Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та мешкають відповідачі, які користуються послугами позивача, однак не вносять вчасно оплату за надані послуги в зв'язку з чим за ними утворилась заборгованість за період з 01.01.2002 року по 31.12.2004 року в розмірі 343,66грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, шляхом стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості в розмірі 343,66грн., а також судових витрати понесені ними при зверненні із позовом до суду в розмірі 30 гривень, а всього \~374,66грн. Обґрунтовуючи свої вимоги представник позивача вважає, що заборгованість повинна бути стягнута у повному обсязі за весь період часу, а звертатися із вимогою щодо поновлення строку позовної давності є його право, а не обовязок, у звязку з чим вважає, що така вимога є безпідставною. Відповідачі в судовому засіданні проти позову заперечували, суду пояснили, що вважають позов без підставний, просили застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Відповідачі в судове засідання зявились, однак до початку судового засідання повідомили суд про незгоду із позовним вимогами, просив застосувати строк позовної давності т а відмовити в задоволенні позову. Вислухав пояснення представника позивача та відповідачів а також вивчив матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі мешкають в квартирі [ADDRESS] та користуються послугами позивача, але сплачують їх частково у звязку з чим за період часу з 01.01.2002 року по 31.12.2004 року за ними утворилась заборгованість в розмірі 343,66грн. В обґрунтування позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості з 01.01.2002 року по 01.07.2008 року. Також в судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити у звязку з чим до суду із позовом про стягнення вищезазначеної заборгованості вони звернулись лише 03.11.2010 року. Крім того, позивач посилається на норми зобовязального права та вказує, що відповідачами не виконуються взяті на себе зобовязання, але не надав суду чи то договору чи то іншого документу на підставі якого склались між сторонами зобовязання та відповідно, умови, на підставі яких таке зобовязання повинно виконуватись. Відповідно до ст.ст. 257, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та її перебіг переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник позивача вважає не доцільним заявляти вимоги щодо поновлення строку позовної давності, а суд, відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Таким чином, враховуючи докази надані в обґрунтування позивних вимог, суд вважає, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено у звязку із пропуском строку позовної давності без поважних причин.

Outcome: dismissed