Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договору позики у сумі 30 000 доларів. та судові витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 та витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн.. Представник позивачки в обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що на підставі договору позики укладеного у вересні 2008 року у письмовій формі, у вигляді розписки, відповідачка [PERSON] позичила у [PERSON] 30 000 доларів США та зобов`язалась повернути зазначену суму. Однак до теперішнього часу позичальник суму позики в розмірі 30 000 доларів США не повертає, тому позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги позивача підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивачки у судове засідання не з`явився, представив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що у вересні 2008 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000 доларів США, що на день подання позову, виходячи з офіційного курсу НБУ (1 долар США дорівнює 7,89 грн.) становить 236700 грн., про що власноруч написала розписку та зобов`язалась повернути у подальшому грошові кошти. Свої зобовязання позикодавець щодо передачі грошей виконав. Відповідач до теперішнього часу своє зобовязання щодо повернення грошей не виконав та ухиляється від його виконання. Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як в десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно ч.2 ст. 1047 ЦК України , за якою на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такоїж якості. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обовязок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При викладених обставинах суд вважає, що відповідач [PERSON] не виконує умови договору позики, чим завдає позивачу матеріальну шкоду у розмірі 30 000 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на строк звернення до суду складає 236700 грн, яка підлягає стягненню. Вирішуючи даний позов, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved