Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, а смае просила суд поділити майно набуте подружжям під час шлюбу з відповідачем, виділивши їй: квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS], 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область, Броварський район, с. Зазимє,вул. Осинки, 25, а відповідачу виділити: автомобіль [NUMBER], 1/2 частину житлового будинку вищевказаною адресою. Свій позов обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Позивач вказує, що перебуваючи в шлюбі з 10 вересня 1993 року вони придбали: у 1996 році двохкімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], у 2009 році закінчили будівництво житлового будинку за адресою Київська область, Броварський район, с.3азимє, вул. Осинки, 25, у 2005 році придбали автомобіль марки Пежо - 406 д.н.з. [NUMBER]. Для будівництва будинку сімєю, на той час в складі 3-х осіб був отриманий кредит в сумі 154355 грн. від регіонального відділення Державного сприяння молодіжному житловому будівництву в Київській області, який вони виплачують до цих пір. При поділі майна подружжя позивач посилається на вимоги ч. 2, 3 ст. 71 СК України та просить суд відступити від засади рівності часток подружжя, а саме виділивши їй: квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS], а спірний будинок поділити порівну, задовольнити її позовні вимоги повністю. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги повністю, просили їх задовольнити. В судовому засіданні пояснили, що необхідно відступити від засади рівності часток при поділі майна подружжя, оскільки з позивачем залишились проживати неповнолітні діти різної статі, а також те, що відповідач самостійно знявся з реєстрації за адресою [ADDRESS], де до цього проживав з сімєю, таким чином фактично залишивши квартиру позивачу та дітям. Позивач також підтримала позовні вимоги в частині поділу будинку по 1/2 частині кожному з подружжя, оскільки дітям необхідно фізично та духовно розвиватися, а для цього їм необхідно виїздити за місто, відпочивати та гратися на свіжому повітрі. В обґрунтування поділу по 1/2 частині вказаного будинку позивач та її представник зазначили, що частина коштів на будівництво будинку була отримана відповідно до кредитної угоди № 19/64 від 22 грудня 2004 року яку від імені сімї та в її інтересах, підписував відповідач [PERSON], але сума кредиту в декілька раз меньша ніж вартість недобудованого будинку. Отже позивач зазначає, що найбільш значні кошти в будівництво будинку вкладені саме позивачем та відповідачем. Тому вважає, що разом з поділом будинку є можливим поділити і зобовязання між колишнім подружжям по вказаній кредитній угоді, так як кошти були отримані для цільового будівництва будинку. Під час розгляду справи позивач відмовилась від отримання грошової компенсації за 1/2 частину спірного житлового будинку. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце був належним чином повідомлений. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнали частково, суду пояснила, що відповідач не заперечує ту обставину, що під час шлюбу було придбано зазначене в позові майно. Зокрема, двохкімнатна квартира, що розташована за адресою [ADDRESS] після забудовників, в ній здійснений ремонт із сучасних будівельних матеріалів, придбані сучасні дорогі меблі, побутову техніку, електротехніку, оргтехніку, побутові речі. Не добудовано житловий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Броварський район, с. Зазимє, вул. Осинки, 25, готовність будинку складає 67 %.Також придбаний автомобіль [NUMBER]. Представник відповідача зазначає, що відповідач не заперечує, щоб двокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] залишилась на праві власності за позивачем, де вона зареєстрована, зареєстровані та проживають діти, одночасно враховуючи вартість його частки просить врахувати при поділі незавершеного будівництвом будинку. Представник відповідача зазначила, що відповідач не погоджується З вимогою позивачки про відступ від засад рівності часток подружжя і збільшення її частки майна, на тій підставі, що місце проживання дітей визначено з нею, тому позивач вже відступила від цієї рівності і залишила за собою право власності на квартиру і майно в ній, тому просить поділити спільне сумісне майно наступним чином: залишити йому недобудований житловий будинок, вартість якого складає 990687 грн. - 154355 грн. 00 коп. (сума кредиту яку він повинен сплатити) = 836332 грн. 00 коп. До вказаної вартості додати частину вартості автомобіля [NUMBER], тобто 836332 грн. 00 коп. + 42105 грн. = 878437 грн. сума вартості майна, яку необхідно залишити за відповідачем. Позивачу залишити на праві приватної власності спірну квартиру за адресою [ADDRESS] вартість якої складає 761599 грн., та додати вартість ? частину вартості автомобіля [NUMBER], тобто 761599 грн. 00 коп. + 42105 грн. = 761599 грн. Після проведення розрахунку вартості майна, на користь позивача стягнути різницю його вартості з відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надав листа та просить справу розглядати у відсутності представника, а також письмові заперечення, в яких зазначено, що Київський іпотечний центр Фонду заперечує проти задоволення вимог позивача, викладених в позовній заяві в частині позовних вимог про поділ майна по ? частині житлового будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с.3азимє, вул. Осинки, буд. 25, оскільки на даний час повне виконання зобовязань за кредитною угодою позичальником не здійснено. В частині інших вимог позивача, що не стосується третьої особи залишають на розсуд суду. Суд вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 1993 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1110, та видано свідоцтво про укладення шлюбу. Від спільного шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON] - [INFO] (свідоцтво про народження видано 17 жовтня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва, серії 1-БК № 385926) та [PERSON] Єrop Олегович - 10 червня 2007 року року народження (свідоцтво про народження видано 31 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, серії 1-БК № 096012). Під час шлюбу було придбане наступне майно, що не заперечується сторонами: двохкімнатна квартира за адресою [ADDRESS], автомобіль [NUMBER], не добудовано житловий будинку, за адресою: Київська область, Броварський район, с. Зазимє, вул. Осинки, 25. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру серії № КВ № 918 від 05 грудня 1996 року видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації[ADDRESS], яка розташована в м. Києві, по вул. Б.Гмирі, буд.13, складається із 2-х кімнат, жилою площею 32, 9 кв.м. загальною площею 57, 8 кв. м. та належить [PERSON] на праві приватної власності, право власності на кватиру зареєстровано в БТІ за реєстровим № 39930 від 11 грудня 1996 року. Як свідчить довідка форми № 3 від 15 червня 2009 року у вказаній квартирі проживали та були зареєстровані: [PERSON] з 24 липня 2007 року, чоловік [PERSON] з 24 липня 2007 року, дочка [PERSON] з 24 липня 2007 року, та син [PERSON] з 04 серпня 2007 року. Також подружжям під час шлюбу був отриманий кредит на будівництво житлового будинку, що підтверджується кредитною угодою № 19/64 від 22 грудня 2004 року укладений між регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в Київській області та сімєю, в особі [PERSON] (позичальник). За умовами кредитної угоди № 19/64 від 22 грудня 2004 року п.1.1. позичальнику надано кредит у сумі 154355 грн. 00 коп., терміном повернення 30 років з дати укладання кредитної угоди. Кредит за цією угодою наданий на будівництво житла, згідно з проектом за адресою: Київська область, Броварський район, с. Зазимє (п.1.2.). Протягом терміну, встановлено в п.1.1. угоди, позичальник зобовязується внести суму коштів, що визначається у розрахунку погашення кредиту (додаток 2), до повного виконання зобовязань кредитною угодою. Згідно п. 4.4.4. вказаної угоди позичальник разом із членами сімї має право володіти та користуватися збудованим житлом з моменту оформлення свідоцтва про право власності та укладення з Фондом договору про іпотеку, в якому визначаються умови користування житловим приміщенням протягом терміну погашення кредиту позичальником. Після повного виконання зобовязань за кредитною угодою (погашення кредиту, сплати відсотків за користування ним та можливої пені) позичальник отримує в установленому законодавством порядку право розпоряджатися житлом (п.4.4.5.) На недобудований житловий будинок за адресою: Київська область, Броварський район, с. Зазимє, вул. Осинки, 25 КП КОР Броварським міжміським бюро технічної інвентаризації виданий технічний паспорт, в якому зазначено, що будинок побудовано самочинно, загальна площа будинку 568, 4 кв.м., житлова 277, 3 кв.м., допоміжна 291,1 кв.м. Право власності на земельну ділянку на якій розташований будинок належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 346257 від 10 червня 2009 року, виданий на підставі рішення 28 сесії 5 скликання Зазимської сільської ради № 1374 від 26 лютого 2009 року. Як вбачається з матеріалів справи 24 листопада 2009 року ухвалою Дарницького районного суду Київської області була призначена будівельно- технічна експертиза, на вирішення якої поставлені декілька питань, визначити дійсну вартість квартири [ADDRESS], автомобіля марки Пежо д.н.з. [NUMBER], та вартість недобудованого будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Зазимє, вул. Осинки, 25, витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача. Згідно висновку експерта № 2955/10 18 судової автотоварознавчої експертизи від 20 травня 2010 року дійсна вартість автомобіля Пежо - 406 д.н.з. [NUMBER] складає 84208 грн. 37 коп. Вартість роботи експерта складає 1147 грн. 20 коп. (одна тисяча сорок сім гривень двадцять копійок). Вартість квартири [ADDRESS] становить 719494 грн. 00 коп. (сімсот девятнадцять тисяч чотириста девяносто чотири гривні 00 коп.); вартість недобудованого будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Зазимє, вул. Осинки, 25 з врахуванням будівельної готовності складає 1446315 грн. 00 коп. (один мільйон чотириста сорок шість гривень триста пятнадцять гривень 00 коп.), що підтверджується висновком № 11822 судової будівельно-технічної експертизи від 28 липня 2010 року. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що спільне сумісне майно подружжя слід поділити наступним чином: виділити [PERSON] та визнати за нею право власності на: 1/2 частину квартири [ADDRESS]; виділити [PERSON] та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], автомобіль марки Пежо 406 д.н.з. [NUMBER] вартість по експертизі 84208 грн. 37 коп. (вісімдесят чотири тисячі двісті вісім гривень тридцять сім копійок), та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/2 частини автомобіля марки Пежо 406 д.н.з. [NUMBER] , 2002 року випуску, в розмірі 42104 грн. 19 коп. (сорок дві тисячі сто чотири гривні девятнадцять копійок), щодо поділу самочинно побудованого та незавершеного будівництвом будинку відмовити повністю, з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно ч.1, 3, 5 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч. 1 ст. 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно ч. 1, 2 ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно ч. 1 ст. 71 СК майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України 21.12.2007 N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Під час розгляду справи судом не встановлені обставини, що мають істотне значення для задоволення вимог позивача щодо відступлення від засади рівності часток подружжя, та не надані цьому докази, тому відповідно вимог ч.1 ст. 60 , ч. 1 ст. 63, 70, ч. 1 ст. 70 СК України та з врахуванням інтересів дружини, чоловіка, дітей необхідно поділити квартиру, виділивши кожному з подружжя по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. Відповідно ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Суд також відмовляє, в стягненні з відповідача на користь позивача грошової компенсації за ? частину житлового будинку, оскільки грошова компенсація замість частки у праві спільної сумісної власності на майно - житловий будинок, допускається лише за згодою позивача, а також стягується в разі присудження одному із подружжя неподільної речі, якщо інше не зазначено домовленістю між ними. В даному випадку спір виник про поділ незавершеного будівництвом будинку, що розташований за адресою Київська область, Броварський район, с. Зазимє, вул. Осинки, 25 та має загальну площу 568, 4 кв.м., житлову площу 277, 3 кв.м. та складається з 10 кімнат, тому немає підстав вважати, що вказаний будинок є неподільним. Одночасно суд відмовляючи в задоволені позовних вимог про поділ вказаного будинку виходив з того, що 22 грудня 2004 року була укладена кредитна угода № 19/64 від 22 грудня 2004 року між регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в Київській області та сімєю, в особі [PERSON] Згідно п. 4.4.5. вказаної угоди, після повного виконання зобовязань за кредитною угодою (погашення кредиту, сплати відсотків за користування ним та можливої пені) позичальник отримує в установленому законодавством порядку право розпоряджатися житлом . Згідно п. 5.2.2.,5.2.5 у разі повної або часткової несплати позичальником щоквартального платежу протягом трьох місяців після закінчення терміну чергової виплати Фонд має право вимагати розірвання кредитної угоди та повернення всієї суми кредиту. Не повернення суми кредиту у цьому випадку надає Фонду право застосування процедури накладення стягнення на заставлене майно згідно з договором про іпотеку. У разі порушення позичальником вимог п.4.2.4. цієї кредитної угоди Фонд має право розірвати кредитну угоду в порядку, встановленому законодавством. Також сторони домовились (п.3.1.), що для забезпечення повернення кредиту, відповідно з чинним законодавством з позичальником укладається договір іпотеки збудованого за рахунок кредиту житла. Відповідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на будинок при вирішенні спору щодо про право власності на будинок обовязок виплати заборгованості по позичці за згодою позикодавця може бути покладено на інших співвласників - учасників будівництва. При відсутності згоди обовязок виплати позичці лежить на особі, яка її одержала. Як вбачається з матеріалів справи Регіональне відділення Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву заперечує, щодо задоволення позовних вимог цій частині, також на час розгляду справи в суді умови кредитної угоди № 19/64 від 22 грудня 2004 року не виконані, кошти не повернуті, кредитною угодою встановлений термін виконання до 2036 року. Відповідно п. 22, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України 21.12.2007 N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК). Суд вважає, що при поділі майна подружжя автомобіль марки Пежо 406 д.н.з. [NUMBER] вартість якого складає 84208 грн. 37 коп., слід залишити відповідачу, оскільки з моменту виникнення спору про поділ майна подружжя, він залишився в користуванні відповідача за взаємною згодою позивача, та стягнути з відповідача на користь позивача вартість його частини в розмірі 42104 грн. 19 коп. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved