Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду в якому просить поновити строк звернення до суду. Також просить визнати відмову відповідача щодо перерахунку та виплату йому пенсії у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» протиправною. Просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй пенсію з урахуванням положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.05.2008 рік по 31.12.2008 рік, з 01.01.2009р. по.31.12.2009р. та з 01.01.2010р. по день ухвалення рішення. Просить стягнути із відповідача в її користь 179 грн. судових витрат витрачених ним для подачі заяви до суду. [PERSON] в позові вказала, що вона народилася 07.01.1937 року і відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дитини війни» є дитиною війни. Згідно зі ст. 6 зазначеного закону з 01.01.2006 року йому як дитині війни повинна бути збільшена пенсія у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2006-2010 роках перерахунок їй пенсії у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» здійснений не був і така збільшена пенсія не виплачувалась. Відповідно до п.2.1 Постанови правління пенсійного фонду України «Про затвердження Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і в Севастополі, положення про управління пенсійного фонду України районі, містах і районних містах» від 30 квітня 2002 року №8-2 основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством. Таким чином перерахунок їй пенсії та її виплата мала здійснюватися відповідачем. Положенням ст.22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод громадян України. Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік» положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в новій редакції, відповідно до якої, право на державну соціальну підтримку дітям війни було обмежено. Проте рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та №10-рп/2008 від 22 05.2008 року положення, що призупиняли дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними ) та втратили свою чинність з дня ухвалення, тобто формулювання ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» повернулись до попереднього стану. Зміни від 22.05.2008 року у вищевказаний закон не вносились і він чинний і на 2009 рік в редакції від 18.11.2004 року. Таким чином відповідач зобовязаний був здійснити перерахунок їй пенсії зі збільшенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за періоди 2007 -2010 роки. У звязку із цим він звернулася до відповідача з вимогою здійснити перерахунок призначеної їй пенсії у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком за відповідний період 2007-2009 роки та забезпечити йому виплату. Попри те, що Конституція України, як закон прямої дії має вищу юридичну силу, а рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на території України остаточним і не може бути оскаржено відповідач, як орган владних повноважень відмовив їй у гарантованому Конституцією України та ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» праві. Вважає, що відмова є незаконною, оскільки відповідно до ч.2 ст.3 зазначеного закону державні соціальні гарантії дітям війни не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно правовими актами. Таким чином, відмова відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті їй пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є протиправною і такою, що суперечить Конституції України та законам України. Розмір підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які тратили працездатність. Законодавством встановлено трьохрічний строк давності звернення до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання позивачка не зявилася до суду направила заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності. Одночасно у поданій заяві просить не стягувати понесені нею судові витрати. Представник відповідача в судове засідання не зявилася. У направленому запереченні позовні вимоги не визнає. Відповідно до ст.169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни», як особа, що є громадянкою України, якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни не було 18 років і вона наділена статусом дитини війни, що стверджено пенсійним посвідченням. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р., який набрав чинності з 1 січня 2006 р. передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак п.12ст.71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано неконституційним і окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України, зокрема п.12 ст.71 та ст.11 якими було зупинено і обмежено право на отримання спірних виплат. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнано не конституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік, зокрема пунктів 36-100 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та п.3 розділу 111 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», якими було зупинено і обмежено право на отримання спірних виплат. Дане рішення Конституційного Суду мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до ч.2ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, якщо визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність. Таким чином п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» припинив свою чинність з 9 липня 2007 року та пункти 36-100 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та п.3 розділу 111 «Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» припинили свою чинність з 22 травня 2008 року. Враховуючи вище наведене, суд вважає ж, що позивачка має право на одержання пенсії, підвищеної на 30 % мінімальної пенсії за віком, з 09.07.2007 року по 31 грудня 2007 року, тобто з дня ухвалення рішення Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року та з 22 травня по 31грудня 2008 року, тобто з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року. Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року 36-рп/2007 та рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 набрали чинності з дня їх ухвалення і не мають зворотної дії в часі. Протягом 2009 року підвищення дитині війни виплачують у розмірі 49.80 грн., передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» всупереч ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», хоча закон має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів, тому в 2009 році як і в 2010 році підвищення до пенсії позивачці мало бути виплачено відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До суду позивачка звернулася з позовом до суду 02.08.2010року. Таким чином вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та її виплати підлягає за період з 02.08.2007р. по 31.12.2007р., за період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009 року по 31.12.2009р. та з 01.01.2010р. по 02.12.2010р. з урахуванням виплачених сум. За таких обставин суд вважає, що порушене право позивачки на отримання пенсії в розмірі, визначеному Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підлягає захисту за зазначений період. Суд теж вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з 02.08.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31грудня 2008 року та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 р. та з 01.01.2010р. по 02.12.2010р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стороні на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтвердженні судові витрати. Проте суд вважає, що судові витрати в користь позивачки слід не стягувати, оскільки вона відмовилася від них. Виходячи із наведеного, на підставі: ст.ст.22, 152 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року. Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року та

Outcome: partial