Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-28 00:00:00

У травні 2010 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 жовтня 2009 року між ним та ВАТ „Племзавод „Тростянець" укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,60 га, розташованої на території Тростянецької сільської ради Ічнянського район). Чернігівської області строком на 5 років. Даний договір не містить такої істотної Ч_ умови, як визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, що є порушенням ст. 15 Закону України „Про оренду землі" та підставою для відмови у державній реєстрації цього договору та визнання його недійсним. Крім того, відповідач не своєчасно сплатив орендну плату за землю, що є порушенням п.4.1 зазначеного договору. Посилаючись на зазначене, просив розірвати договір оренди земельної ділянки та скасувати його державну реєстрацію. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 4 серпня 2010 року позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю. Розірвано договір оренди між [PERSON] та ВАТ „Племзавод „Тростянець", скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, що зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Ічнянському відділі Чернігівської регіональної філії „Центру Державного земельного кадастру" 12 березня 2010 року під номером 041083400328. Не погодилось з рішенням суду ВАТ „Племзавод „Тростянець", просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки суд невірно даі оцінку встановленим обставинам по справі. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процессу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,60 га, що розташована на території Тростянецької сільської ради Ічнянського району, Чернігівської області. \\ а.с.12-15\\. 16 жовтня 2009 року між позивачем та ВАТ „Племзавод „Тростянець" укладено договір зазначеної земельної ділянки строком на 5 років, про що сторони підписали акт приймання-передачи. Із пункту 4.1 вказаного Договору вбачається, що орендна плата нараховується Орендарем у 2009 році в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один календарний рік користування об'єктом оренди та виплачується в період до 01 квітня 2010 року. Згідно п. 4.2.4 цього Договору, орендар сплачує орендну плату протягом виробничого періоду року, починаючи з 01.04. поточного року в строк не пізніше 31 грудня поточного року. Зазначений договір зареєстрований 12.03.2010 році в Ічнянському відділі Чернігівської регіональної філії „Центру Державного земельного кадастру" про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 041083400328. Відповідно до довідки ВАТ „Племзавод „Тростянець" від 1 1 червня 2010 року [PERSON] за користування земельною ділянкою в 2009 році нарахована орендна плата 2181.16 грн., станом 01.04.2010 року заборгованість складала 34.40 грн.\\а.с.26\\ Задовольняючи позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки, суд першої інстанції послався на положення ст.32 Закону України „Про оренду землі та ст.651 ЦК України, відповідно до яких договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотним порушенням суд вважав, порушення відповідачем п.4.1.Договору щодо проведення розрахунку по орендній платі за використання земельної ділянки станом на 01.04.2010 року. З таким висновком суду апеляційний суд не може погодитися. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. - Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає. За положеннями ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно з ч.і ст.32 Закону України „Про оренду землі", який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст.24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об"єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельних кодексом України та іншими Законами України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, заявляючи позов не посилався на невиконання відповідачем обов'язків орендаря, які передбачені ст.ст.24, 25 Закону України „Про оренду землі", а лише посилався, що згідно умов договору відсутня така умова, як визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди або його частини, а також не визначено умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду та не провіедено розрахунку по орендній платі за користування земельною ділянкою. Проте, відповідно до ст.П Закону України „Про оренду землі" ризик випадкового знищення або пошкодження об"єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не передбачено договором оренди землі, а оскільки інше цим договором оренди не передбачено, підстав для розірвання договору з зазначених обставин не має. Згідно ст.18 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його1 державної реєстрації. Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки належної позивачу відбулася тільки 12.03.2010 року, відповідно, з цього Ічасу у відповідача виник обов'язок платити позивачу орендну плату. Отже на момент звернення позивача до суду цей строк ще не настав, а тому підстав для розірвання договору оренди не має. Проте1, відповідач за користування земельною ділянкою вніс орендну плату позивачу, про що свідчить довідка\\а.с.26\\. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що висновки порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки не відповідають обставинам справи, вимогам закону і тому таке рішення не можна визнати законним і обгрунтованним відповідно до вимог ст.213 ЦПК України. За таких обставин по справі ухвалюється нове рішення - про відмову у задоволені позову.

Outcome: approved