overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

03 березня 2010 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернувся [PERSON] з вищеназваним позовом , в якому зазначив , що 03 листопада 2008 року відповідач отримав гроші в борг у нього в сумі 15 000 гривень, що є еквівалентом 3 000 доларів строком до 01 січня 2010 року, по закінчені строку відповідач гроші не повернув, в звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача боргу з 9 000 грн., та судові витрати . Позивач в ході судового засідання свої позовні вимоги підтримав . Відповідач позов визнав, але в подальшому до суду повторно не зявився , хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи . Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підставах. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так судом встановлено, що [PERSON] [INFO] передав у власність грошові кошти у сумі 15 000 грн., строком до 01 січня 2010 року , відповідач гроші позивачу повернув частково, дані обставини підтверджуються розпискою від 03 листопада 2008 року та сторонами не оспоруються. В звязку з тим , що зобовязання між сторонами припинились , а відповідач отримані гроші у повному обсягу не повернув, суд вважає можливим стягнути грошові кошті з відповідача, яки він отримав у вигляді позики в сумі 9 000 грн. Відповідно до ст..88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь держави судовий збір (державне мито) у сумі 227 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 209 ЦПК України проголосити його вступну та резолютивну частини, при цьому складання повного рішення відкласти до 21 грудня 2010 року. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] в поданій до суду позовній заяві, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітної дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подачі позову в суд до досягнення сином повноліття і вказує на те, що 18.06.2009 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просила суд задовольнити її вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати ааіменти в розмірі, про який просить позивач. Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У відповідності із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в суді, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], який народився 22 жовтня 1996 року, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-БВ №047271, виданого 21 листопада 1996 року Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач є здоровою, працездатною людиною, на його утриманні інших осіб немає, то вимоги позивача є справедливими та обгрунтованими, вважає за можливе їх задовольнити. У відповідності із ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів до вимог вищезазначеної статті суд враховує матеріальне становище відповідача, його стан здоров'я, сімейний стан, відсутність інших утриманців, а тому вважає необхідним стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що в спільній сумісній власності з відповідачем мають квартиру [ADDRESS]. Внаслідок неналежної поведінки [PERSON] не можуть дійти згоди щодо порядку користування жилим приміщенням, а тому просять суд визначити такий порядок. В судовому засіданні позивачі позов підтримали повністю та дали аналогічні пояснення викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення в тому варіанті про який просять позивачі, ствердив, що жодних перепон позивачам у проживанні та користуванні квартирою не чинив, а ці твердження є надуманими. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебуває квартира загальною площею 41,9кв.м., що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16.05.1997 року виданого Шепетівським бурякорадгоспом. Вказане жиле приміщення складається з трьох ізольованих кімнат площею 13,1 кв.м., 16.4кв.м та 12,4 кв.м., що не нижче середньої забезпеченості, яка відповідно до постанови виконавчого комітету Хмельницької обласної ради та президії обласної ради професійних спілок № 8 від 02.01.1985 року „Про порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Хмельницькій області" на одну людину складає 8 кв.м., тобто не порушує санітарні норми. Таким чином при визначенні порядку користування квартирою воно не суперечить вимогам ст. 63 ЖК України. Як встановлено судом та сторонами не оспорюється в спірній квартирі відповідач займає кімнату площею 13,1 кв.м., інші кімнати перебувають в користуванні позивачів. Внаслідок неналежної поведінки відповідача в сім'ї створилися нестерпні умови для проживання позивачів і останні змушенні ставити питання про визначення порядку користування спільним житлом. Оскільки, як стверджується поясненнями сторін згоди щодо порядку користування квартирою в добровільному порядку не досягли і на цьому грунті між ними постійно виникають конфлікти. Отже, оцінюючи усі дослідженні по справі докази в їх сукупності суд вважає, що вимоги позивачів є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки сторони в добровільному порядку не можуть досягти згоди щодо порядку користування квартирою. Виходячи з наведеного, на підставі ст. ст. 33, 63, 104 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Вона зареєструвала шлюб з відповідачем 25.02.2006 року. Від шлюбу 01.09.2007 року народився син [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. Зараз відповідач не перестав виділяти кошти на утримання дитини. Вважає, що утримувати сина повинен і відповідач, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку та доходів кожного місяця. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти стягнення з нього аліментів в такій сумі не заперечує. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб з відповідачем 25.02.2006 року (а.с.З). 26.10.2010 року шлюб було розірвано (а.с.4). Від шлюбу 01.09.2007 року народився син [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с.5). Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач повинен утримувати дитину, тому з відповідача повинні стягуватись аліменти. Відповідач має змогу утримувати дитину. З урахуванням всіх обставин справи, матеріального стану сторін, інших обставин, суд вважає необхідним стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку та доходів відповідача щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

08.11.2010 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 01.03.2006 року, вказуючи, що від шлюбу вони дітей не мають. З червня 2010 р. вони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, та те, що дружина фактично покинула родину та поїхала до АРК. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має, на примирення не згоден. Просить шлюб розірвати. Позивач до суду не з'явився, 16.12.2010 р. до суду надійшла заява, в якій позивач просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідача, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України про що в матеріалах справи міститься телефонограма (а.с.17), також 13.12.2010 р. до суду надійшла заява від відповідача, в якій відповідач просить розглянути дану справу, іншого з її змісту не вбачається (а.с. 18), заяв про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не сповістила, заперечень проти позову не надав також, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу дітей не мають, з червня 2010 р. подружжя разом не проживають. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При зазначених обставинах сім'я не може бути збережена, існують підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

10.11.2010 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 14.10.2005 року, вказуючи, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час позивач з чоловіком та дитиною проживають разом, але спільне життя не склалося через те, що чоловік недостатньо часу приділяє родині, як дружині так і дитині, всі п'ять років вихованням дитини займалася позивач, виганяє з дому, грубо поводиться. Матеріально не забезпечує. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та обставини на які посилається у позові. Суду пояснила, що спір про поділ спільного майна та утримання дитини має намір вирішувати у судовому порядку в іншому провадженні. Просить шлюб розірвати. Відповідач позов визнав. Суду пояснив, що не в повному обсязі згоден з обставинами які зазначені у позові, матеріально родину він забезпечував та займався вихованням дитини. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Спору, який випливає з сімейних правовідносин не має. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 14.10.2005 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та про народження дитини (а.с.5,6). Дитина проживає з позивачем. Спір щодо утримання дитини та поділу спільного майна подружжя, позивач має намір вирішувати в судовому порядку в іншому провадженні. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі зазначеного, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згоден, суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

24.11.2010 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 09.07.2005 року, вказуючи, що від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Наданий час позивач з чоловіком разом не проживають, після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачем та утримуватися нею. Спільне життя з чоловіком не склалося через те, що чоловік матеріально родину не забезпечує, вживає легкі наркотики, застосовує грубу силу на очах у дитини та морально принижує її та дитину, вигнав посеред ночі її з дитиною на вулицю та почав проживати з іншою жінкою. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та обставини на які посилається у позові. Суду пояснила, що спір, який випливає з сімейних правовідносин відсутній. Дитина буде проживати з нею та вона буде її забезпечувати самостійно. Просить шлюб розірвати. Відповідач позов визнав. Суду пояснив, що на розірвання шлюбу згоден, додавши, що дружина перешкоджає йому бачитися з дитиною. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 09.07.2005 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та про народження дитини (а.с.6,7). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується копією довідки з місця проживання (а.с.8). Відповідачу роз'яснено порядок вирішення спору щодо виховання дитини, спілкування з нею. Про інший спір, що випливає з сімейних правовідносин подружжям не заявлено. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі зазначеного, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згоден, суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0635 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Прилиманське, вул. Восточна, 186. На цій земельній ділянці вона без відповідного дозволу органу влади та затвердженого проекту побудувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. У зв'язку з тим, що зазначене нерухоме майно побудоване самочинно, вона не може оформити на нього право власності. Прилиманська сільська рада відмовила їй у оформленні права власності на житловий будинок. З цих підстав позивачка просила визнати за нею право власності на зазначене вище нерухоме майно. Прилиманська сільська рада просила розглянути справу без участі її представника.(а.с. 55) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 376 ч.5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Право власності позивача на земельну ділянку площею 0,0635 га, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Прилиманське, вул. Восточна, 186, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, підтверджено державним актом, (а.с. 5) Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи під час будівництва позивачем житлового будинку і господарчих будівель та споруд на цій земельній ділянці були дотримані вимоги державних будівельних норм і правил та не порушено законних прав і інтересів інших осіб. (а.с. 20-52) Також позивачем були дотримані під час будівництва жилого будинку вимоги державних санітарних, протипожежних норм і правил, що підтверджується висновками відповідних служб, (а.с. 53-54) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні характери та погляди на життя, на ґрунті чого виникають сварки в сімї. З грудня 2007 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позов підтримала. Відповідач не зявився в судове засідання, про день слухання справи повідомлений належним чином, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, знаходить позов про розірвання шлюбу таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2007 року. Від спільного проживання є син [INFO]. Як пояснила позивачка в судовому засіданні, сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, сторони різні люди за характером, на ґрунті чого виникають сварки позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, інтересам дитини, а також моральним засадам суспільства. Враховуючи матеріальний стан сторін, судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

В листопаді 2010 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 09 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 425 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 09 серпня 2003 року уклали шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~про стягнення\~за договором\~кредиту №\~665/ФОЗ.\~10/42\~від 13\~березня 2008\~року,\~за яким\~[PERSON]\~були надані\~грошові кошти\~у розмірі\~188198\~доларів СІЛА,\~заборгованості у\~сумі 1825736\~грн. 42 коп., та судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору. Відповідач, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась, заперечень проти позову не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 13 березня 2008 року між позивачем - на той час АКБ CP «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» - та [PERSON] був укладений кредитний договір № 665/ФОЗ. 10/42, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 188198 доларів СІЛА строком до 12 березня 2018 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надав відповідачу грошові кошти. Відповідач [PERSON]\~не здійснила\~повернення частини\~кредиту,\~чим порушила\~умови кредитного\~договору,\~в зв'язку\~з чим\~у неї\~виникла заборгованість\~у розмірі\~1825736\~грн. 20 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 183601 долар 36 центів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 1466791 грн. 26 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 23337 доларів 31 цент США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 186441 грн. 77 коп., пеня в розмірі 23712 грн. 41 коп., штраф за поручення умов п. 3.3.7., 3.3.8., 3.3.14. кредитного договору - 148790 грн. 97 коп. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч.І ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved