6 кв.м, земельну ділянку у відповідно до плану, тамбур - 3,6 кв.м, сарай - 6,8 кв.м., погріб - 14,9 кв.м.. Посилаючись на те, що відповідачі порушують вимоги Договору, тобто без погодження з нею, почали будівництво на території садиби, яка є спільною частковою власністю, просила суд розірвати вказаний Договір, заборонити відповідачам виконувати будівельні роботи та привести в у відповідність з планом територію спірної садиби. В свою чергу відповідачі подали зустрічну позовну заяву до [PERSON] в якій просили визнати дійсним Договір про порядок розпорядження спільним майно, що складається з частини жилого будинку №2, що розташований по вул.. 5 Лінія в м. Миколаєві та надвірних будівель до нього, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]І від 18.07.2009р.. Ухвалою суду зустрічна позовна заява залишена без розгляду. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила розірвати Договір про порядок користування спільним майном. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.06.2009 року були визначені частки в праві спільної часткової власності на жилий будинок №5 з господарськими будівлями та спорудами по вул. 5 Лінія в м. Миколаєві та складають за [PERSON] - 66/100 частки, за [PERSON] - 11/100 частки, за [PERSON]А - 6/100 частки, за [PERSON] - 6/100 частки, за [PERSON] - 11/100 частки житлового будинку. 18 липня 2009 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про порядок розпорядження спільним майном, а саме житловим будинком №2 по вул. 5 Лінія в м. Миколаєві відповідно до якого було виділено: [PERSON] кімната - 5,9кв.м., коридор, гараж, земельна ділянка у відповідно до плану; [PERSON] - кімнату -15 кв.м., коридор, земельну ділянку у відповідно до плану; [PERSON] - кімнату - 12,6 кв.м, земельну ділянку у відповідно до плану, тамбур - 3,6 кв.м, сарай - 6,8 кв.м., погріб - 14,9 кв.м.. Як вбачається з матеріалів справи, Гавриш Б.1. на час укладання договору та на теперішній час не є співвласником спірного жилого будинку, оскільки не оформив право власності в порядку встановленому законом. Відповідно до приписів ст.ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що відповідачі на теперішній час користуються не тільки тими житловими кімнатами, що обумовлені в договорі про порядок розпорядження спільним майном, але й проводять будівництво на території садиби, яка є спільною частковою власністю. Таким чином, дослідивши усі докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає вимоги позивачки обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved