Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

07 жовтня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15.03.2007 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/08-112/61746, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 40 000 грн, з процентною ставкою 18,50 % річних на строк 120 місяців, тобто до 15.03.2017 р., за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості» Відповідач зобовязана була щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку. В цей же день, в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Банком між останнім та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений Іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок № 4, що розташований по вул. Травкіна в с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області. Станом на 29.06.2010 р. у відповідача виникла прострочена заборгованість в сумі 40\~401,38 грн, яка складається: із залишку заборгованості за кредитом в сумі 34 509,06 грн; заборгованості за відсотками в сумі 4 165,12 грн; пені за порушення строків повернення кредиту та процентів за його користування в сумі 1\~727,20 грн. З посиланням на статті 526, 553, 554, 610, 611, 625, ч. 1 ст. 651, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, просили достроково розірвати кредитний договір з [PERSON], стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також судові витрати по справі та звернути стягнення на предмет Іпотеки. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав письмову заяву, в якій вимоги підтримав і просив їх задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні і під час судового розгляду справи (03.12.2010 р.) заявлені вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявився. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що [PERSON] зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 15 березня 2007 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/08-112/61746, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 40 000 грн, з процентною ставкою 18,50 % річних на строк 120 місяців, тобто з кінцевим строком виконання 15 березня 2017 р., за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості». В цей же день, в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Банком, між останнім та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений Іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок № 4, що розташований по вул. Травкіна в с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області, що належить на праві власності останньому, вартість якого за домовленістю сторін складає 65\~090 грн. Згідно п. 3.1 Договору [PERSON] зобовязана була до 15 числа кожного місяця погашати кредит, а також відсотки за його користування. В день укладення договору боржником була отримана вказана сума кредиту готівкою. Судом встановлено, що до подачі позову до суду, боржник більш як 180 днів не виконує свої обовязки за кредитним Договором, внаслідок чого станом на 29.06.2010 р. у відповідача виникла прострочена заборгованість в сумі 40\~401,38 грн, яка складається: із залишку заборгованості за кредитом в сумі 34 509,06 грн; заборгованості за відсотками в сумі 4 165,12 грн; пені за порушення строків повернення кредиту та процентів за його користування в сумі 1 727,20 грн. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, умов пункту 6.5 Договору якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді припинення зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо розірвання договору між Банком та [PERSON], та стягнення з неї відповідно до ст. 625 ЦК України заборгованості за кредитним договором. Згідно Закону від 5 червня 2003 р. № 898-IV «Про іпотеку» іпотека розуміється як вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобовязання або зобовязання іншої особи перед іпотекодержателем. За правилами ч. 1 ст. 33 Закону «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодедержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, з урахуванням того, що боржник порушила умови кредитного Договору, а майновий поручитель ([PERSON]П.) не вжив заходів щодо погашення заборгованості [PERSON] перед Банком, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо звернення стягнення на нерухоме майно в межах суми боргу.

Outcome: approved