Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

В листопаді 2010 року, [PERSON] та [PERSON] , звернулися до суду з названим позовом, в якому зазначили, що 07.04.2008 року, їхня матір [PERSON] склала нотаріально-посвідчений заповіт (реєстр. № 1434), в якому, в присутності двох свідків, обраних заповідачем особисто [PERSON] та [PERSON] , вона, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, в якому, належні їй на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0,149 га, що знаходяться на території Овідіопольської селищної ради, [ADDRESS] заповідала своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Вказана земельна ділянка площею 0,194 га за адресою : [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка) - належала [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 018502 від 20.04.2001 р., виданого на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Овідіопольської селищної ради від 08.02.2001 р. № 339 та вказаний акт був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13-163. 12.07.2006 року, [PERSON] , як власниця зазначеної ділянки за нотаріально-посвідченим договором-купівлі-продажу (реєстр. № 5781) продала частину земельної ділянки площею 0,045 га, від загальної площі ділянки 0,194 га, тобто у спадщині залишилась земельна ділянка площею 0,149 га (0,194 га - 0,045 га). [INFO] , [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.09.2008 р. виданого Відділом РАЦСу Овідіопольського РУЮ Одеської області. Звернувшись у встановлений законом строк до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом на зазначену вище земельну ділянку площею 0,149 га, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що у позивачів відсутній витяг з Державного реєстру земель, який необхідно для оформлення спадщини, а у видачі вказаного витягу, позивачам було відмовлено у зв`язку з відсутністю кадастрового номеру та рекомендовано звернутися до суду. З вказаних підстав, позивачі просили суд, визнати за ними в рівних частках за кожним право власності на земельну ділянку площею 0,149 га, що розташована за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті їхньої матері [PERSON] , померлої [INFO] . В судовому засіданні позивачі підтримали свій позов. Представник відповідача Овідіопольської селищної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але надав суду заяву, в якій позов визнав повністю та просив суд, розглянути справу за його відсутності (а.с. 18). Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Суд встановив, що 07.04.2008 року, матір позивачів [PERSON] склала нотаріально-посвідчений заповіт (реєстр. № 1434), в якому, в присутності двох свідків, обраних заповідачем особисто [PERSON] та [PERSON] , вона, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, в якому, належні їй на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0,149 га, що знаходяться на території Овідіопольської селищної ради, [ADDRESS] заповідала своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (а.с. 31-32). Позивачі є дітьми [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно серії [NUMBER] від 03.08.1990 р. та серії [NUMBER] від 21.01.1965 р. (а.с. 35,41). Зазначена вище земельна ділянка площею 0,194 га за адресою : [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка) - належала [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 018502 від 20.04.2001 р., виданого на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Овідіопольської селищної ради від 08.02.2001 р. № 339 та вказаний акт був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13-163 (а.с. 10,65). 12.07.2006 року, [PERSON] , як власниця зазначеної ділянки за нотаріально-посвідченим договором-купівлі-продажу (реєстр. № 5781) продала частину земельної ділянки площею 0,045 га, від загальної площі ділянки 0,194 га, тобто у спадщині залишилась земельна ділянка площею 0,149 га (0,194 га - 0,045 га), про що на самому державному акті про право приватної власності на землю було зроблено відповідну нотаріальну відмітку про продаж частини земельної ділянки (а.с. 65). [INFO] , [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.09.2008 р. виданого Відділом РАЦСу Овідіопольського РУЮ Одеської області та після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді зазначеної вище земельної ділянки (а.с. 9). З матеріалів даної цивільної справи, спадкової справи № 506/2008, заведеної після смерті [PERSON] та пояснень позивачів вбачається, що звернувшись у встановлений законом строк до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом на зазначену вище земельну ділянку площею 0,149 га, державним нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що у позивачів відсутній витяг з Державного реєстру земель, який необхідно для оформлення спадщини, а у видачі вказаного витягу, позивачам було відмовлено у зв`язку з відсутністю кадастрового номеру та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 11,20,22,64). Статтею 1217 ЦК України передбачено спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно з ч. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Стаття 1247 ЦК України передбачає, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України, яка вказує, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Згідно із статтю 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках, як те передбачено ст. 1253 ЦК України, з якої випливає, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках у кількості не менше двох чоловік. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування, відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтею 1297 ЦК України передбачено спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. З вищезазначених підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved