Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

В травні 2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позовній заяві зазначено, що з 18 листопада 2004 р. по 12 травня 2011 р. позивачка [PERSON] проживала з відповідачем [PERSON] однією сім!єю, без реєстрації шлюбу. Сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на повному матеріальному утриманні позивачки. Відповідач проживає окремо від дитини та у добровільному порядку не приймає участі у матеріальному утриманні останньої. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка [PERSON] просила позов задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі % частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 травня 2011р. і до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що дочка знаходиться на її утриманні, а відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні останньої. При цьому зазначала, що відповідач є працездатною особою та має можливість сплачувати аліменти в розмірі, визначеному в позовній заяві. Враховуючи наведене, просила позов задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 травня 2011р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі % частини його заробітку (доходу), щомісячно. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини „ - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія І-ФП №001421, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 19 травня 2005 р. та копією актового запису про народження №191 від 19 травня 2005 р., складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області. Згідно довідки Комунального підприємства «Єдність» від 20 травня 2011 р., малолітня дитина [PERSON], [INFO], на даний час проживає разом з матірю за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Жовтневої революції, N9216 (двісті шістнадцять), кімната N944 (сорок чотири) та окремо від батька. Ч.З ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. (з наступними змінами та доповненнями), передбачає, що батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.З ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. При визначені розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує обставини справи, стан здоровя, матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. В судовому засіданні сулам встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є працездатною особою, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні останній немає, тому відповідно до вищезазначеної норми, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON], який є батьком малолітній [PERSON], [INFO], зобовязаний до утримання дитини та має можливість сплачувати аліменти. При вирішенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, та приходить до висновку, що останній має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини й вважає можливим визначити їх в розмірі Уа частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дочкою повноліття. За правилами ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на утримання дитини, в якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що такий договір між сторонами не укладався, тому, при вищезгаданих обставинах з відповідача можуть бути стягнуті аліменти на утримання дитини на користь позивачки. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] Б, аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі % частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу предявлення позову - 20 травня 2011р. і до досягнення дитиною повноліття. В силу ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 51 (пятдесят одна) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved