Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Полтавський завод газорозрядних ламп" про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним . Нею, як покупцем вказаного вище приміщення, були виконані умови договору та сплачені грошові кошти в розмірі 2052 грн. 86 коп. Разом з тим оскільки вказаний договір не посвідчений нотаріально, вона не має можливості зареєструвати право власності на нерухоме майно в КП Полтавське БТІ "Інвентаризатор". В зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тоді як вона повністю виплатила вартість майна, яке є предметом вказаного договору та прийняла передане продавцем майно, просила визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового приміщення від 22.11.2005 року кімнати № 17 що знаходиться в гуртожитку по вул. Маршала Бірюзова, 96 в м. Полтаві між нею та ВАТ "Полтавський завод ГРЛ" . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник ВАТ „Полтавський завод газорозрядних ламп в судове засідання не з»явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань від осіб, що не з'явились, про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідачів та третіх осіб, що не з'явились. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що будинок по вул. Маршала Бірюзова, 96 є гуртожитком і згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на праві приватної спільної часткової власності належав ВАТ „Полтавський завод газорозрядних ламп. Відповідно до акту приймання-передачі відомчого житлового фонду від 29.05.2008 року гуртожиток за вказаною вище адресою переданий в комунальну власність, згідно з рішення Полтавської міської ради від 09.08.2007 року. Також судом встановлено, що 22.11.2005 року між ВАТ „Полтавський завод газорозрядних ламп та позивачкою укладено договір № 21-Б купівлі-продажу приміщення, предметом якого є приміщення, що має нумерацію - кімната № 17 в будинку «А-9», загальною площею 14,4 кв.м. на 2-му поверсі, що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 96 і є частиною гуртожитку ВАТ „ПзГРЛ (цілісного майнового комплексу). Згідно акту прийому-передачі приміщення від 22.11.2005 року продавець ВАТ „ПзГРЛ передав вказане вище приміщення, а позивачка прийняла його. Позивачкою відповідно до умов вказаного договору 22.11.2005 року сплачено кошти в сумі 2052 грн. 86 коп. згідно квитанції № 691а від 22.11.2005 р. за викуп кімнати. Як встановлено судом, вказаний договір сторонами нотаріально посвідчено не було в зв'язку з відсутністю довідки-характеристики на приміщення, що відчужувалося, а також відсутністю коштів для оформлення необхідної документації. Відсутність таких документів на час укладення договору була перешкодою для нотаріального посвідчення договору, про що було відомо сторонам на час його укладення. У зв'язку з цим суд критично оцінює пояснення позивача про те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору, оскільки на час укладення договору їм було відомо про неможливість його нотаріального посвідчення. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. За нормами Закону України „Про нотаріат відсутність правовстановлюючих документів та технічних довідок-характеристик на предмет договору - є перешкодою для нотаріального посвідчення угоди. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що на час укладання спірної угоди існували передбачені законом обмеження для її нотаріального посвідчення, зокрема, були відсутні належним чином оформлені технічні довідки-характеристики. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що жодна із сторін в договорі № 21-Б від 22.11.2005 року від його нотаріального посвідчення не ухилялася, на час укладення угоди існували обмеження для її нотаріального посвідчення, тому така угода не може бути визнана дійсною. Також судом встановлено, що ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.07.2001 року порушено провадження в справі про неплатоспроможність ВАТ „Полтавський завод газорозрядних ламп, розпочато процедуру санації. Об'єктам житлового фонду під час ліквідаційних процесів законодавець надає особливий статус. Так, відповідно до ст.26 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 14 травня 1992 року з наступними змінами до складу ліквідаційної маси включаються усі види майнових активів банкрута, які належать йому за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, які в разу банкрутства підприємства передаються до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Таким чином в судовому засіданні знайшло своє підтвердження укладення договору всупереч вимогам законодавства. У зв'язку з цим спірний правочин є не укладеним . Позовні вимоги, хоч і визнавалися відповідачем ВАТ „Полтавський завод газорозрядних ламп, задоволенню не підлягають, оскільки суперечать нормам закону.

Outcome: dismissed