Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

8 листопада 2011 року ТзОВ „Комерційний відділ „ІПСТ звернулося до суду із зазначеним позовом, з тих підстав, що відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з позивачем, працюючи на посаді водія легкового автомобіля з 03.09.2007 року по 11.08.2008 року. В його обовязки входило: забезпечувати коректне поступове професійне водіння автомобілем, яке максимально забезпечить збереження життя та здоровя пасажирів, технічно справний стан самого автомобіля, передбачувати будь-яку дорожню ситуацію, вибирати швидкість та дистанцію, які виключають можливість аварійної ситуації. Всупереч зазначених посадових обовязків, 25.06.2008 року о 07 год. 30 хв. під час керування належним позивачу автомобілем [NUMBER], в результаті порушення відповідачем [PERSON] дорожнього руху, в м. Києві на пр. Перемоги, 55, сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулося зіткнення пяти автомобілів. На підставі постанови Соломянського районного суду м. Києва від 06.08.2008 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 21.12.2009 року з ТзОВ „Комерційний відділ „ІПСТ на користь [PERSON] стягнуто 7844,50 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат. Позивачем відшкодовано суму зазначеного відшкодування в повному обсязі на підставі виконавчого листа №234 від 14.09.2010 року. Зазначена матеріальна шкода, є прямою дійсною шкодою, завданою винними протиправними діями відповідача, який знаходився у трудових відносинах з позивачем, та несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, внаслідок порушення покладених на нього трудових обовязків. Відповідно до положень ст.1191 ЦК України, позивач має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи [PERSON] в розмірі виплаченого відшкодування. З цих підстав просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився. На адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними матеріалами справи. Вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не зявився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення в газеті„Урядовий курєр, про що свідчать матеріали справи. Суд, за згодою письмовою позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що в період з 03.09.2007 року по 11.08.2008 року відповідач [PERSON] працював на посаді водія легкового автомобіля в ТзОВ „Комерційний відділ „ІПСТ ( а.с.22-23). Згідно посадової інструкції водія №10 від 06.09.2005 року в його обовязки входило: забезпечувати коректне поступове професійне водіння автомобілем, яке максимально забезпечить збереження життя та здоровя пасажирів, технічно справний стан самого автомобіля, передбачувати будь-яку дорожню ситуацію, вибирати швидкість та дистанцію, які виключають можливість аварійної ситуації ( а.с.24 ). Як вбачається з довідки про дорожньо транспортну пригоду, 25.06.2008 року о 07 год. 30 хв. в м. Києві на пр. Перемоги, 55, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] та ще чотирьох водіїв ( а.с.5-7). Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 06.08.2008 року встановлено, що дана дорожньо - транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] ( а.с.10). Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 21.12.2009 року з ТзОВ „Комерційний відділ „ІПСТ на користь [PERSON] потерпілого від дорожньо-транспортної пригоди, стягнуто 7844,50 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат, заподіяних працівником ТзОВ „Комерційний відділ „ІПСТ [PERSON] ( а.с.11-13). Статтею 130 КЗПП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності, права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така школа заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. У відповідності до вимог ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пунктами 2, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами), шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобовязання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Такими чином заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Підлягають також стягненню на користь позивача понесені ними судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України: судовий збір в розмірі 78 грн. 75 коп. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи ( а.с.1-2). На підставі наведеного,

Outcome: approved