Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-22 00:00:00

Позивач у квітні 2010 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 08.10.2009 р. надав відповідачеві позику у розмірі 1.672.327, 00 гривень, що на той час за курсом НБУ дорівнювало 208.780, 00 доларів США, яку останній зобов`язався повернути згідно обумовленому графіку у період до 08.11.2010 р., втім відповідач свої зобов`язання не виконав, що дає позивачеві право вимагати повернення позики з урахуванням індексації згідно індексу інфляції та виплати на його користь пені, передбаченої умовами договору. На підставі викладеного, з урахуванням уточнення заявлених вимог (а.с. 28-31), позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 1.654.414, 45 грн. боргу, 84.186, 32 грн. пені, 76.893, 92 грн. індексації відповідно до індексу інфляції. \\~ В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся (а.с. 49), надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов не визнав (а.с. 48), що є підставою для \\~вирішення справи без його участі у заочному порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.10.2009 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким останній отримав суму у розмірі 1.672.327, 00 гривень, що на той час за курсом НБУ було еквівалентне 208.780, 00 доларів США, яку зобов`язався повернути у період до 08.11.2010 р. періодичними платежами згідно обумовленому у договорі графіку (а.с. 7, 8). Як вбачається з пояснень представника позивача та не спростовується письмовими доказами, отримана сума позики відповідачем повернута не була. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини позики, врегульовані положеннями ст. ст. 1046-1050 ЦК України, а також загальними нормами зобов`язального права. У цих правовідносинах відповідачем був порушений його обов`язок у визначений угодою строк повернути отриману суму, встановлений ст. ст. 526, 1049 ЦК України, тим самим було порушене право позивача на своєчасне отримання наданої ним позики. Згідно ст. 16 ЦПК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання повинне бути виконане у гривнях, а у випадку визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 625 ЦПК України боржник у грошовому зобов`язанні, що прострочив, має сплатити на користь кредитора суму боргу з урахуванням зокрема встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ст. ст. 549, 611 ЦК України одною з форм відповідальності за порушення зобов`язання, що може бути встановлена договором, є неустойка. За викладених обставин суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми позики у межах заявлених вимог, а також з урахуванням індексу інфляції та передбаченої п. 12 укладеного між сторонами договору неустойки (пені), - обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у розмірі згідно наведеному позивачем розрахунку, правильність якого відповідачем не спростована. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню позивачеві з відповідача судові витраті у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved