Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

У липні 2009 року громадянин [PERSON] [PERSON] [PERSON] звернувся в суд до громадян України [PERSON], [PERSON] та фермерського господарства «Барвінок» з позовом про стягнення боргу, пені та збитків за договором позики та договором поруки. Позивач зазначав, що 25.09.2008 року у м. Миколаєві уклав з відповідачами [PERSON] та [PERSON] договір позики, за яким передав їм у сумісну власність гроші у сумі 150000 грн. для побутових потреб, а відповідачі зобовязались повернути позику у строк до 25.12. 2008 року зі сплатою 0,01% від суми позики щомісячно, про що написали письмову розписку. З метою забезпечення зобовязання між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] і фермерським господарством «Барвінок» укладений договір поруки від 25.12.2008 р. відповідно до умов якого,фермерське господарство «Барвінок» разом з [PERSON] та [PERSON] зобовязалися відповідати перед кредитором у солідарному порядку за порушення виконання зобовязань боржників [PERSON] та [PERSON] Посилаючись на наведені вище обставини і те, що [PERSON] та [PERSON] В не виконали своїх зобовязань та борг за договором позики у строк не повернули, просив стягнути з відповідачів у солідарному поряд 150000 грн. боргу, 13200 грн. збитків від інфляції,3% річних у сумі 1825 грн., 1650 грн. судового збору та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а разом 166925 грн. В серпні 2010 р. Фермерське господарство «Барвінок», [PERSON]Е та [PERSON] звернулися до [PERSON] та [PERSON] зустрічним позовом про визнання договору позики удаваним та стягнення матеріальної шкоди. Вони зазначали, що на початку вересня 2008 р. між [PERSON]В [PERSON] та фермерським господарством «Барвінок» проведен переговори по купівлі-продажу частини корпоративних прав фермерського господарства «Барвінок» і між ними була досягнута усна домовленості про укладання договору куплі-продажу. Про це, на їх думку, свідчить проект договору купівлі-продажу та план дій з визначенням етапів його виконання, сум та строків оплати, який розроблений [PERSON], під час переговорів. На підтвердження своїх намірів укласти договір купівлі-продажу частини корпоративних прав фермерського господарства «Барвінок», [PERSON] прислав своїх представників для організації осінніх посівних робіт за своєю технологією та передав господарству 150000 грн. для проведення таких дій, згідно плану, запропонованому [PERSON] Передача грошів у розмірі 150000 грн., через оману [PERSON], була оформлена не авансом, а договором позики та договором поруки. Вважають, що договір позики є удаваним договором, який фактично приховував договір купівлі- продажу майна та права оренди земельних ділянок, земельних паїв фермерського господарства «Барвінок» (попередній договір). Як доказ нікчемності цього договору, на їх думку, є те що [PERSON] вказала не вірні реквізити паспорту та місце проживання [PERSON], який ніколи не мав українського паспорту та ніколи не проживав за вказаною у договорі адресою. Ще у договорі позики вона вказала, що за користування коштами позичальники повинні сплачувати 0,01%, однак не вказала на який рахунок та яким чином позичальники повинні сплачувати ці суми. Крім цього зазначали, що [PERSON] за весь час заборгованості не наполягав на сплаті цих відсотків, а тому він не мав наміру одержувати певний прибуток за договором позики. Далі зазначали, що згідно проекту договору усі витрати, податки і збори, що повязані зі створенням ТОВ «Барвінок-Агро» та оформленням правовстановлюючих документів на майно та земельні ділянки мають здійснюватися за власний рахунок ФГ «Барвінок», а кошти, які передав їм [PERSON], витрачалися ними на оформлення певних документів зі створенням сумісного підприємства. Факт укладання попереднього договору, на їх думку, свідчить також те, що сторони зобовязалися укласти договір купівлі-продажу майна та надати взяти) в оренду земельних ділянок, паїв (засновницький договір), що підтверджується проектом цього договору та власноручними записами розрахунків [PERSON] , щодо суми договору купівлі-продажу та строків виконання, а також те, що зроблені та передані аналізи природної води для зрошування від 30.09.08 р., аналізи ґрунтових зразків від 27.09.08 р., що в проекті зазначалося, що загальна ціна угоди буде складати 3450000 грн. і передбачалося надання землі в оренду, вартістю 862500 грн., продажу 2 дощувальних машин «Кубань», вартістю 862500 грн., цілісного майнового комплексу бази, вартістю 862500 грн., земельної ділянки площею 2,8 га., вартістю 862500 грн. і ця оплата мала бути поетапною. При цьому строк завершення оформлення документів закінчувався у грудні 2008 р., що співпадає зі строком закінчення удаваного договору позики. Тому вважають, що передача грошей у розмірі 150000 грн. є авансом для виконання дій, передбачених цим попереднім договором. На їх думку, все це свідчить про те, що цей договір був удаваним, тобто його характеристика підпадає під ознаки ст. 235 ЦК У країни,оскільки фактично сторонами був узгоджений попередній договір, передбачений ст. 635 ЦК України Оскільки вони прийняли гроші, які вважали задатком, то зі свого боку робили дії, які були передбачені в чернетках [PERSON], а саме створили сумісне ТОВ «Барвінок-Агро», де засновником є [PERSON], а генеральним директором - [PERSON] [PERSON] не зробив посів озимих культур осенію 2008р. на землях ФГ «Барвінок», як обіцяв, а тому через те, що вони не засіяли поля, недоотримали продукції на суму 234900,60 грн.,у звязку з чим просили стягнути з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку різницю між збитками ФГ «Барвінок», що понесло невиконанням ними своїх обовязків за попереднім договором. Посилаючись на норми ст.ст. 235, 570,635 ЦК України, просили позов задовольнити. Ухвалою суду від 31.08.2010 р. обидва позови були обєднані в одне провадження для спільного розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник збільшили позовні вимоги та просили стягнути з відповідачів солідарно 150000 грн. основного боргу за договором позики, 30900 грн. - збитків від інфляції, 8309,60 грн. -3% річних від суми боргу за весь час прострочення, 1692, 10 грн. судового збору, 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а разом 191351,70 грн. Зустрічний позов не визнали і позивач, з допомогою перекладача, пояснив суду, що він дійсно мав намір взяти в оренду землю у ФГ «Барвінок» для вирощування томатів, однак не мав наміру укладати з ФГ «Барвінок» договору купівлі-продажу частини корпоративних прав і для цього, дійсно за свій рахунок провів та отримав результати аналізу ґрунту та води. У цей час [PERSON],[PERSON] повідомили його, що в них не вистачає грошей для належного оформлення та реєстрації договорів оренди землі,виплати власникам земельних паїв орендної плати та запропонували йому позичити їм необхідні гроші на три місяці у сумі 150000 грн., які він їм передав за письмовою розпискою. Укладаючи договір позики, він розумів, що уклад: саме такий договір і нічого не приховував від відповідачів. Стверджував, що ніколи не забороняв боржникам здійснювати посів на їх орендованих землях і не мав наміру щось сіяти, поки все це не зробить законно. [PERSON] не була його компаньйоном та він не надавав їй довіреності, щоб вона виступала засновником якоїсь компанії від його імені та укладала договір купівлі - продажу корпоративних прав з ФГ «Барвінок». Вона надавала йому виключно юридичні послуги і тільки на це він надав їй довіреність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, а зустрічний позов підтримали у повному обсязі та не заперечували, що одержали у дійсності гроші у розмірі 150000 грн. від [PERSON]як завдаток перед укладанням договору купівлі-продажу частини корпоративних прав ФГ «Барвінок», членами якого вони є, а оформили його, як договір позики під впливом омани [PERSON] Крім цього зазначали, що у договорі позики [PERSON] вказала не вірні реквізити паспорту та місце проживання [PERSON], який ніколи не мав українського паспорту та ніколи не проживав за вказаною у договорі адресою. Ще у договорі позики вона вказала, що за користування коштами вони повинні сплачувати [PERSON] 0,01%, однак не вказала на який рахунок та яким чином вони повинні сплачувати ці суми. Крім цього зазначали, що [PERSON] за весь час заборгованості не наполягав на сплаті цих відсотків, а тому він не мав наміру одержувати певний прибуток за цим договором. Представник відповідача - фермерського господарства «Барвінок» [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечувала, а зустрічний позов просила задовольнити на підставах, викладених у заяві стверджуючи, що угода укладена сторонами є удаваною оскільки приховувала договір купівлі-продажу, в дійсності то був не договір позики, а завдаток перед укладанням попереднього договору купівлі-продажу. [PERSON], голова фермерського господарства, первісний позов заперечувала, а зустрічний позов підтримала та надала аналогічні пояснення. Відповідач [PERSON] зустрічний позов не визнала та стверджувала, що 01.12.2008 р. у м. Н.Каховка Херсонської області [PERSON] уповноважив її, [PERSON] та [PERSON], згідно довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ново-Каховського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі №6756 01.12. 2008р., представляти його інтереси і захищати його права у всіх судах тільки з обємом повноважень, наданих довіреністю. Цією довіреністю він не уповноважував її укладати з відповідачами договір купівлі-продажу корпоративних прав ФГ «Барвінок» та створювати ТОВ «Барвінок-Агро». (а.с.24) Вона раніше надавала юридичні послуги відповідачам, а тому їх знала та не сплатили їй гонорар за роботу, тому вони з ФГ «Барвінок» створили ТОВ «Барвінок-Агро», Позивач до цього якого відношення не має. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що первинний позов підлягає частковому задоволенню, а у вдоволенні зустрічного позову відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 25 вересня 2008 року між громадянином [PERSON] [PERSON], з одної сторони та громадянками України [PERSON] та [PERSON] з другої сторони, був кладений письмовий договір позики, за умовами якого позивач передав у умісну власність для побутових потреб [PERSON] та [PERSON] кошти в сумі 150000 грн., які вони зобовязалися повернути у строк до 25 грудня 2008 року. За умовами договору за користування позикою, позичальники солідарно сплачують також позикодавцю відсотки у розмірі 0,01% від суми позики щомісяця. ( а. с. 8 - 9 ) [PERSON] та [PERSON] склали розписку, згідно якої вони прийняли у борг від [PERSON] за договором позики від 25.09.2008р. у борг грошову суму у розмірі 150000 грн.. та зобовязалися солідарно повернути їх у строк до 25 грудня 2009 року ( а. с. 13), однак свої зобовязання у встановлений договором строк не виконали. Взяті на себе зобовязання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачам обумовлену суму, що обєктивно підтверджується розпискою. В забезпечення виконання умов договору позики від 25.09.2008 р. [PERSON], з одної сторони та [PERSON], [PERSON] фермерське господарство «Барвінок» в особі голови господарства [PERSON] Ч С., яка діяла на підставі Статуту, з другої сторони, уклали договір поруки, який нотаріально не був посвідчений, про те, що поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобовязань позичальників за договором позики від 25.09.2008р., а саме зобовязань щодо повернення суми позики, сплати штрафних санкцій у разі неналежного виконання договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.І ст. 530 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то він підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст.554 ЦК України в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Якщо після припинення договору позичальник не повертає річ, позикодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків, що відповідає вимогам ст..836 ЦК України.. Ствердження відповідачів, щодо укладання договору позики та написання ними розписки під впливом омани [PERSON] в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло. Згідно матеріалів справи відповідачі [PERSON], [PERSON] отримані за договором позики гроші положили на свої рахунки, на не ФГ «Барвінок». Відповідачі стверджують, що договір позики є удаваним договором, згідно ст.235 ЦК України, який фактично приховував договір купівлі-продажу майна та права оренди земельних ділянок, земельних часток (паїв) фермерського господарства «Барвінок» (попередній договір), передбачений ст.635 ЦК України. Для визначення правочину удаваним, відповідно до положень ст.235 ЦК України відповідачам необхідно надати докази, а суду встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників правочину. Наміру однієї сторони на укладання удаваного правочину недостатньо. Для визнання правочину удаваним суду слід установити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. Відповідно до ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно до ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, а ч.1ст.205 ЦК України передбачає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форм) правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.І ст. 1007 ЦК України довіритель зобовязаний видавати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Судом встановлено, що довіритель [PERSON] не надавав повіреному [PERSON] і це не заперечувалося відповідачами, довіреність на чинення юридичних дій таких, як укладання з відповідачами попереднього договору та укладання в майбутньому основного договору купівлі-продажу, кий укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому ствердження відповідачів про удаваність договору позики є безпідставним та нічим не підтвердженими і спростовується довіреністю ВМ №835813, посвідчену 01.12.2008 р. приватним нотаріусом Ново-каховського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровану в реєстрі за №6755, згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON], [PERSON] та [PERSON] представляти його інтереси і захищати його права в усіх судах з усіма правами, які надаються представникам. Слід зазначити, що усі документи, які підписувала та укладала [PERSON] з фермерським господарством «Барвінок» у період з липня по грудень 2008р. була її власною ініціативою, а [PERSON], як сторона у договорі позики, не мав до цього ніякого відношення. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оціюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд вважає, що у справі відсутні докази, щодо приховань позивачем дій щодо укладання іншого правочину. На підставі викладеного, суд вважає первісний позов підлягає задоволенню частково, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1583,10 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 1703,10 грн.

Outcome: partial