Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просять постановити рішення, яким визнати за ними право спільної сумісної власності в порядку спадкування за законом на 1/4 квартири [ADDRESS] за кожним. Позивачі посилаються на те, що вони проживали в [INFO] разом з їх матірю [PERSON], яка померла 21 липня 2006 року. Після смерті матері вони залишилися проживати в зазначеній квартирі, фактично прийняли спадщину та подали до державної нотаріальної контори відповідні заяви про прийняття спадщини. Вони стверджують, що відповідач [PERSON] є їх братом по лінії батька, однак він не може бути спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки вона не є його матірю. [PERSON] та [PERSON] відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2007 року є власниками квартири [ADDRESS] в рівних долях кожний, тобто по 1/2 квартири. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 зазначеної квартири, оскільки позивачі фактично прийняли спадщину, вони просять визнати за ними право власності на спадкове майно. Відповідач та його представник позов не визнали, заперечували проти його задоволення та надали зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] та Третьої одеської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних стосунків, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу народилось троє дітей: [PERSON], [PERSON] та він [PERSON]. 21 липня 2006 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 квартири [ADDRESS]. [PERSON] звернувся до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в видачі Свідоцтва про прийняття спадщини за законом у звязку з тим, що в свідоцтві про його народження прізвище матері вказано «Каденець», а у свідоцтві про смерть «Нечипоренко». Також [PERSON] посилається на те, що вони ніколи не цікавились чому і коли мати змінила прізвище, не знали, що це має якесь значення. Він вважає, що в період з 1939 по 1943 роки вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який є їх батьком, а при зміні паспорту у 90-х чи 2000-их роках у звязку з тим, що батько загинув на фронті вона могла перейти на своє дошлюбне прізвище. Посилаючись на викладене [PERSON] просить встановити факт того, що він є рідним сином [PERSON], померлої 21 липня 2006 року, визнати за ним право власності на 1/6 квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Вислухавши пояснення позивачів, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом підлягає частковому задоволенню, а позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та Третьої одеської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 21 липня 2006 року померла [PERSON], про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зроблено відповідний актовий запис № 6745. Відповідно до свідоцтв про народження, копії яких наявні в матеріалах справи, матірю [PERSON] та [PERSON] є [PERSON]. 29 березня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів на імя [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру № 21 будинку № 22 «А»по проспекту Г.Дімітрова в м. Одесі. Згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2007 року встановлено, що частки [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] рівні та складають по 1/2 вказаної квартири. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 квартири [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом, отримують право власності на спадщину почергово, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 1994 року по цивільній справі № 2-799 за 1994 рік за заявою [PERSON] про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах в період з 1936 по 1944 роки. Також зазначеним рішенням суду встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є троє дітей, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. При цьому із вказаного рішення вбачається, що цей факт сторони, на той час не оспорювали, крім того, [PERSON] надавала пояснення суду, згідно з якими в неї є два рідних брата, [PERSON], який народився в 1939 році та [PERSON], який народився в 1939 році. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд вважає доведеним факт родинних відносин між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк в шість місяців з дня відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом цього строку не надав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Із наданої Третьою одеською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи № 21/2007 від 12 січня 2007 року вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 21 липня 2006 року звернулися [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зазначені заяви були подані [PERSON] 12 січня 2007 року, [PERSON] та [PERSON] 17 січня 2007 року, тобто до закінчення строку подачі заяви про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], померлої 21 липня 2006 року, які в передбачений законодавством строк заявили про прийняття спадщини після смерті матері, не заявляли про відмову від прийняття спадщини та не відкликали цю заяву, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності та справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial