Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказує, що 09.08.2007 року з [PERSON] було укладено кредитний договір № 625, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 440000 грн. на споживчі потреби, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5 % річних, строком на 60 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09.08.2012 р. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору було укладено Іпотечний договір № 625/2-іф з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Однак відповідач прийняті на себе зобовязання виконав частково, і станом на 14.10.2009 рік утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 267288,03 грн., у звязку з чим просить звернути стягнення на предмет іпотеки за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна, а також стягнути понесені судові витрати: судовий збір на сумі 1700 грн. та ІТЗ у сумі 120 грн. У судовому засіданні представник позивача уточнив свої позовні вимоги у звязку зі збільшенням суми заборгованості за кредитним договором № 625 від 09.08.2007 року, повязаної із нарахуванням відсотків. Станом на 08 липня 2010 року заборгованість складає: заборгованість за кредитом: 250\~183.04 гривні, заборгованість за відсотками 11293,64 гривні; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату відсотків 1255.26 гривень; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту 4.970.78 гривень. В іншому заявлені вимоги підтримав і просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судовому засіданні проти позову заперечують, пояснюючи суду, що 05.05.09 ним було сплачено в Орджонікідзевському відділенні ВАТ "Державний ощадний банк України" кошти в сумі 85000 грн, при тому що місячний платіж за кредитним договором становив 12000 грн. Це було зроблено з метою сплатити подальших платежів і щоб не мати заборгованості за Договором на наступні 7 місяців, тобто до січня 2010 року включно. Про це, відповідачем одразу були надані письмові доручення банку, написавши відповідну заяву, але замість цього банк в жовтні 2009 року звернувся з позовом до суду. У зв'язку з цим, нарахування за цей період часу будь-яких штрафних санкцій, вважає необгрунтованим та просить суд зобов'язати позивача зробити повний їх перерухунок. Крім того, на протязі 2010 року ним сплачено позивачеві більше 40 тисяч гривень, про що є відповідні платіжні доручення. Ці кошти також мають бути враховані як при обрахуванні загальною суми заборгованості, так і процентів зокрема. А також відповідач наполягає на проведенні перерахунку позовних вимог, де він має намір погасити значну частину отриманого мною кредиту і вважаю можливим запропонувати позивачеві мирову угоду. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом установлено, що 09.08.2007 року між ВАТ „Державний ощадний банк України та [PERSON] укладено кредитний договір № 625, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 440000 грн. на споживчі потреби. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит на суму 440000 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 16,5 % річних. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09.08.2012 року, на споживчі цілі. Позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобовязання по договорам і надав відповідачу суму кредиту, а [PERSON] у свою чергу прийняті зобовязання не виконав, у звязку з чим станом 14.10.2009 рік утворилась заборгованість по кредитному договору у сумі 267288,03 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору позичальник зобовязується щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 7333 грн., та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ „Ощадбанк починаючи з вересня 2007 року. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів, здійснити не пізніше 09.08.2012 року. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Крім того, судом установлено, що в забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором між ВАТ „Державний ощадний банк України та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено Іпотечний договір № 625/2-іф від 09.08.2007. Відповідно до п. 1.4 Іпотечного договору сторони домовились, що вартість предмета іпотеки становить 273812 грн. Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору банк має право у разі одноразового прострочення сплати чергового платежу по кредиту та процентам вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту, процентів та інших платежів передбачених договором. У випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання за кредитним договором банк (Іпотекодержатель) має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому іпотечним договором. А в разі недостатності його вартості для покриття заборгованості на інше майно боржника. Згідно ст. 7 Закону України „Про іпотеку від 05.06.2003 № 898-IV, за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Згідно ст. 33 Закону України „Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Стосовно розгляду клопотань відповідача щодо необхідності здійснити перерахунки заборгованості, вважаю такі клопотання не підлягають задоволенню, оскільки в ході розгляду справи було проведено ряд перерахунків, з метою перевірки достовірності існуючої заборгованості, однак ніяких доказів стосовно погашення заборгованості у суді добуто не було. Таким чином, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закон, однак відповідачем зобовязання по договору не виконанні, у звязку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню в повному обсязі, тому необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги банку. Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача мають бути стягнуті понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору 1700 грн. та інформаційно-технічне забезпечення 120 грн.

Outcome: approved