Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

В квітні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в шлюбі, який зареєстровано 06.06.2008 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 179. Однак спільне проживання припинили в березні 2009 року, через різні погляди на життя та життєві цінності. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею, знаходиться на її утриманні. Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.03.2010 року відповідач зобовязаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини та кошти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Приводом для звернення до суду стало те, що її дитина за станом здоровя потребує постійного лікування та медичного догляду, а також особливого режиму харчування із-за виявлених патологій щитовидної залози, гипохромної анемії, порушення центральної нервової системи, внаслідок підвищення нервово-рефлекторної збуджуваності через перінатальну гіпоксію, синдрому ліквородинамічних і координаційно-рухових порушень, дисбактеріозу кишківника, рахіта 1 стадії початкового прояву. У звязку з хворобою дитини вона постійно лікує її в різних медичних закладах м. Бердичева, м. Житомира та м. Києва. На лікування дитини нею було витрачено для придбання ліків та медичних препаратів особисті кошти на загальну суму 4255,76 грн. При цьому відповідач ніякої ні матеріальної, ні моральної допомоги не надав, тому повинен сплатити їй половину витрачених коштів на лікування дитини в розмірі 2127,88 грн., також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати та витрати за надану правову допомогу. 20.07.2010 року позивачка надала суду заяву про збільшення позовних вимог на 455,16 грн., 08.11.2010 року надала додаткову заяву про уточнення та збільшення позовних вимог на 1871, 59 грн., і остаточно просить стягнути з відповідача кошти в сумі 4454 грн. 63 коп., які були потрачені нею на лікування дитини, 51 гривню сплаченого державного мита, 120 гривень затрат на оплату інформаційно технічного забезпечення розгляду справи, а також 700 гривень кошти понесені на оплату правової допомоги. В судовому засідання підтримала позовні вимоги в повному обсязі згідно поданої позовної заяви та заяв про збільшення позовних вимог. Вважає, що зазначена сума витрат не погіршить матеріального становища відповідача і буде відповідати інтересам її та дитини. Вказала, що станом на 17 грудня 2010 року відповідач виплатив їй всю заборгованість по аліментам, вони домовилися, що вона відкличе виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання до досягнення дочкою трьохрічного віку, а відповідач в обмін надав їй заяву про те, що він добровільно і свідомо відмовився від батьківських прав та обовязків по вихованню та утриманню його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Отже на день розгляду справи відповідач вже немає аліментних зобовязань по відношенню до неї. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Під час проведення судового засідання 17 грудня 2010 року позовні вимоги визнавав частково, згідно поданих ним письмових заперечень, які долучені до матеріалів справи ( а.с.32, 104,153). Зазначив, що відповідно до копій наданих чеків в деяких документах містяться ліки, які не були назначені лікарем , які не приймаються дитиною такого віку, який має його дочка, зокрема : Релаксіл, Нейровітан, Ентерол, Біфіформ, Септолете, Шлункові засоби, Атф лонг, Кальцій пантенал, Вітаміни, Піковіт сіроп, Пантокальцин, Триакун крем, Серцеві, Анальгетики, Шприци, Бактеріофаг. В підтвердження того, що дані ліки не можуть прийматися дитиною до одного року надав роздруківки з мережі Інтернет ( а.с.39-65, 118-121). Відповідач також пояснював, що в нього є кредитні зобовязання перед АТ „ОТП Банк в розмірі 15000 грн., додаткові зобовязання згідно рішення суду від 07.07.2010 року в розмірі 2000 грн. Отже на даний час він не має можливості сплатити додаткові витрати на лікування дитини в тому розмірі, який просить стягнути з нього позивачка. Просить стягнути на його користь з [PERSON] 400 грн. витрат за надану йому правову допомогу. Відповідач не заперечив, що станом на 17 грудня 2010 року позивачка відмовилася від стягнення з нього аліментів на утримання їхньої дочки та її утримання. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, які він надавав в судовому засіданні 17.12.2010 року, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 06.06.2008 року Бердичівським міськрайонний управлінням юстиції Житомирської області, актовий запис №179. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні ( а.с.24 -25). Як вбачається з виписок з медичної карточки [PERSON], направлень виданих Гришковецькою лікарською амбулаторією, консультативних висновків ПАГ АМН України від 17.11.2009 року, 19.11.2009 року, 02.02.2010 року, 26.05.2010 року, 23.09.2010 року, витягів з історії хвороби №410 від 15.03.2010 року, №2098 від 25.10.2010 року дитина хворіє рядом захворювань центральної нервової системи та супутніми хворобами, за станом здоровя потребує постійного лікування та медичного догляду, а також особливого режиму харчування із-за виявлених патологій ( а.с. 8-18, 78,81, 98, 133,135). Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2010 року з відповідача на користь позивачки були стягнути аліменти розмірі ? частки всіх видів його заробітку або доходів на утримання дочки [PERSON], [INFO] і також аліменти в розмірі 1/5 частини на утримання позивачки, до досягнення дитиною трьох років ( а.с.33 - 35). Однак як пояснили сторони в судовому засіданні, станом на 17 грудня 2010 року відповідач виплатив всю заборгованість по аліментним зобовязанням, позивачка також відмовилася від подальшого стягнення аліментів, оскільки відповідач відмовився від виконання батьківських обовязків відносно їхньої дочки. Відповідно до довідки ОТП Банк від 06.05.2010 року [PERSON] має заборгованість по кредиту в АТ „ ОПТ Банк в сумі 15399,23 грн., мінімальний обовязковий платіж по кредиту становить 750,00 грн. в місяць ( а.с.38). У відповідності до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається зі змісту ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України . Отже, оцінивши зібрані в судовому засіданні в сукупності всі надані сторонами докази, суд прийшов до остаточного висновку, що доводи відповідача про те, що він не спроможній сплатити позивачці частину коштів витрачених на лікування дитини є безпідставними. Зокрема, відповідачем не доведено суду його доводи, що лікарські засоби : Релаксіл, Нейровітан, Ентерол, Біфіформ, Септолете, Шлункові засоби, Атф лонг, Кальцій пантенал, Вітаміни, Піковіт сіроп, Пантокальцин, Триакун крем, Серцеві, Анальгетики, Шприци, Бактеріофаг не можуть прийматися дитиною у віці до одного року, його посилання на роздруківки з всесвітньої мережі Інтернет є безпідставними, оскільки дані ліки призначалися дитині провідним фахівцями в області дитячої педіатрії, так як дитина лікувалася остійного в Інституті ПАГ АМН України , згідно записів , які містяться в консультативних висновках дівчинці дійсно призначалися наведені вище лікарські засоби. Однак, як вказала позивачки ліки „ Сеплотеле вона купувала особисто для себе. Як вбачається з наданих суду позивачкою листків вкладишів до лікарських засобів, капсули Ентерол можуть прийматися дітьми до 6 років - 250 у вигляді порошку ліофілізованого для перорального застосування, капсули Біфофарм застосовуються дітям віком від 2 місяців, таблетки Кальцію Гопантенат дітям до 2-х років бажано приймати у вигляді порошку ( а.с.86-88). У відповідності до положень ч.1 ст. 185 Сімейного кодексу України батьки зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з врахуванням обставин , що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно долучених позивачкою до матеріалів справи ксерокопій чеків, квитанцій на лікування дочки нею були витрачені кошти в загальній сумі 9464 грн. 59 коп. ( а.с.19 -223, 79-80,83,99,134,136 -138). Оскільки обоє батьків зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, то на користь позивачки з відповідача підлягали б стягненню понесені нею витрати в розмірі 4732 грн. 30 коп., а оскільки відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд не вправі виходити за межі позовних вимог, то стягненню з відповідача підлягає сума в розмір 4454 грн. 63, як того просить позивачка. Крім того з відповідача на користь підлягають стягненню понесені нею судові витрати при звернені до суду з даним позовом в розмірі 171 гривня ( а.с. 1,3). Що стосується стягнення з відповідача витрат за надану правову допомогу в розмірі 700 гривень, то суд у відповідності до вимог ст. 84 ЦПК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 „ Граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ , враховуючи потрачений адвокатом позивачки затрачений час на надання їй правової допомоги приходить до висновку про часткове стягнення таких витрат з відповідача в сумі 350 гривень. Вимога відповідача про стягнення з позивачки витрат за надану йому правову допомогу в розмірі 400 гривень взагалі є безпідставною, оскільки ним надано суду не оригінал , а ксерокопію квитанції по оплату витрат за правову допомогу п/з ( а.с.122). Однак, як вбачається з матеріалів цивільної справи відповідачем жодного разу до суду не подавалася позовна заява, а були подані лише письмові заперечення на позовну заяву [PERSON] Також, як передбачено ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат у судових засіданнях участі не брав.

Outcome: approved