Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. У 2005 році шлюб між сторонами розірвано. Позивачка мешкає в квартирі за адресою: м.Попасна вул.Піонерська 22/16. Данна квартира належить на праві приватної часткової власності позивачці [PERSON], відповідачу [PERSON] та їхньому неповнолітньому сину [PERSON], які мають право власності на 1/3 частини вказаної квартири кожний. Право власності вказані особи набули на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». В поданому позові позивачка посилається на те, що відповідач з 2009 року не проживає в данійквартирі, так як мешкає у своїх батьків, що відповідач не приймає участі у сплаті комунальних послуг, що відповідач порушує правила сумісного проживання, в нетверезому стані влаштовує із нею сварки, порушує її спокій та спокій сина. В з в»язку з вказаними обставинами, а також посилаючись на те,; що частка власності відповідача у вказаній квартирі незначна, розділ даної квартири і виділення в натурі 1/3 частки неможливий, а також на те, що право поділу і збільшення частки майна подружжя передбачено положеннями Сімейного Кодексу України - просить суд припинити право власності відповідача на 1/3 частку квартири за адресою :м.Попасна вул.Піонерстка 22/16 і надати відповідачу замість 1/3 частки вказаної квартири грошову компенсацію в розмірі 21.318 грн., які позивачка внесла на депозит. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов не визнав, в судовому засіданні надав заперечення, яке обгрунтував тим, що він не має ніякого іншого житла і в дійсний час проживає у своїх батьків вимушено, так як позивачка чинить йому перепони у користуванні квартирою, в звяязку з чим він звертався до суду із позовом про вселення, який був задоволений і в дійсний час провадиться примусове виконання рішення суду про його вселення у вказану квартиру. До цього ж, враховуючи положення Цивільного Кодексу України, компенсація співвласнику може бути надана лише за його згодою, а відповідач не згоден із такою пропозицією, так як він за таку суму не зможе придбати собі іншого житла і таким чином його інтереси, відносно права на житло будуть порушені і взагалі ніякої домовленості між сторонами про виплату копенсації не було і це є бажанням тільки позивачки. Відповідач також вказав на те, що позивачка невірно тлумачить ст.116 Житлового Кодексу України, так як ця норма закону не має на увазі приватних власників житла. А згідно положень Цивільного Кодексу України - право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких підстав, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що поданий позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана доказувати ті обставини, на які вона посилається для обгрунтування своїх вимог та заперечень. Відповідач дійсно володіє 1/3 частиною квартири, розташованої за адресою: м.ГІопасна вул. Піонерська 22/16 на праві приватної спільної часткової власності, що вбачається із копії витягу з реєстру Попаснянського РБТІ /а.с. 19,20/. Згідно вимог ст..321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений його здійсненні. Згідно вимог ст.317 ЦК України власникові належать права користування, використання та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно вимог ст.,319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином, право власності відповідача є законним і позбавляти його права власності на вимогу позивачки немає ніяких підстав, так як положення ст..364 ЦК України, на яку посилається позивачка і вимагає надати відповідачу грошову компенсацію вартості 1/3 частини спірної квартири. Передбачає, що компенсація співвласнику вартості його частки можлива лише за його згодою. А як встановлено в судовому засіданні такої згоди відповідач не надав . Ствердження позивачки про те, що відповідач створює неможливі умови проживання у вказаній квартирі їй та їхньому неповнолітньому сину в судовому засіданні не знайшли підтвердження, так як позивачкою не надано доказів щодо таких фактів, а посилання позивачки на положення ст..67-71 Сімейного Кодексу України спростовуються тим, що вказана квартира не являється майном подружжя, а це є спільна власність, у який кожний має свою частку приватної власності і право власності, користування та розпорядження в даному випадку регулюється нормами Цивільного Кодексу України. При цьому суд зазначає, що всі співвласники даної квартири володіють по 1/3 частини квартити в рівних долях і ствердження позивачки, що частка відповідача є незначною - необгрунтована. До цього право законного володіння своєю часткою у вказаній квартирі відповідача підтверджується Рішенням Попаснянського районого суду від 01.10.2010р. згідно якого відповідач був вселений у вказану квартиру, як законний власник 1/3 частки . За таких підстав, сід вважає, що вимоги позивачки про припинення права власності відповідача на 1/3 частку їхньої спільної квартири і надання відповідачу грошової компенсації є необгрунтованими, в зв»язку з чим позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають. На підставі викладеного і ст.317, 319, 321, 364 ЦК України,

Outcome: dismissed