overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 27.06.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 314. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 32 та дочку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 521. Позивач вказував, що спільне подружнє життя у них з відповідачкою не склалося через те, що вони мають різні характери та погляди на життя. Спільне господарство протягом останніх півроку між сторонами не ведеться. Наразі шлюб носить формальний характер та суперечить інтересам позивача. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Майнового спору між сторонами не виникає. Посилаючись на викладене, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. В судове засідання відповідачка не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 27.06.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 314 (а. с. 8). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 32 (а.с. 6) та дочку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 521 (а.с. 7) Спільне господарство сторонами не ведеться протягом останніх півроку. Сторони примиритись не бажають. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем знаходилась у шлюбі з 17.02.2009 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В даний час вона з відповідачем проживає окремо, матеріальну допомогу на дитину відповідач не надає, тому вона змушена звертатись до суду. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі ? частини його заробітку щомісячно. Позивач надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, у заяві позовні вимоги підтримала та поросила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, заперечень по справі не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходиться у шлюбі з 17.02.2009 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В даний час сторони проживають окремо, матеріальну допомогу на дитину відповідач не надає. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частини від доходів його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину ні за яких обставин не може бути менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дочки, у сторін відсутня домовленість по утриманню дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дитину в судовому порядку, починаючи з 09.06.2010 року і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2005 року. Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що причиною розпаду їхньої сімї послужило те, що у них з відповідачем різні характери, різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння, сварки, які переростали у скандали, під час яких чоловік ображав її, висловлював свою зневагу до неї. Відповідач не працює, не утримує сімю, не цікавиться вихованням, здоровям та утриманням доньки. Доля сімї йому байдужа. Близько року вони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. В судовому засіданні позивач позов підтримала, давши пояснення аналогічні наведеним, і доповнила, що до свого чоловіка більше не відчуває прив'язаності та поваги, оскільки подружнє життя стало нестерпним, вона переконана, що міцної та здорової сімї у них немає. Також, позивач пояснила, що за час, що був наданий судом для примирення, такого між нею та відповідачем не відбулось, а тому просить шлюб розірвати. Відповідач у судовому засідання на розірвання шлюбу погодився. Зазначив, що дійсно між ним та відповідачем існують непорозуміння, вони дійсно стали байдужими один одному. На його думку він в достатній мірі приділяв увагу сімї. За час наданий судом для примирення, між ними таке не відбулось, а тому він згідний на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сімєю. Близько року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сімї. Сторони стали чужими один одному. Строк, наданий судом для примирення до позитивного результату не призвів. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси неповнолітньої дитини сторін, повноцінний розвиток та виховання якої у сімї у якій існують постійні непорозуміння є неможливим. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. Крім цього, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем спільне життя не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, їхні відносини загострені, виникли протиріччя по різним питанням, внаслідок чого між ними виникають постійні конфлікти, яки призвели до того, що позивачка втратила почуття любові до відповідача, вони стали чужими людьми. Шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, вважає, що сім»я фактично розпалась та збереження її неможливо, а шлюб існує формально. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що причиною розірвання шлюбу є те, що чоловік зловживає спиртними напоями, внаслідок чого між ними виникали сварки. Відповідач б»є дитину, погрожує, позивачка викликала міліцію, але відповідач ніяк не реагує, вона вимушена була найняти квартиру, щоб не травмувати дитину. На протязі 10 років відповідач матеріальну допомогу не надавав. Шлюбні відносини не підтримують з травня 2009, з цього ж часу вони проживають окремо, збереження сім»ї вважає не можливим Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, тому суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти вирішення справи таким чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.11.2004 року, який зареєстровано Олександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 25 /а.с.5/. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] /а.с.5/. Судом встановлено, що подружжя не проживають разом останні півроку, сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, відповідач про дитину не піклується, матеріальну допомогу на утриманні сина не надає. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо, оскільки це буде суперечити інтересам подружжя та їх неповнолітній дитині, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з цим позовом, вказавши, що вони є дочками [PERSON], що доводиться копіями свідоцтв про народження Серія ЯД № 611052, Серія ЯС № 360413, копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] 1-КЕ № 305013, копією довідки про реєстрацію шлюбу виданої відділом РАЦСу Хорольського РУЮ Полтавської області від 05.12.2005 року за № 9/03-75. 01 серпня 2004 року спадкодавець [PERSON] помер в селі Хильківка Хорольського району "Полтавської області, що доводиться копією свідоцтва про його смерть [PERSON] І-КЕ № 274488. Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно, тобто жилий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Хильківка, вулиця Партизанська, 50 Хорольського району Полтавської області, на який відсутній правовстановлюючий документ, у звязку з чим неможливо оформити право власності на спадкове майно у нотаріуса. З повідомлення Завідуючої Хорольської держнотконтори від 20 грудня 2010 року за № 01-14/1991 слідує, що правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на жилий будинок, що успадковується відсутній. В письмовій заяві позивачі [PERSON] [PERSON] позов підтримали повністю та прохали суд розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] сільська рада Хорольського району в письмовій заяві позов визнає повністю. Дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити на підставі слідуючого. Належність спадкового майна: жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого в селі Хильківка, вулиця Партизанська, 50 Хорольського району Полтавської області на праві власності спадкодавцю [PERSON] доводиться рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 01 лютого 2005 року. Згідно довідки-характеристики від 23.09.2010 року, виданого Комунальним підприємством „Лубенське МБТІ вартість вказаного домоволодіння становить 33641 гривень. Згідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги померлого батька [PERSON] за законом, тому мають право на його майно, тобто жилий будинок з господарськими будівлями ,що розташований в селі Хильківка, вулиця Партизанська, 50 Хорольського району Полтавської області в рівних долях, тобто по 1/2 частині кожен із спадкоємців. З довідки [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області від 15.12.2010 року за № 02-24/521 слідує, що на момент смерті 01 серпня 2004 року [PERSON] з ним проживала і була зареєстрована його дружина [PERSON], яка 06 вересня 2004 року померла в селі Хильківка Хорольського району, що доводится копією свідоцтва про її смерть [PERSON] 1-КЕ № 282628. З довідок Хорольської держнотконтори від 20 грудня 2010 року за № 01-14/ 1989 та за № 01-14/ 1990 слідує, що позивачки вчасно подали заяви про прийняття спадщини після смерті 01 серпня 2004 року [PERSON] , у зв»язку з чим відкрита спадкова справа за № 13/2005 від 19.01.2005 року. Заяви про прийняття спадщини від інших спадкоємців не надходили. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

22.11.2010 року в суд надійшла указана позовна заява, яка вмотивована так. Сторони уклали шлюб у 2007 році. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] Подружжя спільно не проживає більше року по причині зловживання спиртним відповідачем і його не бажанням утримувати сім'ю і дитину, а також зрадою відповідачем подружній вірності. Позивачка вимоги підтримала і додатково пояснила, що мешкає з дитиною окремо від відповідача ( вона у с. Негровець Міжгірського району у своїх батьків, а він у с. Золотарьово Хустського району у своїх батьків). Відповідач проживає з іншою жінкою, на її телефонні виклики не реагує. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи. Зокрема, не повідомив про причини неявки в судове засідання 09.12.2010 року, а на виклик у суд 29.12.2010 року з пошти надіслано повідомлення, що він вибув за межі країни. Суд за згодою позивачки ухвалив заочний розгляд справи. Позов слід задовольнити виходячи з таких підстав і мотивів. Сторони тривалий час спільно не живуть у шлюбі, мешкають окремо в різних населених пунктах області, не контактують, не ведуть спільне господарство. Позивачка відхилила пропозицію суду примиритись з мотивів зради відповідачем подружній вірності. Отже, суд дійшов висновку, що фактично шлюбні відносини неможливо відновити, а дальнійше існування зареєстрованого шлюбу недоцільне. Тому до цих обставин і правовідносин слід застосувати ст. ст. 104, 105 , 110-112 СК України. Суд вважає обгрунтованими вимоги позивачки стягнути аліменти з відповідача на утримання малолітньої дочки у зазначеному розмірі. Так, позивачка не працює веде догляд за дитиною. Натомість відповідач зі слів позивачки виїжджає систематично на заробітки, в т.ч. й за межі України. Встановлене дає підстави застосувати ст. ст. 180, 181 ч.3, 182, 183 СК України. Відповідач не подав письмових заперечень на позов чи доказів на його спростування. Судові витрати згідно з ст. ст. 79-81, 88 ЦК України слід покласти на відповідача із стягненням у користь держави по аліментним вимогам згідно з ст. 3 п.1-2, Декрету КМУ Про державне мито, а витрати, сплачені позивачкою за подання позову, - слід стягнути у користь позивачки. Вимоги позивачки у межах стягнення аліментів за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

В грудні 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно, до договору позики № П-11/10 від 10.11.2009р. передав ФОП «[PERSON]В.» грошові кошти в сумі 500000 грн. строком на шість місяців строком до 10.05.2010 року. Однак відповідач свого обовязку щодо повернення грошових коштів не виконала, у звязку з чим позивач просить стягнути борг в сумі 500000грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовільнити в повному обємі, стягнути з відповідача борг в сумі 500000грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що дійсно брала у відповідача в борг 500000 грн., однак не повертає суму боргу в звязку з важким фінансовим станом, який виник через економічну кризу в країні. Судом встановлено, що 10.11.2009 року [PERSON], уклав з відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] договір позики № П-11/10, відповідно до п.п.1, 2 якого та прибуткового касового ордеру б/н від 10.11.2009р, він передав у власність відповідачу 500\~000,00 грн. Відповідно до п.4 договору позики № П-11/10 від «10» листопада 2009 року Відповідач взяв на себе зобовязання повернути позику протягом шести календарних місяців з дня підписання договору. Однак відповідач не виконав свій обовязок щодо повернення позики і не повернув позивачу кошти в сумі 500\~000,00 грн. чим порушив умови договору позики № П-11/10 від 10.11.2009р. Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі до ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини щодо грошової позики і при цьому відповідач фактично несе відповідальність за взяті зобов`язаннями, які в свою чергу перед позивачем ним на даний час не виконані, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсягу На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], 24 листопада 2010 року звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] зазначивши, що він 30 березня 1996 року уклав юридичний шлюб з відповідачкою у справі. Даний шлюб зареєстрований за актовим записом № 3 Шевченківської селищної ради міста Красноармійська Донецької області. Від спільного життя вони з відповідачкою мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на вихованні у нього на вихованні і утриманні. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачкою припинили остаточно підтримувати з 2003 року. Причиною розірвання шлюбу є той факт, що з відповідачкою у подружньому житті не склалися відносини, тому між ними часто, на протязі тривалого часу, виникали сварки, отже, він вважає, що їх шлюб розпався і просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Спільного господарства вони з відповідачкою не ведуть У судове засідання позивач надав письмову заяву, згідно якої просить шлюб розірвати та розглядати справу в його відсутність ( а.с. 13). Відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову, на розірвання шлюбу погодилася, оскільки дійсно їх сімя розпалася, вони мешкають окремо. Справу відповідачка просить розглядати в її відсутність (а.с. 14). Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 30 березня 1996 року знаходяться у шлюбі, який зареєстрований за актовим записом № 3 Шевченківської селищної радою міста Красноармійська Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу на а.с. 6. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем. Сторони остаточно з 2003 року, не підтримують шлюбно-сімейних відносин через несумісність характерів, що стало підставою виникнення сварок та скандалів, на протязі тривалого часу, внаслідок чого у сторін склалися неприязні стосунки, тому підстав для збереження шлюбу немає. Таким чином, зясувавши фактичні взаємини подружжя та встановивши дійсні причини такого позову, з урахуванням яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, суд вважає, що підстави для розірвання шлюбу є достатніми. Витрати з розірвання шлюбу за згодою позивача покласти на нього. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Він вказує, що 27.12.2008 року помер його батько, [PERSON], якого він зі своєю мамою, [PERSON], поховали. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на земельну ділянку/пай/, розташовану на території Горобівської сільської ради, площею, 4,51 га., та на будинок. Спадщину позивач фактично прийняв, але оформити нотаріально не встиг через відсутність коштів та ряд сімейних негараздів, проблем зі здоровям /отримав травму ноги/. Позивач просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини . В судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі і про повне підтримання ним позовних вимог. Відповідач, який в судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач є рідним сином померлого 27.12.2008 року [PERSON], згідно свідоцтву про народження серії 1-ЯК № 479364./а.с.7/. Згідно свідоцтву про смерть серії 1-БП № 098629, батько позивача. [PERSON] Іванович, 27.12.2008 року помер./а.с.8/ Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що позивач з поважної причини пропустив строк на прийняття спадщини, а тому йому слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved