Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивач в заяві та в судовому засіданні зазначив, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Чкалова, 12 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. Позивач надав згоду для реєстрації в належному йому будинку своїй матері [PERSON] та 12.01.2010 року своєму брату [PERSON] Мати позивача [PERSON] протягом тривалого часу проживає в Італії та приїздить до України провідати рідних, належним позивачу будинком не користувалась та участі в його утриманні не приймає. Відповідач [PERSON] з дозволу позивача проживав у вказаному будинку протягом нетривалого часу в грудні 2010 року та в подальшому залишив його, забравши речі, та переїхав з сімєю в інший населений пункт. Посилаючись на те, що відповідачі не проживають в будинку, що належить позивачу, а також те, що відповідачі не є членами сімї позивача і будь-яких договорів з ними про користування будинком позивач не укладав - позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. Чкалова, 12 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. Представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вказавши, що дійсно за позивачем зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, який купували за кошти, виручені від продажу будинку їх батьків в м. Миколаєві. Відповідач протягом 2009 -2010 року проживав в м. Миколаєві. В січні 2010 року позивач зареєстрував його в будинку по вул. Чкалова, 12 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області та відповідач проживав у вказаному будинку протягом грудня 2010 року, після чого на вимогу позивача залишив будинок та проживає в м. Кривий Ріг разом зі своєю сімєю. Відповідач вказує, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки і надалі він продовжує проживати в будинку по вул. Чкалова, 12 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області та вважає, що вказане житло за ним має зберігатись протягом шести місяців, як за тимчасово відсутнім наймачем. Відповідач [PERSON] позов не визнала, вказавши, що протягом близько 10 років працює за кордоном (в Італії) та періодично приїздить провідати рідних. Будинок по вул. Чкалова, 12 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області був придбаний за кошти, отримані від продажу їх з чоловіком будинку в м. Миколаєві. У вказаному будинку з 2005 року проживав лише її чоловік [PERSON], який помер в 2010 році. Вона та її син [PERSON] зареєстровані позивачем у вказаному будинку, вона неодноразово допомагала сину (позивачеві), пересилаючи грошові кошти. Відповідач [PERSON] вважає, що за нею має бути збережене вказане житло понад шість місяців, як за тимчасово відсутнім наймачем, у звязку з його тимчасовим виїздом з місця проживання за умовами та характером роботи. Від третьої особи - Баштанського РВ УМВС України в Миколаївській області (сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб) не надходило заяви про вступ у справу, не надходило заперечень на позов та заяв про відкладення розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні у справі матеріали (договір купівлі-продажу від 28.09.2005 року; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно; лист СГІРФО Баштанського РВ УМВС України в Миколаївській області від 03.02.2011 року №К-1; акт депутата Баштанської міської ради від 10.01.2010 року; акт депутата Баштанської міської ради від 31.01.2010 року; попередження про звільнення житла від 14.12.2010 року; постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.12.2010 року №1681; лист СГІРФО Баштанського РВ УМВС України в Миколаївській області від 16.02.2011 року №227; лист КП «Баштанське РБТІ» від 17.02.2011 року №1150; банківські реквізити карткового рахунку; відомості про перерахування грошових коштів; договір купівлі-продажу від 17.06.2005 року; постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 25.09.2008 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Чкалова, 12 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області, придбаного 28.09.2005 року таке право власності позивача ніким в передбаченому законом порядку не оспорено. У вказаному будинку зі згоди позивача проживав його батько [PERSON], який помер в 2010 році. Також, за згоди позивача (власника будинку) у вказаному житлі з 18.10.2005 року зареєстрована відповідач [PERSON] (мати позивача) та з 12.01.2010 року відповідач [PERSON] (рідний брат позивача). Відповідач [PERSON], ще до придбання позивачем вказаного будинку тривалий час (близько 10 років) працює та проживає в Італії та періодично приїздить до своїх рідних. Відповідач [PERSON] в 2009 році звільнився з місць позбавлення волі та до грудня 2010 року проживав в м. Миколаєві. Протягом грудня 2010 року проживав в будинку по вул. Чкалова, 12 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області за згоди власника (позивача), після чого разом з сімєю проживає в м. Кривий Ріг (що підтверджено свідченнями [PERSON]Г.). Зі свідчень [PERSON] слідує, що в будинку по вул. Чкалова, 12 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області ніхто (в тому числі і відповідачі) не проживає. Із ст. 11 ч.1 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідачів житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачем та відповідачами договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до ст. 811 ЦК України має укладатись в письмовій формі) та такі факти сторонами заперечуються і відсутні будь-які дані про досягнення між сторонами домовленостей по всім істотним умовам договору найму житла (предмет, строк, плата). Відповідно ч. 1 ст. 311 ч.1 ст. 321 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Заперечення відповідачів проти позову з посиланням на норми ст. 71 Житлового кодексу України, за якими за ними, як за наймачами, має зберігатись вказане житло, - не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки, по-перше, як вказано вище, між сторонами не укладалось будь-яких правочинів, в тому числі договорів найму житла, по-друге, відсутні підстави застосовувати до правовідносин, що є предметом судового розгляду (повязаних з користуванням приватним житлом), норм ст. 71 Житлового кодексу України, яка регулює питання користування (найму) приміщеннями в будинках державного та громадського житлового фонду, а відповідно до ч.3 ст. 811 ЦК України до відносин з-приводу найму приватного житла застосовуються норми ЦК України. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому, у звязку з тим, що відповідачі поєднані родинним звязком з позивачем, але не проживали та на період розгляду справи не проживають спільно з позивачем і не повязані з ним спільним побутом, - відповідачі не є членами сімї позивача в контексті ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України, згідно з якою сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, позивач не обмежений строками збереження прав користування житлом, визначеними ст. 405 ЦК України для членів сімї власника житла. Оскільки між сторонами не укладались правочини з-приводу користування належним позивачу житлом, відповідачі не є членами сімї позивача (не проживають разом та не поєднанні спільним побутом), проживають окремо за різними адресами реєстрація відповідачів у будинку позивача неправомірно обмежує його правомочності по користуванню та розпорядженню належним йому майном. У звязку з наведеним відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування належним позивачу житловим приміщенням за адресою: Чкалова, 12 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. При цьому, викладена в тексті позову вимога про зобовязання СГІРФО Баштанського РВ УМВС України в Миколаївській області зняти відповідачів з реєстрації в будинку позивача позивачем в судовому засіданні не підтримувалась та, на думку суду, не є самостійною позовною вимогою, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, ст.ст.311, 321, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved