Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселення. Сторони направили до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутності. Судом встановлено, що 15 вересня 2009р. згідно до умов договору дарування частини житлового будинку з господарчими побудовами посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] реєстр. №5319, укладеного між [PERSON] (надалі - Позивачем) та фізичними особами - [PERSON] (надалі Відповідачем 1) та іншим співвласником даного майна [PERSON], сторони домовилися, що дарувальники дарують, а позивач приймає в дар ? частину житлового будинку з господарчими побудовами, а саме: квартиру під номером 1 (один), ? частину літньої кухні, підвал, що розташовані в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, по вулиці Шконди, будинок під номером 14 (чотирнадцять). У зв'язку з втратою оригіналу договору дарування, 19 лютого 2010 р. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. №899, позивачу надано дублікат вищезазначеного договору, який в подальшому (26.02.2010р.) було зареєстровано власником даного майна в КП Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 5085496, номер запису 61093; 1131, в книзі 258 - 133; 17/ЗПВ - 85. Право власності на частину житлового будинку з господарчими побудовами перейшло до позивача, попередній співвласник домоволодіння - [PERSON] з даного приміщення не виселився, порушуючи тим самим взяті на себе за договором дарування від 15.09.2009р. зобов'язання щодо самостійного звільнення частини житлового будинку з господарчими побудовами до 01 жовтня 2009р. (абзац 2 пункту 5), позбавляючи тим самим власника зазначеного майна можливості вільного володіння та користування належною йому власністю. В зазначеному приміщенні проживають також члени сім'ї колишнього власника майна, а саме дружина Відповідача 1- [PERSON] (надалі Відповідач 2), та його сини [PERSON] (надалі - Відповідач 3) і [PERSON] (надалі - Відповідач 4), які у зв'язку з тим, що мешкають в даному житловому приміщенні, також створюють перешкоди у вільному користуванні Позивачем своєю власністю. Таким чином, відповідачі зазначеними діями порушують законі права позивача щодо володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97 - ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який гарантує власнику майна право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює за ним право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналізуючи зміст вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Відповідно до статті 391 ЦК України надається власнику домоволодіння право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися і розпоряджатися своїм майном. Дослідивши письмові матеріали справи: свідоцтво про право на спадщину, договір дарування, витяг з реєстру права власності на нерухоме майно, рішення суду, суд вважає, що при зазначених обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved