Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до відповідачів про визнання договору іпотеки недійсним, вказуючи, що 21.11.2000 року отримала в подарунок квартиру [ADDRESS] в м. Черкаси.З метою ведення підприємницької діяльності потрібні були кошти, вказані кошти погодився дати в борг відповідач [PERSON]. 04.02.2004 року вона взяла в борг 58671 грн. В забезпечення виконання зобов»язання був укладений договір іпотеки. Предметом іпотеки стала квартира [ADDRESS]. Договір іпотеки посвідчила приватний нотаріус [PERSON] Сума, яка вказана в договорі іпотеки становить 58671 грн., хоча вартість квартири на той час становила 23837 грн., але на більшій сумі настояв [PERSON]. Потім знову взяла у нього кошти і по даному факту була складена додаткова угода, сума кредиту змінилася до 101000 грн. В зв»язку зі скрутним матеріальним станом не змогла повернути борг і тоді приватний нотаріус [PERSON] вчинила нотаріальний напис, згідно з яким пропонувала звернути стягнення на спірну квартиру. Вважає, що договір іпотеки від 04 лютого 2004 року, додаткова угода від 30.11.2005 року є незаконними, протирічать законодавству, спрямованому на захист дітей. Згідно ст..12 Закону України « Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» від 02.06.2005 року « Для здійснення будь-яких право чинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення право чинів щодо належного дітям нерухомого майна». Відповідно до вимог ст..18 Закону України « Про охорону дитинства від 26.04.2001 року, органи опіки та піклування зобов»язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. При укладенні договору іпотеки від 04.02.2004 року та додаткової угоди до вказаного договору від 30.11.2005 року нотаріусом [PERSON] порушила вимоги законів про захист прав неповнолітніх дітей, а саме [PERSON] [INFO], який на момент укладання проживав на користувався спірною квартирою Правочин був укладений без згоди органів опіки та піклування, нотаріус при його посвідченні не витребував їх згоди. Про порушення житлових прав її сина дізналася після вчинення нотаріусом виконавчого напису в квітні 2007 року. Просить визнати договір іпотеки від 04.02.2004 року та додаткову угоду до нього від 30.11.2005 року, недійсними. В судовому засіданні позивач та її адвокат [PERSON] позов підтримали, просили задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON], позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, позивач пояснив, що дійсно позивач у нього декілька разів брала в борг грошові кошти, повертала вчасно. В 2004 році позивач в два прийома позичила в нього грошові кошти, всього на 101 тис. грн..Розписка ніяка не писалась, а відразу пішли до нотаріуса та уклали договір позики та іпотеки. Спочатку позивач не хотіла підписувати договір, оскільки там було записано, що автоматично квартира переходить до нього . Договір укладався добровільно.Позивач не повідомляла нотаріуса отримала вона гроші чи не повністю отримала. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що гарно пам»ятає [PERSON], так як він дуже дотошний. Договір укладався без приму су. Позивач, при укладенні договору надавала закордонний паспорт. Про наявність дітей не повідомляла. Що стосується прав неповнолітньої дитини, то Закон України « Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» вступив в дію з 01.01.2006 року, тобто після укладення договору. До 01.01.2006 року нотаріуси не брали довідок про наявність зареєстрованих дітей в помешканні, а лише якщо угоди вчинялись за участю дітей.На момент вчинення нотаріального напису, дитина позивачки була повнолітньою. Представники третіх осіб- ДАК « Національна мережа аукціонних центрів» з»явився в попереднє судове засідання, в подальшому в судові засідання не з»являвся, надавши письмові пояснення; підрозділ примусового виконання рішень суду Головного управління юстиції в Черкаській області в судове засідання не «явився, був повідомлений про день та час слухання справи; Представник органу опіки та піклування в судовому засідання пояснив, що підтримує позов позивача, при винесенні рішення покладається на думку суду. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що про наявність боргу перед [PERSON] знав, останній приходив до них до дому та дивився квартиру. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до п.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як встановлено в судовому засіданні , позивач та відповідач [PERSON] 04.02.2004 року уклали договір іпотеки, як забезпечення повернення боргу. В преамбулі оспорюваного договору зазначено, що сторони попередньо ознайомлені з наслідками вчинюваної нотаріальної дії, розуміючи значення та умови цієї угоди, її правові наслідки, підтверджуючи дійсність намірів при її укладанні, та те, що вона не носить характеру мнимої та удаваної і діяли добровільно. Це ж саме підтвердили в судовому засіданні як позивач , так і відповідачі. При підписанні договір читався та роз»яснювався нотаріусом. А тому у суду відсутні підстави для визнання даної угоди недійсною при причині мнимої чи удаваної. Закон України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» від 02.06.2005 року набрав чинності з 01.01.2006 року. При укладанні оспорюваної угоди даного закону не існувало. Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України « Про охорону дитинства», органи опіки та піклування зобов»язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх заміняють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень або купівлі нового житла. Оспорювана угода є договором іпотеки, а не договором відчуження житла ( купівлі-продажу, дарування, міни) і укладена в забезпечення повернення боргу. Укладаючи даний договір , позивач повинна була розраховувати на повне виконання нею позики. Оскільки дана угода не є договором відчуження, то суд вважає, що і згоди органу опіки та піклування щодо її укладення не потрібно. Судом встановлено, що при укладанні вищезазначеного договору позивач не надавала нотаріусу відповідних документів, які б свідчили про наявність у неї неповнолітньої дитини та реєстрацію останньої в квартирі, що передавалась в іпотеку. Що стосується відчуження квартири [ADDRESS], яка стала предметом передачі в іпотеку, то виконавчий напис нотаріуса був вчинений 30 березня 2007 року, в той час, коли синові позивача виповнилось 19 років, тобто він був повнолітнім. Крім того, син позивача, [PERSON], був залучений по справі як третя особа без самостійних вимог. На протязі усього часу розгляду справи [PERSON], якщо він вважав, що його права якимось чином при укладенні оспорюваної угоди порушені, не звернувся із позовною заявою до суду , як третя особа із самостійними вимогами . Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні неправомірності укладення договору іпотеки від 04 лютого 2004 року та порушення у зв»язку з цим прав її неповнолітнього сина. [PERSON].СТ. 10.,11, 34,60, 209,212,213,214, 215 ЦПК України, ст.. 203 ЦК України. Законами України « Про охорону дитинства» та « Про основи соціального захисту громадян і безпритульних дітей, суд, -

Outcome: dismissed