Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом \~до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобуд`про стягнення грошової компенсації за невикористану відпуску, стягнення середньомісячного заробітку за час затримання виплати заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 04.01.2007 року по 16.08.2010 року позивач працював у товаристві з обмеженою відповідальністю «Технобуд`на посаді інспектора з безпеки технічного відділу. Наказом за № ТБ/к-004 від 16.08.2010 року позивача було звільнено за власним бажанням. Однак в день звільнення позивачу не була виплачена грошова компенсація за невикористані відпуски з 2007р. по 2010р.. Позивач вважає, що йому повинні були виплатити суму відпускних \~біля 3500 гривень, проте він конкретну суму не знає, оскільки довідку про заборгованість йому не надали. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за невикористані відпуски з 2007р. по 2010р., т.п. день звільнення, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку з дня звільнення. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 300 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що йому не було виплачено в день звільнення грошову компенсацію за невикористані відпуски з 2007р. по 2010р.. Він \~також пояснив, що фактично відпрацював у відповідача до кінця листопада 2010р., проте офіційно вже не був працевлаштований. Представниця відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивачу була виплачена грошова компенсація за невикористані відпуски з 2007р. по 2010р., частково у серпні та в грудні \~2010р.. Крім того, позивачу надана матеріальна допомога. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як \~за \~зверненням \~фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та \~інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач в позовній заяві посилається на те, що з \~04.01.2007 року по 16.08.2010 року він \~працював у товаристві з обмеженою відповідальністю «Технобуд`на посаді інспектора з безпеки технічного відділу. Наказом за № ТБ/к-004 від 16.08.2010 року позивача було звільнено за власним бажанням. Однак в день звільнення позивачу не була виплачена грошова компенсація за невикористані відпуски з 2007р. по 2010р. Суд вважає, що вищевказані обставини \~частково знайшли своє підтвердження під час судового засідання. Так судом встановлено, що [PERSON] з 04.01.2007 року по 16.08.2010 року \~працював у товаристві з обмеженою відповідальністю «Технобуд`на посаді інспектора з безпеки технічного відділу. Наказом за № ТБ/к-004 від 16.08.2010 року позивача було звільнено за власним бажанням. Частиною 1 ст. 83 КЗпПУ встановлено, що у разі \~\~звільнення \~\~працівника \~йому \~виплачується \~грошова компенсація за всі не використані ним дні \~щорічної \~відпустки, \~а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Однак в день звільнення позивачу не була виплачена грошова компенсація за невикористані відпуски з 2007р. по 2010р.. Фактично виплата грошової компенсації за невикористані відпуски з 2007р. по 2010р. \~відбулась \~лише на початку грудня 2010р.. Вищевказаний факт підтверджується платіжними відомостями за серпень 2010р. та за листопад 2010р., з яких вбачається, за останню виплату грошової компенсації за невикористані відпуски з 2007р. по 2010р.. позивач отримав лише 07.12.2010р.. Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав грошову компенсацію за невикористані відпуски з 2007р. по 2010р., проте несвоєчасно. В зв`язку з чим, суд вважає, \~що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до \~Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобуд`про стягнення грошової компенсації за невикористану відпуску необхідно \~відмовити, оскільки надані суду документи свідчать про виплату грошової компенсації за невикористану відпуску. В той же час, є обґрунтованими позовні вимоги \~про стягнення середньомісячного \~заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку. Так, згідно ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, \~що належать йому від \~\~підприємства, \~установи, \~організації, \~провадиться \~в \~день \~звільнення. \~Якщо працівник в \~день \~звільнення \~не \~працював, \~то \~зазначені \~суми \~мають \~бути \~виплачені \~не пізніше наступного дня \~після \~пред`явлення \~звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпПУ в разі невиплати \~з \~вини \~власника \~або \~уповноваженого \~ним \~органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в \~статті 116 цього \~Кодексу, \~\~при \~відсутності \~спору про їх розмір \~підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові \~його середній заробіток за весь час затримки \~по \~день \~фактичного розрахунку. Таким чином, термін прострочення виплати грошової компенсації за невикористану відпуску з дати звільнення по дату фактичного розрахунку (16.08.2010р. -07.12.2010р.) \~склав 80 робочих днів. Середньомісячний заробіток [PERSON] за період склав (950+950/21+22=44,18 грн./день) 44 гривні 18 копійок. В зв`язку з чим, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.ст. 116,117 \~КЗпПУ суму середньомісячний заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку, тобто (44,18*80= 3534,4) 3534 гривні 40 копійок. Суд також вважає, обґрунтованим стягнення з відповідача витрат за правову допомогу у розмірі 300 гривень. Крім того, необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобуд`в дохід держави державне \~мито \~в сумі 51 (п`ятдесят одна) \~\~гривна, а також витрати за інформаційне-технічне забезпечення процесу у розмірі 120 (сто двадцять) гривень, оскільки позивач був звільнений від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial