Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-07 00:00:00

7 вересня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Редакції інтернет-сайту «[PERSON] криминальный» та Редакції інтернет-сайту «Главное» з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірних відомостей, відшкодування моральної шкоди. Суб'єктний склад відповідачів позивач обґрунтовує статтею 277 Цивільного кодексу України та пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до яких спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта. 26 жовтня 2010 року позивачем було надано клопотання про заміну неналежного відповідача, у якому позивач просив замінити Редакцію інтернет-видання «Главное» як неналежного відповідача у справі на Дочірнє підприємство «Дослідний центр медіатехнологій» (код ЄДРПОУ 32239231), що знаходиться за адресою: 61022, м. Харків, вул. Сумська, 88. Клопотання мотивоване статтею 33 ЦП К України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року №1, а також тим, що згідно даних сервісу Whois ТОВ «Хостмайстер», що знаходяться на веб-сайті htti ://www.hostmaster.net.ua, реєстратором доменного імені http://glavnoe.ua є ТОВ «Інтернет Інвест» (01033, м. Київ, вул. Гайдара, 50), а реєстрантом цього доменного імені є Дочірнє підприємство «Дослідний центр медіатехнологій» (код 32239231), що знаходиться за адресою: 61002, м. Харків, вул. Сумська, 88 (копія [PERSON] з ЄДРПОУ додана до заяви про уточнення позовних вимог). Така інформація підтверджується і даними, зазначеними на сайті http://glavnoe.ua. На сайті http://qlavnoe.ua в якості адреси підприємства зазначено: 61052, м. Харків, а/с 74. Клопотання задоволене судом. Ухвалою суду редакцію інтернет-видання «Главное», як неналежного відповідача у справі, замінено на Дочірнє підприємство «Дослідний центр медіатехнологій» (код ЄДРПОУ 32239231), що знаходиться за адресою: 61022, м. Харків, вул. Сумська, 88. Також 26.10.2010 позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог, у якій позивач просить закрити провадження в частині позовних вимог до редакції інтернет-сайту http://banda.in.uа («[PERSON] криминальный») та редакції інтернет-сайту http://cripo. сот, иа («Украина криминальная»), мотивуючи пунктом 1 частиною 1 статті 205 Цивільного процесуального кодексу України та тим, що власників зазначених сайтів встановити не вдалося, а зазначені суб'єкти не мають цивільної правоздатності. Клопотання позивача задоволено судом. Ухвалою суду провадження у справі в частині позовних вимог до редакції інтернет-сайту http://banda. in. uа («[PERSON] криминальный») та редакції інтернет-сайту http://cripo.сот.uа («Украина криминальная») закрито. Після уточнень позовних вимог позовні вимоги полягають у наступному: -визнати недостовірною та такою, що порушує право позивача на повагу до його честі, гідності та недоторканість ділової репутації позивача інформацію, поширену на сайті http: //banda, in. uа («[PERSON] криминальный») у статті «Бизнесмен от милиции», http : //glavnoe.ua (інтернет-видання «Главное») у статті «Бизнесмен от милиции», http://cripo.сот.uа («Украина криминальная») у статті «[PERSON] возглавил бизнесмен. Страдают город и «зеленые», а саме: «соучредителем последних четырех фирм числится помимо [PERSON] и прочих [PERSON] собственной персоной»; «[PERSON] занимался созданием собственных коммерческих структур уже будучи начальником милиции города»; «именно он служит в милиции и одновременно занимается бізнесом»; «[PERSON] арендовал в поселке пруд на 25 лет. А чтоб местные жители не мешали -поставил охрану, которая отгоняет всех желающих искупаться, отдохнуть или половить рыбу». -зобов 'язати [PERSON] в строк не пізніше трьох днів з дня набуття чинності рішенням суду опублікувати на головній сторінці інтернет - сайту glavnoe.ua спростування наступного змісту: «Спростування. 1 вересня 2010 року на інтернет - сторінці glavnoe.ua за авторством [PERSON] під назвою «Бизнесмен от милиции», була опублікована наступна стаття: «Глядя на действия правоохранителей по поддержке вырубки лесопарка и застройки его коттеджами я до сегодняшнего дня несказанно удивлялся. С какого такого перепугу начальник всей милиции города лично контролировал притеснения активистов, защищающих зеленые насаждения. С чего бы [PERSON] 2 июня около 5 утра лично прибыл на просеку в парк им. Горького, дабы контролировать действия своих подчиненных. А тем вменялось в обязанность содействовать бандитам в черной униформе, которые избивали активистов «Зеленого фронта», обеспечивая лесорубам возможность очистить парк от деревьев. Можно, конечно, объяснять это волей нынешнего и. о. мэра. Однако для исполнения оной вполне достаточно было бы поручить всю грязную работу сотрудникам райотдела. Сегодняшняя неуклюжая провокация с отысканием в гараже [PERSON] взрывоопасных листовок и вовсе выходит за рамки здравого смысла. Толпа подчиненных [PERSON] сначала обвиняла [PERSON] в хранении краденых запчастей, затем - в хранении взрывчатки в гараже. Впоследствии, когда правоохранители нашли листовки, критикующие действия местных властей, было заявлено, что они пропитаны селитрой... И снова действия милиционеров контролировал [PERSON], который нынче вроде бы находится в отпуске. Что же его заставило прервать отдых? Чем лично ему угрожает протест против уничтожения лесопарка? Догадок .может быть несколько. Например, в случае успешной борьбы с противниками вырубки ему обещан коттедж в элитном поселке. Но говорить об этом рано - среди учредителей жилстройкооперативов, получивших десятки и сотни гектаров его фамилии не числится. Молено предположить, что он имеет непосредственное отношение к строительному бизнесу и в случае массового строительства коттеджей не останется в стороне. Но и это для милицейского начальника - сущий криминал. Тогда что же? Оперуполномоченный ОБХСС (по-современному - ГСБЭП) Комиитерновского райотдела [PERSON] после ухода со службы стал преуспевающим предпринимателем. Его интересовало производство гофрокартона и бумажной тары. Потом в сферу интересов попало и производство пластмассовой тары. Надо понимать, бизнес пошел хорошо, раз [PERSON] на сегодня числится учредителем многих фирм - «Кронекс-Украина», «Асс», «Асс-гофропак», «Харьков-полиграфупак» и еще многих других. Но всех этих фирм ему оказалось мало. А посему в июле- сентябре прошлого года ТЦетинский с компаньонами учредил еще четыре фирмы: ООО «Стела» (ОКНО 21253662), ООО «Торговый дом «Володар» (ОКПО 23749781), ООО «Инвест проект» (ОКПО 32950876), которые продолжили его излюбленную тему - производство картона и тары. А еще он выступил учредителем ООО «СК Геокапитал» (ОКПО 34016590), которое занялось новым для него бизнесом - строительством. Но при чем тут [PERSON]? Может он служил когда со [PERSON]? Так оно и было, соответственно бывшие коллеги нашли общий язык в бизнесе. Да настолько, что соучредителем последних четырех фирм числится помимо [PERSON] и прочих [PERSON] собственной персоной. И соответственно, милиционеры, преследующие активистов «Зеленого фронта», отстаивают не закон и порядок, а коммерческую выгоду своего начальника. А приказы последнего по устранению людей, мешающих зарабатывать на строительстве - не что иное, как коррупция. Причем, в самом чистом виде. Тем более, что [PERSON] занимался созданием собственных коммерческих структур уже будучи начальником милиции города, что украинские законы строжайше запрещают. Стоп. Предвижу закономерный вопрос: Баранник-бизнесмен и Бараниик- милиционер - это одно лицо? Не буду подробно весь тот длинный и извилистый путь, которым, пришлось пройти, но в конце меня ждал однозначный результат. [PERSON] во всей нашей державе существует только один. Соответственно именно он служит в милиции и одновременно занимается бизнесом. И уж при таком обороте дел его интерес в подавлении «Зеленого фронта» совершенно очевиден. Активисты мешают строительному бизнесу - его бизнесу. Впрочем, не только они. Жители поселка Южный тоже мешают [PERSON]. Он арендовал в поселке пруд на 25 лет. А чтоб местные жители не мешали - поставил охрану, которая отгоняет всех желающих искупаться, отдохнуть или половить рыбу. И при таком подходе [PERSON] вскоре будет мешать масса людей - его бизнесу, его владениям. Остается только один вопрос - всех ли неугодных его подчиненные будут арестовывать или только через одного - для острастки?» Зазначена стаття містить недостовірну інформацію, що стосується особи [PERSON]. А саме недостовірними є наступні відомості: «соучредителем последних четырех фирм числится помимо [PERSON] и прочих [PERSON] собственной персоной»; «[PERSON] занимался созданием собственных коммерческих структур уже будучи начальником милиции города»; «именно он служит в милиции и одновременно занимается бізнесом»; «[PERSON] арендовал в поселке пруд на 25 лет. А чтоб местные жители не мешали поставил охрану, которая отгоняет всех желающих искупаться, отдохнуть или половить рыбу». Зазначена вище неправдива інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]. Автор статті не має жодних даних, які б свідчили про те, що [PERSON] на момент перебування на посаді начальника Харківського міського управління БУМ ВС України в Харківській області був засновником комерційних структур, підприємцем або орендатором чи власником водойми в селищі Південне.» -зобов 'язати Дочірнє підприємство «Дослідний центр медіатехнологій» (код ЄДРПОУ 32239231), що знаходиться за адресою: 61022, м. Харків, вул. Сумська, 88, в строк не пізніше трьох днів з дня набуття чинності рішенням суду видалити з інтернет-сайту glavnoe.ua статтю [PERSON] «Бизнесмен от милиции» та опублікувати на головній сторінці інтернет - сайту glavnoe.ua спростування зазначеного вище змісту та -стягнути з [PERSON], що проживає за адресою 61080, [ADDRESS] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 17 ООО грн. 00 коп. В обгрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 31 серпня 2010 року на іитернет - сторінці видання «[PERSON] криминальный» http://banda.in.ua за авторством головного редактора цього інтернет- видання [PERSON] було опубліковано статтю «Бизнесмен от милиции». Також 1 вересня 2010 року на інтернет-сторінці видання «Украина криминальная» http://cripо. сот. иа за авторством [PERSON] було розміщено статтю під назвою «[PERSON] возглавил бизнесмен. Страдают город и зеленые». Крім того, 1 вересня 2010 року на інтернет-сторінці видання «Главное» http://qlavnoe. иа за авторством [PERSON] було розміщено статтю під назвою «Бизнесмен от милиции». Перераховані статті є ідентичними за змістом. Позивач вважає, що зміст зазначених статей містить негативну, недостовірну, а також таку, що принижує честь, гідність і ділову репутацію особи інформацію. Негативною та неправдивою позивач вважає наступну викладену у статтях інформацію: «соучредителем последних четырех фирм числится помимо [PERSON] и прочих [PERSON] собственной персоной»; «[PERSON] занимался созданием собственных коммерческих структур уже будучи начальником милиции города»; «именно он служит в милиции и одновременно занимается бізнесом»; «[PERSON] арендовал в поселке пруд на 25 лет. А чтоб местные жители не мешали поставил охрану, которая отгоняет всех желающих искупаться, отдохнуть или половить рыбу». Позовні вимоги обґрунтовані статтями 23, 277, 280, 297, 298, 299, 435 Цивільного кодексу України, статтею 32 Конституції України, статтями 1,14 Закону України від 02.10.1992 «Про інформацію». Як зазначено позивачем у позовній заяві та долучених до справи письмових додаткових поясненнях і уточненнях позовних вимог та усно у судових засіданнях, відповідачами поширено негативну недостовірну інформацію про позивача, що принижує його честь і гідність, чим порушено особисті немайнові права позивача і завдано моральної шкоди. В підтвердження факту поширення інформації позивач посилається на статтю 14 Закону України від 02.10.1992 «Про інформацію» та п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». В обґрунтування недостовірності поширеної інформації позивач посилається на те, що недостовірною є інформації, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, або відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач стверджує, що він не є і не був засновником перерахованих у статтях першого відповідача юридичних осіб, не є підприємцем, не орендує ставка у селищі «Южне», тому зазначені у статтях факти є неправдивими (недостовірними). Крім того, позивач посилається на презумпцію недостовірності інформації, передбачену статтею 277 Цивільного кодексу України. В обґрунтування негативного характеру інформації позивач зазначає, що викладена у викладеній у статтях відповідача інформації про позивача стверджується про порушення особою, зокрема, норм. чинного законодавства, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетичну поведінка в особистому, суспільному житті. Поширивши недостовірну інформацію про позивача, відповідач тим самим створив у громадськості негативну думку про позивача, як керівника державного органу. Крім того, стверджуючи, що начальник міського управління внутрішніх справ порушує закон, відповідач спричинив виникнення недовіри у громади до позивача, як до особи, основним завданням якої є захист правопорядку та законності. Також позивач зазначає, що негативний характер зазначеної інформації полягає в тому, що вигаданий [PERSON] факт про те, що позивач є засновником ряду підприємств, автор статей поєднує з твердженням, що [PERSON], як засновник комерційних структур, мав заінтересованість у придушенні «Зеленого фронту», оскільки «Активисты мешают строительному бизнесу - его бизнесу». В обґрунтування позивач наводить цитати зі статей: «[PERSON] занимался созданием собственных коммерческих структур уже будучи начальником милиции города, что украинские законы строжайше запрещают», «...именно он служит в милиции о одновременно занимается бизнесом», «...его интерес в подавлении «Зеленого фронта» совершенно очевиден. Активисты мешают строительному бизнесу - его бизнесу», « …милиционеры, преследующие активистов «Зеленого фронта», отстаивают не закон и порядок, а коммерческую выгоду своего начальника. А приказы последнего по устранению людей, мешающих зарабатывать на строительстве - не что иное, как коррупция. Причем в самом чистом виде.». На цій підставі позивач стверджує, що автор у свої статтях звинувачує позивача, що той під час описаних у статті подій не виконував свої прямі посадові обов 'язки, а діяв у своїх особистих інтересах, з корисливою метою, тобто використовував службові повноваження у власних інтересах. Також позивач покликається на те, що описані у статті дії за своїми ознаками підпадають під визначення корупції, передбачене статтею 1 Закону України «Про боротьбу з корупцією», який діяв на момент опублікування статей. В обґрунтування того, що автором статті є відповідач - [PERSON], позивач посилається на ст. 435 Цивільного кодексу України та положення Закону України від 23.12.1993 №3792-XII, згідно з якими автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). В силу презумпції авторства, автором зазначених вище статей є [PERSON]. Представник першого відповідача [PERSON] у наданих суду поясненнях та в судових засіданнях проти позову [PERSON] заперечила, дала пояснення, що немає достатніх підстав стверджувати, що саме відповідач, [PERSON] є автором статті «Бизнесмен от милиции», розміщеної на сайті інтернет-видання «Главное» http//qlavnoe.ua. Щодо статей на сайтах http://banda.in.ua («[PERSON] криминальный») та http:/7cripo. сот, на («Украина криминальная») відповідачем позиції не висловлено. Також представник першого відповідача посилалась на те, що інформація, що міститься у статті «Бизнесмен от милиции» не порушує особистих немайнових прав позивача, а тому вимога позивача про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою і незаконною. Також: представник першого відповідача стверджувала, що надані позивачем роздрукування з даних сервісу Whois TOB «Хостмайстер», які містять інформацію про те, що Дочірнє підприємство «Дослідний центр медіатехнологій» є власником доменного імені http.//glavnoe.uа, не відповідають критеріям допустимості доказів, оскільки не містять підписів та не скріплені печатками. Другий відповідач письмових заперечень проти позову суду не надав, просив ухвалити рішення на розсуд суду.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримала, дала пояснення, аналогічні мотивам позовної заяви та додаткових пояснень до неї. Представник першого відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, мотивуючи свої заперечення поясненнями, аналогічними до викладених у письмових запереченнях до позову, долучених до справи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 2010 року на інтернет - сторінці видання «[PERSON] криминальный» http://bonda.in.ua за авторством [PERSON] було опубліковано статтю «Бизнесмен от милиции». Також 1 вересня 2010 року на інтернет-сторінці видання «Украина криминальная» http://cripo.com.ua за авторством [PERSON] було розміщено статтю під назвою «[PERSON] возглавил бизнесмен. Страдают город и зеленые». Крім того, 1 вересня 2010 року на інтернет-сторінці видання «Главное» httр://дІаvпое.иа за авторством [PERSON] було розміщено статтю під назвою «Бизнесмен от милиции». Перераховані статті є ідентичними за змістом і містять наступну інформацію: «Глядя на действия правоохранителей по поддержке вырубки лесопарка и застройки его коттеджами я до сегодняшнего дня несказанно удивлялся. С какого такого перепугу начальник всей милиции города лично контролировал притеснения активистов, защищающих зеленые насаждения. С чего бы [PERSON] 2 июня около 5 утра лично прибыл на просеку в парк им. Горького, дабы контролировать действия своих подчиненных. А тем вменялось в обязанность содействовать бандитам в черной униформе, которые избивали активистов «Зеленого фронта», обеспечивая лесорубам возможность очистить парк от деревьев. Можно, конечно, объяснять это волей нынешнего и. о. мэра. Однако для исполнения оной вполне достаточно было бы поручить всю грязную работу сотрудникам райотдела. Сегодняшняя неуклюжая провокация с отысканием в гараже [PERSON] взрывоопасных листовок и вовсе выходит за рамки здравого смысла.. Толпа подчиненных [PERSON] сначала обвиняла [PERSON] в хранении краденых запчастей, затем - в хранении взрывчатки в гараже. Впоследствии, когда правоохранители нашли листовки, критикующие действия местных властей, было заявлено, что они пропитаны селитрой... И снова действия милиционеров контролировал [PERSON], который нынче вроде бы находится в отпуске. Что же его заставило прервать отдых? Чем лично ему угрожает протест против уничтожения лесопарка? Догадок может быть несколько. Например, в случае успешной борьбы с противниками вырубки ему обещан коттедж1 в элитном поселке. Но говорить об этом рано - среди учредителей жилстройкооперативов, получивших десятки и сотни гектаров его фамилии не числится. Можно предположить, что он имеет непосредственное отношение к строительному бизнесу и в случае массового строительства коттеджей не останется в стороне. Но и это для милицейского начальника - сущий криминал. Тогда что же? Оперуполномоченный ОБХСС (по-современному - ГСБЭП) Коминтерновского райотдела [PERSON] после ухода со службы стал преуспевающим предпринимателем. Его интересовало производство гофрокартона и бумажной тары. Потом в сферу интересов попало и производство пластмассовой тары. Надо понимать, бизнес пошел хорошо, паз [PERSON] на сегодня числится учредителем многих фирм «Кронекс-Украина», «Асс», «Асс-гофропак», «Харьков-полиграфупак» и еще многих других. Но всех этих фирм ему оказалось мало. А посему в июле- сентябре прошлого года Щетинский с компаньонами учредил еще четыре фирмы: ООО «Стела» (ОКНО 21253662), ООО «Торговый дом «Володар» ЮКПО 23749781), ООО «Инвест проект» (ОКПО 32950876), которые продолжили его излюбленную тему - производство картона и тары. А еще эн выступил учредителем ООО «СК Геокапитал» (ОКПО 34016590), которое занялось новым для него бизнесом - строительством. Но при чем тут Бара\!ник? Может он служил когда со [PERSON]? Так оно и было, соответственно бывшие коллеги нашли общий язык в бизнесе. Да настолько, что соучредителем последних четырех фирм числится помимо [PERSON] и прочих [PERSON] собственной персоной. И соответственно, милиционеры, преследующие активистов «Зеленого фронта», отстаивают не закон и порядок, а коммерческую выгоду своего начальника. А приказы последнего по устранению людей, мешающих зарабатывать на строительстве - не что иное, как коррупция. Причем., в самом чистом виде. Тем более, что [PERSON] занимался созданием собственных коммерческих структур уже будучи начальником милиции города, что украинские законы строжайше запрещают. Стоп. Предвижу закономерный вопрос: Баранник-бизнесмен и Баранник- милиционер - это одно лицо? Не буду подробно весь тот длинный и извилистый путь, которым пришлось пройти, но в конце меня ждал однозначный результат. [PERSON] во всей нашей державе существует только один. Соответственно именно он служит в милиции и одновременно занимается бизнесом. И уж при таком обороте дел его интерес в подавлении «Зеленого фронта» совершенно очевиден. Активисты мешают строительному бизнесу - его бизнесу. Впрочем, не только они. Жители поселка Южный тоже мешают [PERSON]. Он арендовал в поселке пруд на 25 лет. А чтоб местные жители не мешали - поставил охрану, которая отгоняет всех желающих искупаться, отдохнуть или половить рыбу. И при таком подходе [PERSON] вскоре будет мешать масса людей - его бизнесу, его владениям. Остается только один вопрос - всех ли неугодных его подчиненные будут арестовывать или только через одного - для острастки?» Копії роздрукувань статей знаходяться в матеріалах справи. На підставі клопотання позивача у судовому засіданні судом було здійснено вихід в мережу Інтернет та здійснено огляд зазначених вище статей, що розміщені за адресами: стаття «Бизнесмен от милиции» ([PERSON] криминальный)-http://banda.in.ua/dosie/976-biznesmen-ot- milicii.html, «Бизнесмен от милиции» (Главное)- http://qlavnoe.ua/articles/a3990, «[PERSON] возглавил бизнесмен. Страдают город и «зеленые» (Украина криминальная) http://cripo.com. ua/?sect id=2$&aid=99649 . В результаті огляду встановлено, що статті дійсно розміщено у мережі Інтернет за вказаними адресами 31.08.2011 та 01.09.2011, зміст статей є тотожним змісту наданих позивачем роздрукувань таких статей, в якості автора статей зазначена особа [PERSON]. Про огляд статей складено протокол. Тотожність змісту статей наданих позивачем у роздрукуваннях зі статтями, що містяться на зазначених вище інтернет-сторінках не заперечувалась [PERSON], який у наданих суду Запереченнях проти заяви про призначення телекомунікаційної експертизи систем та засобів від 15.02.2011 прямо підтвердив, що статті зазначеного змісту дійсно розміщені на вказаних інтернет-сторінках. Таким чином, судом встановлено наступне: на інтернет - сторінці видання «[PERSON] криминальный» http://banda.in.ua за авторством [PERSON] було опубліковано статтю «Бизнесмен от милиции», 1 вересня 2010 року на інтернет-сторінці видання «Украина криминальная» http://cripo.сот. иа за авторством [PERSON] було розміщено статтю під назвою «[PERSON] возглавил бизнесмен. Страдают город и зеленые», 1 вересня 2010 року на інтернет-сторінці видання «Главное» http://glavnoe.ua за авторством [PERSON] було розміщено статтю під назвою «Бизнесмен от милиции». Перелічені статті дійсно містять наступну інформацію, що стосується позивача: «соучредителем, последних четырех фирм числится помимо [PERSON] и прочих [PERSON] собственной персоной»; «[PERSON] занимался созданием собственных коммерческих структур уже будучи начальником милиции города»; «именно он служит в милиции и одновременно занимается бізнесом»; «[PERSON] арендовал в поселке пруд на 25 лет. А чтоб местные жители не мешали - поставил охрану, которая отгоняет всех желающих искупаться, отдохнуть или половить рыбу». Зазначена вище неправдива інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]. Автор статті не має жодних даних, які б свідчили про те, що [PERSON] на момент перебування на посаді начальника Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області був засновником комерційних структур, підприємцем або орендатором чи власником водойми в селищі Південне.» Згідно зі статтею 200 Цивільного кодексу України та статтею 1 Закону України „ Про інформацію", інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали місце в суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Відповідно до частини 2 статті 200 Цивільного кодексу України , суб'єкт відносин в сфері інформації має право вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої такими порушеннями. Статтею 1 Закону України «Про телекомунікації» передбачено, що інтернет - це всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно пов'язана глобальним адресним простором та базується на інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами. Інформаційною системою загального доступу є сукупність телекомунікаційних мереж та засобів для накопичення, оброблення, зберігання та передачі даних. Даними є інформація у формі придатній для автоматизованого оброблення її засобами обчислювальної техніки. А інформацією, в свою чергу є відомості, що передаються у вигляді сигналів, знаків, звуків, рухомих чи нерухомих зображень чи іншим способом. Таким чином викладені у статтях, що є предметом судового розгляду, відомості, є інформацією. Відповідно до статті 14 Закону України „ Про інформацію", поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти в тому числі і поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку. Таким чином, суд вважає інформацію, викладену в статтях [PERSON] «[PERSON] возглавил бизнесмен. Страдают город и зеленые» та «Бизнесмен от милиции» поширеною. Відповідно до ст.277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного. Як вбачається з постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідачами в судовому засіданні не підтверджено достовірність оспорюваної позивачами інформації, належні та допустимі докази цьому в матеріалах справи відсутні. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що інформація, поширена у інтернет-статтях «[PERSON] возглавил бизнесмен. Страдают город и зеленые» та «Бизнесмен от милиции» є недостовірною. Недостовірною є наступна інформація: «соучредителем последних четырех фирм числится помимо [PERSON] и прочих [PERSON] собственной персоной»; «[PERSON] занимался созданием собственных коммерческих структур уже будучи начальником милиции города»; «именно он служит в милиции и одновременно занимается бізнесом»; «[PERSON] арендовал в поселке пруд на 25 лет. А чтоб местные жители не мешали поставил охрану, которая отгоняет всех желающих искупаться, отдохнуть или половить рыбу». Зазначена вище неправдива інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]. Автор статті не має жодних даних, які б свідчили про те, що [PERSON] на момент перебування на посаді начальника Харківського міського управління ГУМ ВС України в Харківській області був засновником комерційних структур, підприємцем або орендатором чи власником водойми в селищі Південне.» При винесенні рішення суд розрізняє факти і оціночні судження. Існування фактів може бути підтверджене, а правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненою і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частішою права, яке охороняється Конвенцією (рішення Європейського Суду з прав людини в справі Лінгенс проти Австрії, стор.28 §46). Згідно статті 471 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-ХІІ, піхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Виходячи з наведеного визначення оціночних суджень, суд вважає, що неправдивою інформацією, що не є оціночними судженнями, та підлягає спростуванню у порядку статті 277 Цивільного кодексу України, можуть бути наступні відомості, викладені у статтях: «соучредителем последних четырех фирм числится помимо [PERSON] и прочих [PERSON] собственной персоной»; «[PERSON] занимался созданием собственных коммерческих структур уже будучи начальником милиции города»; «именно он служит в милиции и одновременно занимается бизнесом»; «он арендовал в поселке пруд на 25 лет. А чтоб местные жители не мешали - поставил охрану, которая отгоняет всех желающих искупаться, отдохнуть или половить рыбу». Аналіз зазначених відомостей вказує на те, що автор статті висловлював не оціночне суб'єктивне судження відносно об'єкта (позивача [PERSON]Ф.), не своє особисте відношення до нього, а стверджував щодо об'єктивних чітко висловлених фактів, які можуть бути перевіреними. При цьому відповідачами не надано доказів об'єктивності своєї інформації. Інші, викладені у статтях висловлювання щодо позивача є оціночними судженнями, а саме критикою дій позивача та інших осіб, тому не підлягаю спростуванню. Також зазначена інформація викладена таким чином, що вона принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, тобто порушує його особисті немайнові права. У статтях [PERSON] стверджується про порушення [PERSON] принципів суміщення державної служби з підприємницькою діяльністю, використання службових повноважень в особистих цілях, тобто про порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетичну поведінка в особистому, суспільному житті. Зазначеною інформацією у громадськості створюється негативна думка про позивача, як керівника державного органу та недовіра у громади до позивача, як до особи, основним завданням якої під час перебування на посаді були захист правопорядку та законності. Твердження про те, що позивач є засновником ряду підприємств, автор статей поєднує з твердженням, що [PERSON], як засновник комерційних структур, мав заінтересованість у придушенні «Зеленого фронту», оскільки «Активисты мешают строительному бизнесу - его бизнесу». У статтях також стверджується, що «[PERSON] занимался созданием собственных коммерческих структур уже будучи начальником милиции города, что украинские законы строжайше запрещают», «...именно он служит в милиции о одновременно занимается бизнесом», «...его интерес в подавлении «Зеленого фронта» совершенно очевиден. Активисты мешают строительному бизнесу - его бизнесу», «...милиционеры, преследующие активистов «Зеленого фронта», отстаивают не закон и порядок, сі коммерческую выгоду своего начальника. А приказы последнего по устранению людей, мешающих зарабатывать на строительстве - не что иное, как коррупция. Причем в самом чистом виде.». Таким чином, автор статей звинувачує позивача, що той під час описаних у статті подій не виконував свої прямі, посадові обов 'язки, а діяв у своїх особистих інтересах, з корисливою метою, тобто використовував службові повноваження у власних інтересах. На підставі викладеного суд приходить до висновку що поширена відповідачами недостовірна негативна інформація, що є предметом судового розгляду, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, порушує його немайнові права. В обґрунтування того, що автором статті є відповідач - [PERSON], позивач посилається на ст. 435 Цивільного кодексу України та положення Закону України від 23.12.1993 №3792-ХІІ, згідно з якими автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). В силу презумпції авторства, автором зазначених вище статей є [PERSON] Згідно частини 4 статті 277 Цивільного кодексу України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності па честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту. Відповідно до ч. 6 ст. 277 Цивільного кодексу України, спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, що її розповсюдила. З матеріалів справи, а саме вищевказаних статей, що розміщені на інтернет - сторінках http://banda.in.ua/dosie/976-biznesmen-ot-milicii.html, httр://дІavпое.иа/аrticles/а3990, http://cripo.com.ua/?sect id=2$&aid=99649 вбачається, що автором їх є [PERSON]. З наданого позивачем суду в якості доказу інтерв'ю журналіста [PERSON] макова Інформаційному агентству «Агентство Телевидения «Новости» телевізійному каналі «АТН» 7 жовтня 2010 року, яке розміщено також на інтернет сторінці http://atn.kharkov.ru , у статті під назвою «Главный милиционер [PERSON] судится с журналистом, требуя 17 тысяч гривен», та було оглянуто судом у судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] маков є головним редактором інтернет-видання «[PERSON] криминальный». Представник першого відповідача ([PERSON]Є.) у судовому засіданні підтвердила, що особа, що надала інтерв'ю журналісту Унформаційного агентства дійсно є [PERSON] - відповідачем у справі. Аналогічну позицію першим відповідачем висловлено в зреченнях проти призначення телекомунікаційної експертизи систем та осів. Як зазначено першим відповідачем у вказаних запереченнях йсудОповідач заперечує лише проти того, що у розміщених на сайтах іерв 'ю ним визнається авторство статті «Бизнесмен от милиции», то, відповідач не заперечує, що інтерв 'ю з «відповідач заперечує лише проти того , що у розміщеннях на сайтах інтервю ним визначається авторство статті «Бизнесмен от милиции». Разом з тим відповідач не надав жодних доказів в обґрунтування своїх заперечень. Але, як було зазначено вище, відповідач [PERSON] заперечує, що він є автором статті «Бизнесмен от милиции». Разом з тим, відповідач не надавав жодних доказів в обґрунтування своїх заперечень. Згідно ст.435 ЦК України, ч. 1 cm. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» від 23.12.1993 року, за відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Крім того, згідно статті 1 Закону, ім'ям автора є сукупність слів чи знаків, що $ зу ідентифікують автора. При цьому імям автора вважається як прізвище та і автора, так і прізвище, ім'я та по батькові автора, так і ініціали автора, псевдонім автора; прийнятий автором знак (сукупність знаків) що. Тобто, зазначення імені та прізвища автора вважається зазначенням ні автора. Таким чином, суд приходить до висновку, що в силу презумпції авторства [PERSON] є автором статей «[PERSON] возглавил бизнесмен. Страдают город и зеленые» та «Бизнесмен от милиции», оскільки ним та його представником в судовому засіданні не доведено протилежного, не представлено жодних доказів того що під ім'ям [PERSON] лаков статті публікувала інша особа. Як вбачається з п. 13 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8.184 від 28.03.2007 року, дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані від TOB «Хостмайстер», яке на даний час адмініструє систему реєстрації та обліку доменних назв і адресу українського сегмента мережі Інтернет. Відповідно до правил домену . UA в зв 'язку з відсутністю в Україні документу, що б посвідчував право власності на доменне ім'я, інформацію про організацію, що зареєструвала домен можна отримати в базі даних UANIC, скориставшись сервісом Whois в рядку реєстрант. Позивачем надано суду роздрукування інтернет-сторінки http://www.hostmaster.net.ua, що містить дані про реєстранта доменного імені qlavnoe.ua. У судовому засіданні судом було здійснено вихід в мережу Інтернет та здійснено огляд зазначеної інтернет-сторінки . В результаті огляду встановлено, що зміст інформації про реєстранта доменного імені qlavnoe.ua. є тотожним інформації у наданому позивачем роздрукуванні. Згідно даних сервісу Whois TOB «Хостмайстер», що знаходяться на веб-сайті http: //www, hostmaster. net, ua________реєстрантом доменного імені glavnoe. иа________є ДП "Дослідний центр медіатехнологій", м.Харків, б1002, вул. Сумська, 88 Відтак суд приходить до висновку про правильність визначення суб'єктного складу відповідачів і вважає, що відповідати за позовом [PERSON] мають [PERSON] та ДП "Дослідний центр медіamехнологій ". У разі якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь та ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то під час розгляду позовних вимог необхідно керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації. Наразі реєстрацію засобів масової інформації в Україні передбачено Законом України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» від 16.11.1992 № 2782-ХІІ, який не розповсюджує свою дію на інтернет - видання. Порядку реєстрації інтернет-видань у якості засобів масової інформації законодавством України не передбачено. Крім того, другим відповідачем не надано даних про те, що ДП «Дослідний центр медіатехнологій» зареєстроване у якості засобу масової інформації. Таким, чином, суд не вбачає підстав для застосування положень законодавства, що регулюють діяльність засобів масової інформації, для вирішення спору. В судовому засіданні встановлено, що причиною виникнення спору стало питання про наявність підстав для спростування відповідачами поширених відомостей щодо позивача та для відшкодування першим відповідачем завданої моральної шкоди. Згідно 4.2 статті 302 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Відповідно до cm.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім"ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування такої інформації. Враховуючи вимоги cm.277 ЦК України, суд оцінюючи статті «[PERSON] возглавил бизнесмен. Страдают город и зеленые» та «Бизнесмен от милиции» вважає, що відомості, які містяться у даних статтях у частині, зазначеній у позовній заяві та додатках до неї, стосуються позивача, а відтак вимоги про спростування статті в цілому є такими, що підлягають задоволенню. Конституція України гарантує кожному судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе (cm. З2) та право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (cm.34). Ane здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Також, відповідно до cm. 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету безсторонності суду і є необхідними в демократичному суспільстві. Таким чином, право на свободу думки і слова та вираження поглядів і переконань в демократичному суспільстві обмежується законом з метою захисту репутації чи прав інших осіб. Інформація, що є предметом спору є негативною недостовірною інформацією про фізичну особу [PERSON]. Така негативна неправдива інформація дискредитує репутацію позивача, формує негативний образ його особи в очах громадськості. У зв'язку з цим в даному випадку, втручання у право на свободу выражения поглядів є необхідним у демократичному суспільстві для захисту репутації та прав іншої особи і не обмежуватиме прав та свобод відповідачів. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в діях відповідачів є юридичний склад правопорушення, а саме: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до ст.277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила, у такий же спосіб, у який вона була поширена. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що слід зобов'язати [PERSON] опублікувати на інтернет - сайтах httр://bапdа. іп. ua/dosie/976-biznesmen-ot-milicii.html/ httр://дlavnoe.ua/articles/a3990, http://cripo.com.ua/?sect іd=2$&аіd=99649, а також ДП «Дослідний центр медіатехнологій» на інтернет-сайті рttp://дlаvпое. иа/аrtiсІеs/а3990/ спростування наступного змісту: « Спростування. 1 вересня 2010 року на інтернет - сторінці за авторством [PERSON] під назвою «Бизнесмен от милиции» (відповідно - «[PERSON] возглавил бізнесмен. Страдают город и «зеленые» ) , була опублікована наступна стаття: Глядя на действия правоохранителей по поддержке вырубки лесопарка и застройки его коттеджами я до сегодняшнего дня несказанно удивлялся. С какого такого перепугу начальник всей милиции города лично контролировал притеснения активистов, защищающих зеленые насаждения. С чего бы [PERSON] 2 июня около 5 утра лично прибыл на просеку в парк им. Горького, дабы контролировать действия своих подчиненных. А тем вменялось в обязанность содействовать бандитам в черной униформе, которые избивали активистов «Зеленого фронта», обеспечивая лесорубам возможностъ очистить парк от деревьев. Можно, конечно, объяснять это волей нынешнего и. о. мэра. Однако для исполнения оной вполне достаточно было бы поручить всю грязную работу сотрудникам, райотдела. Сегодняшняя неуклюжая провокация с отысканием в гараже [PERSON] взрывоопасных листовок и вовсе выходит за рамки здравого смысла. Толпа подчиненных [PERSON] сначала обвиняла [PERSON] в хранении краденых запчастей, затем - в хранении взрывчатки в гараже. Впоследствии, когда правоохранители нашли листовки, критикующие действия местных властей, было заявлено, что они пропитаны селитрой... И снова действия милиционеров контролировал [PERSON], который нынче вроде бы находится в отпуске. Что же его заставило прервать отдых? Чем лично ему угрожает протест против уничтожения лесопарка? Догадок может быть несколько. Например, в случае успешной борьбы с противниками вырубки ему обещан коттедж в элитном поселке. Но говорить об этом рано - среди учредителей жилстройкооперативов, получивших десятки и сотни гектаров его фамилии не числится. Можно предположить, что он имеет непосредственное отношение к строительному бизнесу и в случае массового строительства коттеджей не останется в стороне. Но и это для милицейского начальника - сущий криминал. Тогда что же? Оперуполномоченный ОБХСС (по-современному - ГСБЭП) Комитерновского райотдела [PERSON] после ухода со службы стал преуспевающим предпринимателем. Его интересовало производство гофрокартона и бумажной тары. Потом в сферу интересов попало и производство пластмассовой тары. Надо понимать, бизнес пошел хорошо, раз [PERSON] на сегодня числится учредителем многих фирм - «Кронекс-Украина», «Асс», «Асс-гофропак», «Харъков-полиграфупак» и еще .многих других. Но всех этих фирм ему оказалось мало. А посему в июле- сентябре прошлого года Щетинский с компаньонами учредил еще четыре фирмы: ООО «Отела» (ОКНО 21253662), ООО «Торговый дом «Володар» (ОКПО 23749781), ООО «Инвест проект» (ОКНО 32950876), которые продолжили его излюбленную тему - производство картона и тары. А еще он выступил учредителем ООО «СК Геокапитал» (ОКПО 34016590), которое занялось новым для него бизнесом - строительством.. Но при чем тут [PERSON]? Может он служил когда со [PERSON]? Так оно и было, соответственно бывшие коллеги нашли общий язык в бизнесе. Да настолько, что соучредителем последних четырех фирм числится помимо [PERSON] и прочих [PERSON] собственной персоной. И соответственно, милиционеры, преследующие активистов «Зеленого фронта», отстаивают не закон и порядок, а коммерческую выгоду своего начальника. А приказы последнего по устранению людей, мешающих зарабатывать на строительстве - не что иное, как коррупция. Причем., в самом, чистом виде. Тем. более, что [PERSON] занимался созданием собственных коммерческих структур уже будучи начальником милиции города, что украинские законы строжайше запрещают. Стоп. Предвижу закономерный вопрос: Баранник-бизнесмен и Баранник- милиционер - это одно лицо? Не буду подробно весь тот длинный и извилистый путь, которым пришлось пройти, но в конце меня ждал однозначный результат. [PERSON] во всей нашей державе существует только один. Соответственно именно он служит в милиции и одновременно занимается бизнесом. И уж при таком обороте дел его интерес в подавлении «Зеленого фронта» совершенно очевиден. Активисты мешают строительному бизнесу - его бизнесу. Впрочем, не только они. Жители поселка Южный тоже мешают [PERSON]. Он арендовал в поселке пруд на 25 лет. А чтоб местные жители не мешали - поставил охрану, которая отгоняет всех желающих искупаться, отдохнуть или половить рыбу. И при таком подходе [PERSON] вскоре будет мешать масса людей - его бизнесу, его владениям. Остается только один вопрос - всех ли неугодных его подчиненные будут арестовывать или только через одного - для острастки?» Зазначена стаття містить недостовірну інформацію, що стосується особи [PERSON]. А саме недостовірними є наступні відомості: «соучредителем последних четырех фирм числится помимо [PERSON] и прочих [PERSON] собственной персоной»; «[PERSON] занимался созданием собственных коммерческих структур уже будучи начальником милиции города»; «именно он служит в милиции и одновременно занимается бізнесом»; «[PERSON] арендовал в поселке пруд на 25 лет. А чтоб местные жители не мешали поставил охрану, которая отгоняет всех желающих искупаться, отдохнуть или половить рыбу». Зазначена вище неправдива інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]. Автор статті не має жодних даних, які б свідчили про те, що [PERSON] на момент перебування на посаді начальника Харківського міського управління ГУМ ВС України в Харківській області був засновником комерційних структур, підприємцем або орендатором чи власником водойми в селищі Південне.» Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно положень ст.23 ЦК України, особа мас право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. В даному випадку поширення неправдивої інформації через всесвітню мережу Інтернет завдало позивачу моральної шкоди, через необмежений доступ читачів до цієї інформації. За обставин, що склалися, позивачу доведеться докласти значних зусиль, щоб очистити своє ім'я та ділову репутацію. Враховуючи вищенаведене, суд, оцінивши обставини справи, виходячи з вимог розумності та справедливості, приходить до висновку, що відповідне спростування неправдивої інформації відносно позивача буде достатньою компенсацією спричиненої йому моральної шкоди. Вирішуючи питання судових витрат,

Outcome: partial