Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди від злочину. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 06.06.2010 року відповідач, знаходячись на території присадибної ділянки домоволодіння №10, розташованого по вул. Луговій с. Райгородка Новоайдарського району Луганської області, в процесі сварки, спричинив позивачці середньої тяжкості тілесне ушкодження, за ознакою тривалого розладу здоров я. Постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 12.08.2010 року [PERSON] від кримінальної відповідальності за ст. 122 ч.І КК України звільнено, провадження по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ст.122 ч.І КК України закрито на підставі ст. 7 КПК України. Злочинними діями відповідача спричинено позивачеві матеріальні збитки, які полягають в понесенні витрат за провадження судово-медичної експертизи у розмірі 100 грн; на придбання лікарських засобів у розмірі 89 грн. 23 коп.; понесенні витрат на транспортні послуги у розмірі 54 грн.. понесенні витрат на харчування при переїздах у розмірі 50 грн. 50 коп. Втрата працездатності позбавила позивача можливості отримати врожай від присадибної ділянки, очікуваний прибуток від реалізації сільськогосподарської продукції позивач оцінює в сумі 2000 грн. Загальна сума матеріальних збитків складає 2293 грн. 73 коп. Злочинними діями відповідача позивачеві спричинено моральну шкоду, яка полягає в перенесенні фізичного болю та страждань. На підставі вищевикладеного позивач просила стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальних збитків 2293 грн. 73 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] уточнили позовні вимоги, збільшивши розмір матеріальних збитків в частині стягнення з відповідача на користь позивача очікуваного прибутку від реалізації сільськогосподарської продукції до 4140 грн. та просили суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надання правової допомоги у розмірі 2500 грн., в останній частині позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти відшкодування матеріальних збитків, підтверджених належними доказами, в частині відшкодування моральної шкоди не заперечували проти відшкодування суми у розмірі 300 грн., в останній частині проти задоволення позовних вимог заперечували, просили відмовити позивачеві у їх задоволенні за необґрунтованістю. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом установлено, що 06.06.2010 року приблизно о 09.00 год. відповідач, знаходячись на території присадибної ділянки домоволодіння №10, розташованого по вул. Луговій с. Райгородка Новоайдарського району Луганської області, в процесі сварки, спричинив позивачці середньої тяжкості тілесне ушкодження, за ознакою тривалого розладу здоров'я, що підтверджується постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 12.08.2010 року, відповідно до якої [PERSON] від кримінальної відповідальності за ст. 122 ч.І КК України звільнено, провадження по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ст.122 ч.І КК України закрито на підставі ст. 7 КПК України (л.с.58). Закриття провадження по кримінальній справі на підставі ст.7 КПК України не є реабілітуючою підставою. В зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень позивач перебувала на лікуванні та за власні кошти придбала лікарські засоби на загальну суму 84 грн. 23 коп., згідно товарних чеків (л.с.13). Вказані товарні чеки оформлені належним чином, тому суд приймає їх до уваги при розрахунку майнової шкоди. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями немайновим правам, а також майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В даному випадку протиправність дій та вина особи, яка спричинила шкоду підтверджена постановою Новоайдарського районного суду Луганської області віл 12.08.2010 року. Вказана постанова набрала чинності 27.08.2010 року та ніким не оскаржена (л.с.14-15). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Висновки, викладені у постанові Новоайдарського районного суду Луганської області від 12.08.2010 року обов'язкові при розгляді даної цивільної справи. Також вказаною постановою встановлено причинний зв'язок між протиправними, винними діями особи, яка спричинила шкоду та шкодою. У зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень середньої тяжкості позивач перебувала на лікуванні та була вимушена нести витрати на придбання лікарських препаратів та медикаментів перелік, кількість та вартість яких підтверджена товарними чеками на загальну суму 84 грн. 23 коп. (53,35+17,08+13,8=84,23). При розрахунку матеріальних збитків, спричинених позивачеві, судом встановлено, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на пальне у розмірі 100 грн. для провадження судово-медичної експертизи та вартість проїзду на автотранспорті сполученням "Щастя- Горшковка" у розмірі 3 грн. 50 коп., оскільки саме ці суми підтверджені належними доказами: фіскальним чеком №0460 від 25.06.2010 року (дата проведення експертного дослідження 25.06.2010 р.) та квитком на автобус від 07.06.2010 року (л.с.13). Заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь понесених витрат на транспортні послуги у розмірі 54 грн. та витрат на харчування при переїздах у розмірі 50 грн. 50 коп. задоволенню не підлягають, оскільки не доведені належними доказами. Суд дійшов до обгрунтованого висновку про те, що посилання позивача на втрату ірацездатності та позбавлення останньої можливості в отриманні врожаю від присадибної ділянки і очікуваного прибутку від реалізації сільськогосподарської продукції в сумі 4140 грн. є безпідставними, оскільки судовим розглядом встановлено, що позивач не мала законних підстав на користування присадибною ділянкою, яка належить на праві власності відповідачу, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №241240 (л.с.57). Відповідний факт підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON], надавши суду пояснення, що її батько, відповідач у справі, за усною домовленістю між ними, надав їй згоду на посадку незначної кількості сільськогосподарської продукції для особистих потреб, після чого її мати, позивач у справі, надавала їй допомогу при вирощуванні продукції. Окрім цього, особистий розрахунок очікуваного прибутку, наданий суду позивачем (л.с.70), який не підтверджений відповідними висновками, не є належним доказом та до уваги судом не приймається. Таким чином, загальна сума матеріальних збитків, яка підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача складає 187 грн. 73 коп. (100 грн. +84 грн. 23 коп.+З грн. 50 коп.=187 грн. 73 коп.). Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 30000 грн. підлягають частковому задоволенню. 1 Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно положень п.З постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 № 4 (із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.01) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи. Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди. Фізична особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання завдана не з її вини. Позивач внаслідок злочинних дій відповідача зазнала фізичного болю та моральних страждань, вина відповідача у скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч.І КК України доведена матеріалами кримінальної справи №1-145/10, оглянутими у судовому засіданні, також встановлено причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою відповідача. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або у інший спосіб. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин. Суд не має підстав сумніватися в доводах позивача з приводу заподіяння їй моральної шкоди, та вважає, що визначений судом розмір в рахунок відшкодування моральної шкоди - 3000 грн., співрозмірний з моральним переживаннями, які спричинені протиправною поведінкою відповідача. У відповідності до ст. ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України витрати на правову допомогу є судовими витратами, що присуджуються стороні, на користь якої ухвалено судове рішення за рахунок іншої сторони. Разом з тим, граничний розмір компенсації таких витрат, згідно з частиною 2 статті 84 ЦПК України встановлюється законом. Враховуючи відсутність відповідного закону, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом лвільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», згідно з підпунктом 1 пункту 1 додатка якої граничний розмір витрат на правову допомогу не може еревишувати 40 відсотків мінімальної заробітної плати за годину роботи особи, що надає правову допомогу. Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача на Гї користь судових витрат: витрат на правову допомогу у розмірі 2500 грн., згідно довідки адвоката [PERSON] (л.с.63), оскільки відповідна довідка не забезпечена належними доказами, а саме: витягом з книги прибутку адвоката [PERSON], розрахунком відпрацьованих годин стосовно участі у судовому процесі за розглядом даної цивільної справи. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 22, 23, 1166, 1168 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial