overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

06 грудня 2010 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки, вказуючи на те, що він народився 08.06.1957 року. 25.04.1981 року у Київському ВРАІДС Харківського міського управління юстиції він зареєстрував шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу йому було присвоєне прізвище дружини - Федоров. У трудовій книжці, замість заштрихованого прізвища, зазначене прізвище «Федоров», але ким і на підставі якого документу внесені зміни не зазначено. Фактично, іншим способом підтвердити неточності трудової книжки, а саме прізвище заявника, неможливо. Заявник у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Управління пенсійного Фонду України в Балаклійському районі у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити виходячи з наступного: Згідно ч. 1 п. 6 ст.256 ЦГ1К України суд розглядає справи про встановлення фактів, належності правовстановлюючих документів особі, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, шо зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті. Прізвище заявника у паспорті записане як «Федоров» /а.с. 23/. Згідно довідки /а.с.22/ заявник, після реєстрації шлюбу, змінив прізвище з «Шириня» на «Федоров». Трудова книжка була заведена на ім'я «Шириня» та прізвище змінено на «Федоров», але на підставі якого документу замінено прізвище не зазначено /а.с.5-8/. Враховуючи зазначене та приймаючи до уваги відсутність протиріч в даті народження, імені га по-батькові досліджуваної особи, суд приходить до висновку про належність трудової книжки заявнику. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу і доводи мотивує тим, що 02.04.2006 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі, шлюб реєструвався виконкомом Єгорівської сільської ради, Волноваського району, Донецької області актовий запис № 1. і проживала однією родиною по січень місяць 2010 року, після чого сімейно-шлюбні відносини припинили. Від шлюбу мають, доньку Євгенію, [INFO] яка мешкає з відповідачкою, питання стягнення аліментів вирішено добровільно. Мають спільне майно. Причиною розпаду родини послужила та обставина, що сторони перестали розуміти один одного і на цій підставі відбувалися сварки, що і привело до розпаду родини, і позивач звернувся до суду з позовною заявою. Ухвалою суду від 31.08.2010 року сторонам було надано строк для можливого поновлення шлюбних відносин, але це позитивного результату не дало. У судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що мір для можливого поновлення шлюбних відносин прийнято не було. Відповідачка в судове засідання не з*явилася двічі, про день і час розгляду справи, була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, що є наявним у справі, про причину неявки суд не інформувала, тому причину неявки позивачки суд визнав неповажною. Суд, заслухавши думку позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи ухвалює рішення при заочну розглядів справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 02.04.2006 року, шлюб реєструвався виконкомом Єгорівської сільської ради. Волноваського району. Донецької області, актовий запис № 05, і проживати однією родиною по січень місяць 2010 року, а потім припинили, що підтвержується свідоцтвом про укладення шлюбу і поясненням позивача. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, Євгенію, 07.04.2006 року, яка мешкає з відповідачкою, питання стягнення аліментів вирішено в судовому засіданні. Мають спільне майно. На підставі ст. ст. 104, 110,112 СК України позовні вимоги підлягають задоволенню, суд надавав сторонам строк для можливого поновлення родинних відносин, але сторони мір до встановлення родинних відносин не приймали, що свідчить про те, що родина розпалася остаточно, суд вважає за можливе подальші судові витрати покласти на позивача, у сторін це перший шлюб тому підлягає стягненню 17 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання правочину удаваним, вказуючи на те, що 21 квітня між ним та його батьком [PERSON] укладений договір дарування трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Вважає правочин удаваним, оскільки відповідно з ч.1 ст. 717 ЦК України договір дарування є безоплатним, а насправді за отримання квартири у власність він заплатив відповідачу грошову суму у розмірі 22000 доларі в США, що підтверджується його розпискою. Тобто замість договору дарування між ними був укладений договір купівлі-продажу цієї квартири. Прохав визнати укладений між ними договір дарування удаваним, та визнати, що між ними укладений договір купівлі-продажу. Позивач та його представник у письмовій заяві підтримали позовні вимоги, прохала їх задовольнити та розглянути справу без їх участі. Відповідач у письмовій заяві та відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав, підтвердив факт отримання грошових коштів в сумі 22000 доларі в США від позивача за продану ним квартиру, прохав розглянути справу без його участі. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] у письмовій заяві прохала розглянути справу без її участі. Суд дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Як передбачено ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як вбачається з розписки від 21 квітня 2010 року та не заперечується сторонами, що під час укладення договору дарування відповідачем отримано від позивача 22000 доларів США в рахунок отримання позивачем у власність трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Таким чином укладений між ними договір дарування є удаваним, оскільки в порушення вимог ч. 1 ст. 717 ЦК України він не був безоплатним та був вчинений сторонами для приховання договору купівлі-продажу. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить відібрати у [PERSON] [INFO] його неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON], являючись рідним батьком неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], протягом тривалого часу, не займається їх доглядом, вихованням та матеріальним забезпеченням, застосовує відносно них фізичне та психологічне насильство, та ухиляється від належного виконання батьківських обовязків що суперечить вимогам передбачених ст. 150, 155 СК України. За ствердженням позивача, відповідач проживає із співмешканкою [PERSON], яка утримує своїх чотирьох неповнолітніх дітей, та вини практично не можуть утримувати всіх дітей, приділити їм належну увагу створити сприятливі умови для проживання та виховання дітей, що негативно відображається на неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Матір неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] померла 06.09.2007 р. З метою захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], забезпечення їх соціального захисту, та необхідністю відсторонення відповідача від їх виховання неповнолітніх сина [PERSON], так як це негативно впливає на стан їх фізичного та психологічного здоровя та їх всебічний розвиток, позивач звернувся до суду та просить вилучити неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без позбавлення відповідача батьківських прав відносно них, та помістити неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], для проживання та навчання до спеціального загальноосвітнього виховного закладу на повне державне утримання. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та підтвердив ствердження позивача. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи в тому числі розпорядження Балтської РДА за № 1051/А2010 від 26.11.2010 р., характеристику відповідача за місцем проживання, подання Шляхівської сільської ради від 29.11.2010 р. за вих. № 210, та подання Шляхівської ЗОШ від 25.11.2010 р. за вих. № 102 відносно влаштування дітей до спеціального виховного навчального закладу, акт обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача від 25.11.2010 р., суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що її тітка [PERSON], [INFO], яка померла 27.06.2010 року. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті майно. Заявниця [PERSON] вступила в управління спадковим майно, оскільки проводила похорон померлої, доглядає господарство і бажає оформити спадщину на своє ім»я, але для цього їй необхідно встановити факт родинних відносин між нею та її тіткою [PERSON] її прабабуся [PERSON], [INFO] по маминій лінії та [PERSON], [INFO] були рідними сестрами. [PERSON] в 1934 році одружилася із [PERSON] в шлюбі в них народилася її тітка [PERSON], яка одружилася із [PERSON], дітей від шлюбу у них не було. Прабабуся [PERSON], в 1929 році одружилася із [PERSON] в шлюбі народилася її бабуся [PERSON], яка одружилася із [PERSON] у шлюбі у них народилася мати заявниці [PERSON], яка 1982 року одружилася із [PERSON] від шлюбу в них народилася вона, тобто заявниця по справі, яка одружилася із [PERSON], 03.08.2002 року. Заявниця в судове засідання не з'явилась, але надіслала суду письмову заяву, де вказує, що позов підтримує, просить справу розглядати у її відсутності. Представник заінтересованої організації - орган місцевого самоврядування Колінцівська сільська рада в судове засідання не з'явилася, але надіслала суду письмову заяву в якій проти позову не заперечують, просить справу розглядати у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З оцінки наявних у справі доказів, зокрема: свідоцтві про смерть [PERSON] серія 1-НМ № 114206 виданого 29 червня 2010 року, свідоцтві про народження [PERSON] IV-ЯР № 203493 виданого 22 лютого 1959 року, свідоцтві про одруження [PERSON] та [PERSON] І-НМ № 300405 виданого 04 лютого 1978 року, свідоцтві про народження [PERSON] 1-НМ № 169431 виданого 19 грудня 2002 року, свідоцтві про одруження [PERSON] та [PERSON] 1-НМ № 093327 виданого 19 грудня 2002 року, свідоцтві про народженні [PERSON] II -НМ № 404476 виданого 15 березня 1983 року, про те, що покійна [PERSON], 13.05.1941 р. н. дійсно являється тіткою [PERSON], підтверджується актовими записами ВДРАЦСу, суд приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин з приводу якого подана заява, враховуючи, що такий факт дійсно має для заявниці юридичне значення. На підставі наведеного та у відповідності з ст. ст. 234 ч.2 п.5, 235, 256 ч.1 п. 1, 259 ЦПК України, п. 7 постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом про стягнення боргу, в якому вказує, що між ним та відповідачкою було укладено Договір позики. Підтвердженням цього є надана відповідачкою розписка, яка датується 28.03.2009 року. Відповідно до умов даного Договору відповідачка зобов"язувся повернути протягом двох тижнів з дня укладення договору половину суми боргу, тобто 500 (п"ятсот) доларів США, іншу половину боргу відповідачка зобов"язалася повернути пізніше. Тобто з розписки випливає, що загальна сума боргу складає 1000 (тисячу) доларів США. Строк повернення іншої половини боргу в розписці не вказаний. На день написання позовної заяви і звернення до суду курс долара США до гривні складає 7,920 грн. Однак, по закінченню строку граничної сплати боргу і по сьогоднішній день відповідачем не було повернено навіть частково суму боргу. На неодноразові вимоги повернути борг за Договором, тобто належним чином виконати взяті на себе зобов'язання відповідачка відмовляється по законно необгрунтованих та без підставних причинах. Просить стягнути з відповідачки на його користь 7920 грн в рахунок повернення боргу, 316 грн.80 коп. в рахунок відшкодування трьох відсотків річних за користування коштами протягом 16-ти місяців та витрати по справі. Позивач в судове засідання не з"явився до суду надіслав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить стягнути основну суму боргу та відсотки за користування коштами із відповідача на його користь. Витрати по справі покладає на себе. Відповідачка в судове засідання не зя"вилася суду надіслала заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає. Просить справу розглядати у її відсутність. Дослідивши надані сторонами докази , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що відповідачка по справі, згідно письмової розписки, зобов'язалася повернути позивачу 1000 (однути тисячу) доларів США, як боргових коштів. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у часть у чправі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка Позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржик) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На підставі ст.ст.11,509, 525,526,527,625,629,1047 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття, оскільки шлюб розірвано і відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти позову не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З матеріалів справи вбачається, що сторони знаходились в шлюбі. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON] [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В свідоцтві про народження дитини серії 1-ВЛ № 326836, виданого Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова батьками записані: [PERSON], [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони разом не проживають. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 травня 2008 року шлюб між сторонами розірвано. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно довідки № 4555 від 19 листопада 2010 року, виданою дільницею № 57 КП «Жилкомсервіс», в квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] проживає син [PERSON] [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка підтримала свої позовні вимоги, про що свідчить її письмова заява. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач згоден платити аліменти на утримання сина, про що зазначено в його письмові заяві. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає можливим стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини сина [PERSON], у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням: квартирою № 73 у будинку № 30 по вулиці Доценка в м. Чернігові, оскільки не проживає в квартирі з 2008 року без поважних причин. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, на заочний розгляд справи згоден. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224-226 ЦПК України. Представник третьої особи - Комунального підприємства '«Деснянське» Чернігівської міської ради в судове засідання не з»явився, причин неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що зазначена вище квартира належить позивачу на праві власності, що підтверджується копією договору дарування від 08.08.2001 року. Згідно копії особового рахунку від 02.06.2010 року відповідач зареєстрована у даному житловому приміщенні з 21.08.2001 року. З акту обстеження житлових умов від 16.06.2010 року, згідно якого зі слів сусідів [PERSON], [PERSON] та в результаті огляду будинку встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з 2008 року, її особистих речей у квартирі немає. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Згідно ч.2 с. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких підстав, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратила право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ч. 2 ЦК України підлягає задоволенню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її баби.В підтвердження своїх вимог посилається на те що, її баба [PERSON] Г, померла 28.02.2005 року с.Веприн Радомишльського району Житомирської області,і після її смерті вікрилась спадщина у вигляді житлового будинку,земельної ділянки та частки пайового фонду майна.її син [PERSON]мав першечєргове право на спадкування за законом,але свідомо пропустив строк про прийняття спадщини на користь позивачки.Вона ж в установлений законом строк не могла прийняти спадщину після свого батька.т.к.в той час як померла її баба вона була неповнолітньою,потім навчалась у м.Києві,а в 2008 народила дочку,тому в установленному законом порядку,раніше не змогла звернутися до нотаріальної контори про прийняття спадщини,тому просить суд встановити їй строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала,просить визначити додатковий строк в межах двох місяців від дня набуття рішення суду законної сили. Представник відповідача в судове засідання не заявився, надіслав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, проти позову не заперечує. Вислухавши пояснення позивачки,перевіривши матеріали справи,дослідивши в судовому засіданні наявні у справі докази,суд вважає що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Як встановлено судом,баба позивачки [PERSON]померла 28.02.2005 року,що стверджується свідоцтвом про її смерть 1-ТП №156928.Згідно свідотва про народження,УІ-№412377 позивачка народилась 25.08.1988 року,і в силу свого неповноліття не могла прийняти спадщину після смерті своєї баби.У зв»язку з тим,що позивач раніше не зміг звернутися до нотаріальної контори про прийняття спадщини,тому суд вважає,шо позивач пропустив зазначений строк з поважних причин,а тому його вимоги задовольняє. Згідно з вимогами ст.ст.1272,1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковии строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій вказала, що 29.05.2007 року в с.Андріївка Черняхівського району померла її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок за адресою: с.Андріївка, вул.Черняхівська, 13 Черняхівського району. Будучи спадкоємицею померлого за законом вона не має змоги оформити спадщину на цей будинок, оскільки право власності на нього не зареєстроване, а документи на будинок не збереглися і відновити їх неможливо. На підставі наведеного, заявниця просила встановити факт володіння [PERSON], який помер 29.05.2007 року, житловим будинком №13 по вул.Черняхівська у с.Андріївка Черняхівського району. В судове засідання заявниця не зявилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи за її відсутності, заяву підтримала з викладених в ній підстав, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Андріїввської сільської ради в судове засідання теж не зявився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності із п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 (із змінами та доповненнями на час розгляду справи) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. Дослідивши письмові докази, а саме: свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.4); свідоцтво про народження та свідоцтво про одруження [PERSON] (а.с.5-6) з яких вбачається, що заявниця є спадкоємицею померлого за законом як дружина; довідки Андріївської сільської ради, БТІ, з яких слідує, що будинок №13 по вул.Черняхівській у с.Андріївка Черняхівського району Житомирської області належав [PERSON] і документи про це не збереглися (а.с.8-17), суд прийшов до висновку про доведеність факту належності спірного будинку на праві власності померлому [PERSON] За таких обставин в силу ст.ст.234, 256, 257 ЦПК України, та п.10 додатку №1 до Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно від 07.02.2002 року №75, цей факт може бути встановлений судом, а подана заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved