Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В поданій до суду заяві посилалася на те, що з 18.11.2008 року по 04.08.2010 року працювала в ТОВ «Майстер Транс», звільнена за власним бажанням. В день звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату за період з жовтня 2009 року по серпень 2010 року в сумі 7529,30 грн. Діями відповідача їй спричинена моральна шкода. Просила суд стягнути з відповідача на її користь 7529,30 грн. заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та 1000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Ухвалою суду від 09 грудня 2010 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позовної вимоги про стягнення заробітної плати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Посилалась на те, що у підприємства виникли фінансові труднощі, внаслідок чого була відсутня можливість вчасно виплачувати заробітну плату працівникам. Під час розгляду справи судом відповідач з позивачем по заробітній платі розрахувався. Тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 18.11.2008 року працювала на посаді секретаря-референта ТОВ «Майстер Транс», наказом № 5-к від 04.08.2010 року звільнена з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено судом, відповідачем в день звільнення розрахунок з позивачем проведено не було. Загальна сума заборгованості по заробітній платі за період з 01 жовтня 2009 року по 04 серпня 2010 року склала 7529,30 грн., що підтверджується довідкою. Вказана сума заборгованості відповідачем позивачу виплачена лише 26 листопада 2010 року. У звязку з цим періодом затримки розрахунку при звільненні є період з 05 серпня 2010 року по 26 листопада 2010 року, тобто, 3 місяці 22 дні. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд бере до уваги довідку, надану відповідачем, згідно якої середній заробіток позивача обрахований відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. При цьому середньоденна заробітна плата позивача обрахована у розмірі 40,77 грн., середньомісячна заробітна плата 876,50 грн. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума 2629,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником або уповноваженим ним органом моральна шкода відшкодовується працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки в судовому засіданні встановлено порушення відповідачем законних прав позивача [PERSON], що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. Але розмір такої шкоди позивачем дещо перебільшений. Суд, виходячи з засад розумності та справедливості, визначає розмір моральної шкоди в сумі 500 грн. та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 500 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Доказів на обґрунтування моральної шкоди в більшому розмірі позивач суду не надала. Згідно ст. 367 ЦПК України судове рішення в частині присудження заробітної плати, не більше ніж за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справ.

Outcome: partial