Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

У березні 2011 року позивач звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати договір міни нерухомого майна - 63/100 частини житлового будинку № 7 по вул. Леваневського у м. Миколаєві, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з другого боку, зареєстрований Універсальною біржею «Південь» за реєстровим № 2383 від 15 червня 2001 року - дійсним; визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності на спірне майно у рівних долях - по 63/400 частки за кожним. В обґрунтування позову позивачі вказували що, 15 червня 2001 року між ними та відповідачем був укладений договір міни нерухомого майна а саме: 63/100 частини житлового будинку № 7 по вул. Леваневського у м. Миколаєві, який був зареєстрований на Універсальній біржі «Південь» за реєстровим № 2383. Відповідно до умов зазначеного договору міни сторони здійснили обмін нерухомого майна, а саме: позивачі отримала від відповідача у власність 63/100 частини житлового будинку № 7 по вул. Леваневського у м. Миколаєві, а відповідач - квартиру [ADDRESS]. Крім того, вказаний договір був зареєстрований Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 2813 від 19.06.2001 року. В даний час позивачам стало відомо, що у зв'язку із змінами в законодавстві, вищевказаний договір підлягає нотаріальному посвідченню, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, а тому вони змушені звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачі посилаючись на те, що умови вищевказаного договору виконані сторонами в повному обсязі, просили позов задовольнити. Третя особа\~-\~Універсальна біржа\~«Південь» -\~у судове\~засідання свого\~представника не\~направила,\~надала суду\~заяву,\~в якій\~проти задоволення\~позовних вимог\~не заперечувала\~та просила\~слухати справу\~у відсутності\~її представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив суду доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, за згодою позивачів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2001 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з другого боку був укладений договір міни нерухомого майна а саме: 63/100 частини житлового будинку № 7 по вул. Леваневського у м. Миколаєві, який був зареєстрований на Універсальній біржі «Південь» за реєстровим № 2383. Відповідно до умов зазначеного договору міни сторони здійснили обмін нерухомого майна, а саме: позивачі отримала від відповідача у власність 63/100 частини житлового будинку № 7 по вул. Леваневського у м. Миколаєві, а відповідач - квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір був зареєстрований Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 2813 від 19.06.2001 року. Згідно ст. 715 Цивільного Кодексу України, за договором міни кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Аналогічні норми цивільного законодавства діяли на момент укладення вказаного договору міни (ст.224, 241, 242 ЦК України від 18.07.1963 року). Відповідно до ч. 2 ст. 47, 227 Цивільного кодексу УССР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення правовідносин, оскільки одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного Кодексу України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Сторони виконали всі суттєві умови договору, тобто відповідач передав позивачам 63/100 частини житлового будинку N° 7 по вул. Леваневського у м. Миколаєві, а позивачі передали відповідачу квартиру [ADDRESS]. На теперішній час позивач не може розпорядитися своїм майном, оскільки вищевказаний договір купівлі - продажу нотаріально не посвідчений. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Таким чином,\~суд вважає,\~що зібрані\~по справі\~докази та\~встановлені судом\~фактичні обставини\~справи,\~дозволяють задовольнити\~позов в\~повному обсязі.

Outcome: approved