Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

Позивач - фермерське господарство «Перлина Полісся» звернулося до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Подільський господар-2004», [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Славутського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу від 3 березня 2009 року та договору дарування від 4 березня 2009 року недійсними та переведення прав та обовязків покупця, вказуючи на те, що відповідно до договорів купівлі-продажу частини майнового комплексу від 4 червня 2008 року та 5 червня 2008 року, укладених з ТОВ «Подільський господар-2004», фермерське господарство «Перлина Полісся» стало співвласником 25/100 частин майнового комплексу, розташованого в селі Великий Скнит, вул. Шевченко, 1, Славутського району, Хмельницької області. Не повідомивши про намір продати 5/100 частин майнового комплексу, відповідач ТОВ «Подільський господар-2004» 3 березня 2009 року уклав відповідний договір купівлі-продажу з відповідачем [PERSON]П, який наступного дня - 4 березня 2009 року подарував придбану частку майнового комплексу відповідачу [PERSON] Посилаючись на порушення вимог законодавства щодо переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, просить задовольнити його вимоги. В суді представник позивача [PERSON] позов підтримала, просить задовольнити позовні вимоги, вказуючи на те, що в порушення вимог законодавства, яке зобовязує продавця частки у праві спільної часткової власності письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає, ТОВ «Подільський господар-2004» продав 5/100 частин майнового комплексу, що знаходиться у спільній частковій власності, не повідомивши фермерське господарство про свій намір. Вказаними діями ТОВ «Подільський господар-2004» порушив право фермерського господарства на придбання вказаної частки за ціною оголошеною для продажу на рівних умовах із іншими співвласниками. Посилаючись на те, що відповідач ТОВ «Подільський господар-2004» [PERSON], як співвласник майнового комплексу не мав наміру використовувати придбану частку майнового комплексу для здійснення господарської діяльності, про що свідчить відчуження вказаної частки майнового комплексу сторонній особі наступного дня на умовах дарування, просить перевести на фермерське господарство права та обовязки покупця 5/100 частини майнового комплексу за договором купівлі-продажу, укладеного 3 березня 2009 року між ТОВ «Подільський господар-2004» та [PERSON], договір дарування 5/100 частин майнового комплексу, укладений 4 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] визнати недійсним. Представник відповідача ТОВ «Подільський господар 2004» [PERSON] в суді позов не визнав. В обґрунтування заявлених заперечень зазначив, що позивач фермерське господарство «Перлина Полісся» на час укладення спірного договору купівлі-продажу не провело державну реєстрацію права власності на частину майнового комплексу, а тому не мав статусу співвласника майна; право переважної купівлі не застосовується при продажу одним із співвласників належної йому частки в праві спільної власності іншому співвласнику, а тому укладеним договором не порушено права позивача, у звязку з чим позов не підлягає задоволенню. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON]- [PERSON] позов не визнав, зазначивши, що позивач фермерське господарство «Перлина Полісся» стало співвласником спірного майна з моменту державної реєстрації відповідного права у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - з 6 березня 2009 року, а тому не мав переважного права на придбання частки майнового комплексу, у звязку з чим відсутні підстави для переведення на позивача прав та обовязків покупця та відсутні підстави для визнання договорів купівлі-продажу та дарування майна недійсними. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, який складає один рік, оскільки квитанції про сплату держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи ним подані 5 березня 2010 року. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Скориставшись своїм процесуальним правом, надав суду письмове заперечення проти позову, у якому зазначив, що на час укладання договорів купівлі-продажу та дарування 5/100 частини майнового комплексу співвласниками майнового комплексу поряд з ТОВ «Подільський господар-2004» були: фермерське господарство «Перлина полісся», [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до вимог ст. 362 ЦК України, укладаючи договір купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності, ТОВ «Подільський господар-2004» самостійно вибрав покупця. Крім того, вважає, що позивач на час укладення договору купівлі-продажу 5/100 частин майнового комплексу та в наступному договору дарування вказаної частини майна не був співвласником майнового комплексу, оскільки право власності на обєкти нерухомого майна у набувача виникає з моменту державної реєстрації, а фермерське господарство «Перлина Полісся» зареєструвало право власності на 25/100 частини майнового комплексу 6 березня 2009 року. Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] позов не визнала. Зазначила, що договори купівлі-продажу та дарування 5/100 частини майнового комплексу відповідають вимогам законодавства. При укладенні договору купівлі-продажу, ТОВ «Подільський господар-2004» серед кількох співвласників майнового комплексу вибрав покупця на власний розсуд, що не суперечить вимогам ст. 362 ЦК України, а оскільки правило переважної купівлі не застосовується в разі відчуження частки за договором дарування, то вказаний договір відповідає вимогам законодавства. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є судовий захист цивільного права та інтересу на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Згідно ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого права та інтересу в разі його порушення, якщо це не суперечить загальним засадам цивільного законодавства шляхом зміни правовідносин та визнання права. Відповідно до ст. 362 ЦК України до вимог щодо переведення прав та обовязків покупця застосовується позовна давність в один рік. Позовна заява подана позивачем 1 березня 2010 року, що підтверджується даними реєстраційного номеру вх/2512 від 01.03.2010 року. Підстав для відмови у задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності не має. Відповідно до договорів купівлі-продажу частини майнового комплексу від 4 червня 2008 року та 5 червня 2008 року, укладених з ТОВ «Подільський господар-2004», фермерське господарство «Перлина Полісся» стало співвласником 25/100 частин майнового комплексу, розташованого в селі Великий Скнит, вул. Шевченко, 1, Славутського району, Хмельницької області. Посилання відповідачів та їх представників на відсутність державної реєстрації права власності позивача на 25/100 частин майнового комплексу, розташованого в селі Великий Скнит, вул. Шевченко, 1, Славутського району, Хмельницької області станом на час укладення договорів купівлі-продажу від 3 березня 2009 року та дарування від 4 березня 2009 року 5/100 частин вказаного майнового комплексу, що вказує на відсутність права переважного придбання частки у спільній частковій власності спростовується наступним. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення, або державної реєстрації, а в разі необхідності й нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - є укладеним з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню (договір купівлі-продажу нерухомості) виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації договору. Відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 7 лютого 2002 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 N 1692/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445, державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином право власності на обєкти нерухомого майна виникає з моменту державної реєстрації відповідних правочинів, а не з моменту державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно, як зазначають відповідачі. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Вказані норми, які встановлюють особливий порядок виникнення права власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню чи державній реєстрації є імперативними, і зобовязують сторони договору не відступати від них. В порядку визначеному законодавством договори купівлі-продажу 18/100 частин майнового комплексу, розташованого в селі Великий Скнит, вул. Шевченко, 1, Славутського району, Хмельницької області від 04.06.2008 року та купівлі-продажу 7/100 частин майнового комплексу, розташованого в селі Великий Скнит, вул. Шевченко, 1, Славутського району, Хмельницької області від 05.06.2008 року посвідчені нотаріально та внесені до Державного реєстру правочинів відповідно 4 та 5 червня 2008 року, що підтверджується даними витягів з Державного реєстру правочинів № 6035406 від 4 червня 2008 року та № 6039971 від 5 червня 2008 року. Таким чином у позивача фермерського господарства «Перлина Полісся» виникло право спільної часткової власності на 18/100 та 7/100 частин майнового комплексу, розташованого в селі Великий Скнит, вул. Шевченко, 1, Славутського району, Хмельницької області - відповідно 4 та 5 червня 2008 року, з моменту державної реєстрації договору купівлі продажу нерухомого майна, як того вимагає ст. 657 ЦК України. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Учасник спільної часткової власності може самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, в т.ч. шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни. Водночас закон встановлює певні гарантії захисту прав співвласників під час укладення правочину. Так, відповідно до ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобовязаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Будучи співвласником майнового комплексу, розташованого в селі Великий Скнит, вул. Шевченко, 1, Славутського району, Хмельницької області, позивач фермерське господарство «Перлина Полісся» має право поряд з іншими співвласниками майнового комплексу на переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності. Таким чином, уклавши 3 березня 2009 року договір купівлі-продажу 5/100 частин майнового комплексу, розташованого в селі Великий Скнит, вул. Шевченко, 1, Славутського району, Хмельницької області з [PERSON], відповідач ТОВ «Подільський господар-2004» порушив ч.2 ст. 352 ЦК України, яка зобовязує продавця частки у праві спільної часткової власності письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку. Відповідно до абзацу першого частини четвертої ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може предявити до суду позов про переведення на нього прав та обовязків покупця. Одночасно позивач зобовязаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. Позивачем внесено 9612 гривень 82 копійки на депозитний рахунок ТУ ДСА в Хмельницькій області № 37316010000015, код ЄДРПОУ 26293548, МФО 815013, ГУДКУ у Хмельницькій області, що вказує на реальність його намірів придбати часку у праві спільної часткової власності. Твердження відповідачів про те, що ТОВ «Подільський господар-2004» не порушив вимог щодо переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, оскільки на власний розсуд вибрав покупця серед кількох співвласників спростовується наступним. Норма закону, яка зобовязує продавця частки у праві спільної часткової власності письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку є імперативною і підлягає обовязковому виконанню. Право вибору покупця серед учасників спільної часткової власності виникає у продавця частки в разі, якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників. Викладене підтверджується ч.3 ст. 362 ЦК України. Оскільки відповідач - ТОВ «Подільський господар-2004» не повідомив позивача фермерське господарство «Перлина полісся» про намір продати частку у праві спільної часткової власності, в звязку з чим останній був позбавлений можливості виявити бажання придбати частку у праві спільної часткової власності, відповідач - ТОВ «Подільський господар-2004» порушив умови щодо вибору покупця серед учасників спільної часткової власності. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Категорія моральності в цивільному праві є оціночним поняттям. Вимога щодо відповідності моральним засадам суспільства відображає позитивний аспект у здійсненні субєктивного цивільного права, дозволяє визначати можливі варіанти поведінки особи, виступає засобом, який забезпечує можливість реалізації її свободи і впливає тим самим на формування конкретного її змісту і обсягу. Врешті, дотримання цієї вимоги стає критерієм правозгідної поведінки субєкта цивільного права. Цивільне право ґрунтується на загальнолюдських моральних цінностях, пронизане ідеєю верховенства права, що відповідає природним правам особи та вищій справедливості. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як субєкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, основними видами економічної діяльності позивача фермерського господарства «Перлина Полісся» є вирощування зернових та технічних культур, овочівництво, розведення ВРХ, що дає підстави для врахування позиції позивача про під ставність його вимог та необхідність використання спірного майна у господарській діяльності. Суд враховує поведінку покупця [PERSON] за договором купівлі-продажу щодо подальшого відчуження частки в спільній частковій власності [PERSON] за договором дарування, яка вказує на відсутність наміру у покупця [PERSON] здійснювати господарську діяльність з використанням частки у майновому комплексі (спільній частковій власності) і визнає вимогу позивача перевести на нього права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу частини майнового комплексу такою, що узгоджується з принципом верховенства права. Суд зазначає, що переведення на співвласника прав та обовязків покупця, про яке йдеться у ст. 362 ЦК України можливо лише за відповідними договорами купівлі-продажу, які відповідають вимогам законодавства України за формою, за змістом та за процедурою їх укладання. Відповідно до розяснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», недотримання вимог статті 362 ЦК України у разі продажу учасником спільної часткової власності своєї частки іншій особі не є підставою для визнання правочину недійсним. Інші співвласники у цьому випадку вправі вимагати переведення на них прав і обовязків покупця. Таким чином, матеріально-правова вимога позивача перевести права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу частини майнового комплексу підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору крім вимоги перевести права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу частини майнового комплексу, є вимога про визнання недійсним договору дарування, укладеного між відповідачами [PERSON] та [PERSON] Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідач [PERSON], придбавши 3 березня 2009 року 5/100 частин майнового комплексу сільськогосподарського товариства (приміщення зерноскладу та млина) наступного дня - 4 березня 2009 року подарував вказану частку іншій особі [PERSON], що не є співвласником майнового комплексу, уклавши договір дарування, що був посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Славутського районного нотаріального округу [PERSON] За умовами договору дарувальник подарував, а обдарований прийняв у дар 5/100 частини майнового комплексу, інвентаризаційною вартістю 11619 гривень, які належали дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу частини майнового комплексу, посвідченого приватним нотаріусом Славутського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] 3 березня 2009 року за № 616. Визнаючи підставною вимогу про переведення прав та обовязків покупця за договором купівлі частини майнового комплексу, що є предметом договору дарування, на позивача фермерське господарство «Перлина полісся», суд визнає підлягаючим задоволенню вимогу про визнання договору дарування недійсним, як такого, що укладений з порушенням вимог чинного законодавства особою (дарувальником), якій не належить право власності на частину майнового комплексу, що є предметом договору дарування. На підставі обставин справи, які судом було визнано встановленими вище перерахованими доказами, суд дійшов висновку про недійсність договору дарування від 4 березня 2009 року за приписами частини 1 статті 203, статті 215 Цивільного кодексу України. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Outcome: approved