Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити та поновити його на роботі прибиральником виробничих приміщень Відокремленого підрозділу Моторвагонне депо Коломия Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця та стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 червня 2010 року до дня поновлення на роботі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просить в його задоволенні відмовити. Третя особа в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. 09 березня 1977 року позивач був прийнятий на роботу в локомотивне депо Коломия Львівської залізниці помічником машиніста тепловоза, звідки звільнявся у звязку з призовом на військову службу та відрядженням на курси машиністів з наступним поверненням на попереднє місце роботи. З 25 березня 1990 року позивач працював машиністом тепловоза та машиністом дизель0поїзда Локомотивного депо Коломия, яке 11 грудня 2008 року перейменовано на Відокремлений підрозділ Моторвагонне депо Коломия ДТГО Львівська залізниця. Згідно наказу № 63/ОС від 07 квітня 2010 року позивача за його згодою переведено прибиральником виробничих приміщень ВП Моторвагонне депо Коломия ДТГО Львівська залізниця. Наказом начальника Відокремленого підрозділу моторвагонне депо Коломия № 117/ОС від 11 червня 2010 року позивача звільнено з роботи на підставі п. 8 ст. 40 КЗпП України за вчинення за місцем роботи розкрадання майна. Підставою для звільнення було подання транспортної прокуратури № 77/74-09 від 14 травня 2010 року. Відповідно до п. 8 ст. 40 КЗпП України подання транспортної прокуратури не може слугувати підставою для розірвання трудового договору. Для застосування п. 8 ст. 40 КЗпП України необхідно, щоб факт розкрадання був встановлений вироком суду, що набрав законної сили, або постановою органу, до компетенції якого відноситься застосування адміністративного стягнення чи заходів громадського впливу. Підстава звільнення, передбачена п. 8 ст. 40 КЗпП України відноситься до дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватись не пізніше місячного терміну з дня виявлення і не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку, що передбачено ст. 148 КЗпП України. Отже, позивача незаконно звільнено з роботи за ініціативою адміністрації. Крім того, з відповідача слід стягнути в користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно довідки Відокремленого підрозділу Моторвагонне депо Коломия № 147 від 21.06.2010 року посадовий оклад позивача становить 1071,00 грн. З часу звільнення по час винесення рішення минуло 6 місяців. Відповідно до довідки ВПУ № 14 від 10.12.2010 року позивач працює гардеробником та з жовтня 2010 року до середини грудня 2010 року його доходи складають 1921,98 грн., а тому на цю суму слід зменшити стягнення середнього заробітку в користь позивача. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON] становить 4564,48 грн. На підставі ст.ст. 40, 232, 235 КЗпП України, ст.ст. 118, 119, ч. 2 ст. 120 ЦК України та

Outcome: approved