Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

ВАТ «Райффайзен банк Аваль» звернувся з означеним позовом, посилаючись на те, що 28.03.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/2295/82/1665. Відповідно до умов даного договору та додаткових угод №1 та №2 до нього, позивач надав відповідачу кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 52800,00 дол. США. Згідно п.1.3 договору відповідач зобовязався погашати кредит згідно графіку, та сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно. В звязку з неналежним виконанням умов даного договору за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 24.09.2010 року становить 70152,67 дол. США., що еквівалентно 555609,15 грн. В судовому засіданні представник позивача дав пояснення аналогічні до позовної заяви, та просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог ст. 74, 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності не подав. Тому, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З доводів позовної заяви, наданих позивачем доказів, кредитного договору, вбачається, що 28.03.2007 року відповідач звернувся до Нетішинського відділення ХОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль» з заявою-анкетою на отримання кредиту в сумі 12000,00 дол. США. по програмі «Кредит під заставу нерухомості». 28.03.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №014/2295/82/1665 про надання кредиту, строком на 120 місяців з 28.03.2007 року по 27.03.2017 року зі сплатою 13.75 % річних за користування кредитом. Позивач виконав умови договору шляхом переказу повної суми кредиту відповідачу. Додатковою угодою №1 від 18.04.2007 року а потім №2 від 18.07.2008р. до кредитного договору №014/2295/82/1665 були внесені зміни, якими збільшено суму ліміту до 52800,00 дол. США. та збільшено процентну ставку за користування кредитом до 14,0 % річних. Згідно додаткової угоди №3 від 17.04.2009 року сторони внесли зміни до договору, а саме: - Пунктом 1.1.1 передбачено, що датою остаточного повернення коштів є 27.03.2024 року. - Пунктом 2.3 передбачено, що фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у звязку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальника. Відповідно до п. 5.1, 5.2 договору кредиту відповідач зобовязався щомісячно до 15 числа кожного місяця погашати кредит та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості, який у суду не викликає сумнівів, [PERSON] кредитні зобовязання не виконує і заборгованість по такому станом на 24.09.2010 року становить 70152,67 дол. США., що еквівалентно 555609,15 грн. з яких заборгованість по кредиту становить 49005,24 доларів США, що еквівалентно 387631,44 грн. заборгованість за відсотками 3556,98 доларів США, що еквівалентно 28135,71 грн.; пеня за порушення строків повернення кредиту 12512,01 доларів США, що еквівалентно 98969,99 грн.; пеня за порушення строків сплати відсотків 5078,44 доларів США, що еквівалентно 40170,46 грн., що у відповідності до пункту 6.5. кредитного договору, є підставою для дострокового стягнення означеної суми. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" гривня як грошова одиниця (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними та юридичними особами без будь яких обмежень на всій території України. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи вимоги вище зазначених норм закону, умови кредитного договору, згідно яких банк має право стягнути заборгованість за кредитом, відсотки та штрафні санкції, суд знаходить необхідним провести таке стягнення зі стягненням судових витрат з позивача. Крім стягнення сум заборгованості за вказаним кредитним договором, позивачем одночасно ставиться питання про розірвання кредитного договору. Дана позовна вимога підлягає задоволенню судом, відповідно до вимог статті 11 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved