Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-09 00:00:00

ВАТ КБ «Надра»звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра»грошову суму у розмірі 1 250,00 гривень та судові витрати по справі. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 серпня 2006 року відповідно до наказу № 147-п на посаду менеджера по роботі з фізичними особами відділення № 23 Філії ВАТ КБ «Надра" Дніпропетровське РУ була прийнята [PERSON]. При працевлаштуванні до ВАТ КБ "Надра" в особі Філії ВАТ КБ "Надра" Дніпропетровське РУ відповідачем було підписано Посадову інструкцію від 01 вересня 2006 року. Також [PERSON] була ознайомлена з "Інструкцією менеджера по роботі з фізичними особами" та іншими внутрішніми документами ВАТ КБ "Надра". 29 жовтня 2010 року в результаті інвентаризації залишку по рахунку №? [NUMBER] "Розрахунок з поповнення БПК" було виявлено дебіторську заборгованість по рахунку [NUMBER] на загальну суму 1 250,00 грн. 24 вересня 2007 року на відділенні № 23 Філії ВАТ КБ "Надра" Дніпропетровське РУ відбулася видача грошових коштів у розмірі 1 000,00 грн. через касу в ПК ОДБ, але з карткового рахунку [NUMBER] клієнта [PERSON] грошові кошти не списані. 18 жовтня 2007 року на відділенні № 23 Філії ВАТ КБ "Надра" Дніпропетровське РУ відбулося поповнення карткового рахунку [NUMBER] клієнта [PERSON], на суму 250,00 грн., касова проводка в ПК ОДБ відсутня. ВАТ КБ "Надра" в особі повноважного представника вважає, що дані порушення виникли у зв'язку із халатним ставленням колишнього співробітника відділення № 23 [PERSON] до своїх функціональних обов'язків, що призвело до дебіторської заборгованості по рахунку [NUMBER]. З метою мирного врегулювання даного спору позивач звернувся із претензією до [PERSON], в якій останній було запропоновано повернути грошову суму у розмірі 1 250,00 грн., яку банк втратив внаслідок недбальства відповідача. На дану претензію [PERSON] не відреагувала. Отже, узагальнюючи вищевикладені факти ВАТ КБ "Надра" в особі повноважного представника вважає, що мало місце халатне ставлення [PERSON] (менеджера) до своїх функціональних обов'язків, що призвело до втрати матеріальних цінностей Банку, таким чином остання зобов'язана відшкодувати банкові понесені збитки. Представник позивача Головко А.А. в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що з 14.08.2006 року вона була прийнята на посаду менеджера по роботі з фізичними особами відділення № 23 Філії ВАТ КБ «Надра" Дніпропетровське РУ та виконувала свої обов'язки згідно посадової інструкції. [PERSON] та [PERSON] не були її клієнтами, а були клієнтами [PERSON], яка також була менеджером по обслуговуванню фізичних осіб. Гроші від імені [PERSON] на поповнення кредитної картки у відділення банку завжди вносив її чоловік і передавав їх [PERSON] [PERSON] була знайомою [PERSON] Вона -відповідачка працювала з [PERSON] в одному кабінеті за сусідніми столами. Їх персональні комп'ютери інколи не працювали і вони могли користувались комп'ютерами одна одної. Вони довіряли одна одній і не виключали комп'ютери. Зазначені в позові проводки коштів були зроблені під її -відповідачки кодом ОДБ , оскільки комп'ютер був включений в той час під її кодом (паролем) користувача.. Це могло бути зроблено, коли вона на деякий час виходила з приміщення. Вона звільнилася з роботи 29.01.2009 року. При звільненні було підписано акт про повний розрахунок з банком і передачу всіх справ. Через рік в банку зробили інвентаризацію і їй пред'явили претензію. Ніхто її з цього приводу не вислухав, пояснень не відбирав, а звернулися до суду. Відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за порушення її обов'язків під час роботи в банку, але не за клієнтами, що вказані в позові. Її відповідачку допитували як свідка у тій кримінальній справі. Вислухавши відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено. В судовому засіданні встановлено, що 14 серпня 2006 року відповідно до наказу № 147-п [PERSON] була прийнята на посаду менеджера по роботі з фізичними особами відділення № 23 Філії ВАТ КБ «Надра" Дніпропетровське РУ (а.с.12). При працевлаштуванні до ВАТ КБ "Надра" в особі Філії ВАТ КБ "Надра" Дніпропетровське РУ відповідачем було підписано Посадову інструкцію менеджера по роботі з фізичними особами відділення №23 ВАТ КБ «Надра»Дніпропетровське регіональне управління від 01 вересня 2006 року (а.с. 10-11). Як стверджувала в суді відповідач, 29.01.2009 року вона звільнилася з роботи у відділенні №23 ВАТ КБ «Надра»Дніпропетровське регіональне управління. До позову додано акт підтвердження нанесеного матеріального збитку ВАТ КБ "Надра" Дніпропетровське РУ від 29.10.2010 року , в якому зазначено, що в результаті інвентаризації залишків по рахунку [NUMBER] «Розрахунки по поповненню БПК»був виявлений ряд порушень зі сторони бувшого співробітника майданчика №23 [PERSON] , які виникли у зв'язку з халатним відношенням до своїх функціональних обов'язків, що привело до дебіторської заборгованості на суму 1250 грн. (а.с.9). Відповідно до ст. 130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Главою ІХ Кодексу законів про працю України передбачені випадки обмеженої та повної матеріальної відповідальності. В позові не зазначено та суду не надано доказів того, чому [PERSON] має нести повну матеріальну відповідальність, підстави якої передбачені ст. 134 Кодексу законів про працю України. До того ж суд вважає, що позивачем взагалі не доведено, того що з вини відповідача [PERSON] ВАТ КБ «Надра»було заподіяно матеріальну шкоду. В матеріалах справи немає підтвердження (поштового повідомлення, розписки про отримання) того, що відповідачці направлялася претензія про добровільне відшкодування шкоди (а.с.8). Сам акт підтвердження нанесеного матеріального збитку ВАТ КБ "Надра" Дніпропетровське РУ від 29.10.2010 року (а.с.9), на думку суду, не може бути достатнім доказом того, що вказаний збиток нанесений відповідачкою у справі. Інших доказів вини [PERSON] суду не надано.

Outcome: dismissed