Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] , Берегометської селищної ради ,третя особа , яка не заявляє самостійні вимоги ДКП Вижницьке РБТІ про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету , свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, спадкове майно. В позові вказував, що він народився 01.04.1974 року в смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області. Його матір»ю була [PERSON], яка з 1954 року по день своєї смерті 06.05.2005 року, проживала за адресою [INFO] . Мати з 1973 року хворіла на психічну хворобу, тому з малолітнього віку виховувався в дитячих будинках ,інтернатах та з 18.05.1984 по 30.05.1989 р. р. навчався у допоміжній школі-інтернат у м. Хотин. Після закінчення школи інтернат повернувся додому до своєї матері, яка проживала за адресою [INFO], де проживає до цього часу. Після закінчення СПТУ №4 проживав за вищевказаною адресою. Зазначав, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17.03.1981 року виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради ціле домоволодіння, яке знаходиться в смт. Берегомет по вул. Будівельна,7 дійсно належало колгоспному двору ,головою якого являється [PERSON] . 15.04.1991 рік господарство ,яке розташоване за адресою вул. Будівельна,7 відносилося до суспільної групи колгоспного двору в якому проживали та вели спільне господарство , тобто членами колгоспного двору були [PERSON], (голова) [PERSON] (її чоловік), які є відповідачами по справі та його мати [PERSON] та він. Після смерті його матері [PERSON] (06.05.2005 р.) відкрилася спадщина на 1\\4 нерухомого майна ,яку він успадкував одноособово, оскільки на день її смерті постійно проживав з матір»ю, здійснив її поховання, інші спадкоємці першої черги відсутні. Починаючи з 2009 року [PERSON] [PERSON] почали виганяти його з сім»єю з займаного ним житлового приміщення, вказуючи на те, що йому нічого не належить. З інформаційної довідки наданої Вижницьким РБТІ йому стало відомо, що 04.11.2009 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради прийнято рішення № 79,згідно якого [PERSON] видано нове свідоцтво про право власності згідно якого вона є одноособовим власником домоволодіння розташованого за адресою вул. Будівельна,7 смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області. Вважав, що прийняте рішення та видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON], порушує його право ,як співвласника нерухомого майна та повинно бути визнане частково недійсним. Просив визнати недійсним рішення виконавчого комітету Берегометської селищної ради від 4 11. 2009 року № 79 про розгляд заяв громадян. Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.12.2009 року видане на ім'я [PERSON]. Визнати частково недійсною державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, яке знаходиться в смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області по вул. Будівельній ,7 за [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на Уг домоволодіння з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться знаходиться в смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області по вул. Будівельній ,7. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в ньому та просили його задовольнити в повному обсязі . Відповідачі: [PERSON], [PERSON] та їх представник в судовому засіданні позов не визнали , подавши на нього письмове заперечення, вважали його безпідставним просили в задоволенні відмовити . Представник Берегометської селищної ради в відзиві на позовну заяву від 15.04.2010 року, зазначали, що з вимогами, які викладені позивачем в позовній заяві селищна рада погоджується ( [PERSON]), в судовому засіданні представник [PERSON] визнавав позов часково. Третя особа , яка не заявляє самостійні вимоги ДКП Вижницьке РБТІ в судовому засіданні підтвердили факт реєстрації свідоцтва про право на власність САС № 544426 від 24 .12.2009 року на підставі рішення виконавчого комітету Берегометської селищної ради № 79 від 4.11.2009 року, взамін свідоцтва про право на власність від 17.03.1981 року . Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] суду пояснили, що позивач постійно не проживав в [INFO]. Догляд за померлою матір»ю [PERSON]Ю, за її життя не здійснював, крім того її поховання проводили подружжя [PERSON]. Відповідачі здійснюють догляд за будинком. Свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] проживав в даному будинку разом із мамою з 1989 року. [PERSON] допомагав по господарству , його мати померла 6 років тому. На момент смерті матері [PERSON] проживав разом з нею в будинку . Заслухавши пояснення та доводи сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 .12. 1995 року №20 зі змінами внесеними Постановою від 25.05. 1998 року №15 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами ,що регулювали власність цього двору , а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору , котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні . Судом з достовірністю встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року господарство [PERSON] відносилось до категорії колгоспних дворів про, що свідчить свідоцтво про право власності на житловий будинок від 17 березня 1981 року (а.с 7) , а також згідно рішення № 79 від 4 листопада 2009 року (а.с. 20 ), яке прийнято на підставі заяви [PERSON] Відповідачі [PERSON], та [PERSON] визнавали, що двір відноситься до категорії колгоспних дворів , та не ставили питання про зміну категорії двору . Твердження представника відповідачів про те, що двір відносився до категорії робітничих дворів не підтверджується жодним із доказів, який був досліджений в ході судового засідання . Судом також встановлено, що покійна [PERSON], [INFO] , народивши дитину - [PERSON] , 1 квітня 1974 року принесла в господарство дитину і за згодою власників прописала його. Доказів того, що відповідачі заперечували щодо прописки суду - не представлено . Отже, згідно ст.123 ЦК України в редакції 1963 року [PERSON] будучи неповнолітнім, став членом колгоспного двору, а відповідно отримав право на частку в майні колгоспного двору. Розмір частки майна члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів. Судом встановлено, та підтверджено відповідними доказами ,що членами двору були [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] , [INFO] . Отже частка кожного в колгоспному дворі становила 1А. Таким чином [PERSON] став власником Ул житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою смт. Берегомет вул. Будівельна ,7 Вижницького району Чернівецької області. Судом встановлено що, позивач народився 01.04.1974 році в смт. Берегомет Вижницького району. Згідно свідоцтва про народження позивача його матір»ю була [PERSON], яка проживала за адресою [INFO]. Оскільки, відповідно до вимог ст. 126 ЦК України в редакції 1963 року право на частку втрачав працездатний член колгоспного двору, але враховуючи той факт, що [PERSON] станом на 15.04.1991 року був неповнолітній та відсутній у дворі із-за поважних причин ( тому, що мати була хворіла на психічну хворобу, а тому він навчався в інтернаті, ) а потім повернувся і прописався ( зареєструвався) за згодою відповідачів в спірному будинку , а тому суд вважає, що не втратив право на частку . Позовні вимоги позивача [PERSON] підтверджуються також матеріалами справи, зокрема: Мати позивача померла 06.05.2005 р., що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. Згідно свідоцтва про право власність від 17 березня 1981 року житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами в смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області по вул. Будівельній ,7 дійсно належить до категорії колгоспного двору, головою якого є [PERSON]. ( А.С. 7 ). Відповідно до відповіді Берегометської селищної ради від 28.12.2009 року померла [PERSON], 1941 року була інвалідом II групи ,перебувала на диспансерному обліку у лікаря психіатра Вижницької ЦРЛ з діагнозом шизофренія. В медичній картці амбулаторного хворого зазначена адреса проживання [INFO]. Згідно відповіді Сектору у справах громадянства, імміграції реєстрації фізичних осіб Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області [PERSON] ,12.03.1941 року була зареєстрована в [INFO]. У відповіді Чернівецького професійного будівельного ліцею зазначено, що [PERSON] був зарахований на навчання за професією «маляр», наказом по СПТУ №4 м. Чернівці від 11.09.1989 року. На той час проживав за адресою в [INFO]. Після закінчення повного курсу навчання [PERSON] відрахований з СПТУ на направлений для працевлаштування в Берегометський лісокомбінат. З довідки Берегометської селищної ради від 08 лютого 2010 року громадянин [PERSON] ,[INFO] дійсно зареєстрований в [INFO] з 16.07.1990 року по даний час. Згідно даних довідки , яка видана 11 травня 2005 року зазначено ,що [PERSON] здійснив поховання матері [PERSON] ( А.С. 14 ). В довідці № 40 , яка видана виконкомом Берегометської селищної ради від 9 лютого 2010 року зазначено, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] ,[INFO], який проживає в [INFO] . ( А.С. 19 ) . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже в ході судового засідання з достовірністю встановлено ,що позивач [PERSON] на день смерті матері проживав , та був зареєстрований в господарстві матері , здійснив поховання , розпорядився майном померлої , та залишився проживати в спірному будинку , є спадкоємцем першої черги , а тому суд вважає, що він успадкував майно померлої [PERSON] в розмірі Ул житлового будинку та господарських будівель та споруд, що розташовані в смт. Берегомет вул.. Будівельна ,7 . Таким чином враховуючи ,що [PERSON] набув у власність як член колгоспного двору Ул майна , а успадкував від матері тому він став власником Уг . Згідно ст. 60 ч.І ч.4 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини ,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків установлених ст. 61 ЦПК України . . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях . Доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України є будь які фактичні дані на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин , що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи .Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб їх представників, допитаних як свідків показань свідків, письмових доказів, речових доказів , висновків експертів . Згідно ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати .Оскільки позивачем [PERSON] не ставиться питання про стягнення судових витрат, та подана суду відповідна заява, тому судом не вирішується питання щодо стягнення судових витрат по справі з відповідачів . На підставі вище наведеного та

Outcome: approved