Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять визнати Договір купівлі- продажу нерухомого майна № 557/99 від 24.06.1999 р., а саме квартири [ADDRESS], укладений між нами, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Одеською Новою Біржею в журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості під номером 557/99 від 24.06.1999 г. - дійсним. При цьому посилається на те, що «24» червня 1991 року, між нею, [PERSON], діючою від свого імені, та від імені і в інтересах свого, на той час, неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], та [PERSON] було укладено біржовий Договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), який було зареєстроване на Одеській Новій Біржі в журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості під номером 557/99 від 24.06.1999 г. Предметом зазначеного Договору купівлі-продажу нерухомого майна є квартира [ADDRESS], яка складається з двох кімнат житловою площею 28,1 кв.м., загальною площею 44,9 кв.м., коридору, санвузла, кухні та комірчини. Сторони за зазначеним Договором купівлі-продажу нерухомого майна № 557/99 від 24.06.1999 р., як продавець - [PERSON], так і я, покупець - [PERSON] під час його укладення досягли взаємної згоди за усіма істотними умовами договору, виконали свої зобовязання. Так, [PERSON] було передано [PERSON] 6435 (шість тисяч чотириста тридцять пять) гривень, який в свою чергу фактично передав їй вищевказану квартиру та документи на неї. 19 липня 1999 року право власності за зазначеним біржовим Договором купівлі продажу нерухомого майна № 557/99 від 24.06.1999 р. було належним чином зареєстроване в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості на імя [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Після отримання грошей та передачі квартири, [PERSON] виїхав на постійне проживання за межі України в невідомому нам напрямку. [PERSON] та [PERSON] з 1999 р. постійно проживають в придбаній квартирі, що підтверджується Випискою з домової книги про склад сімї та прописку (довідка форма 1) №40 від 03.09.2010 р. На теперішній час, [PERSON] має намір подарувати належну їй частку в квартирі [ADDRESS] її синові [PERSON] Проте зясувалося, що нотаріуси відмовляються від нотаріального посвідчення правочину у зв'язку з тим, що біржовий Договір купівлі продажу нерухомого майна № 557/99 від 24.06.1999 р. за яким мені належить 1/2 частка в зазначеній квартирі, - не було посвідчено нотаріально та одним із сторін в ньому був, на той час ще неповнолітній, мій син. Представник позивачки та позивач надали суду заяви, в яких позовні вимоги повністю підтримали, просили розглянути справу за їх відсутності, та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду був сповіщений належним чином через засоби масової інформації, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та з урахуванням вимог ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Судом встановлено, «24» червня 1991 року, між позивачкою, діючою від свого імені, та від імені і в інтересах свого неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], та відповідачем було укладено біржовий Договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), який було зареєстроване на Одеській Новій Біржі в журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості під номером 557/99 від 24.06.1999 г. Предметом зазначеного Договору купівлі-продажу нерухомого майна є квартира [ADDRESS], яка складається з двох кімнат житловою площею 28,1 кв.м., загальною площею 44,9 кв.м., коридору, санвузла, кухні та комірчини. Сторони за зазначеним Договором купівлі-продажу нерухомого майна № 557/99 від 24.06.1999 р., під час його укладення досягли взаємної згоди за усіма істотними умовами договору, виконали свої зобовязання. Так, [PERSON] було передано [PERSON] 6435 (шість тисяч чотириста тридцять пять) гривень, який в свою чергу фактично передав мені вищевказану квартиру та документи на неї. 19 липня 1999 року право власності за зазначеним біржовим Договором купівлі- продажу нерухомого майна № 557/99 від 24.06.1999 р. було належним чином зареєстроване в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості на імя [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Після отримання грошей та передачі нам квартири, відповідач виїхав на постійне проживання за межі України в невідомому нам напрямку. Позивачі з 1999 року проживають в придбаній квартирі, що підтверджується Випискою з домової книги про склад сімї та прописку (довідка форма 1) № 40 від 03.09.2010 р. На теперішній час, [PERSON] має намір подарувати належну їй частку в квартирі [ADDRESS] своєму синові [PERSON] Проте зясувалося, що нотаріуси відмовляються від нотаріального посвідчення правочину у звязку з тим, що біржовий Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 557/99 від 24.06.1999 р. за яким позивачці належить 1/2 частка в зазначеній квартирі, - не було посвідчено нотаріально та одним із сторін в ньому був, на той час ще неповнолітній. Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомості стало обовязковим починаючи з 1 січня 2004 року у звязку із вступом в силу нового Цивільного Кодексу України, на підставі якого видано Інструкцію «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затверджену Наказом Мінюсту України № 20/5 від 03.03.2004 р., яка використовується нотаріусами при вчинені дій з посвідчення відповідного правочину. Таким чином, виникла ситуація в якій позивачка не може реалізувати своє законне право власності, а саме розпорядитися належною їй часткою в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 15 Закону України № 1956-Х11 «Про товарну біржу» від 10.12.1991 р., угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, та угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, на час укладення біржового Договору купівлі продажу нерухомого майна № 557/99, а саме 24.06.1999 р., - було додержано вимоги законодавства щодо форми договору. Окрім того, 19 липня 1999 року зазначений договір, як підставу виникнення нашого права власності на зазначену квартиру, було належним чином зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН». Відповідно до ч.2 ст. 220 Цивільного Кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Під час укладення біржового Договору купівлі продажу нерухомого майна № 557/99 від 24.06.1999 р., сторони досягли взаємної згоди за усіма істотними умовами договору, виконали свої зобовязання, що підтверджується змістом самого Договору та подальшою реєстрацією права власності в КП «ОМБТІ та РОН» і проживанням в зазначеній квартирі. Згідно із ст.15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч. 1 ст.16 Цивільного Кодексу України закріплює право кожного на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд вважає можливим позов [PERSON], [PERSON] С.1. - задовольнити , визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], нерухомості під номером 557/99 від 24.06.1999 г. на Одеській товарній біржі між [PERSON], що діяла в інтересах» неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] - дійсним. Куруючись ст.ст. 203, 204, 209, 220, 655, 656 ЦК України, ст.ст. З, 10, 11, 60, 62, 130, 212 - 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved