Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

У травні 2010 року, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності, належить квартира [ADDRESS] . Позивач вказує, що у вказаній квартирі, крім нього та його доньки [PERSON] , незаконно зареєстрована, та не проживає його колишня дружина відповідачка [PERSON] , яка без законних підстав отримала штамп про реєстрацію у спірній квартирі, без дозволу його, як власника квартири. Вказана реєстрація відповідачки у спірній квартирі заважає позивачу як власнику, у повній мірі користуватися та розпоряджатися вказаною квартирою, у зв`язку з чим, позивач просив суд, визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою, що розташована за адресою : [ADDRESS] , шляхом зняття відповідачки [PERSON] з реєстраційного обліку зазначеної квартири. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов. Представник відповідача ГІРФО Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але надав суду клопотання з проханням слухати справу за його відсутності (а.с. 12). Відповідачка [PERSON] позов не визнала та звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , КП Овідіопольської с/р «Благо» та КП «Овідіопольське РБТІ» про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації і свідоцтва про право власності на нерухоме майно, в якому зазначила, що в період з 1983 р. по 1994 р., вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та їм і їхній доньці [PERSON] була надана для проживання спірна квартира державного житлового фонду та у 1990 році, вона та відповідач були зареєстровані разом у вказаній вище квартирі. Однак, у 1993 році, шлюбні стосунки між подружжям було припинено і 1994 році вони розлучилися, а відповідач пішов із спірної квартири, а вона та її донька [PERSON] залишились проживати у квартирі [ADDRESS] , за яку вона сплачувала та продовжує сплачувати всі комунальні платежі, зробила газифікацію, уклала всі необхідні договори по обслуговуванню квартири (водопостачання, електропостачання, послуги зв`язку) та всі облікові рахунки по спірній квартирі відкриті на її ім.`я, що підтверджується абонентськими, розрахунковими книжками та квитанціями про сплату комунальних платежів та 2004 році, між нею та Овідіопольським ВУЖКГ (правонаступником якого є КП Овідіопольської с/р «Благо»), на балансі якого знаходиться спірна квартира, був укладений договір найму житла в будинках державного та комунального фонду, відповідно до якого, їй була надана у безстрокове користування зазначена вище квартира, за яку вона постійно сплачує квартирну плату. Раптово, на початку 2009 року, під час слухання справи в Овідіопольському райсуді Одеської області за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання останнього такого, що втратив право користування спірною квартирою, вона дізналася, що КП Овідіопольської с/р «Благо», без її відома як наймача, з яким був укладений відповідний договір найму, виніс оспорюване розпорядження № 3545 від 21.01.2009 р., яким спірна квартира була передана у спільну часткову власність відповідачам [PERSON] та [PERSON] , на підставі якого, відповідачі отримали свідоцтво про право власності на спірну квартиру від 06.03.2009 року і відповідно КП «Овідіопольське РБТІ» була проведена реєстрація права власності відповідачів на вказану квартиру. Вважаючи, що спірна квартира, була незаконна приватизована [PERSON] та [PERSON] , позивачка за своїм позовом [PERSON] просила суд, визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації КП Овідіопольської с/р «Благо» № 3545 від 21.01.2009 р. про передачу у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] спірної квартирі [ADDRESS] , визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на вказану квартиру на ім.`я відповідачів, видане 06.03.2009 р. КП «Овідіопольське РБТІ» на ім.`я відповідачів та скасувати державну реєстрацію права власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] на спірну квартиру. В судовому засіданні, позивачка за своїм позовом [PERSON] підтримала свій позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , він же представник відповідачки [PERSON] за нотаріально-посвідченою довіреністю, позов не визнав повністю та наполягав на задоволенні свого позову (а.с. 63). Представники відповідачів КП Овідіопольської с/р «Благо» та КП «Овідіопольське РБТІ» в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, особисто під розписки, причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, що не є перешкодою для розгляду справи по суті у відповідності до ст. 169 ЦПК України (а.с. 51,61,62,74,75). Заслухавши доводи сторін по справі, пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази та додатково надані документи по справі, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю, а зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити з наступних підстав. Згідно із статтею 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Також, стаття 156 ЖК України зазначає, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням, до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу, а саме плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 65 СК України передбачено наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного і іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до умов статті 71 СК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Приписами статті 72 СК України передбачено визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Умовами ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема : визнання права, визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст. 1 Закону України «Про приватизацію Державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.і.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Одночасно, статті 5 та 8 Закону України «Про приватизацію Державного житлового фонду» зазначають якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абз. 2 ст. 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом із наймачем або за якими зберігається право на житло. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або частковою доплатою один раз. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або частковому власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду вирішуються судом. Службові особи та громадяни при порушенні вимог цього Закону несуть дисциплінарну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством. \~ \~ \~ \~ \~ Рішенням\~Конституційного Суду\~України №\~15-рп/2010\~від 10.06.2010\~року,\~визначено в\~аспекті конституційного\~звернення положення\~пункту 5\~статті 5\~Закону України\~"Про\~приватизацію державного\~житлового фонду"\~від 19\~червня 1992\~року N\~2482-XII,\~згідно з\~яким,\~кожний громадянин\~України має\~право приватизувати\~займане ним\~житло безоплатно\~в межах\~номінальної вартості\~житлового чека\~або з\~частковою \~доплатою один\~раз,\~необхідно розуміти\~так,\~ що\~право громадян\~України на\~безоплатну приватизацію\~державного житлового\~фонду вважається\~реалізованим один\~раз,\~якщо : -\~громадянин України\~повністю \~використав житловий\~чек для\~приватизації \~житла \~у \~державному \~житловому \~фонді,\~ і\~ у\~ \~його власність\~ \~безоплатно передано\~в \~одній \~чи кількох\~ квартирах\~(будинках)\~загальну \~ площу\~ \~з \~ розрахунку\~ санітарної\~норми 21\~квадратний метр\~загальної площі\~на наймача\~і кожного\~члена його\~сім`ї\~та додатково\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~10\~квадратних метрів\~на сім`ю; - у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; -\~у власність\~ наймача\~ і\~ кожного\~члена його\~сім`ї\~передано загальну\~площу житла,\~меншу ніж\~встановлена санітарна\~норма,\~а залишок\~житлового чека\~використано для\~приватизації частки\~майна державних\~підприємств,\~земельного фонду; - весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, це не заперечувалось сторонами і підтверджено матеріалами справи, що в період з 30.04.1983 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свій шлюб у Приморському Відділі РАЦСу м. Одеси, що підтверджується відповідним штампом про реєстрацію шлюбу в паспорті [PERSON] та 28.06.1994 р., вказаний шлюб був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06.12.1996 р., виданого Відділом РАГСу Овідіопольського району Одеської області (а.с. 22 оборот, 23). 16.10.1983 р., у [PERSON] та [PERSON] , народилася донька [PERSON] , яка 21.04.2007 р. уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується поясненнями сторін та копією паспорта [PERSON] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.04.2007 р., виданого Міським Відділом РАЦСу Одеського ОУЮ (а.с. 86,87). Також, суд з`ясував, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] , [PERSON] та їх малолітній доньці, була надана для проживання квартира державного житлового фонду, яка розташована за адресою : [ADDRESS] , у якій сторони почали проживати з 1990 року та були зареєстровані у встановленому законом порядку, що підтверджується штампами про реєстрацію в паспортах обох сторін (а.с. 6,22 оборот). З пояснень сторін та свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що подружжя фактично припинили спільне проживання, після чого, позивач за первісним позовом [PERSON] пішов зі спірної квартири до іншої жінки, та став проживати у м. Одесі, але залишався зареєстрованим у спірній квартирі, а відповідачка [PERSON] разом із малолітньою донькою [PERSON] залишились проживати у вказаній вище квартирі, сплачуючи при цьому всі необхідні комунальні послуги та уклавши зі всіма комунальними службами необхідні договори, при чому оформивши на своє ім.`я абонентські книжки про сплату всіх необхідних послуг (водопостачання, електропостачання та телефонного зв`язку), які продовжує сплачувати до сьогодні, що підтверджується матеріалами справи, а саме договорами, абонентськими книжками, квитанціями про сплату комунальних платежів за період з 1993 року по сьогоднішній день (а.с. 30-38). Також, свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін по справі та вікна її будинку виходять на вікна спірної квартири, пояснила, що дійсно, після 1993 року, коли [PERSON] пішов із спірної квартири, поточний ремонт у спірній квартирі був зроблений позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] за власні кошти, разом із своїм співмешканцем [PERSON] , з яким вона зійшлася після припинення подружніх відносин з [PERSON] . Свідок показала суду, що крім поточного ремонту, зробленого [PERSON] в спірній квартирі, вона завезла туди меблі, кухню, холодильник та влаштувала нові вхідні двері. На очах свідка відбувались численні суперечки між колишнім подружжям [PERSON] , внаслідок яких, позивачка за своїм позовом [PERSON] , була змушена, разом з малолітньою донькою переховуватись вдома у свідка, так як [PERSON] , постійно перебуваючи у нетверезому стані вижинав колишню дружину разом із малолітньою донькою зі спірної квартири. Крім цього, 15.03.2004 року, на підставі письмової пропозиції від 28.04.2004 р. за підписом директора Овідіопольського ВУЖКГ та у відповідності з п. 15 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 р. № 572, [PERSON] , уклала з Овідіопольським ВУЖКГ (правонаступником якого є КП Овідіопольської с/р «Благо») типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, в якому наймачем спірної квартири, була визначена саме [PERSON] , який надано у безстрокове користування спірна квартира (а.с. 25-28). Окрім цього, 18.11.2005 р., правонаступником Овідіопольського ВУЖКГ КП Овідіопольсьокої селищної ради «Благо», на ім.`я позивачки за зустрічним позовом [PERSON] , була видана довідка № 181 від 18.11.2005 року, згідно якої [PERSON] прописана та проживає за адресою : [ADDRESS] та крім неї за даною адресою прописані три особи : [PERSON] , [PERSON] , однак, фактично мешкає одна [PERSON] , яка сплачує квартирну плату і заборгованості по квартплаті немає, загальна площа квартири 14 кв.м, будинок знаходиться на балансі Овідіопольського КП «Благо», що також підтверджується штампами про реєстрацію в паспортах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6,22,24,68,86). З пояснень позивачки за зустрічним позовом [PERSON] та матеріалів вбачається, що остання регулярно сплачувала комунальні платежі та квартплату саме відповідачу КП Овідіопольської с/р «Благо», про що в матеріалах справи маються відповідні квитанції, видані на ім.`я [PERSON] , а отже, КП Овідіопольської с/р «Благо» знало, про реєстрацію [PERSON] у вказаній спірній квартирі та приймало всі необхідні платежі саме від [PERSON] (а.с. 36). В судовому засіданні, позивачка [PERSON] пояснила, що після того, як у неї с колишнім чоловіком склалися напружені відносини та стосунки, останній, всередині 2009 року, передав їй через свідка [PERSON] , що він вже приватизував спірну квартиру і що [PERSON] може вже в ній не з`являтися, що підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] . Суд встановив, що після того, як позивачка [PERSON] звернулася до Овідіопольського райсуду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування спірної квартирою у грудні 2008 року, вона дізналася про приватизацію спірної квартири своїм колишнім чоловіком [PERSON] та їх донькою [PERSON] , що підтверджується копіями постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 29.05.2009 року та відповідями прокуратури Овідіопольського району Одеської області від 30.07.2009 р. та від 15.10.2009 р., а також, листами [PERSON] на адресу КП «Овідіопольське РБТІ» щодо призупинення будь-яких дій стосовно приватизації спірної квартири від 27.07.2009 р. та на ім.`я прокурора Овідіопольського району Одеської області від 27.07.2009 р., в яких вказувала, що приватизація спірної квартири, проводиться її колишнім чоловіком [PERSON] без її відома, як відповідального наймача, з якою укладений відповідний договір найму житлового приміщення (а.с. 64-67,77,79-81). Отже, суд дійшов висновку, що позивачка за зустрічним позовом [PERSON] у встановленому законом порядку набула статусу наймача за договором найму у спірній квартирі, де була офіційно зареєстрована та проживала, однак на сьогоднішній день, вона не має можливості проживати у зазначеній квартирі, внаслідок протиправних дій [PERSON] , який після того, як зламав вхідні двері у спірну квартиру, пошкодив в ній каналізацію, газопровід, водопостачання та електрику, у зв`язку з чим, відповідні служби опечатали та перекрили доступ до газу, електроенергії та водопроводу. З матеріалів інвентаризаційної справи на спірну квартиру, розташовану за адресою : [ADDRESS] , вбачається, що без відома [PERSON] та її письмової згоди як наймача за договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, умовами якого передбачена відповідальність наймодавця (ч. 2 договору) та члена сім`ї, як це передбачено нормами вищенаведених статей Сімейного Кодексу України та Законом України «Про Про приватизацію Державного житлового фонду України», [PERSON] разом із донькою [PERSON] незаконно надали неправдиві відомості щодо реєстрації у спірній квартирі тільки їх обох, отримали довідку про належність кв. [ADDRESS] , де зазначені прізвище тільки [PERSON] та [PERSON] , як єдиних зареєстрованих мешканців квартири з їх частками по 1/2 , а також неправдиву довідку про тільки їх реєстрацію та проживання у спірній квартирі від 25.12.2008 року, а після цього, у грудні 2009 року, [PERSON] та [PERSON] надали письмові замовлення для інвентаризації спірної квартири з проханням видати документи для приватизації та свої заяву про приватизацію квартири, зазначивши зареєстрованими у зазначеній квартирі особами тільки себе. Крім цього, надавши вказану вище недостовірну інформацію щодо зареєстрованих та проживаючих осіб, [PERSON] , отримав довідку про склад сім`ї з зазначенням себе та [PERSON] , як зареєстрованих у квартирі осіб (а.с. 82-85,88-91). На підставі вищевказаних неправдивих відомостей, розпорядженням органу приватизації було видане оскаржуване розпорядження № 3545 від 21.01.2009 року на ім.`я [PERSON] та [PERSON] про передачу їм у власність спірну квартиру, а на підставі вказаного розпорядження й видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.03.2009 р. та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.07.2009 р. з визначенням часток [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці на праві спільної часткової власності і зареєстроване КП «Овідіопольське РБТІ» право власності на спірну квартиру (а.с. 92,94,95,97). Враховуючи викладене, суд вважає, що розпорядження органу приватизації КП Овідіопольської с/р «Благо» від 21.01.2009 року № 3545 було незаконно видане на прізвища [PERSON] та [PERSON] , так як оскаржуваним розпорядженням були порушені законні права наймача позивачки [PERSON] , чия законна реєстрація у спірній квартирі не була ніким скасована чи визнана недійсною чи незаконною, як стверджує позивач за своїм позовом [PERSON] , та крім того, ніким не було визнано недійсним чи скасований договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 15.03.2004 року, укладеного між позивачкою [PERSON] та Овідіопольським ВУЖКГ, правонаступником якого є КП Овідіопольської с/р «Благо». Вказана приватизація була здійснена без письмової згоди та відома зареєстрованого наймача квартири [PERSON] , та як слід, на підставі вказаного незаконного розпорядження, на ім.`я відповідачів [PERSON] та [PERSON] було видане незаконне свідоцтво про право власності на спірну квартину з визначенням часток кожного співвласника, а саме по Ѕ частці у праві спільної часткової власності та незаконно зареєстроване право власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] на зазначену вище квартиру з визначенням часток кожного КП «Овідіопольське РБТІ», у зв`язку з чим, вказані розпорядження, свідоцтво про право власності на нерухоме майно підлягають визнанню незаконними та скасуванню, а також підлягає скасуванню незаконна реєстрація права власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації і свідоцтва про право власності на нерухоме майно обґрунтованим та законним, факти за яким, знайшли своє підтвердження в судових засіданнях, підтверджуються матеріалами справи та свідків і тому, підлягаючим задоволенню у повному обсязі. Суду не було надано позивачем за своїм позовом [PERSON] жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.ст. 57-60 ЦПК України щодо незаконності реєстрації відповідачки [PERSON] і спірній квартирі та незаконності поставлення штампу про її реєстрацію, а також без нібито необхідного дозволу його, як уповноваженого власника спірної квартири, так як ніякої згоди [PERSON] для реєстрації [PERSON] не було потрібно, зважаючи на ті обставини, що і [PERSON] і [PERSON] були зареєстровані у спірній квартирі одночасно та в один день, а саме 07.09.1990 року, і на той час, [PERSON] не був власником зазначеної квартири, яка була надана, на той час подружжю [PERSON] із Державного житлового фонду, та у відповідності до вищезгаданого договору найму житла в будинках державного фонду і комунального житлового фонду від 15.03.2004 р., була визначена [PERSON] та з нею був укладений зазначений договір, що підтверджується матеріалами даної цивільної справи. Доводи [PERSON] щодо протиправних дій відповідачки та намагання позбавити його законного права власності на спірну квартиру судом до уваги не приймаються як безпідставні та хибні (а.с. 6 оборот, 22 оборот, 25-27). У зв`язку з чим, суд вважає позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] є небгрунтованим, безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Outcome: approved