Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним іпотечного договору. В обґрунтування позовних вимог АТ «УкрСиббанк» зазначила, що 13 липня 20076 року між відповідачем і нею був укладений договір іпотеки, згідно якого нею була передана в іпотеку однокімнатна квартира [ADDRESS] на забезпечення виконання кредитного договору № 11183329000 від 13 липня 2007 року на суму 18 080 швейцарських франків, що дорівнювало еквіваленту 75 956 грн. 29 коп. Позивач вважає, що при укладанні договору іпотеки, як і зазначеного кредитного договору, працівники банку не надали їй часу для ознайомлення з його змістом, тому вона фактично не знала умов його виконання. [PERSON] зазначила, що самі договори були складені таким чином, що навіть при ознайомленні з ними було важко щось зрозуміти, до того ж, банком не було вручено екземпляри даних договорів. На думку позивача порушено вимоги ст. 56 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», яка передбачає, що клієнт банку має право доступу до інформації щодо діяльності банку, а банки зобовязані на вимогу клієнта надати серед переліку обовязкової інформації також і консультації з питань банківських послуг. При цьому при укладенні вказаних договорів відповідачу було відомо, що у позивача є неповнолітні діти і квартира використовується не тільки нею а й її дитиною. Позивач зазначила, що банком порушено вимоги ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства». В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Крім того, позивач та її представник просять суд поновити позовну давність для предявлення позову. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в заперечення позову зазначив, що у липні 2007 року позивачка звернулася до банку із проханням надати кредит для купівлі нерухомості. При цьому працівниками банку їй було розяснено умови кредитування та умови забезпечення виконання кредитних обовязків. 10.07.2007 року позивачка та її чоловік [PERSON] визначившись із сумую кредиту, валютою кредитування та іншими умовами, подали письмову заявку про отримання кредиту в розмірі 18 080|Э швейцарських франків на строк 180 місяців зі сплатою 8,99% річних для купівлі квартири за адресою [ADDRESS]. У вказаній заяві вони зазначали своє місце реєстрації, місце роботи, доходи, однак не зазначили що мають неповнолітню дитину. Підписуючи вказану заяву, подружжя [PERSON] підтвердили та гарантували банку, що вся інформація, як усна так і письмова, що надана для отримання кредиту, є правдивою та повною настільки, наскільки відома клієнту та те, що вони попереджені про кримінальну відповідальність за шахрайство з фінансовими ресурсами ( стаття 222 КК України). Копія заяви як доказ додавалися. Позивачкою та її чоловіком були надані необхідні для цього документи, у тому числі і довідки про доходи, про які вони заявляють, що нібито їх не надавали. Як докази копії довідок про доходи надаються. В позовних вимогах [PERSON] просить суд відмовити. Третя особа - представник органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, до суду звернувся із письмовою заявою в якій вказав, що справу розглянути без її участі, а при винесені рішення захистити інтереси дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов кредитного договору за № 11183329000 від 03.07.07., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого по всіх правах та обовязках є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» і [PERSON], банк надав [PERSON] кредит у сумі 18 080 швейцарських франків на поточні потреби, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором. Відповідно до п.9.13 кредитного договору підписанням даного договору позичальник свідчить про те, що всі умови договору йому цілком зрозумілі і він вважає іх справедливими по відношенню до нього, перед підписанням даного кредитного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України ,зокрема п. 2ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Оригінал кредитного договору позичальник отримав про що свідчить розпис на договорі у розділі 12.3. В забезпечення виконання кредитних обовязків позичальника була надана іпотека - квартира [ADDRESS] що належить на праві власності [PERSON] При укладанні та нотаріальному посвідченні договору купівлі продажу квартири приватним нотаріусом Світловодського нотаріального округу [PERSON] відповідно до п.5.1. договору сторонам було розяснено зміст й правові наслідки правочину, а також вимоги ст.ст. 60-65, 72-74 Сімейного кодексу України, ст. ст. 377, 403-406 Цивільного кодексу України, ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей». При укладенні та нотаріальному посвідченні договору іпотеки [PERSON] засвідчила, що укладенням договору іпотеки не порушені права та інтереси третіх осіб, в тому числі і дітей, майно передається в іпотеку за згодою чоловіка, (п.1.3. договору іпотеки), а приватний нотаріус [PERSON], перевіривши вказане, посвідчив договір. Копія договору як доказ додається. При цьому на момент укладання договорів в іпотечній квартирі неповнолітня дитина не проживала та не була зареєстрована, що може бути підтверджено матеріалами нотаріальної справи, яка зберігається у приватного нотаріуса Світловодського нотаріального округу [PERSON] Тому право на житло неповнолітньої дитини не порушено при укладенні договору. Крім того, відповідно до п.2.4.9. договору іпотеки [PERSON] зобовязалася не надавати дозвіл на реєстрацію в житлових приміщеннях, що складають предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди іпотекодержателя. [PERSON] деякий час виконувала умови кредитного договору, частково здійснювала погашення кредиту та відсотків, що говорить про визнання нею умов кредитного договору та їх прийняття , що свідчить виписка з кредитного рахунку позичальника. З питанням про визнання недійсним договору іпотеки до банку не зверталася. В звязку з тим, що [PERSON] з березня перестала сплачувати за кредит виникла заборгованість по кредиту та відсоткам. Тому банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості солідарно з [PERSON] [PERSON] (справа № 2-1962\\10) розгляд справи призупинено до розгляду справи № 2-3537/10 за позовом [PERSON] та [PERSON] до АТ «УкрСиббанк». На даний час заборгованість по кредиту залишається не погашеною. Виписка з кредитного рахунку позичальника надається як доказ. Отже можливо зробити припущення, що позивачі своєю позовною заявою про визнаню^ недійсним договору іпотеки намагаються частково уникнути цивільної відповідальності. Посилання позивачів на «порушення банком вимог ст. 17 ЗУ « Про охорону дитинства», якою передбачено, що батьки не мають право без письмового дозволу органів опіки і піклування укладати письмові договори та видавати письмові зобовязання» як підставі визнання недійсним договору іпотеки, безпідставне, так як банк не є субєктом правовідносин у розумінні вимог вказаного Закону. Навпаки саме батьки неповнолітньої дитини не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладали договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальної реєстрації, відмову від належних дитині майнових прав, здійснення розподілу, обміну, відчуження житла, зобовязання від імені дитини порукою, надання письмових зобовязань. Відповідно із п.1.5. договору іпотеки предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця. Тому дитина іпотекодавця також має право користуватися предметом іпотеки і її право при укладенні договору іпотеки не порушено. Відповідно із Тимчасовим порядком реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 16.01.2003 року за № 35, діти які не досягай 15 річного віку і проживають разом з батьками, реєструються разом з батьками, або з одним з батьків чи особою яка їх замінює. На момент оформлення договору іпотеки вказане у паспорті [PERSON] місце реєстрації вважалося місцем проживання її та малолітньої дитини. Тому отримання згоди отримання згоди опіки та піклування на укладення договору іпотеки не була обовязкова та не витребувалося. Посилання позивача на вказані у позові обставини не відповідають фактичним обставинам надання кредиту, оформлення договору іпотеки та вимоги щодо визнання недійсним договору іпотеки є безпідставною. Крім того, з моменту укладення договору іпотеки (13 липня 2007 р.) до надання позовної заяви до суду (15 вересня 2010 р.) минуло 3 роки. Позивач [PERSON] у своїй заяві просила суд поновити їй позовну давність для предявлення позову до ПАТ «УкрСиббанку» про визнання договору іпотеки недійсним. Але підстав, для поновлення строку позовної давності по вказаному позову, суд не вбачає і вважає в заяві необхідно відмовити. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сили в позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, суд прийшов до висновку, що в позовних вимогах позивача до ПАТ «УкрСиббанку» про визнання договору іпотеки недійсним необхідно відмовити. Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 1000 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду - 120 грн. При подачі позовної заяви позивач [PERSON] відповідно до ст. 82 ЦПК України сплату судових витрат було відстрочено. Згідно ч.І ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати, які підлягають стягненню з позивача на користь держави.

Outcome: approved