Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-20 00:00:00

В серпні 2010 року [PERSON] звертаючись до суду з позовом просив стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 4000 грн. 00 коп.., яка йому була заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також просив стягнути судові витрати. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що 04 грудня 2009 року о 13 години 45 хвилин в м. Чернігові на перехресті вулиць Київська-Грибоєдова, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], порушив вимоги п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України внаслідок чого сталося зіткнення з його автомобілем. Позивачу, як власнику автомобіля, завдано матеріальну шкоду, яку він і просить стягнути з відповідача, оскільки останній в добровільному порядку відшкодувати йому завдану шкоду відмовляється. Після проведення судової авто товарознавчої експертизи на предмет дійсного розміру майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 10 923 грн. 39 коп. ( а.с.49). 16 лютого 2011 року по даній справі було винесено заочне рішення про задоволення позовних вимог позивача [PERSON], яке ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2011 року скасоване ( а..с.58-59,77). Ухвалою суду від 16 лютого 2011 року до участі в справі залучено в якості співвідповідача Харківське відділення Київської міської дирекції НАСК «Оранта»( а.с.77). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач збільшені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, при цьому посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав повноваження на представлення його інтересів своєму представнику [PERSON]С . ( а.с.74). Представник відповідача [PERSON]С . в судовому засіданні позов не визнав, оскільки вважає, що матеріальна шкода повинна відшкодовуватися страховою компанією. Просив в задоволені позову до [PERSON] відмовити. Представник відповідача [PERSON] відділення Київської міської дирекції НАСК «Оранта» в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про причину неявки не повідомив (а.с.80). Заслухавши осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, матеріали адміністративної справи № 3-82\\10, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пленум Верховного Суду України у п.4 своєї постанови №6 від 23.07.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»розяснив, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Судом встановлено, що 04 грудня 2009 року о 13 години 45 хвилин у місті Чернігові на перехресті вулиць Київська Грибоєдова, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем марки ВАЗ, державний номерний знак [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки «Рено», державний номерний знак [NUMBER], власником якого, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /а.с.10/ зазначений [PERSON]. Відповідач [PERSON] здійснював керування транспортного засобу на підставі довіреності, виданої 10 липня 2008 року [PERSON] ( а.с. 86). Винність [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді підтверджується постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2010 року , відповідно до якої його визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. (а.с.6). Відповідно до ст.61 ч.4 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з висновку судової авто товарознавчої експертизи №1904-ц від 24 грудня 2010 року вартість матеріального збитку заподіяного [PERSON] внаслідок пошкодження у ДТП 04.12.2009 року його автомобіля, станом на момент проведення експертизи , тобто на 15.11.2010 рік складає 10 923 грн. 39 коп. (а.с.27-41). Твердження представника відповідача [PERSON] , що матеріальна шкода підлягає відшкодуванню не [PERSON] , а [PERSON] відділенням Київської міської дирекції НАСК «Оранта», в порушення ст.60 ЦПК України, не доведені відповідачем та його представником. Суду не надано жодного доказу на підтвердження страхування відповідачем [PERSON] цивільно - правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди Страховиком внаслідок ДТП. Надана представником відповідача на підтвердження своїх тверджень, копія Полісу № ВС/5730214 ( а.с.67) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, видана на ім.»я [PERSON], про страхування цивільно-правової відповідальності інших осіб, даний договір не містить, а тому не може свідчити про настання у відповідача [PERSON] страхового випадку у розумінні Закону України «Про обов»зкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»( п.1.4 ст.1, ст.6). За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в сумі 10 923 грн. 39 коп. з [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Позовні вимоги до [PERSON] відділення Київської міської дирекції НАСК «Оранта»не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які понесені та документально підтвердженні позивачем підлягають стягненню на його користь з відповідача [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: partial