overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

У квітня 2011 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з [PERSON] є батьками дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2000 року вона з відповідачем почали спільне проживання у цивільному шлюбі. Діти навчаються в Малютянській ЗОШ 1-2 ступеня, [PERSON] в 4-му класі, [PERSON] в 2-му класі. Її пропозицію про участь в утриманні дітей відповідач відхиляється, мотивуючи відсутністю роботи. Відповідач працює приватним підприємцем на власному вантажному авто. Враховуючи викладене, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частин з усіх видів заробітку [PERSON], починаючи з 1 квітня 2011 року, до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як зазначала позивач, відповідач [PERSON] не утримує дітей. Дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], дійсно проживають у [INFO] разом із своєю матір'ю і знаходяться на її утриманні, що також підтверджується свідоцтвами про народження та довідкою, виданою виконавчим комітетом Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району № 213 від 06 квітня 2011 року. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 13 листопада 2009 року вона перебуває з відповідачем в шлюбних відносинах. В шлюбі дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Упродовж останніх років вони проживають як байдужі один до одного люди. На ґрунті частих непорозумінь, між ними виникали сварки. Все це призвело до втрати взаємних почуттів, розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. На сьогодні вони проживають як чужі люди. За викладених вище обставин, подальше спільне життя та примирення між ними не можливе, оскільки суперечить її інтересам. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав заявлений позов та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що з 13 листопада 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивачки та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї часто виникали сварки і непорозуміння. Як пояснили позивач та відповідач їхня сім'я розпалась, з березня 2011 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, сім'ю зберегти не бажають. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище [PERSON]. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

У квітня 2011 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 23 липня 1988 року у Віто-Поштовому сільському ЗАГС, Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 16. Від шлюбу вони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Між ними немає взаєморозуміння, поваги, довіри. Тому у них вже давно стали виникати непорозуміння у вирішенні сімейно-побутових питань. На його неодноразові пропозиції і звернення до відповідачки про покращення їхніх відносин та її поведінки в сім'ї, відповідачка не реагує. Він вважає, що їхня сім'я розпалася, а шлюб існує формально, і подальше його збереження стало неможливим та суперечить його особистим інтересам. З липня 2010 року у нього з відповідачкою фактично припинено сімейне життя і вони не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23 липня 1988 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивача та відповідачки різні характери та погляди на життя, в сім'ї часто виникали сварки і непорозуміння. Як пояснив позивач [PERSON] їхній шлюб розпався, тому що вони мають різні погляди на життя, з літа 2010 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 2 вересня 2000 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] і проживала з ним однією сім'єю до 18 березня 2011 року, після чого її проживання однією сім'єю з відповідачем було припинено. Від цього шлюбу у них є діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які на даний момент проживають разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, він фактично залишив сім'ю і проживає окремо, спільне господарство разом не ведуть. Вона вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її особистим інтересам. Між ними досягнуто угоди про утримання їхніх дітей. Відповідач зобов'язується добровільно виплачувати їй кошти на утримання дітей у розмірі 1000 грн. на місяць. Однак відповідач не погоджується розірвати шлюб в порядку ст. 109 Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав заявлений позов та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що з 2 вересня 2000 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі подружжя мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивачки та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї часто виникали сварки і непорозуміння. Як пояснили позивач та відповідач їхня сім'я розпалась, з лютого 2011 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, сім'ю зберегти не бажають. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище [PERSON]. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 5 серпня 2006 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Дусинською сільською радою Свалявського району Закарпатської області, актовий запис № 20. На її утриманні знаходиться син від вищевказаного шлюбу [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач став вести відокремлений від сім'ї спосіб життя, а вживання ним алкогольних напоїв стало надмірним, на ґрунті чого між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, які вщент виснажують їх обох та негативно впливають на їхнього сина. Подальше бачення життєвих шляхів практично врізнобіч, спільної мови не можна добитися по жодному із питань. З вини відповідача сумісне життя стало нестерпним, що є суттєвою перешкодою для подальшого існування сім'ї. Шлюбні відносини між ними фактично припинені та спільне господарство не ведеться на протязі тривалого часу. Примирення та збереження шлюбу вона вважає неможливим. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явивсь, про час і місце розгляду справи повідомлявсь належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 5 серпня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї часто виникали сварки і непорозуміння. Як пояснила позивач [PERSON] їхній шлюб розпався, тому що вони мають різні погляди на життя, з лютого 2011 року вони разом не проживають, між ними втрачені почуття любові, поваги і взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

У квітня 2011 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала з [PERSON] у шлюбі, який було укладено 25 липня 1998 року. Від цього шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою доньку, матеріальної допомоги добровільно не надає. Як їй відомо, відповідач аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюб після розлучення з нею не вступав, інших неповнолітніх та повнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. Враховуючи викладене, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 800 грн., починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, в частині стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в сумі 500 грн., в решті позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 липня 1998 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 24 листопада 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як зазначала позивач, відповідач [PERSON] не утримує дитину. Дочка [PERSON], [INFO], дійсно проживає та зареєстрована у [INFO] разом із своєю матір'ю і знаходиться на її утриманні, що також підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою, виданою виконавчим комітетом Хотівською сільською радою Києво-Святошинського району № 2-511 від 9 квітня 2011 року. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково в розмірі 500 грн., в іншій частині вимог позов не визнав, оскільки не в змозі сплачувати такі кошти. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття, а тому позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 4 листопада 1995 року був зареєстрований шлюб з відповідачем в Києво-Святошинському районному будинку урочистих подій Київської області, актовий запис № 422. Раніше, ні вона на відповідач в зареєстрованому шлюбі не перебували. Від спільного подружнього життя вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду шлюбу є те, що вона з відповідачем різні за характером люди, з різними поглядами на сімейне життя, тому між ними постійно виникали сварки, суперечки по всіх питаннях. Все це відбувалося в присутності їхніх дітей і дуже погано на них впливало. Такі обставини в сім'ї призвели до того, що вони стали чужими один одному, кожен з них розпочав самостійний спосіб життя незалежно один від одного. Таким чином їхня сім'я розпалася і вони припинили подружні стосунки та спільне проживання. На протязі останнього року вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Їхні діти проживають разом з нею. Намірів відновити подружні стосунки вона не має. Вважає, що при таких обставинах їхня сім'я існувати не може, вона розпалася і відновленню не підлягає. Майнового спору і спору відносно дітей між ними немає. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав заявлений позов та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що з 4 листопада 1995 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивачки та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї часто виникали сварки і непорозуміння. Як пояснили позивач та відповідач їхня сім'я розпалась, з 2 березня 2010 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, сім'ю зберегти не бажають. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище [PERSON]. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 04 вересня 2003 року у виконкомі Лужанської селищної ради, Кіцманського району, Чернівецької області, актовий запис № 18. Вказує, що даний шлюб у нього перший, у відповідачки другий від якого народилось двоє синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що припинення подружніх стосунків між ними відбулося через несумісні характери та неможливість дійти згоди в облаштуванні побуту, що призводило до сварок та напруги в сімї , втрати почуття любові та поваги один до одного, а тому просив позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в позові. На примирення з відповідачкою не погоджується. Відповідачка позов визнала, звернувшись до суду з відповідною заявою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04 вересня 2003 року у виконкомі Лужанської селищної ради, Кіцманського району, Чернівецької області, актовий запис № 18, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-МИ № 068706 від 16.05.2011 року. Від шлюбу народилось троє дітей сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-МИ № 153755 від 11.11.2004 року, серії 1-МИ № 017302 від 21.12.2005 року та серії 1-МИ № 090587 від 26.02.2009 року відповідно. На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, вони не мають спільного бюджету та не ведуть спільного господарства. На підставі викладеного, суд вважає, що збереження сімї та подальше спільне проживання сторін суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб між ними слід розірвати. Враховуючи наведене, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачкою 10 січня 2009 року зареєстрували шлюб. Дітей від шлюбу не мають. З відповідачкою склались важкі відношення. Розлад сімейного життя стався через суперечки та нерозуміння один одного. Зараз проживають разом, шлюбні відносини припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згодний. У судовому засіданні позивачка підтримує позивні вимоги у повному обсязі, просила шлюб із відповідачем розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, по невідомої суду причині, про час та день слухання справи був повідомлен належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 січня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-НО № 160690, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 10 січня 2009 року, актовий запис № 04. Шлюб другий. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України, один із членів подружжя має право на звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачкою 19 лютого 2010 року зареєстрували шлюб. Дітей від шлюбу не мають. З відповідачкою склались важкі відношення. Розлад сімейного життя стався через суперечки та нерозуміння один одного. Зараз проживають разом, шлюбні відносини припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згодний. У судовому засіданні позивач підтримує позивні вимоги у повному обсязі, просив шлюб із відповідачкою розірвати. Відповідачка до судового засідання не зявилась, по невідомої суду причині, про час та день слухання справи була повідомлена належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-НО № 196289, виданОм орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 18 червня 2010 року, актовий запис №32. Шлюб перший. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України, один із членів подружжя має право на звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що він є власником квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, в якій також прописана онука, [PERSON], яка є громадянкою [PERSON] Федерації, де перебуває на постійному місці мешкання, була прописана на час навчання в Україні, звідки виїхала в 2008 році. Прохав визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Маріуполь, вул. Лавицького, б. 11, кв. 66. Позивач в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню повністю з наступних підстав: Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наданих суду матеріалів вбачається, що відповідачка є онукою позивача, громадянкою РФ, постійно мешкала на території України в період свого навчання, маючи посвідку на постійне проживання (а.с. 6), була зареєстрована в кв. 66 б. 11 по вул. Лавицького в м. Маріуполі, що підтверджується копію особистого рахунку (а.с. 7). Після укладення шлюбу відповідачка виїхала з території України в [PERSON] Федерацію, на постійне місце мешкання, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 14), довідкою адміністрації Першотравневого муніципального утворення Саратовської області РФ (а.с. 9), копією паспорту громадянина РФ на імя [PERSON] (а.с. 15). Актом від 12.04.2011 року підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації на протязі більш ніж одного року (а. с. 13). Право власності позивачки на вище вказану квартиру підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 30.07.2008 року (а.с. 7). За наведених підстав суд вважає можливим визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирі за адресою: . Маріуполь, вул. Лавицького, б. 11, кв. 66.

Outcome: approved