Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом де Іллічівського відділення Одесько.! обласної філії «Укрсоцбанк», Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» про внесення змін до договору кредиту, згідно якот: відповідач зобов'язався надати їй грошові кошти у тимчасове користування у сумі 198 000 доларів США. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 11 лютого 2008 року між нею та Акціонерно-комерційним ба:-::-:::: соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений споживчий Договір кредиту № 08-661/34-514. В супереч її волі під, час йот: укладення, до пункту 6.2 внесено умови вирішення спору, як: випадку їх виникнення розглядаються Третейським судом при асоціації українських банків, що порушує її права щодо вирішенні спорів у судовому порядку відповідно до чинного законодавства. Просила суд визнати пункт 6.2 Договору кредиту № 08-661/34-51^ від 13.02.2008 року, як таким, що укладений в супереч вимога:.: ст.ст.18,21 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ, з часу укладення Договору кредиту 1 08-661/34-514 від 13.02.2008 року, просила суд пункт 6.1 Договору кредиту № 08-661/34-514 від 13.02.2008 року викласти в наступній редакції:, а саме: «6.2. Спірні питання, що стосуюсь о в виконання цього договору, підлягають вирішенню в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства України»; просила суд визнати дію пункту 6.2 викладеного в новій редакції з часу укладання з часу укладання Договору кредиту, тобто з 13.02.2008 року. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позое:-:: вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала письмоеі заперечення. В обґрунтування своїх заперечень вказала, правова позиція позивачки не ґрунтується на вимогах закону, а подання позову про визнання договору частково недійсним є намаганням ухилитися від взятих на себе цивільно-правових зобов'язань. Представник відповідача вказала, що позивачка звертаючись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи свобод не вказала які саме права були порушені в результаті укладання договору кредиту. Окрім цього, зазначила, що Закон України «Про третейські суди» передбачає можливість укладання третейської угоди у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що 13 лютого 2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений споживчий Договір кредиту № 08- 661/34-514, згідно якого відповідач зобов'язався надати їй грошові кошти у тимчасове користування у сумі 198 000 доларів США (а.с.11-15). Відповідно до п. 6.2 Договору кредиту № 08-661/34-514 (®алі Договір) сторони домовилися, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні цього договору чи у зв'язку з ним або випливають з нього вирішуються одноособово [PERSON] - третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або [PERSON] у порядку черговості, вказаному у цьому пункті договору. У разі якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. При цьому, ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено поняття договору, а саме договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Посилання позивача на те, що договір в частині погодження п. 6.2. договору щодо третейського застереження укладено під впливом істотної помилки, суд вважає необґрунтованим, оскільки позивач сам уклав кредитний договір з відповідачем на підставі вільного волевиявлення, і ставлячи підпис, вважав спірний договір справедливим та таким, який укладений з дотриманням всіх істотних умов договору. Суд вважає, що підписуючи договір, позивачка погодилася у тому числі з умовою, визначеною у п. 6.2. договору, а саме з умовою, що всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні договору чи у зв'язку з ним або випливають з нього вирішуються постійно діючим третейським судом при Асоціації Українських банків. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» встановлено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Таким чином, суд вважає, що у відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» сторони уклали третейську угоду у вигляді відповідного застереження в договорі, що робить третейську угоду (третейське застереження зазначене у п.6.2.) частиною такого договору. Також слід зазначити, що ч.І, 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, позивачка не надала суду доказів того, що вона зверталася до відповідача з вимогою або пропозицією щодо внесення змін до п. 6.2. договору. Як передбачено пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання п.6.2. договору Договір кредиту № 08-661/34-514 від 13 лютого 2008 року як таким, що укладений в супереч вимогам ст.ст.18,21 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023- XII не підлягає задоволенню, оскільки вказаний пункт договору укладений позивачем особисто на підставі вільного волевиявлення. Незнання Закону, який регулює порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні та встановлює вимоги щодо третейського розгляду чи власного недбальства позивача під час . S '-З укладення договору щодо ознайомлення зі змістом договору до його підписання, не є підставою для визнання договору частково недійсним. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed