Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначила, що є підприємцем і 07.07.2009 згідно з трудовим договором прийняла на посаду бухгалтера [PERSON], яка 18.11.2009 здійснила прогул, так як була відсутньою на роботі протягом робочого дня. 19.11.2009 [PERSON] подзвонила їй та повідомила, що захворіла, а 10.12.2009 [PERSON] отримала лист від [PERSON] з заявою про звільнення з 11.01.2010 та надання чергової відпустки з 29.12.2009 по 10.01.2010, проте ніяких, документів, що вказували на поважність причин її відсутності на роботі 18.11.2009 не надала, від пояснень про причини прогулу відмовилась. Позивачка просить задовольнити її позов та розірвати трудовий договір з відповідачкою, звільнивши її з посади бухгалтера з 18.11.2009. Від [PERSON] надійшов зустрічний позов, в якому вона зазначила, що 18.11.2009 працювала відповідно до трудового договору, а саме закривала поточні рахунки позивачки у Комінтернівському відділенні ПАТ «Промінвестбанк» в м. Харкові, в цей день позивачка частково виплатила їй заробітну плату в розмірі 850 грн., тоді як місячна зарплата становила 1500 грн. 19.11.2009 вона захворіла, про що телефоном повідомила позивачці. Через небажання [PERSON] оплачувати період її непрацездатності, вона вирішила звільнитись за власним бажанням, використавши при цьому належну їй відпустку, про що направила листа [PERSON] Вийшовши на роботу 07.12.2009 вона не була допущена до роботи робітниками [PERSON] та в той же день отримала телеграму від позивачки з повідомленням про її звільнення 17.11.2009. 18.12.2009 вона отримала іншу телеграму, де була вказана дата звільнення 18.11.2009, та підстави звільнення прогул. [PERSON] просить поновити її на роботі з 19.11.2009 по 11.01.2010 та визнати трудовий договір припиненим 11.01.2010 за її ініціативи; стягнути з [PERSON] певні суми коштів, а також видати їй трудову книжку, надати копію трудового договору до Центру зайнятості з відміткою про її звільнення 11.01.2010, видати їй певні документи, донарахувати внески до обовязкових фондів та виконати інші дії. В наступному [PERSON] уточнила позовні вимоги в яких просить: визнати договір припиненим 11.01.2010 за її ініціативою згідно з ч. 3 ст. 138 КЗпП України; стягнути з [PERSON] заробітну плату за 18.11.2009 в розмірі 71,43 грн., оплату тимчасової непрацездатності з 19.11.2009 по 04.12.2009 в розмірі 857,76 грн., оплату вимушеного прогулу з 07.12.2009 по 11.01.2010 в розмірі 1665,39 грн., компенсацію за невикористану відпустку 599,31 грн., вихідну допомогу при звільненні 4714,31 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 3999,91 грн.; зобовязати [PERSON] видати трудову книжку з записом про звільнення з 11.01.2010 за її ініціативою, надати трудовий договір до Центру зайнятості з записом про звільнення 11.01.2010; видати довідку про заробітну плату для призначення допомоги в звязку з тимчасовою непрацездатністю за період з 01.08. по 31.10.2009, сплатити до обовязкових фондів обовязкові недонараховані внески, зобовязати Управління пенсійного фронду України в Червонозаводському районі м. Харкова здійснити певні дії. В суді [PERSON] підтримала позов, дала пояснення відповідно до викладених в ньому обставин та додатково вказала, що за заявою відповідачки територіальною державною інспекцією праці проведено перевірку її діяльності, за результатами якої не накладено жодного стягнення. Ще до звільнення за прогул відповідачка подавала заяву про звільнення за власним бажанням, підготувала документи для передачі новому бухгалтеру, проте в наступному звільнятись не забажала. Від отримання копії наказу про звільнення за прогул, надання пояснень про причини прогулу [PERSON] відмовилась, про що свідчать відповідні акти. Обставини, які викладені відповідачкою в зустрічному позові щодо виконання нею трудових обовязків 18.11.2009, отримання заробітної плати в більшому, ніж зазначено в договорі розмірі, та, як наслідок, не сплата в належному розмірі внесків до обовязкових фондів, не відповідають дійсності. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити в повному обсязі. [PERSON], допитана за її клопотанням в якості свідка, проти позовних вимог [PERSON] заперечувала та пояснила, що працювала 18.11.2009 і за дорученням [PERSON] закривала поточні рахунки останньої та її матері в банку, при відвідуванні якого розписувалась у відповідному журналі. Перепустку вона не отримувала. Ніяких заяв про звільнення за власним бажанням в листопаді 2009 вона не подавала. Зарплатню отримувала в розмірі 1500 грн., виплата якої оформлювалась видатковими касовими ордерами, проте у відомостях заробітна плата відображалась частково, що зменшувало розмір платежів до обовязкових фондів з боку [PERSON] Просила задовольнити зустрічний позов, а у задоволенні первісного позову відмовити. Представник Харківського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності просив в задоволенні зустрічного позову відмови, надав письмові заперечення на зустрічний позов. При розгляді первісного позову поклався на розсуд суду (а.с. 44-45). Представник Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова при вирішенні спору поклався на думку суду. Від Харківського міського центру зайнятості надійшла заява про слухання справи за відсутності представника Центру та винесення рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши надані суду докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: 07.07.2009 між [PERSON] та [PERSON] укладений безстроковий трудовий договір, за яким остання зобовязалась вести бухгалтерський та податковий облік з оплатою праці в розмірі 650 грн. Договором встановлена тривалість робочого дня: з 09:00 години до 17:00 години, вихідні дні: субота, неділя. Договір зареєстрований в Харківському міському центрі зайнятості 07.07.2009 під реєстровим № 20390900341 (а.с. 2). 07.12.2009 [PERSON] надіслала на адресу позивачки заяву про оплату періоду непрацездатності з 19.11.2009 по 04.12.2009, звільнення з роботи в звязку з невиконанням останньою умов трудового законодавства, надання основної щорічної відпустки перед звільненням та проведення остаточного розрахунку, до якої додала копію листка непрацездатності, згідно з яким звільнена від роботи з 19.11.2009 по 04.12.2009, та протоколу засідання уповноваженого з соціального страхування (а.с. 4-6). За заявою [PERSON] територіальною державною інспекцією праці у Харківській області проведено перевірку додержання законодавства про працю, загальнообовязкове державне соціальне страхування субєктом підприємницької діяльності ФО-П «[PERSON]Я.», за результатами якої встановлені порушення ст.ст. 24-1, 66, 96, 115, ч. 4 ст. 149, ч. 2 ст. 47 КЗпП України, ст. 30 Закону України «Про оплату праці», п. 4 постанови КМУ від 29.10.2009 № 1168 «Про деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю» та винесено припис про приведення діяльності у відповідність до вимог закону (а.с. 23-24, 70-74). Як вбачається з матеріалів перевірки інспектором досліджувались акти від 18.11.2009, підписані комісією у складі 4 чоловік, згідно з якими 18.11.2009 [PERSON] відмовилась надати письмові пояснення чи виправдовуючий документ з приводу відсутності на роботі 18.11.2009 з 09:00 годині по 17:00 годину та неявки 17.11.2009 в міський центр зайнятості для розірвання трудового договору, відмовилась отримати наказ про звільнення та підписати його після прочитання в голос (а.с. 79-84). Разом з тим обєктом дослідження стала заява про звільнення за згодою сторін, написана [PERSON] на імя [PERSON] (у пошкодженому вигляді), з якої вбачається, що остання 02.11.2009 поставила на ній резолюцію з датою майбутнього звільнення 18.11.2009, проте вказана дата з відповідачкою не узгоджена (а.с. 108). Окрім того, в підтвердження бажання [PERSON] звільнитись в листопаді 2009 року свідчать підписані останньою 17.11.2009 акт приймання-передачі справ з описом документів (104-107). Проте з позовних вимог, наданих документів на підтвердження своєї позиції та свідчень [PERSON] в суді виходить, що остання відмовилась від бажання звільнятись та намагалась продовжити роботу за трудовим договором, більше того, звернулась до Фрунзенського РВ з заявою про недопущення її до роботи [PERSON], за результатами розгляду якої винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи та розяснено право заявниці на звернення до суду. За клопотанням [PERSON] для підтвердження її позиції щодо відвідування Банку 18.11.2009 за дорученням [PERSON], тобто виконання нею своїх трудових обовязків, направлялись запити до Банку і Державної служби охорони. Як вбачається з наданих філією «Комінтернівське відділення ПАТ Промінвестбанк» в м. Харкові (далі Банк) документів, 18.11.2009 відбулось закриття рахунку [PERSON] на підставі заяви останньої від 17.11.2009. Довідка про закриття рахунків отримана [PERSON] 18.11.2009. При цьому в листі Банку повідомляється, що журнал реєстрації відвідувачів філії в 2009 році не вівся (а.с. 75-77). 17-18.11.2009 охорона Комінтернівської філії ПАТ Промінвестбанк» в м. Харкові здійснювалось силами цивільної охорони Управління державної служби охорони на працівників якого покладено обовязок здійснення пропускного режиму в установі банку, а також реєстрація одноразових перепусток в журналі обліку одноразових та матеріальних перепусток, який зберігається в установі Банку (а.с. 144). Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що станом на 17.11-18.11.2009 працювала юристом в філії «Комінтернівське відділення ПАТ Промінвестбанк» в м. Харкові та займалась закриттям рахунків клієнтів. Чи приходила [PERSON] до банку у вказані дні, вона не памятає через сплив часу, проте згідно з документів, які є в банку та надані судові вбачається, що закриття рахунків ФО-П [PERSON] здійснювалось за заявою останньої та відповідна довідка отримувалась нею. Той факт, що на імя [PERSON] не видавались тимчасові чи інші перепустки до банку, довіреність на закриття рахунків роботодавця відповідачкою не заперечується. Доказів того, що вона 18.11.2009 виконуючи свої обовязки за трудовим договором закривала поточні рахунки [PERSON], тобто була присутньою на роботі, судові не надано, як не надано доказів поважності причин прогулу, що є підставою для відмови в задоволенні зустрічного позову. Відповідно до наказу № 2 від 18.11.2009 бухгалтер [PERSON] звільнена [PERSON] з посади за п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі акту від тієї ж дати, надати пояснення з приводу її відсутності та отримати копію наказу про звільнення відмовилась, разом з тим відповідачка в суді не заперечувала та не намагалась спростувати той факт, що 18.11.2009 їй надавався для ознайомлення наказ про звільнення і вона відмовилась від його отримання, про що складені відповідні акти (а.с. 79-81, 84). З наданих на запит суду бухгалтерських документів виходить, що за період роботи у [PERSON] відповідачка щомісячно отримувала за відрахуванням обовязкових платежів 580,75 грн., заробітна плата за листопад 2009 року з урахуванням компенсації за невикористану відпустку склала 425,14+197,10=622,24 грн (а.с. 85-94, 97-101). Доказів отримання відповідачкою зарплатні в розмірі 1500 грн. на місяць судові не надано. Виявлені під час перевірки ФО-П «[PERSON]Я.» такі порушення, як несвоєчасна реєстрація трудового договору в міському центрі зайнятості, ненадання перерви не стосуються предмету спору і не беруться судом до уваги в підтвердження чи спростування сторонами своїх позицій у справі. Порушення у вигляді встановлення заробітної плати нижче ніж передбачено законодавством та порушення строків її виплати мало б значення в разі підтвердження виплати відповідачці заробітної плати в розмірі 1500 грн., як зазначає відповідачка, і задоволення позову [PERSON] Що стосується таких порушень, як не ознайомлення робітника з наказом про звільнення, невидача йому копію наказу та не надіслання повідомлення про намір розірвати трудовий договір суд вважає, що вони стали можливими через зволікання самої відповідачки від ознайомлення та отримання вказаного наказу, про що свідчать досліджені в суді і вказані вище акти від 18.11.2010, а звільнення через прогул не вимагає надіслання повідомлення про намір розірвати трудовий договір з таких підстав. Таким чином, суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] не може бути задоволений через його недоведеність. Пункт 4 ст. 40 КЗпП України передбачає таку підставу розірвання трудового договору за ініціативою власника як прогул (в тому числі відсутність на роботі більш ніж три години протягом робочого дня) без поважних причин. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд фактично підтверджує законність звільнення [PERSON] з підстав, вказаних [PERSON], що, виходячи з положень закону, тягне за собою розірвання трудового договору і не потребує додатково рішення суду з цього приводу. Отже, постановлення рішення про розірвання трудового договору та звільнення [PERSON] за позовом [PERSON] не має юридичного значення, так як трудовий договір вважається розірваним, а працівник звільненим на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Outcome: approved