Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся із зазначеним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, 3-ї особи: [PERSON], Комунальне підприємство «Ритуал» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності та виключення майна з акту опису. В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив, що на підставі укладеного в простій письмовій формі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2005 року ним було придбано у громадянина [PERSON] автомобіль «[PERSON] Круизер», 1988 року випуску, у звязку з чим, на виконання умов договору було передано [PERSON] 35 000 гривень. Умовами договору було обумовлено, що вказаний транспортний засіб йому повинен передати «Генеральною довіреністю» - [PERSON], якому [PERSON] передавав у користування зазначений автомобіль, також на підставі довіреності. Також, позивачем було зазначено, відповідач зобовязувався нотаріально посвідчити вищевказаний договір купівлі-продажу автомобілю, укладений у простій письмовій формі з позивачем 30.12.2005 року та оплати послуги нотаріуса. На підставі нотаріально посвідченої довіреності від 30.12.2005 року, [PERSON] було передано вказаний транспортний засіб позивачу як власнику. 06.01.2006 року позивачем було отримано тимчасовий реєстраційний талон на даний автомобіль серії ЕІЯ № 113972. Як було зазначено позивачем, він виконав усі обовязки за вказаним договором, однак відповідач, до теперішнього часу, не виконав умову договору щодо нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу транспортного засобу. Крім того, позивачем було зазначено, що відповідно до акту опису та арешту майна від 29.10.2010 року державним виконавцем Дзержинського ВДВС Криворізького МУЮ, легковий автомобіль марки «[PERSON] Круизер», 1988 року випуску в присутності понятих було описано та передане на відповідальне зберігання - [PERSON] на виконання постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.02.2010 року. Оскільки даний факт, як зазначив позивач, порушує його права як добросовісного набувача та власника транспортного засобу та у звязку з тим, що іншим шляхом вирішити цей спір не представляється можливим, він звернувшись до суду просить, винести рішення яким: визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «[PERSON] Круизер», 1988 року випуску колір: сірий металік, реєстраційний номер [NUMBER], укладений у простій письмовій формі з позивачем 30.12.2005 року; визнати право власності на автомобіль марки «[PERSON] Круизер», 1988 року випуску колір: сірий металік, реєстраційний номер [NUMBER], за мною - [PERSON]; виключити з акту опису та арешту майна [PERSON], складеного [PERSON] відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, автомобіль марки «[PERSON] Круизер», 1988 року випуску колір: сірий металік, реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач [PERSON] належним чином сповіщений про день та час розгляду справи у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до наданої на адресу суду письмової заяви від 05.11.2010 року просив розглядати справу призначену до розгляду на 16.11.2010 року за його відсутності, зазначив, що позов підтримує та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. До суду надав заяву, в якій вказав, що позов визнає, зазначив, що вимоги за договором позивачем виконані в повному обсязі, у звязку з чим просить розглядати справу за його відсутністю. Представник відповідача [PERSON] ВДВС Криворізького МУЮ в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, до початку розгляду справи суду було надано заяву відповідно до якої було зазначено, що проти позову не заперечують та просять розглянути справу за їх відсутності. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, до початку розгляду справи суду було надано письмову заяву від 05.11.2010 року відповідно до якої було зазначено, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи КП «Ритуал» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд здійснюється судом за відсутності осіб (ст.. 169 ЦПК України), які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ст. 197 ЦПК України). Враховуючи зазначене, суд розглядає справу за відсутності сторін у справі та на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши їх наданими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що на підставі укладеного в простій письмовій формі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2005 року (а.с.2) позивачем було придбано у громадянина [PERSON] автомобіль «[PERSON] Круизер», 1988 року випуску колір: сірий металік , реєстраційний номер [NUMBER]. На виконання умов договору мною було передано [PERSON] 35 000 гривень, що підтверджено також договором та письмовою розпискою відповідача. Згідно до умов договору сторонами було обумовлено, що вказаний транспортний засіб повинен бути переданий позивачу [PERSON] - «Генеральною довіреністю» - [PERSON], якому відповідач [PERSON] передавав зазначений автомобіль у користування, також на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 22 липня 2004 року (а.с.З). Крім того, як було встановлено, відповідач зобовязувався нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу автомобілю марки «[PERSON] Круизер», 1988 року випуску колір: сірий металік, реєстраційний номер [NUMBER], укладений у простій письмовій формі з позивачем 30.12.2005 року та оплати послуги нотаріуса. На підставі нотаріально посвідченої довіреності від 30.12.2005 року, [PERSON] і було передано позивачу вказаний транспортний засіб, фактично як власнику (а.с.4). Саме з того часу позивач постійно володів та користувався вищевказаним автомобілем. Крім того, 06.01.2006 року саме позивачем було отримано тимчасовий реєстраційний талон на спірний автомобіль серії ЕІЯ № 113972 (а.с.7). До теперішнього часу відповідач у справі не виконав умову договору щодо нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу транспортного засобу. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні та з огляду наданих доказів, на підставі постанови ВП № 16571503 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.02.2010 року головним держвиконавцем [PERSON] відділу ДВС Криворізького МУЮ було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с.9). Підставою чого є наказ Господарського суду Дніпропетровської області № 16/108 виданий 17.07.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь КП «Ритуал» боргу у розмірі 17 995, 66 грн. Постановою від 11.05.2010 року (а.с.10) держвиконавцем було обявлено розшук з подальшим затриманням транспортних засобів, в тому числі і спірного автомобіля марки «[PERSON] Круизер», 1988 року випуску, що належать відповідачу на праві власності. Відповідно до акту опису та арешту майна від 29.10.2010 року серії АА № 843197 \~ \~ \~ \~( серії АА № 140112), складеного державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, належний відповідачу [PERSON] легковий автомобіль марки «[PERSON] Круизер», 1988 року випуску, колір - сірий металік, реєстраційний номер - 34287 АА, номер двигуна - 2Ы6970, шасі № ЛТУС)Ы700909248 , обєм двигуна - 2400 куб. см., в присутності понятих було описано та передане на відповідальне зберігання позивачу у зазначеній справі - [PERSON] (а.с.11-12). Стаття 41 Конституції України надає кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в законному порядку. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Правочин - це волевиявлення, тобто дії осіб, які відображають внутрішню волю останніх. В договорі купівлі-продажу спірного автомобілю від 30.12.2005 року чітко відображена воля відповідача на продаж майна, а позивача - на придбання цього майна. Ст. 203 ЦК України, яка визначає основні критерії чинності правочину, вказує, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Складений між сторонами договір містить всі істотні умови договору купівлі-продажу та не суперечить волі сторін. Крім того, договір купівлі-продажу автомобіля відповідно до ст. 657 ЦК України нотаріальному посвідченню не підлягає, тобто, укладений у передбаченій законом простій письмовій формі. Крім того на час укладення договору купівлі-продажу автомобіля ніяких прав третіх осіб не було порушено. Позивач є добросовісним набувачем права власності на автомобіль марки «[PERSON] Круизер», 1988 року випуску, але в звязку з ухиленням відповідача від нотаріального оформлення укладеного договору не може здійснювати своє право власності, передбачене ст. 41 Конституції України. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд вважає, що в даному випадку відбувся правочин, пов'язаний з придбанням позивачем автомобілю марки «[PERSON] Круизер», 1988 року випуску, колір - сірий металік, реєстраційний номер - 34287 АА, номер двигуна 2L6970, шасі № JТIVOLJ700909248 , обєм двигуна - 2400 куб. см. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ст. 391-392 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суду не надано було будь яких заперечень від третіх осіб відносно того, що позивач не реалізував своє право власності на вищевказаний автомобіль, так як не здійснив його державної реєстрації. Суд вважає, що укладений договір реалізовувався сторонами у оговореній ними формі, позивач отримав тимчасовий талон і довіреність на право користування та розпорядження автомобілем, тому реєстрація на нього транспортного засобу не є обовязковою процедурою. Тобто, суд вважає, що відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України було встановлено, що позивач у справі є добросовісним набувачем та власником транспортного засобу. Відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно на яке накладається арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. З урахуванням цих обставин, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 203, 220, 321, 328, 391, 392 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved