Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-22 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача вимоги свого довірителя підтримав та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що його довірителька визнає усі обставини, наведені [PERSON] у його позовній заяві, а відтак не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки до суду від нього не надійшло, як не надійшло і заяви про розгляд справи за його відсутності. З`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом безспірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи (а.с.6), що 07 грудня 2007 року між відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] було укладено у формі розписки договір позики, згідно якого третя особа передала у власність відповідачеві грошові кошти в сумі 500\~000 грн., а [PERSON] зобовязався повернути їй ці кошти до 01 березня 2008 року. Взяте перед третьою особою зобовязання відповідач у встановлений договором строк не виконав. Відповідно до ст.ст.1046, 1047, абз.1 ч.1 ст.1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, судом встановлено (а.с.11), що 29 жовтня 2010 року між третьою особою [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги (Цесії), згідно якого, зокрема, пунктів 1 - 3 Договору, новим кредитором у зобовязанні - договорі позики від 07 грудня 2007 року став [PERSON] Відтак, з того часу позивач набув право вимагати від відповідача виконання останнім усіх зобовязань, що виникли в [PERSON] у звязку з отриманою ним позикою грошових коштів в сумі 500\~000 грн., що й було засвідчено борговою розпискою від 07.12.2007 р., котру первісний кредитор (Цедент) передала новому кредиторові (Цесіонарію) в момент підписання сторонами договору Цесії. Про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги) боржник [PERSON] був повідомлений третьою особою [PERSON] письмово 29 жовтня 2010 року (а.с.12), однак борг за договором позики новому кредиторові [PERSON] відповідач так і не повернув, що і стало підставою звернення позивача до суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.513, ст.514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 790\~000 грн., розмір якої визначений позивачем як еквівалент до іноземної валюти - 100\~000 доларів США (станом на день предявлення позову), то в цій частині вимога позивача є недоведеною, адже відповідно до ч.ч.1, 2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Разом з тим, позивач не надав суду будь-якої інформації про офіційний курс долара США до гривні як станом на 07.12.2007 р., станом на 30.11.2010 р. (тобто на день предявлення позову), так і станом на день ухвалення судом рішення. Позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати у виді сплачених судового збору в розмірі 1700 грн., витрат в розмірі 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тому вказані витрати, всього 1820 грн., підлягають до стягнення на його користь з відповідача.

Outcome: partial