Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

В березні 2011 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ВАТ КБ Надра (далі Банк) про повернення банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог вказував, що він відкрив банківський рахунок № 968834 «Моє майбутнє»у відділенні № 1 ПАТ КБ Надра. Термін дії договору закінчився 10 березня 2011 року, після чого позивач звернувся в банк з вимогою повернути йому вклад, однак йому в цьому було відмовлено. Зазначеними неправомірними діями відповідач заподіяв йому моральну шкоду, на відшкодування якої просив стягнути 5000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в надісланих на адресу суду письмових заперечення зазначив, що Постановою Правління Національного банку України № 59 від 10.02.2009 року у ВАТ КБ Надра було призначено тимчасову адміністрацію строком на один рік до 10 лютого 2010 року, а в подальшому постановою цього ж Банку № 452 від 05.08.2009 року було продовжено термін дії мораторію на задоволення вимог кредиторів на цей же строк до 10 лютого 2010 року. Посилаючись на положення частини 3 ст. 85 Закону України Про банки і банківську діяльність , вказівки, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідач просить відмовити в позові, а справу розглянути у відсутності представника банку. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Постановою правління Національного банку України (далі НБУ) від 10 листопада 2009 року № 59 у ВАТ КБ Надра з 10 лютого 2009 року призначена тимчасова адміністрація НБУ строком на один рік. Згідно з вказаною постановою з метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану ВАТ КБ Надра введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на шість місяців з 10 лютого 2009 року до 10 серпня 2009 року, а в подальшому мораторій було продовжено до 10 лютого 2010 року. Діюча на час укладення депозитного договору ч. 2 ст. 85 Закону України Про банки і банківську діяльність визначала, що мораторій на задоволення вимог кредиторів поширюється на зобов'язання, строки виконання яких настали до призначення тимчасової адміністрації. Судом встановлено, що між ВАТ КБ Надра (правонаступником якого є ПАТ «Надра») в особі відділення № 1 філії ПАТ КБ «Надра»Хмельницького РУ та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) від 26 квітня 2008 року № 395993 на вклад в сумі 20 000 грн., зі сплатою 16,5 % річних, які вкладник [PERSON] вніс на депозитний рахунок Банку. Строк дії вкладу 12 місяців від дати надходження вкладів на вкладний рахунок. В подальшому, 10 листопада 2009 року між ВАТ КБ Надра (правонаступником якого є ПАТ «Надра») в особі відділення № 1 філії ПАТ КБ «Надра»Хмельницького РУ та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору банківського вкладу від 26.04.2008 року, яким було продовжено дію договору до 10 березня 2011 року. 10 березня 2011 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернення вкладу, проте до цього часу вклад не повернуто. Згідно з поточним звітом кошти банківського вкладу були перераховані на поточний рахунок позивача № 79206208, і станом на 13.04.2011 року їх сума становить 29 403 грн. 59 коп., проте банк кошти не повертає Ці обставини підтверджуються: договором № 395993 строкового банківського вкладу (депозиту) від 26 квітня 2008 року , додатковою угодою до цього договору від 10 листопада 2009 року, поточним звітом Банку за операціями по поточному (картковому рахунку) на ім'я позивача станом на 29 березня 2011 року, згідно якого на рахунку № 79206208 наявні кошти в розмірі 29401 грн. 48 коп., поточним звітом Банку за операціями по поточному (картковому рахунку) на ім'я позивача станом на 13 квітня 2011 року, згідно якого на рахунку № 79206208 наявні кошти в розмірі 29 403 грн. 59 коп., заявою позивач про видачу банківського вкладу від 10 березня 2011року, відповіддю Банку на заяву від 20.03 2011 року. Оскільки строк виконання зобов'язання Банку перед позивачем настав після призначення тимчасової адміністрації 10 березня 2011 року, мораторій на задоволення вимог позивача відповідно до вимог ч. 2 ст. 85 Закону України Про банки і банківську діяльність не поширюються. А тому Банк зобов'язаний був повернути позивачу вклад згідно його вимоги в сумі 29 401 грн. 48 коп. (виходячи із принципу диспозитивності, оскільки саме такий розмір підтримав позивач). Задовольняючи вимоги позивача в цій частині, суд також приймає до уваги, що на час звернення позивача з вимогою до Банку про повернення вкладу, строк дії мораторію на задоволення вимог кредиторів збіг. Що стосується вимог позивача в частині стягнення з Банку коштів на відшкодування моральної шкоди, то такі задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно діючого законодавства особа має право на відшкодування моральної шкоди у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституцій України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. З огляду на положення ст. 611 ЦК України відшкодування моральної шкоди в зобов'язальних правовідносинах можливе в разі встановлення такого правового наслідку порушення зобов'язання безпосередньо в договорі. Судом встановлено, що спір виник із договірних правовідносин, укладенні між сторонами угоди не передбачають такого правового наслідку порушення зобов'язань як відшкодування моральної шкоди, а тому відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача грошових коштів за завдану моральну шкоду. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову частково стосовно вимог про повернення позивачу вкладу в розмірі 29 401 грн. 48 коп. Питання про розподіл судових витрат вирішено відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial