Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

07 жовтня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 25.12.2007 року. Від шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON], яка проживає з відповідачем. Посилаючись на різні характери та різні погляди на сімейне життя, ведення сімейного господарства, з приводу чого часто відбуваються сварки та стало причиною розриву їх сімї, втрати почуття поваги та любові один до одного, позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати, а дочку [PERSON] передати на виховання йому, визначивши їй місце проживання з батьком, а відповідачу встановити порядок зустрічі і спілкування з дочкою. Як на підставу позовних вимог про визначення місця проживання доньки, позивач посилається на те, що відповідач порушує його батьківські права, перешкоджає зустрічам і спілкуванням з донькою, його праву брати участь у вихованні і розвитку дитини, не виконує рішення опікунської ради про надання йому права бачитись і спілкуватись з дочкою, а також на те, що відповідач не може створити нормального психологічного клімату для дочки, не забезпечить їй належного матеріального і житлового утримання. Позивач у судовому засіданні свій позов підтримав. Посилаючись на викладені в позові обставини, просить суд його позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково. Визнала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, а щодо визначення для дочки нового місця проживання з позивачем, то в цій частині позовні вимоги не визнала. Посилаючись на те, що вона належно утримує і виховує свою дочку, на надуманість, безпідставність позовних вимог в частині визначення для дочки нового місця проживання і передачі її на утримання і виховання позивачу, просила суд в цій частині позову відмовити, так як вважає, що позивач таким чином намагається уникнути обовязку зі сплати аліментів. Вислухавши пояснення сторін, пояснення і висновок представника третьої особи органу опіки та піклування, яка висловилась за необхідність залишення дочки на утриманні матері, вислухавши показання свідка, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 25 грудня 2007 року, сторони уклали між собою шлюб, який зареєстрували в Ленінському райвідділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області за реєстраційним номером 1136. Від вказаного шлюбу, 06 грудня 2008 року, у сторін народилася дочка [PERSON]. В судовому засіданні зясовано, що сторони не знаходять спільної мови між собою з питань ведення сімейного життя, ведення сімейного господарства, бюджету, з приводу чого між ними відбувалися і відбуваються сварки, внаслідок чого їх сімейне життя не склалось і подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного. Встановлено, що сторони з грудня 2008 року проживають окремо один від одного і спільного господарства не ведуть. Шлюбні стосунки з вказаного часу між ними припинені, їх сімя остаточно розпалась і сімейні стосунки не відновити. Спору між подружжям з приводу поділу спільного подружнього майна не існує. За таких обставин, ураховуючи, що сторони категорично заперечують можливість примирення, суд приходить до висновку, що подальше збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача в шлюбі буде суперечити інтересам обох сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. Щодо існуючого спору між подружжя з приводу того, з ким із них буде проживати їх дочка [PERSON], то суд виходить в першу чергу з інтересів малолітньої (грудної) дитини. З досліджених в суді обставин справи вбачається, що позивач за рішенням Новоодеського районного суду від 14.01.2010 року являється платником аліментів на утримання своєї дочки, яка проживає з відповідачем матірю дівчинки. Між сторонами укладено письмовий договір від 16.09.2009 року про участь позивача у вихованні та утриманні дитини. Факт чинення перешкод відповідачем позивачу у спілкуванні з дитиною, як свідчать обставини справи, раніше не був предметом судового розгляду між сторонами і позивачем в даному судовому засіданні не доведений. Згідно досліджених доказів, згідно висновку органу опіки та піклування мати дівчинки, не хворіє , на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, створює для своєї дочки належні умови життя і виховання. Згідно висновку того ж органу опіки та піклування, малолітня дочка подружжя, через свій малолітній вік, відсутність підтавав для її передачі позивачу, повинна залишатись проживати з матірю. Враховуючи малолітній(грудний до 3-х років) вік дитини, позитивне ставлення обох батьків до свого батьківського обовязку щодо їх участі у вихованні, утриманні дочки, відсутність обставин, що можуть негативно характеризувати матір дівчинки, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача в частині передачі йому на проживання і утримання дочки та про відмову йому в задоволені цієї частини позову. На думку суду, повинні залишатись раніше досягнуті між сторонами письмові домовленості щодо вже визначеного місця проживання дитини з матірю. В суді встановлено, що мати дівчинки створює їй належні умови життя, виховання, фізичного, духовного морально-емоціонального розвитку, а тому дівчинка, враховуючи ці обставини та враховуючи її грудний вік, повинна залишатись на проживанні і вихованні у матері. Батько дівчинки позивач по справі має всі батьківські права, передбачені чинним сімейним законодавством, на участь у вихованні своєї дочки, її утриманні і спілкуванні з нею, а мати не має права чинити батьку перешкод у цьому.

Outcome: partial