Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка Аккорд звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 10 серпня 2006 p. між сторонами було укладено кредитний договір. Згідно з п.1.1. Договору, кредитна спілка надала позичальнику кредит у розмірі 2 476 грн. строком до 20.08.2007 . Відповідно до п.2.2. Договору Позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати Спілці нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Однак всупереч договірним зобов'язанням, в установлені графіком терміни відповідачем не повернуто належні грошові кошти. Відповідно до п. 3.2 договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0.5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. На день подачі заяви про стягнення суми боргу за кредитним договором, сума боргу за тілом кредиту становить 607,99грн., за процентами становить 1 126,14грн., за пенею 304грн., що в сумі складає 2 038,13грн. Останній платіж за кредитним договором був проведений 19.01.2007 Просив стягнути з відповідача на користь кредитної спілки "Аккорд" заборгованість за кредитним договором №254 від 10 серпня 2006 p., в сумі 2\~038 гр. 13 копійок. Витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з»явився, просив слухати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач визнав борг , пояснив, що намагався заплатити борг, але позивач змінив місце розташування, де вони знаходились йому не було відомо, не заперечував, що останній платіж ним було проведено 19.01.2007 року, просив застосувати строки позовної давності, в позові відмовити, вважає, що у позивача було досить часу для пред»явлення позову в межах строку позовної давності. Суд вислухавши осіб, які приймають участь в справі, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав: Судом встановлено, що 10 серпня 2006 p. між сторонами було укладено кредитний договір №254., згідно п.1.1.якого кредитна спілка надала позичальнику кредит у розмірі 2 476 грн. отримання грошових коштів відповідачем підтверджується видатковим ордером. Відповідно до п.2.2 договору кредит відповідачу було надано строком до 20.08.2007 Відповідно до п.2.2. договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати позивачу нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом передбачено п.2.3 Договору. Однак всупереч договірним зобов'язанням, відповідачем не повернуто належні грошові кошти, що не заперечував відповідач.. На день подачі заяви сума боргу складає 2 038,13грн, що також відповідач не заперечує Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а стаття 530 ЦК України вимагає : "Якщо у зобов'язанні встановлений строк (терміни) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (терміни)". Ст.623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно ст..256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст..257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як зазначає позивач та не заперечив в судовому засіданні відповідач останній платіж відповідачем було проведено 19.01.2007 року, строк дії договору, укладеному між сторонами . згідно з п.1.1. Договору, до 20.08.2007. Тобто на момент звернення позивачем з даним позовом до суду минув трирічний строк позовної давності для захисту позивачем свого права, як після закінчення строку дії договору також після здійснення останнього платежу відповідачем.. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не довів свого позову , що є його обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про не обґрунтованість та не доведеність вимог позивача , оскільки вони не відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved