Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-30 00:00:00

17.02.2011 року до Жовтневого районного суду звернувся позивач із позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку. Просив стягнути на його користь з відповідача суму нарахованої , але не виплаченої заробітної плати у розмірі 7284 грн. 09 коп. та суму середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 15803 грн. 76 коп. за період з 31.12.2010 року по 28.02.2011 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 02.01.2008 року його було прийнято на роботу на посаду монтажника санітарно технічних систем ЖКП Житловик м. Маріуполя. 03.12.2010 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням. На день звільнення з роботи позивача відповідач нарахував йому заробітну плату за період з 01.07.2010року по 03.12.2010рік у розмірі 14199грн. 48 коп., що підлягає до сплати 11635 грн. 05коп. Однак позивачу на день звільнення було виплачено заробітну плату у розмірі 4350 грн. 96 коп., у звязку з чим відповідач має заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 7284грн. 09коп. У зв'язку із вищевикладеним вважає, що підлягає також стягненню з відповідача на його користь сума середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, за період з 31.12.2010 року по 28.02.2011року у розмірі 15803грн. 76коп. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив до суду заяву в якій позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 7284грн. 09коп. визнав та не заперечував проти їх задоволення. У задоволені позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 15803 грн. 76 коп. за період з 31.12.2010 року по 28.02.2011 року просив відмовити та справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період з 02.01.2008 року по 03.12.2010 року позивач працював у відповідача на посаді монтажника санітарно технічних систем ЖКП Житловик м. Маріуполя, що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с.6). 03 грудня 2010 року він був звільнений з підприємства за власним бажанням. Відповідно до довідки № 407 від 06.12.2010 року заборгованість відповідача перед [PERSON] по заробітній платі складає 7284 грн. 09 коп.(а.с. 8) Згідно ст. 116 Кодексу Законів про працю України, при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, підлягає виплаті у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст. 117 Кодексу Законів про працю України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, вказані ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. З огляду на викладене суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день звернення до суду з позовом, а саме у сумі 3371,52 грн.(32 раб. дня х 8 час =256 час. х 13,17 грн. в час =3371,52 грн.) В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн.

Outcome: partial