Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у березні 2011 року до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала і підтвердила зазначене у позовній заяві,а саме те,що згідно з договором дарування від 19 березня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області, вона є власником житлового будинку №15 по вул. Поліська в с. Нові Мартиновичі Пирятинського району Полтавської області. У вказаному будинку зареєстрований її чоловік [PERSON]. З вересня 2007 року відповідач не проживає у вказаному будинку. Його місце перебування їй не відоме. За таких обставин вважає, що відповідач, у відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, втратив право на користування жилим приміщенням у будинку №15 по вул. Поліська в с. Нові Мартиновичі Пирятинського району Полтавської області. Вона зверталася до відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Пирятинського РВ ГУМВС України в Полтавській області з проханням зняти [PERSON] з реєстраційного обліку, але їй було відмовлено, мотивуючи тим, що згідно з Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі остаточного рішення суду. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Реєстрація відповідача в належному їй будинку порушує її право на володіння та користування власністю, а також унеможливлює оформлення субсидії по оплаті за житлово-комунальні послуги, в звязку з чим вона вимушена нести додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги. Просила суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку №15 по вул. Поліська в с. Нові Мартиновичі Пирятинського району Полтавської області; зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у будинку №15 по вул. Поліська в с. Нові Мартиновичі Пирятинського району Полтавської області. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа - відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області у судове засідання не зявилося, направило до суду лист, в якому повідомили, що не заперечують проти задоволення позову, та клопотали про розгляд справи без представника СГІРФО Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області. Судом встановлено: Позивач [PERSON], народження 02.02.1937, зареєстрована [INFO] - 03.12.2004 (а.с. 5-6); Згідно довідки №68 від 03.03.2011 виданою Новомартиновицьким сільським комітетом самоврядування про те,що гр. [PERSON],народження 21.11.1943,зареєстрований в [INFO],але фактично не проживає за вказаною адресою з вересня 2007 року(а.с.7); Згідно договору дарування ВКІ №450957 від 19.03.2008 [PERSON] прийняла в дар від [PERSON] жилий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться в с. Нові Мартиновичі,Пирятинського району, Полтавської обл., (а.с. 8); Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»[PERSON] є власником 1/1 будинку, що знаходиться в м. Пирятин,с. Нові Мартиновичі, Полтавської обл., вул. Поліська, буд. 15 (а.с. 9). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, тому і позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до п.3 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, є припинення дії, яка порушує право. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved