Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить на підставі ст..ст. 526, 553-559,1054 ЦК України, стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства [PERSON] Авальборг за кредитним договором в сумі 873,86 грн., в тому числі: 3 557,52 грн. - заборгованість по кредиту; (прострочена заборгованість), 1733,89 грн. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; 8 582,45 грн. - несплачена пеня на заборгованість за відсотками та кредитом, а також судові витрати на сплату державного мита у розмірі ,74 грн., за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - ,0 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством „[PERSON] [PERSON]" та позичальником [PERSON] укладено кредитний договір № 014/17-31/4279-81 згідно з яким, банком надано позичальнику кредит у сумі 5 200,00 грн. із сплатою 24,00 % відсотків річних, строком на 36 місяців, тобто остаточне погашення кредиту 12 грудня 2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 12 грудня 2007 року між банком та поручителем [PERSON] укладено договір поруки № 014/17-31/4279-81/1 відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням позичальника, які витікають з умов кредитного договору - повернути кредит в розмірі 5 200,0 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку, в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки. Впродовж дії кредитного договору відповідачем неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 5 договору, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості внаслідок чого, станом на 05 січня 2011 року за відповідачами склалася заборгованість у сумі 13 873,86 грн, тому 09 лютого 2011 року на адресу відповідачів, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у яких зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цієї вимоги. Зазначена вимога не була виконана ні позичальником ні поручителем. За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями кредитного договору, Позичальнику нарахована пеня, яку він зобов'язаний сплатити на користь банку, в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення (п.10.1. кредитного договору). Згідно розрахунку, станом на січня 2011 року заборгованість відповідачів перед позивачем по кредитному договору складає 873,86 грн. (тринадцять тисяч вісімсот сімдесят три гривні 86 коп.), в тому числі: З 557,52 грн. - заборгованість по кредиту; (прострочена заборгованість); 1 733,89 грн. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; 8 582,45 грн. - несплачена пеня на заборгованість за відсотками та кредитом. 17.05.2011 року провадження у справі щодо вимог позивача до [PERSON], яка померла 07 жовтня 2008 року,закрите на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та не визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що дійсно 12 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством „[PERSON] [PERSON]" та позичальником [PERSON] укладено кредитний договір № 014/17-31/4279-81 на певних умовах (а.с.6-8). 12 грудня 2007 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 014/17-31/4279-81/1 (а.с. 11-13), відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням саме позичальника, а не його спадкоємців чи інших осіб. Позичальник [PERSON] померла 07 жовтня 2008 року, про що в книзі реєстрації смертей відділу реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області зроблено відповідний актовий запис № 91 від 07.10.2008 року (копія свідоцтва про смерть а.с.31). Пунктом 3.1. договору поруки (а.с.11-12) передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. Згідно частини 4 статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Згідно частини 3 статті 559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Відповідно загальним вимогам, щодо додержання чинності правочину, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства. Незважаючи на те, що у договорі поруки передбачена відповідальність поручителя за борги позичальника і у разі його смерті, зазначена умова договору не може бути застосована, оскільки вона суперечить вимогам ст..559 ЦК України. Враховуючи те, що позичальник померла та поручитель за договором поруки має відповідати перед банком по зобовязанням [PERSON], а не іншої особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог. Відповідно ст. 88 ЦПК України не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: dismissed