Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-09 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 10 серпня 2010 року відповідач [PERSON] позичив у нього грошові кошти в розмірі 2800000 грн., які зобовязувався повернути протягом чотирьох місяців до 10 грудня 2010 року. Договір був укладений у письмовій формі, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою. Проте, своїх зобовязань останній не виконав, грошові кошти у вказаній сумі у встановлений строк не повернув. Оскільки відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], договір позики укладений за її згодою та в інтересах їхньої сімї, тому вона теж повинна нести майнову відповідальність. Просив стягнути на його користь солідарно з [PERSON] і [PERSON] суму позики в розмірі 2800000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні позов визнали, проти стягнення з них солідарно грошових коштів у розмірі 2800000 грн. не заперечували, про що надали суду відповідні письмові заяви. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що згідно із розпискою відповідач [PERSON] одержав у борг від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 2800000 грн., які зобовязувався повернути до 10 грудня 2010 року, проте своїх зобовязань не виконав, вказану суму коштів позивачу до цього часу не повернув. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, тому на його користь з відповідачів [PERSON] і [PERSON] солідарно підлягає стягненню позика в сумі 2800000 грн. Також на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі в розмірі 1820 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved