Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказувала на те, що вона перебуває у шлюбі із відповідачем [PERSON] із 1983 року. 13 липня 2006 року та 11 червня 2007 року її чоловік уклав із ПАТ «Укрсиббанк» договори поруки, за якими взяв зобовязання відповідати у повному обсязі за виконання ЗАТ «Автопорт» всіх зобовязань за кредитними договорами від 13.07.2006 року та 11.06.2007 року перед ПАТ «Укрсиббанк». Оскільки договори поруки її чоловіком були укладені без її згоди, вона посилаючись на вимоги ст.61,65 СК України та ст.369 ЦК України просила визнати вказані договори недійсними. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2011 року задоволено позов та визнані недійсними договори поруки №11019008000/П від 13 липня 2006 року та №11161743000/П від 11 червня 2007 року укладені між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсиббанк» ставить питання про скасування рішення суду та відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати із наступних підстав. Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що [PERSON] перебуває у шлюбі із відповідачем [PERSON] із 1983 року. [PERSON] уклав із ПАТ «Укрсиббанк» договори поруки №11019008000/П від 13 липня 2006 року та №11161743000/П від 11 червня 2007 року, за якими взяв зобовязання відповідати у повному обсязі за виконання ЗАТ «Автопорт» всіх зобовязань за кредитними договорами від 13.07.2006 року та 11.06.2007 року перед ПАТ «Укрсиббанк». Оскільки позивачка не надавала письмової згоди на укладення її чоловіком будь-яких правочинів, наслідком яких є розпорядження спільним майном подружжя, суд посилаючись на вимоги ст.65 СК України та ст.ст.31,369 ЦК України визнав вказані договори недійсними. Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам законодавства. Укладаючи із ПАТ «Укрсиббанк» договори поруки №11019008000/П від 13 липня 2006 року та №11161743000/П від 11 червня 2007 року [PERSON] взяв зобовязання відповідати у повному обсязі за виконання ЗАТ «Автопорт» всіх зобовязань за кредитними договорами від 13.07.2006 року та 11.06.2007 року перед ПАТ «Укрсиббанк». Відповідно до вимог ст.553 ЦК України договір поруки є видом забезпечення виконання зобовязання, де поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання обовязку боржником. Таким чином, договори укладені відповідачем не є угодами по розпорядженню майном, в тому числі і спільним майном, оскільки такі умови у вказаних договорах поруки відсутні. В звязку із чим немає підстав для застосування ст.65 СК України та ст.369 ЦК України, які регулюють саме порядок вчинення дій співвласниками щодо розпорядження спільним сумісним майном, а тому відсутні підстави і для визнання недійсними договорів поруки. Оскільки обставини у справі зясовані у повному обсязі, але судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а тому наявні підстави для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позову, відповідно до вимог ст.309 ЦПК України .

Outcome: dismissed