Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Крупської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та Крупської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно у звязку з спадкуванням за заповітом. Причиною цього стало те, що 16.08.2009 року помер [PERSON], який являвся подружжям - [PERSON] та, відповідно, батьком та дідом [PERSON] та [PERSON]. Спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON], складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в с. Крупське, Золотоніського району, Черкаської області, вул. Лугова, 16, а також земельних ділянок: площею 0, 2227 га на території Крупської сільської Ради Золотоніського району для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Крупське, вул. Лугова ,16 та площею 3,53 га на території Крупської сільської Ради Золотоніського району для ведення товарного сільгосподарського виробництва. Позивачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняли в установленому законом порядку шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до Золотоніської райдержнотконтори та в первісному позові просили визнати за ними право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою с. Крупське, Золотоніського району, Черкаської області, вул. Лугова, 16 в рівних частинах по ? за кожною. За життя [PERSON] залишив заповіт, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що за законом матиме право заповідає: своїй онуці - [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений секретарем Крупської сільської ради Золотоніського району 03.08.2004 року та зареєстрований в реєстрі за № 93. По даних Крупської сільської Ради даний заповіт на момент смерті заповідача [PERSON] не змінений та не скасований. [PERSON] являється неповнолітньою, народилась 16 березня 1993 року, а тому відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа вважаються такими, що прийняли спадщину. Таким чином - неповнолітня [PERSON] являється особою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та повинна успадкувати все майно де б воно не було і з чого воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті належало і на що за законом мав право [PERSON] Спадкоємицею, яка має право на обовязкову частку в спадщині, є дружина померлого [PERSON]. Оскільки, при житті померлий [PERSON] не провів оформлення права власності на належний йому житловий будинок, позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право власності на нього в нотконторі, а тому змушені звертатися до суду з вказаним позовом. Крім того, в технічний паспорт на дане будинковолодіння, виданий Золотоніським виробничим відділком КП «ЧООБТІ» на імя померлого [PERSON], внесені: житловий будинок та господарські споруди літня кухня, господарський сарай, туалет, огорожа, а також самовільно побудовані господарські споруди: сараї «Г; Д». Стаття 331 ЦК України визначає, що якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту держаної реєстрації. Щодо законності побудови самочинно споруджених обєктів, то вони були споруджені на відведеній [PERSON] для будівництва будинку і господарських споруд земельній ділянці і згідно висновку управління архітектури Золотоніської райдержадміністрації про відповідність забудови ділянки вимогам містобудівної документації, державних будівельних норм і правил від 08 листопада 2010 року прибудований до існуючого сараю господарський сарай розміром 5,62х6,46 м та окремо збудований господарський сарай розміром 2,85х4,80 м хоч і побудовані самовільно але планування і конструктивне вирішення розміщення обєкту не порушує основні вимоги містобудівних документів та державних будівельних норм порушення прав третіх осіб - відсутнє. Так як реєстрація нерухомого майна самовільно побудованих господарських споруд сараїв «Г; Д»., які належать [PERSON] за життя проведена не була, відповідно ж до статті 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Тому просили також визнати право власності на вказане будинковолодіння, з урахуванням новоствореного самовільно побудованого майна в порядку спадкування за заповітом після смерті свого діда [PERSON] за позивачем по справі [PERSON], що в даний час може бути вирішено тільки в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та сама позивачка [PERSON] позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на все спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] підтримали в повному обсязі та наполягали на його задоволенні, при цьому заперечуючи проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за позовом [PERSON] - [PERSON] визнала позов [PERSON] в інтересах [PERSON] повністю і наполягала на його задоволенні, тобто на визнанні за [PERSON] права власності на все спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON], відмовившись при цьому від належної їй обовязкової частки в спадковому майні. Враховуючи вищезазначені обставини, заявлений нею первісний позов про визнання за нею права власності на ? частину земельної ділянки, розташованої за адресою с. Крупське, Золотоніського району, Черкаської області, вул. Лугова, 16 [PERSON] не підтримала. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за позовом [PERSON] [PERSON] визнала позов [PERSON] в інтересах [PERSON] повністю і наполягала на його задоволенні, тобто на визнанні за [PERSON] права власності на все спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] Враховуючи вищезазначені обставини, заявлений нею первісний позов про визнання за нею права власності на ? частину земельної ділянки, розташованої за адресою с. Крупське, Золотоніського району, Черкаської області, вул. Лугова, 16 [PERSON] не підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але направив до суду лист, в якому зазначено, що представник органу місцевого самоврядування Крупська сільська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON] та просить розглядати справу у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов [PERSON] в інтересах [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: ✍з даних свідоцтва про смерть серія 1-СР № 121492, виданого Крупською сільською радою Золотоніського району Черкаської області, вбачається, що [PERSON] помер 16.08.2009 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 6; ✍з даних заповіту, складеного 03.08.2004 року та посвідченого секретарем Крупської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 93, вбачається, що [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно, яке буде належати йому на день смерті; ✍з даних витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий Золотоніським ЧООБТІ 03.08.2010 року та довідки, виданої Крупською сільської радою Золотоніського району Черкаської області № 163 від 09.09.2010 року, з яких вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі № 2, особовий рахунок № 171, за [PERSON], який помер 16.08.2009 року, рахується житловий будинок, який розташований по вул. Лугова, 16, в с. Крупське, Золотоніського району Черкаської області. В технічний паспорт на дане будинковолодіння, виданий Золотоніським виробничим відділком КП «ЧООБТІ» на імя померлого [PERSON], внесені: житловий будинок та господарські споруди літня кухня, господарський сарай, туалет, огорожа, а також самовільно побудовані господарські споруди: сараї «Г; Д»; ✍з даних Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 105694 від 16 грудня 2009 року, вбачається, що [PERSON], який помер 16.08.2009 року, належала земельна ділянка площею 0, 2227 га на території Крупської сільської Ради Золотоніського району для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Крупське Золотоніського району Черкаської області по вул. Лугова, 16; ✍з даних Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 216096 від 02 лютого 2004 року вбачається, що [PERSON], який помер 16.08.2009 року, належала земельна ділянка площею 3,53 га на території Крупської сільської Ради Золотоніського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; ✍з даних листа приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу № 166-01-14 від 30.06.2010 року вбачається, що після померлого 16.08.2009 року [PERSON] заведена спадкова справа за № 4/2009 на підставі заяв про прийняття спадщини від дружини та дочки померлого [PERSON] та [PERSON]; Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] в інтересах [PERSON] підлягає до повного задоволення, оскільки спадщину позивач [PERSON] прийняла у встановленому законом порядку. На даний час вона має бажання оформити спадщину, а тому відповідно до ст. 328 та 1268 ЦК України за [PERSON] має бути визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по вул. Лугова, 16 в с. Крупське, Золотоніського р-ну, Черкаської області, зважаючи на те, що в Україні були проведенні суттєві зміни щодо реєстрації права власності на майно, первинна реєстрація на яке не була проведена, а правовстановлюючий документ відсутній, у разі смерті його власника. Крім того, Золотоніським відділком ЧООБТІ при виготовленні технічної документації на будинок в 2010 році було встановлено, що [PERSON] без відповідного дозволу були побудовані сараї, позначені на схематичному плані літерами «Г,Д». Згідно висновку управління архітектури Золотоніської райдержадміністрації про відповідність забудови ділянки вимогам містобудівної документації, державних будівельних норм і правил від 08 листопада 2010 року прибудований до існуючого сараю господарський сарай розміром 5,62х6,46 м та окремо збудований господарський сарай розміром 2,85х4,80 м хоч і побудовані самовільно але планування і конструктивне вирішення розміщення обєкту не порушує основні вимоги містобудівних документів та державних будівельних норм порушення прав третіх осіб - відсутнє. Тому, оскільки будівлі хоч і вважаються самочинним будівництвом, але вони були збудовані на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети без належного дозволу, то згідно ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила таке будівництво, а враховуючи, що [PERSON] помер і після його смерті спадщину прийняла [PERSON], успадкувавши як права так і обов'язки спадкодавця, то відповідно до ст. 328 та 1268 ЦК України за нею має бути визнано право власності в порядку спадкування також і на самовільно збудовані сараї, позначені на схематичному плані літерами «Г,Д», що розташовані по вул. Лугова, 16 в с. Крупське, Золотоніського р-ну, Черкаської області. Відповідно до ст. 125, 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом та виникає з моменту державної реєстрації державного акту про право власності на земельну ділянку власником. Суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, враховуючи, що в судовому засіданні представник позивачів довела, що спадкодавець фактично був власником, але не зареєстрував своє право відповідно до вимог законодавства. В такому випадку у суду маються підстави для задоволення позову, а саме визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцями. Позовні ж вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають до задоволення, оскільки факти, викладені ними в первісній позовній заяві не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а крім того, вони не підтримали свій позов.

Outcome: dismissed