Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

У жовтні 2010 року [PERSON]П звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Суха Балка та до Відкритого акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат про відшкодування моральної шкоди. В позові зазначив, що працював тривалий час в ВАТ «Суха Балка» та ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», та через те,що працював у шкідливих та важких умовах захворів на професійні захворювання. Під час виконання завдань наражався на дію важкості праці супроводжуючого технологічний процес, в наслідок недосконалості технологічного обладнання, а також при виконанні робіт мало місце неефективність систем провітрювання робочих місць, що призвело до професійних захворювань. Стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 28 років. В квітні 2009 року йому було встановлені професійні захворювання. По факту професійних захворювань було проведене розслідування, про що складений акт розслідування хронічного професійного захворювання від 10.04.2009 року. У вищевказаному акті зазначено, що причиною професійних захворювань є робота впродовж 26 років 9 міс. в умовах важкої фізичної праці та 28 років запиленості повітря робочої зони, що перебільшує ГДК. Згідно з п. 19 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 10.04.2009 року профзахворювання виникло з вини адміністрацій шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» та ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», оскільки адміністрації не виконали вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 153 КЗпП України, щодо створення на робочих місцях умов праці відповідно вимогам нормативних актів. За висновком МСЕК від 12.05.2009 р. йому була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 55 % та 3 група інвалідності, у звязку з професійними захворюваннями. Постановою ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі від 26.05.2009 року йому були призначені страхові виплати щомісяця та одноразова допомога в розмірі 40\~140,00грн. у звязку з професійним захворюванням. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням змінився його спосіб та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуваю слабкість, підвищену втомленість, головний біль, запаморочення, оніміння пальців, судоми рук та ніг. Через постійний навязливий кашель не може спокійно відпочивати. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою. Будь-які фізичні навантаження викликають у нього важке дихання, сухий кашель, біль у грудях. Через захворювання він не може виконувати важку роботу по дому, що призводить до непорозуміння з дружиною. Він раніше вів активний спосіб життя, їздив на рибалку, порався на дачі. Зараз він змушений відмовитися від своїх захоплень, що спричиняє йому душевні страждання. Факт завдання йому моральних страждань підтверджується актом розслідування професійного захворювання на виробництві, витягом із висновків МСЕК. Виписками з історії хвороби. Моральну шкоду він оцінює у 200 000 грн. В судове засідання позивач не зявився, позивач надав заяву до суду про підтримку позовних вимог і про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача ВАТ «Суха Балка» позов не визнала, звернулася до суду с заявою про розгляд справи в її відсутність. Представник відповідача ВАТ «Кривбасзалізорудком» позов не визнала, пояснила, що ВАТ «Кривбасзалізорудком» не є правонаступником у відносинах з працівниками шахти «Першотравнева» , а тому не може бути відповідачем по справі. Крім того повідомлення про розслідування професійного захворювання позивача на адресу ВАТ «Кривбасзалізорудком» не надходило і участь у його розслідуванні відповідач не приймав. Вислухавши представника відповідача ВАТ «Кривбасзалізорудком», дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач тривалий час працював на шахті «Ювілейна» рудника «Суха Балка», ВАТ «Суха Балка» підземним прохідником в період з 06.06.1994р. по 12.03.1996р., підземним прохідником з веденням вибухових робіт з 18.03.1996р. по 18 травня 2009р. Працював на шахтах «Обєднана» та «Першотравнева-2» ВО «Кривбасруда» підземним слюсарем з ремонту устаткування з 08.12.1977р. по 21.03.1979р., підземним гірничим робітником з 17.02.1982р. по 01.11.1982р., підземним прохідником з 01.11.1982р. по 01.06.1984р., підземним прохідником з правом ведення вибухових робіт з 01.06.1984р. по 25.11.1991р. та з 01.04.1993р. по 25.05.1994р.(а.с.3-10 ). В звязку з прогресуючим погіршенням загального стану згідно первинного огляду 12.05.2009р. позивачу встановлена була ІІІ група інвалідності та ступінь втрати професійної працездатності 55% з 27.04.2009р (45% - радикулопатія шийна і попереково-крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічним синдромом, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двостороннього плечолопаткового періартроза ПФ другого ст., деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів ПФ першого-другого ст.; 10%- хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст.). При повторному обстеженні, яке відбулося 11.05.2010 року ступінь втрати професійної працездатності і група інвалідності не змінилися, а саме 55% та ІІІ група з 01.05.2010р. Дата наступного переогляду 01.04.2012р. (а.с.4-37,43-44). Таким чином у позивача на підставі висновку МСЕК від 12.05.2009 р., право на відшкодування моральної шкоди виникло з 12.05.2009 року, дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України та акту розслідування хронічного професійного захворювання № 27, який затверджений державним санітарним лікарем Жовтневого району 10.04.2009 року , виписки із історії хвороби [PERSON] Українського НД1 промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. З вини відповідачів - ВАТ «Суха Балка» та ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», які порушили норми безпеки праці та не забезпечили безпечні умови роботи, йому спричинено моральну шкоду. \~ Оскільки він отримав професійні захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватись роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. \~Посилання представника відповідача на те, що ВАТ «Кривбасзалізорудком» не є правонаступником у відносинах з працівниками шахти «Першотравнева» є безпідставним, так як згідно п. 19 Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 27 від 10.04.2009 року однією з осіб, що порушило законодавство про охорону праці є адміністрація ВО «Кривбасруда» правонаступником якого і є відповідач по справі ВАТ «Кривбасзалізорудком» (а.с.38-39). В зв'язку з професійними захворюванням змінились образ і якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. \~ Любі фізичні навантаження викликають сильний біль у суглобах, через захворювання він не може виконувати домашню роботу, допомагати родині. \~ Все це примушує його докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Такий стан речей зменшує його самооцінку, як чоловіка та спричиняє значні моральні страждання та переживання. \~ Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд вважає доведеними обставини, які свідчать про тяжкість вимушених \~змін \~у \~житті позивача; бере до уваги наявність вини підприємств, підтвердженої актом про розслідування випадку професійного захворювання та, виходячи із принципів розумності та обєктивності, вважає, \~що компенсацію \~за \~заподіяну моральну шкоду \~слід \~призначити у розмірі \~ 50 000 \~грн. з кожного підприємства , \~що \~буде спів розмірним \~тяжкості перенесених позивачем страждань \~і переживань та іншим обставинам справи, \~а в іншій частині позову позивачеві слід відмовити. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності в працездатному віці та третю групу інвалідності, а також характер захворювань, пов'язаних з спричиненими профзахворюванням фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача ВАТ "Суха Балка" 50\~000,00грн та з відповідача «Криворізький залізорудний комбінат» 50\~000,00грн. на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: partial