Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Теплицької селищної ради, Теплицької районної спілки споживчих товариств, третя особа [PERSON] про визнання права власності на квартиру № 19 в смт.Теплик вул.Незалежності, 8, вказавши в 1992 році [PERSON], з яким вона перебувала в шлюбі 22 липня 1979 року, отримав дану квартиру, що підтверджується постановою правління Теплицької райспоживспілки від 31.12.1991 року № 39. На дану квартиру виконкомом Теплицької селищної ради 14 лютого 1992 року було видано ордер № 464 серія А. 22 травня 1994 року [PERSON] помер. Постановою правління Теплицької РСС від 30 січня 1996 року № 31 «Про продаж житлового будинку по вул.Леніна 8». 16 серпня 1996 року вона, [PERSON], викупила дану квартиру, заплативши 34 680 000 крб., що підтверджується довідкою Теплицької РСС № 33 від 22.11.2006 року про купівлю даної квартири. Проте на час укладення договору купівлі-продажу квартири, договір в порушення вимог ЦК України не був зареєстрований в нотаріальному порядку, а потім Теплицька РСС не мала можливості це робити, так як будинок був знятий з їх балансу і переданий на баланс Теплицької селищної ради. З 1992 року вона проживає в даній квартирі, сплачує комунальні послуги, ніхто до неї претензій не предявляв. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримала позовні вимоги. Представник Теплицької селищної ради [PERSON] позов визнає. Від Теплицької районної спілки споживчих товариств поступила заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи [PERSON] просить заяву задовольнити. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 22 липня 1979 року перебувала в шлюбі з [PERSON], який в 1992 році отримав двокімнатну квартиру № 19, по вул.Леніна, 8, що підтверджується постановою правління Теплицької райспоживспілки від 31.12.1991 року № 39. На дану квартиру виконкомом Теплицької селищної ради 14 лютого 1992 року було видано ордер № 464 серія А. 22 травня 1994 року [PERSON] помер. Постановою правління Теплицької РСС від 30 січня 1996 року № 31 «Про продаж житлового будинку по вул.Леніна 8.», було прийнято рішення про продаж громадянам квартир, які вони отримали в даному будинку. 16 серпня 1996 року, [PERSON] внесла в касу Теплицької РСС 34 680 000 крб., що підтверджується довідкою Теплицької РСС № 33 від 22.11.2006 року про купівлю даної квартири. Проте на час укладення договору купівлі-продажу квартири, договір в порушення вимог ЦК України не був зареєстрований в нотаріальному порядку, а потім Теплицька РСС не мала можливості це робити, так як будинок був знятий з їх балансу і переданий на баланс Теплицької селищної ради, і особа, якій була виділена квартира, на той час померла. З 1992 року позивач проживає в даній квартирі, сплачує комунальні послуги, ніхто до неї претензій не предявляє. На час розгляду справи вулиця Леніна перейменована на Незалежності. Дані правовідносини регулюються нормами матеріального права, які діяли на момент виникнення правовідносин, тобто станом на 1992 1996 роки, а саме: - ст.12 Закону України «Про власність»від 7 лютого 1991 року, згідно вимог якої громадянин набуває права на майно, одержане внаслідок угод не заборонених законом; - ст.153 ЦК України, яка передбачає що договір вважається укладеним, коли між сторони в потрібній у належній випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за наявності однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди; - ст. 224 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму: - ст. 225 право продажу майна, крім випадків примусового продажу належить власникові. - ст. 227 форма договору купівлі-продажу; - ст. 47 ч.2 ЦК України (в редакції 1961 р.)- якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи викладене, те, що з 1992 року [PERSON] здійснює повноваження власника квартири суд вважає, що [PERSON] набула право власності на будівлю, так як сторони при укладенні угоди досягли усіх істотних його умов, а саме продавець Теплицька РСС передала їй квартиру, а покупець [PERSON] прийняла її і оплатила її вартість. Враховуючи викладене,

Outcome: approved