Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просять розтлумачити заповіт [PERSON] від 25 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу [PERSON], а саме, що під словами у заповіті «нежитлове приміщення площею 1000 кв.м, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця Київська, 369 та «сім гаражних боксів, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, місто Прилуки, вулиця Київська, 369 належить розуміти нежитлову будівлю -двоповерхове приміщення складу, загальною площею 986, 4 кв.м, та нежитлову будівлю - гаражу, загальною площею 272 кв.м, як це зазначено у технічних паспортах та у витягах з реєстру прав власності на нерухоме майно, посилаючись на розбіжності в заповіті та правовстановлюючих документах на дані об»єкти нерухомості, у зв»язку з чим нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а відповідачі добровільно не погоджуються звернутися до нотаріуса про тлумачення заповіту, у зв»язку з чим вони змушені звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні як позивачка [PERSON] так і представники позивачів [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві і просили їх задовольнити. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позову не визнали заперечували проти його задоволення, посилаючись на те, що тлумаченню підлягає лише весь заповіт [PERSON], а не його частина, про що просять позивачі, у заповіті заповідано «нежитлове приміщення», а не нежитлова будівля, тобто приміщення в будівлі, а не будівля в цілому, крім цього, згідно технічного паспорту [PERSON] на момент смерті належало чотири гаражі та два склади, а останній заповів сім гаражних боксів, що не відповідає даним документам. Третя особа-приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, представників позивачів та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 14 січня 2010 року помер [PERSON], який за життя склав в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], заповіт посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу [PERSON], 25 грудня 2009 року за реєстровим № 4218. Згідно даного заповіту [PERSON] заповів: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Прилуки, вул. Шевченка, 46-а та нежитлове приміщення площею 1000 кв.м за адресою: м. Прилуки, вул. Київська, 369 - [PERSON]; сім гаражних боксів за адресою: м. Прилуки, вул. Київська, 369 - [PERSON]; транспортний засіб -автомобіль марки «DAEWOO LANOS, 2005 року випуску - [PERSON], земельну ділянку, яка знаходиться в селі Сухополова Прилуцького району Чернігівської області - [PERSON] Відповідно до договорів купівлі-продажу № 046-2001 від 17.08.2001 року та 054-2001 року від 19.08.2001 року, укладених на товарній біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості», [PERSON] придбане двоповерхове приміщення складу площею 986, 4 кв.м та нежитлове приміщення гаражу, площею 272 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Прилуки, вул. Київська, 369. Право власності на дані об»єкти за [PERSON] та їх площа підтверджується також витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно. Зі змісту частини 2 статті 1256 ЦК України вбачається, що у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України. За положеннями частини 3 ст. 213 ЦК України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Судом встановлено, що загальна площа нежитлового приміщення за адресою:м. Прилуки, вул. Київська, 369 у заповіті складеному [PERSON] зазначена 1000 кв.м, в той час як у договорі купівлі - продажу № 046-2001 та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно - 986, 4 кв.м. Крім цього, у заповіті [PERSON] зазначено сім гаражних боксів, в той час як у договорі купівлі - продажу № 054-2001 та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення гаражу. Відповідно до п. 159 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 , при посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається, у звязку з чим, при посвідченні заповіту [PERSON] приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу [PERSON] не вимагалось документів на підтвердження права власності на обєкти нерухомості, а відповідно і їх розмірів, які мав намір заповісти [PERSON] Відповідно до ч.І ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі просили розтлумачити заповіт в тій частині, що стосується їх прав та інтересів, тому безпідставним є посилання представників відповідачів на те, що тлумачитися повинен весь заповіт, а не його частина, що не позбавляє права відповідачів звернутися до суду з самостійним позовом про тлумачення тієї частини заповіту, що стосується їх. Як у договорі купівлі-продажу № 046-2001 так і витягу з реєстру права власності на нерухоме майно зазначено саме двоповерхове приміщення складу, тому підстав для відмови у позові позивачам з тих підстав, що у заповіті зазначено нежитлове приміщення, а не будівля також не має. Посилання ж представників відповідачів на те, що в експлікації технічного паспорту від 16.08.2010 року вбачається, що нежитлове приміщення гаражу складається з чотирьох гаражів та двох складів, а не з семи гаражних боксів, зазначених у заповіті у зв»язку з чим неможливо розтлумачити заповіт, як того просять позивачі також не заслуговує на увагу. Так, згідно пояснень позивачки [PERSON] та наданих фотографій вбачається, що нежитлове приміщення гаражу складається з шести ізольованих приміщень. У шостому приміщенні зроблено дві оглядові ями. Всі приміщення зроблені під гаражі та мають сім вхідних дверей. За таких обставин,позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved