Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-10 00:00:00

20.09.2010 року позивач звернувся із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог страхова компанія послалась на те, що 9.01.2009 року в результаті порушення відповідачем [PERSON] дорожнього рухувідбулась дорожньо-транспортна пригода, наслідком якої стало пошкодження автомобілю [NUMBER], власником якого є [PERSON] Між позивачем та [PERSON] був укладений договір страхування автотранспорту та страхова компанія після настання страхового випадку вищеназваної ДТП виплатила страхове відшкодування на загальну суму 9.209 грн. 98 коп. Позивач стверджував, що йому відповідно до закону надано право зворотної вимоги (регресу) до винного відповідача у справі та просив стягнути на користь страхової компанії суму виплаченого відшкодування з урахуванням витрат на оплату послуг експерта по визначенню вартості матеріального збитку в розмірі 9.609 грн. 98 коп. Від відшкодування шкоди в добровільному порядку відповідач ухиляється. Крім позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, позивач просив присудити з відповідача судові витрати: на оплату судового збору та ІТЗ розгляду справи. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав частково, стверджуючи, що як пенсіонер звільнений від обовязку по відшкодуванню шкоди за Законом України Про страхування. Зясувавши обставини, на які сторони послались як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:: Відповідно до ст. ст. 1166, 1192 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункти 1, 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди№ 6 від 27.03.1992 року) . Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди№ 6 від 27.03.1992 року у разі, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. В судовому засіданні встановлено, що 9.01.2008 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки ВАЗдержавний номерний знак 79050ОК по вул.Люстдорфській дорозі в м.Одесі в порушення пункту 13.1 [PERSON] дорожнього руху не обрав безпечну дистанцію руху, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], власником якого є [PERSON] У наслідок порушення відповідачем [PERSON] дорожнього руху автомобілі отримали пошкодження механічного характеру. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами адміністративної справи № 3-598/08 (постанова Малиновського районного суду м.Одеси від 8.02.2009 року). Таким чином, пошкодження автомобілю [PERSON], який є його власником (технічний паспорт серії ВНС 097644) під час дорожньої-транспортної пригоди є наслідком дій відповідача, вина якого встановлена в процесі розгляду адміністративної справи. За висновком спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] від 27.01.2009 року, розмір відновлювального ремонту автомобілю [NUMBER] складає 9.447 грн. 84 коп. Відповідно до Закону України Про страхування9.209 грн. 98 коп. (за виключенням суми франшизи 216 грн. 50 коп. та ПДВ 21 грн. 36 коп.) були виплачені позивачем [PERSON], оскільки між ВАТ Українська страхова компанія [PERSON] Гарантта ним був укладений договір страхування автотранспорту поліс № 19J - 0239701, діючий з 31.12.2008 року по 30.12.2009 року. За цим договором транспортний засіб марки Опельномерний знак [NUMBER] був застрахований від ризику ДТП. За умовами полісу у разі страхового випадку, страховик зобовязаний був відшкодувати його власникові вартість відновлювального ремонту. Крім того, позивачем був оплачений висновок спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріальної шкоди на загальну суму 400 грн. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (ст. 27 Закону України Про страхуванняN 85/96-ВР, 07.03.1996 року) В добровільному порядку витрати понесені позивачем за договором страхування відповідачем не відшкодовані та підлягають стягненню на його користь. Суд не погоджується з доводами відповідача про звільнення його як пенсіонера від відшкодування, заподіяних власникові пошкодженого автомобілю збитків, оскільки вони суперечать Закону України Про страхування. Судові витрати у виді витрат, повязаних з оплатою судового збору, витрат на оплату ІТЗ розгляду справи, документально підтверджені позивачем під час розгляду справи, підлягають присудженню на користь страхової компанії відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved