overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, судові витрати. Представник позивача вимоги підтримав, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач не з»я вився . був інформований. причини неявки не повідомив, його неявка визнана неповажною . суз за письмовою згодою представника позивача ухвалив заочне рішення. відповідно до ст. 224 ЦПК Украши. 3"ясовані наступні факти і відповідні їм правовідносини: - 09.04.2008 року між банком і [PERSON] був укладений кредитний договір за умовами якого позичальник отримав кошти в розмірі 25000грн. в кредит на умовах строковості, оплатності і возвратності в розмірі, що відповідає положенням і розміру кредитного договору. - Відповідач суму кредиту в строки і в розмірах передбачених Договором, не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. - Згідно частин 1-2 ст. 1055 ЦК, позичальник зобов»язусться повернути кредит та сплатити проценти. У випадку прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася , та сплати процентів -з цих підстав кредитна заборгованість та відсотки за її користування підлягають стягненню в повному обсязі. - Представник позивача в межах періоду стягнення , правильно визначив підстави, види-і розмір кредитної заборгованості(24355грн), в тому числі і стягнення відсотків за користування кредитними коштами( 15658,65грн.) і відповідає положенням ст.1048 ЦК. - Суд погоджується з заявленими вимогами позивача щодо можливості застосування штрафних санкцій (5234,91 грн), які передбачені умовами Договору, що узгоджуються з положенням ст. 546 ЦК України, про стягнення неустойки в формі пені, а також обумовленого в договорі штрафу (540грн.) - З відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору та судові витрати, які документально підтверджені квитанціями про оплату судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді. (ч.З ст. 88 ЩІК). На підставі ст. 546,1055 ЦК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

До суду звернувся Департамент економіки та фінансів Кіровоградської міської ради про звільнення нежилого приміщення 32,7 кв.м., розташованого у будинку 13 по пров-ку Ковалівському в М.Кіровограді з під арешту. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 13 серпня 2001 року ДВС Ленінського району винесена постанова №4554/2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до даної постанови накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON] по пров.КовалівськомуДЗ. При проведенні виконавчих дій державним виконавцем було накладено обтяження на майно яке належить територіальній громаді міста, а тому підлягає звільненню з під арешту. Всі багатоповерхові житлові будинки відповідно до рішення сесія Кіровоградської міської ради від 1991 року є комунальною власністю територіальної громади та перебувають нба балансі КРЕПів та ЖЕКів. 01 квітня 2010 року було зареєстровано право власності на нежиле приміщення 32,7 кв.м., розташованого у будинку 13 по пров*-ку Ковалівському в м.Кірбвограді. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. і1 Пояснив, що майно, на яке накладено арешт належить територіальній громаді міста, а не боржнику по до постанови про накладення арешту. Представник Ленінського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградської міського управління юстиції заявлений позов заперечила. В судовому засіданні зазначила, що на теперішній час виконавче провадження, та книги обліку виконавчих провадження за закінченням терміну зберігання знищені. Достеменно не можливЬ з'ясувати щодо підстав накладення обтяження, та чи було закінчено -дане виконавче провадження. Зазначає, що на теперішній час у ВДВС відсутні підстави щодо зняття арешту. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі. Судом встановлено, що 13 серпня 2001 року державним виконавцем Ленінського ДВС Ленінського районного управління юстиції [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON]. Відповідно до даної постанови накладено арешт на все майно, яке знаходиться за адресою провулок КовалівськійЛЗ. Згідно наданих "суду ' документів вказане майно належить Кіровоградській територіальній громаді. До суду надійшла заява [PERSON], [INFO], який послався на те, що за вказаною адресою ніколи не був зареєстрований, та майна у приватній власності не має по пров. Ковалевському,13. Відповідно до ст. 59 ЗУ „Про виконавче провадження", з позовом про звільнення майна з-під арешту може звернутись особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові. Позивач в своїй позовній заяві та в судовому засіданні зазначив, що він є власником цього майна. За вказаних обставин позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивач просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору, судові витрати. Представник позивача вимоги підтримав, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі не з»явились , інформувались , їх явка визнана неповажною, за письмовою згодою представника позивача суд вирішив спір в порядку ст. 224 ЦПК України. 3"ясовані наступні факти і відповідні їм правовідносини : 03.09.2008 року між банком і [PERSON] був укладений кредитний договір за умовами якого позичальник отримав кошти в сумі 25000 грн. кредит на умовах строковості, оплатності, возвратності в розмірі, що відповідає положенням і розміру кредитного договору. Відповідач кредит в строки і в розмірі передбаченому Договором, не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Згідно частин 1-2 ст. 1055 ЦК, позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. У випадку прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики , що залишилася, та сплати процентів -з цих підстав кредитна заборгованість та відсотки за її користування підлягають стягненню в повному обсязі. Представник позивача в межах періоду стягнення, правильно визначив підстави, види і розмір основного боргу (23714грн. 96 коп.) в Тому числі і стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами( 13460грн. 17коп.) і відповідає положенням ст. 1048 ЦК. Суд погоджується з заявленими вимогами позивача щодо можливості застосування штрафних санкцій , які передбачені умовами Договору, що узгоджуються з положенням ст. 546 ЦК України, про стягнення неустойки в формі пені (3028грн.), а також штрафу(360грн.) На виконання змісту положень ст.ст. 533-534 ЦК та умов договору поруки, заявлений поручитель зобов»язаний нести солідарну відповідальність разом із боржником, так-як вона одержала інформаційний лист з банку про існуючу заборгованість(а.с.17). За таких умов на виконання договору поруки поручитель повинен нести солідарну відповідальність оскільки дія цього правочину не припинена. З відповідачів підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору та судові витрати, які документально підтверджені квитанціями про оплату судового збору і витрат на шформацішкьтехнічне забезпечення розгляду справи в суді. (ч.З ст. 88 ЦПК). З огляду на перераховані обставини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

У листопаді 2010 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просив встановити факт. того, що диплом РВ №748244. виданий 27 червня 1987 року Полтавським медичним стоматологічним інститутом на ім»я [PERSON] належить йому - [PERSON]. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з»явився, але до суду надійшла заява в якій просять справу розглянути без участі представника. СУД, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із копії свідоцтва про народження ІІ-КЕ №292369 від 14 травня 1980 року, виданого Полтавським міським бюро ЗАГС, прізвище заявника записано, як «Гаевой», відповідно на російській мові. Відповідно до копії паспорту громадянина України серія КН 281112, виданого Ленінським РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області 28 листопада 1996 року прізвище заявника записано як «Гайовий». Як зазначив у своїй заяві та пояснив у судовому засіданні заявник, в червні 1987 року . він [PERSON] закінчив навчання у Полтавському медичному стоматологічному інституті за спеціальністю лікувальна справа та отримав відповідний диплом РВ №748244 ви 27 червня 1987 року. У 1996 році отримав паспорт громадянина України КН 281112 виданий на ім»я [PERSON]. Оскільки в даних документах існує розбіжність в написанні прізвища, що на теперішній час викликає певні труднощі в отриманні інших документів пов»язаних із роботою . то на даний час виникла необхідність приведення у відповідність документів та встановлення факту належності йому [PERSON] диплома РВ №748244, виданого на ім»я [PERSON]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]. [PERSON] підтвердили факт належності [PERSON] диплому РВ №№748244, виданий 27 червня 1987 року Полтавським медичним стоматологічним інститутом на ім»я [PERSON]. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту належності диплому РВ №№748244, виданого 27 червня 1987 року Полтавським медичним стоматологічним інститутом на ім»я [PERSON] - [PERSON] - Вікторовичу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до з позовом, уточненим в ході судового розгляду, до [PERSON], [PERSON], в якому вказала, що є опікуном неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оскільки батьки дітей відповідачі по справі, рішенням суду позбавлені батьківських прав та добровільно матеріальної допомоги не надають, просить стягнути з них аліменти на утримання дітей в сумі 300 гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні проти позову заперечував повністю, пояснив, що у нього є ще троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON]в., [INFO], тож він не має можливості сплачувати аліменти. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа представника у судове засіданні не направили, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Згідно свідоцтв про народження батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2007 року [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо неповнолітніх дітей. Розпорядженням Шевченківської райадміністрації Запорізької міської ради № 527р від 04.06.2010 року [PERSON] призначено опікуном над малолітніми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно з довідкою квартального комітету від 30.06.2010 року [PERSON] та [PERSON] мешкають разом з [PERSON] Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 ч. 3 СК України), якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід (ст. 184 ч. 1 СК України). Відповідно до ст. 166 ч. 2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку утримання дитини. Заперечення відповідача [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки, наявність у відповідача інших дітей не скасовує обовязку утримувати [PERSON] та [PERSON] Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсягу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду , пов'язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути визначений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

28.10.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 10.12.1998 року Прибужанською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №33. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з відповідачкою. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що відсутні нормальні відносини, постійно виникали сварки та непорозуміння. В звязку з цим позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 10.12.1998 року Прибужанською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №33 (згідно свідоцтва про шлюб І-ФП №033279, виданого 10.12.1998 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження І-ФП №023872, виданого 10.12.1998 року). Сторони проживають окремо з червня 2010 року, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не бажає зберегти сімю, тому суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

30.08.2010р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі до 1998р., від сумісного проживання мають сина - [PERSON], 30.08.1992р.н. На теперішній син навчається на денному відділенні Української державної академії залізничного транспорту, потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, до закінчення навчання. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], 30.08.1992р.н. На теперішній час [PERSON] проживає у м. Харкові, знаходиться на утримані матері, вчиться на денному відділенні Української державної академії залізничного транспорту (2 курс), отримує стипендію. Враховуючи Довідку про середній заробіток позивачки та розмір стипендії [PERSON] та те, що він проживає в іншому місті, суд вважає, що син потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітній син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальній допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років при умові, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України, слід стягнути судовий збір в дохід держави, у розмірі 51 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення пов'язані з розглядом цивільної справи у розмірі 120 грн. На підставі ст.ст. 199, 200 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання за ним права користування квартирою № 14 будинку № 8 по вул. Новозаводська в м. Миколаєві. Свої вимоги мотивував тим, що він вселився та фактично проживає у вказаній квартирі з дозволу його матері [PERSON] з 2008 р. В квартирі знаходяться його одяг та майно, він приймає участь в утриманні житла, сплачує комунальні послуги. Виходячи з вищевикладеного, позивач просив суд визнати за ним право користування [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі: [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі; [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження від 28.12.1963 р. [PERSON] є сином [PERSON]. Квартира [ADDRESS] відноситься до державного житлового фонду. Відповідно до Ордеру, виданого Виконавчим комітетом Ленінської ради депутатів трудящих м. Миколаєва 15.06.1976 р., вказану квартиру отримала [PERSON] на сімю з трьох осіб, в тому числі і її сина [PERSON] Позивач проживав в зазначеній квартирі до 1998 р., однак в звязку з укладенням шлюбу переїхав проживати та був зареєстрований за адресою: [INFO]. 24.12.2004 р. шлюб [PERSON] було розірвано. На теперішній час в [ADDRESS] зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] (Довідка ЖКП ММР «Мрія» від 12.01.2010 р.). Відповідно до акту від 15.02.2010 р. [PERSON] проживає в [INFO] з квітня 2008 р. [PERSON] звертався до Ленінського РВ ММУ УМВС України в м. Миколаєві з заявою про реєстрацію його за місцем проживання, однак йому було відмовлено в звязку з тим, що відсутня письмова згода на це [PERSON] Відповідно до ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в житлове приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного, оцінюючи докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 64, 65 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

У жовтні 2010 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивачка зазначала, що 30.05.2009 р. померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Позивачка є спадкоємицею за законом, інших спадкоємців першої черги немає. Проте в звязку з тривалою хворобою та перебуванні на лікуванні вона не змогла вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визначити додатковий строк для подачі нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 30.05.2009 р. В судове засідання позивачка не зявилась, повідомлялась судом належним чином, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] вона є донькою [PERSON]. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Голосій». 15.07.1994 р. [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] 11.06.2010 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Єлясіна». 30.05.2010 р. [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Однак у встановлений законом строк [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась в звязку з тривалою хворобою та перебуванні на лікуванні в м. Южноукраїнськ. Згідно повідомлення Другої миколаївської державної нотаріальної контори від 30.10.2010 р. спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Суд вважає, що причина пропуску позивачкою строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважною. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 1216,1220,1272 ЦК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

У жовтні 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, вказавши, що 22.08.1996 р. її син [PERSON] придбав у відповідачів квартиру [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу житла на Південній Товарній Біржі. 03.06.2010 р. [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеної квартири. Позивачка у встановлений законом строк звернула до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально. Продавці ніяких претензій не пред'являють, всі умови договору сторонами виконані, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу відмовляються. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 03.10.1995 р., зареєстрованого ММБТІ за № 17342 від 17.11.1995 р. 22.08.1996 р. на Південній Товарній Біржі був зареєстрований договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони. Претензій сторони один до одного не мають, всі умови договору купівлі-продажу дотримані, проте від нотаріального посвідчення договору відповідачі ухиляються. 03.06.2010 р. [PERSON] помер. Спадкоємицею за законом є [PERSON], позивачка по справі. У встановлений законом термін, позивачка звернулася до нотконтори для прийняття спадщини, проте нотаріус видати Свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки договір купівлі-продажу спірного майна, оформлений неналежним чином, а саме зареєстрований на товарній біржі та не посвідчений нотаріально. На підставі вищевикладеного, оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.220 ЦК України,

Outcome: approved