Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

Позивач в липні 2009 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] треті особи Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації про усунення від права на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що, 31 грудня 2000 року помер його батько - [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на Ѕ частини квартири [ADDRESS], а також на фінансові виплати та грошові внески. [PERSON] протягом усього свого життя і на момент своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], де був також зареєстрований його син [PERSON]. Після смерті батька, він з братом [PERSON] у встановлений законом строк прийняли спадщину, у звязку з чим їм було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, у якому зазначалося, що спадкоємцями майна гр. [PERSON], померлого 31 грудня 2000 року, в рівних частинах є його сини [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] у звязку з тим, що постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини фактично прийняв спадкове майно у вигляді ј частини квартири за вищевказаною адресою після смерті свого батька, а [PERSON] не заперечував проти цього. Право власності на відповідні частки квартири вони в МБТІ не зареєстрували . Свого часу, [PERSON] знаходився у шлюбі, від якого у нього була дочка [PERSON], [INFO] ( відповідачка по справі), але цей шлюб було розірвано. В звязку з погіршенням стану здоровя [PERSON] він з початку 2008 року фактично знаходився на його утриманні , він доглядав його, надавав кошти. Знаходячись у безпорадному стані [PERSON] потребував постійного догляду та турботи, тому що він не мав змоги утримувати себе. 24 січня 2009 року [PERSON] помер, за місцем його смерті була відкрита спадщина, яка складається з ѕ частин вищезазначеної квартири. З близьких родичів [PERSON] залишилася лише дочка [PERSON], яка повністю відмовилася від надання допомоги батькові. Просив встановити факт прийняття ним спадщини у вигляді ј частини двокімнатної квартири, загальною площею 48,7 кв.м., жилою площею 33,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлого [PERSON] в результаті спадкування за законом ; визнати за право власності на ј частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] в результаті спадкування за законом; усунути [PERSON] від права на спадкування за Законом спадкового майна яке складається з ѕ частини квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON]; визнати за ним право власності на ѕ частини квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON] у результаті спадкування. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та 27 жовтня 2009 року звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом ( т.1 а.с. 164-166), який в подальшому було змінено та доповнено ( т.1 а.с. 198-202), в якому вона посилалася на те, що 31 грудня 2000 року помер її дідусь [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої у тому числі входила Ѕ квартири [ADDRESS], предмети домашнього побуту, меблі та інше. На час відкриття спадщини, на день смерті спадкодавця, в квартирі постійно проживав і був зареєстрований її батько [PERSON], який фактично вступив в володіння і управління спадковим майном, заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини він не подавав. Крім того його брат [PERSON] до нотаріальної контори в встановлений законом строк не звертався. Вказала, що до 2002 року вона проживала разом із батьками в квартирі [ADDRESS], а після розлучення батьків у 2002 році, проживала в цій квартирі разом із батьком періодично. Весь цей час вона допомагала батькові купувати продукти, ліки, одежу, взуття, самостійно оплачувала комунальні послуги та інше. Вказала, що позивач самостійно звернувся до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори 24 липня 2003 року з заявою про прийняття спадщини з приводу отримання коштів, які виплачував фонд Примирення, миру та співробітництваколишнім примусовим працівникам нацистського режиму. В заяві про прийняття спадщини підпис [PERSON] підроблений, тому заява про прийняття спадщини, на яку [PERSON] посилається, як доказ прийняття спадщини, в результаті подання якої було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, є правочином згідно ст. 202 ЦК України та суперечить вимогам ст. 203 ЦК України щодо дійсності таких правочинів. Така заява могла бути прийнята нотаріусом лише за умов згоди того спадкоємця, який прийняв спадщину в встановлений Законом строк, тобто [PERSON]. Але заява подана до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори не відповідає волевиявленню заявника [PERSON], оскільки не містить його підпису. Такий правочин є недійсним на підставі ст. 215 ЦК України. Також є недійсним свідоцтво видане на підставі такого недійсного правочину, але оскільки повернути становище, що існувало до видачі такого свідоцтва неможливо в позасудовому порядку, то на підставі п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, вона змушена звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійним. Вказала, що весь час хвороби [PERSON] та під час операції вона доглядала свого батька, піклувалася за нього, купувала продукти, ліки та інше. Вона виїжджала по своїм справам на три дні і їй зателефонували сусіди, що в спірній квартирі зявилися якісь сторонні люди і батька її не видно. Коли вона приїхала до батька, чим здивувала [PERSON] та його доньку [PERSON], так як попала на похорони свого батька, які намагалися від неї приховати родичі. [PERSON] був на підпитку, почав говорити їй не приємні речі, ображати її і вижинати з квартири, навіть не давши попрощатися з батьком. Після смерті батька, [PERSON] вона намагалась зайти в спірну квартиру, яка, разом із предметами побуту, меблями, коштами, документами, речами батька та дідуся - є її спадковим майном. Зауважувала також на те, що в квартирі знаходились її особисті речі, серед яких були коштовності та гроші. Але її родичі не впустили до квартири, а через два дні разом із представниками КЖЕП-26 опечатали квартиру та змінили на вхідних дверях замки. На її неодноразові звернення до начальника КЖЕП-26, щодо надання пояснень з цього приводу, ніяк не реагували і заяву вхід. № 253 від 20.05.09 також залишили без відповіді. Самоуправні дії підтверджуються неодноразовими її заявами до органів міліції і прокуратури. З листів - відповідей міліції підтверджується факт, що в квартирі замки змінила дочка [PERSON] і вона претендує на спірну квартиру. [PERSON] завдяки фактичному заволодінню квартирою та з ціллю заволодіння квартири у правовому порядку, намагається усіма способами усунути її від права на спадщину, долучаючи посадових осіб, з якими підробляє та створює фіктивні документи, вчиняє противоправні дії. В встановлений законом термін 03 лютого 2009 року вона подала до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, після померлого 24 січня 2009 року батька, [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину її не видали, нічим не мотивуючи відмову. Вважає, що на день смерті батько був єдиним власником спірної квартири, а вона єдина його спадкоємиця. Просить суд: визнати недійсним правочин заяву №86г від 24.07.2003р. про прийняття спадщини за законом та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.07.2003р.№ 3-4526 та встановити що батько [PERSON] прийняв спадщину у вигляді Ѕ квартири після померлого [PERSON] в результаті спадкування за законом; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно в цілому. В судовому засіданні позивач та його представники підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд позов задовольнити та відмовити в задоволені зустрічної позовної заяви. Представники відповідачки позовні вимоги не визнали та просили суд задовольнити зустрічну позовну заяву. Звернули увагу на той факт, що позивач та його представники надають суперечливі дані так, свої позовні вимоги мотивують тим, що у звязку з погіршенням стану здоровя [PERSON] у лютому-березні 2008 року (позовна заява від 13.07.2009 року) та у серпні-вересні 2008 року ( уточнена позовна заява від 14.02.2010 року) у нього не було постійно заробітку та він фактично знаходився на утриманні позивача, знаходився в безпорадному стані та потребував догляду та турботи, тому що не мав змоги утримувати себе, що спростовується доказами по справі. [PERSON] хоча нажаль хворів, але не був безпорадним та не знаходився на утриманні свого брата, а працював до 31 жовтня 2008 року. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до листа від 15.06.2011 року № 893/01-16 просили розглядати справу без їх представника та прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Комунального підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Свідок [PERSON], сусідка, пенсіонерка, розповіла про те, що після розірвання шлюбу [PERSON] проживав разом з батьком [PERSON]. Коли він захворів йому допомагала племінниця і брат [PERSON]. До операції він працював, а після операції став лежачим хворим. Олександр хворів на рак шлунку. Вона також допомагала доглядати за хворим. [PERSON] прийшла на похорони, принесла квіти та вінок, а на цвинтар не поїхала. Свідок [PERSON] товариш покійного [PERSON], розповів про те, що він знав його з 2002 року і він проживав один. В останній час, коли він захворів він бачив у нього його брата. Олександр працював до останнього, операція йому нічого не дала, а після операції стан здоровя погіршився. Останній раз був за неділю до смерті, він вже лежав. Свідок [PERSON], двоюрідна сестра, розповіла про те, що за [PERSON] доглядав його брат [PERSON]. [PERSON] прийшла в квартиру в день поховання [PERSON]. [PERSON] після 13 січня 2009 року разів пять він вже лежав. Свідок [PERSON], сестра дружини позивача, розповіла про те, що останній раз бачила [PERSON] років пять до смерті, в гості не ходила, як хворів не бачила. На похоронах від сусідів чула про те, що за [PERSON] доглядав брат. Свідок [PERSON], подруга позивача, розповіла про те, що [PERSON] раз в січні 2009 року приходила до [PERSON], вийшов [PERSON] і сказав, що [PERSON] себе погано почуває і нікого не хоче бачити. Зі слів [PERSON] знає, що після смерті [PERSON] він забрав телевізор. Свідок [PERSON], зять позивача, розповів про те, що знав [PERSON] з 1995 року, часто з ним спілкувався. В 2000 році [PERSON] розійшовся з своєю дружиною і не підтримував більше з нею відносини. [PERSON] також не підтримувала ніяких відносин. В травні 2008 року [PERSON] став себе погано почувати, були проблеми з шлунком, був прооперований. Зі слів тестя, [PERSON] знає, що [PERSON] не ходив. Свідок [PERSON], дядько відповідачки, розповів про те, що знає [PERSON] з 80 років. Тісних родинних відносин між братами не було. Від племінниці знає, що [PERSON] хворів, був у нього в лікарні. Приходив до [PERSON] після лікарні він не був лежачий, він не потребував сторонньої допомоги. Свідок [PERSON]В, цивільний чоловік відповідачки, розповів про те, що проживає в цивільному шлюбі з відповідачкою з 2005 року, часто ходили в гості до батька дружини. Восени 2008 року він поїхав по роботі в Крим, куди йому зателефонувала [PERSON] і сказала, що батько проходить обстеження. Коли він приїхав то [PERSON] вже лежав в лікарні, де була зроблена операція. В січні 2009 року він став себе погано почувати і був госпіталізований в Шосту лікарню. Потім вони з [PERSON] поїхали в Крим, декілька днів [PERSON] не виходив на звязок, [PERSON] телефонувала сусідам батька, ніхто не відповідав, тому вони вирішилися повернутися в Дніпропетровськ, уже в дорозі зателефонувала сусідка і сказала про те, що батько [PERSON] помер. Після смерті батька [PERSON] не пустили в квартиру. Свідок [PERSON], кум та друг померлого [PERSON], розповів про те, що тісно спілкувався з покійним, провідував його вдома і в лікарні. За неділю до смерті відвідував його в Шостій лікарні і спілкувався з ним. Вказав, що [PERSON] перестав працювати з листопада 2008 року, а помер в січні 2009 року. З донькою [PERSON] не спілкувався, в нього була образа на те, що його покинула дружина і донька. Похоронами займався брат. За десять днів до смерті він уже себе погано почувався. Один раз коли приходив до [PERSON] в гості бачив його брата [PERSON]. Він забороняв повідомляти доньку про хворобу. Свідок [PERSON], друг [PERSON], знайомі були біля 15 років, останні пять років тісно спілкувалися. У нього були ключі від автомобіля [PERSON], гаражу, квартири. Олександр проживав сам. Він скаржився, що в нього болить шлунок, восени зробили операцію, і він став на очах худнути Коли він лежав за ним доглядав брат [PERSON]. Влітку приходив до [PERSON] практично кожного дня. Свідок [PERSON] , майстер КЖЕП №26, вказала, що підстави складання акту від 13.07.2009 року не памятає. В квартирі не була, акт складався зі слів сусідів. Свідок [PERSON], майстер КЖЕП №26, вказала, що акт від 13.07.2009 року вона не підписувала і акт побачила вперше в судовому засіданні. Свідок [PERSON], дільничний інспектор міліції з 2005 року по лютий 2009 року, розповів про те, що восени 2005 року до нього звернулася [PERSON], щоб він провів бесіду з її батьком [PERSON] і дядьком [PERSON], оскільки [PERSON] споював брата. В квартирі нікого не було. В підїзді сусідка розповіла, що [PERSON] працьовита і позитивна людина, однак кожен день до нього приходить пяним брат [PERSON]. [PERSON] охарактеризували з негативної сторони, скандальний, висловлюється нецензурною лайкою. Останній раз він бачив [PERSON] на вулиці в грудні 2008 року. Свідок [PERSON], друг дитинства [PERSON], розповів про те, [PERSON] він не знає. Знає, що [PERSON] був з братом не в дуже добрих відносинах, в розмовах [PERSON] говорив йому, що йому ближче друзі ніж брат. Він працював разом в АТП з [PERSON] до 1989 року. В жовтні йому зателефонувала [PERSON] і сказала що батько лягає в лікарню. Оскільки робота свідка повязана з відрядженнями то він телефонував [PERSON]. Дійсно після розірвання шлюбу в [PERSON] був важкий період і його брат приходив до нього в гості з горілкою налагоджувати стосунки. Олександр дуже любив доньку. Приходив до [PERSON] в гості в середині грудня 2008 року і [PERSON] з ним виходив на вулицю та проводжав його. [PERSON] проживала з батьком деякий час, в квартирі є її речі. Свідок [PERSON], знайома, знала [PERSON] більше 20 років. На початку жовтня 2008 року зустріла [PERSON] і він сказав, що лягає в лікарню на Шкільну. В грудні 2008 року приходила до нього в гості він самостійно ходив. Свідок [PERSON], товариш позивача, розповів про те, що [PERSON] з 2001 року проживав сам. Особливо про здоровя нічого не розказував. В серпні 2008 року [PERSON] схуд. Був в гостях два рази в грудні, [PERSON] самостійно ходив. Зі слів сумідів знає, що була операція і що брат [PERSON] доглядав за ним. Свідок [PERSON], сусідка, знала [PERSON] з дитинства. Знає, що восени 2008 року у [PERSON] була операція, була в нього в гостях після операції, двері він відчиняв сам. В квартирі бачила його брата [PERSON], доньку брата, [PERSON] не бачила. Була в гостях на початку січня 2009 року [PERSON] також самостійно пересувався в квартирі. Свідок [PERSON], сусідка, розповіла про те, що за неділю до смерті бачила [PERSON] в підїзді він самостійно ходив і піднімався по східцях. Віктора не бачила. Свідок [PERSON], сусідка, розповіла про те, що бачила періодично [PERSON], яка приходила до батька 2-3 рази в неділю, іноді вона залишалася ночувати в батька. За дві неділі до смерті заходила до в [PERSON] в квартиру, він дуже схуд, розмовляв з нею стоячи. Свідок [PERSON] , начальник КЖЕП №26 до 04.02.2011 року, розповіла про те, що в акті нею були посвідчені підписи співробітників. Суд, заслухавши позивача, представників позивача, представників відповідача, експерта [PERSON] , свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, позовні вимоги за зустрічною позовною заявою [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.02.1999 року, виданого виконавчим комітетом міської [PERSON] народних депутатів згідно з розпорядженням №3/997-99 квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] ( т.1 а.с.55-58). [PERSON] помер 31 грудня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( т.1 а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та грошові кошти. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його сини [PERSON] та [PERSON] ( т.1 а.с.7). Згідно до ст. 549 ЦК України визнається що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] з 08 серпня 1987 року зареєстрований за адресою квартира [INFO], постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] та фактично прийняв спадкове майно. [PERSON], позивачем за основним позовом, заявлені вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті його батька [PERSON] на ј частину квартира [ADDRESS] та визнання за ним права на ј частину спірної квартири. [PERSON]О позивачем за зустрічним позовом і вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини за законом її батьком [PERSON], що відкрилася після смерті його батька [PERSON] на Ѕ частину квартира [ADDRESS], та визнання за нею права власності на всю квартиру в цілому. Відповідно спадкової справи №674/03 заведеної після смерті [PERSON], померлого 31.12.2000 року, 24 липня 2003 року до нотаріальної контори звернулися з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину законом на вклади та фінансові виплати у ЕВРО через Український національний фонд Взаєморозуміння і примиреннязвернулися [PERSON] та [PERSON] . Згідно до свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 липня 2003 року, зареєстрованого за реєстровим номером 3-4526 спадкоємцями майна гр.[PERSON], померлого 31 грудня 2000 р., в рівних частинах є його сини гр. [PERSON] та [PERSON] ( т.1 а.с. 146-158). Заперечуючи проти позову [PERSON] стосовно визнання факту прийняття спадщини після померлого [PERSON] представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним [PERSON] [PERSON], пояснила, що позивач самостійно звернувся до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори 24 липня 2003 р. з заявою про прийняття спадщини з приводу отримання коштів, які виплачував Український національний фонд Взаєморозуміння і примиренняколишнім примусовим працівникам нацистського режиму. Оскільки в заяві про прийняття спадщини підпис [PERSON] не співпадає з його оригіналом підпис і така заява могла бути прийнята нотаріусом лише за умов згоди того спадкоємця, який прийняв спадщину в встановлений Законом строк, тобто [PERSON]. Заява подана до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори не відповідає волевиявленню заявника [PERSON], оскільки не містить його підпису. Відповідно до Висновку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1481-10 від 21.06.2010 р. почеркознавчого дослідження підпису [PERSON], якими було підтверджено факт, що підпис на заяві виконаний не [PERSON] ( т.2 а.с. 1-5). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила, що експертиза проводилася за заявою [PERSON] Дослідження проводилося відповідно до [PERSON] і встановлено, що підпис від імені [PERSON] виконаний іншою особою. Різниця в порівнюваних зразках очевидна навіть на погляд. . Згідно до листа Відділу реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Дніпропетровській області від 22 липня 2010 року, фотокартка гр. [PERSON] при досягненні ним 45-ти річного віку була вклеєна до паспорту 10.10.2003 року, в той час коли 45 років йому виповнилось у 2001 році ( т.2 а.с. 14). Відповідно п. 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради від 26 червня 1992р. №2503-XII, до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45- річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. [PERSON] 45-років виповнилося у 2001 році. Заява про прийняття спадщини, яка подана до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори датована 24 липня 2003 р. Згідно п.13 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами. Копія документа, на підставі якого встановлюється особа, долучається нотаріусом до примірника правочину, що залишається в його справах. Відповідно до ст.43 Закону України Про нотаріат не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина. Отже в судовому засіданні встановлено, що на 24 липня 2003р. у нотаріальній конторі, паспорт гр. [PERSON] був не дійсним і на підставі якого не нотаріусом не могли вчинятися будь-які нотаріальні дії, а саме заява від 24.07.03р. № 86г та відсутність в нотаріальній конторі основного спадкоємця [PERSON], який прийняв спадщину в встановлений Законом строк, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та фактично прийняв спадкове майно у вигляді Ѕ частини квартири після смерті свого батька. Однак суд не вбачає законних підстав для визнання недійсним правочину-заяви про прийняття спадщини за законом від 24.07.2003 року поданої до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, оскільки така заява не подавалася, а подавалася заява щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом вклади та фінансові виплати. Суд також не може взяти до уваги той факт, що фактично [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], і посилання в запереченнях на позовну заяву державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ( т.2 а.с. 143-148) на ощадні книжки [PERSON] , які начебто були у [PERSON], оскільки свідоцтво на право на спадщину за законом на вклади спадкоємцям не видавалося. Висновком Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, на заяві від 24.07.2003р. встановлено і підтверджено факт, що підпис на заяві виконаний не [PERSON], тому не може відповідати волевиявленню заявника [PERSON], оскільки не містить його підпису. У відповідності з ст.550 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) спадщина може бути прийнята після закінчення відведеного законом строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька та визнання за ним права власності на ј частину спірної квартири не підтверджуються матеріалами справи та не відповідають закону і в звязку з чим задоволенню не підлягають, тому суд приходить до висновку щодо законності позовних вимог [PERSON] щодо визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня 2003 року, виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною контрою та встановлення факту прийняття спадщини її батьком [PERSON] на Ѕ частину спірної квартири після смерті батька [PERSON] . [PERSON] помер 24.01.2009 року ( т.1 а.с.132). Відповідно до спадкової справи, заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною контрою після смерті [PERSON], померлого 24 січня 2009 року з заявою про прийняття спадщини звернулася донька [PERSON] ( т.1 а.с. 130-145). [PERSON], позивачем за основним позовом заявлено позовну вимогу, щодо усунення [PERSON] від правам на спадкування за законом спадкового майна, яке складається з ѕ частини квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON]. Відповідно до п.5,6 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику у справах про спадкуваннявід 30.05.2008 року №7, правило частини пятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобовязані утримувати спадкоємця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як вбачається із змісту зазначених норм закону, необхідно встановити факт ухиляння особи від надання спадкоємцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий віку тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи. Ухиляння особи від надання допомоги спадкоємцеві, який потребує допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухиляння повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Відповідно до довідки КЗ Обласний клінічний онкологічний диспансервід 01.10.2010 року №690 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КЗ ОКОД з 27.10.2008 року по 14.11.2008 року з діагнозом рак шлунку. 03.11.2008 року хворому проведене оперативне втручання в обсязі лапараскопічної ревізії органів черевної порожнини, дренування черевної порожнини (операція шлунку не проводилася). Оперативне втручання мало суто діагностичний характер. При виписці із лікарні стан [PERSON] зазначено як відносно задовільний. ( т.2 а.с.142). Суд критично відноситься до довідки дільничного лікаря ( т.1 а.с.168) , відповідно до якої за [PERSON] доглядав тільки [PERSON] , оскільки згідно відповіді Департаменту охорони здоровя вищезазначена довідка викладена в довільній формі та не відповідає існуючим вимогам щодо таких документів, без зазначення місця її предявлення. Крім того, зазначеною відповіддю було повідомлено що, у звязку із фактом видачі вказаної довідки в лікувальному закладі МКЛ № 6 прийняті заходи дисциплінарного характеру до лікаря [PERSON] Таким чином вказана довідка, що була використана Позивачем у якості доказу недбалого відношення спадкоємця [PERSON] (відповідач) до спадкодавця [PERSON] не є належним та допустимим доказом та повністю спростовується матеріалами цивільної справи, а саме наявними квитанціями про сплату комунальних послуг ( т.1 а.с.204,42-46) . Суд також не може прийняти до уваги Акт КЖЕП-26 від 13 липня 2009 року, складений майже через шість місяців після смерті [PERSON], співробітниками КЖЕП-26, які не мали жодних повноважень і підстав, складати цей акт. Неправомірність такої дії КЖЕП підтверджується відповіддю Управління житлово комунального господарства Дніпропетровської міськради від 13.04.2010р. № ф-13 ( т.1 а.с.163,) Крім того допитані в судовому засіданні працівники КЖЕП №26 [PERSON], [PERSON], [PERSON], нічого не змогли пояснити по справі, а [PERSON] вказала, що вона акт не підписувала. Твердження [PERSON], що його брат [PERSON] з лютого-березня 2008р., а потім що з серпня вересня 2008р. не міг працювати, знаходився у безпорадному стані та потребував матеріальної та іншої допомоги також спростовується відповіддю Відкритого акціонерного товариства Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій від 14.07.2010р. № 01/549, в якому міститься інформація що померлий уклав договір № 341 від 01.04.2004р. на стоянку автомобіля ВАЗ 21011 держ.номер О37-59ДП за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курчатова,10. Крім того, необхідні платежі сплачувались ним своєчасно та було видано абонемент № 17 до кінця 2008 року ( т.1 а.с. 247,248,249, т.2 а.с. 15,16,17). Суд не може прийняти твердження позивача та його представників про те, що відповідачка [PERSON] ухилялася від надання допомоги батькові, який потребував догляду та сторонньої допомоги, оскільки, як пояснили свідки як зі сторони позивача так і зі сторони відповідачки: [PERSON]М, [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]В, [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], покійний [PERSON] працював до жовтня-листопада 2008 року, за неділю до смерті стан здоровя погіршився, однак він ходив. Суд не може прийнятим показання свідків: [PERSON], [PERSON], оскільки вони нічого не змогли пояснити по суті справи. Як вбачається із матеріалів справи факт перебування спадкодавця [PERSON] в безпорадному стані через хворобу не підтверджується ні лікарськими довідками, ні показаннями свідків, хоча дійсно як встановлено в судовому засіданні за тиждень до смерті [PERSON] потребував догляду через стан здоровя, однак ухиляння його від надання допомоги повязане з винною поведінкою особи, яка мала його виконувати та не виконувала в судовому засіданні не встановлено, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині позову. В встановлений законом термін 03 лютого 2009 року [PERSON] подала до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, після померлого 24 січня 2009 року батька, [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину її не видали, а оскільки чином на день смерті [PERSON] був єдиним власником спірної квартири, то [PERSON] є його єдиною спадкоємицею. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Виходячи із вищевикладеного оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на квартиру №54 в цілому законні і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути із [PERSON] на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 1708 грн. 50 коп. та на користь [PERSON] понесені судові витрат по справі в розмірі 81 грн.

Outcome: partial