Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-29 00:00:00

У жовтні 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1200.00 гривень, щомісяця, до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі зареєстрованому 23 грудня 2002 року Довжанською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, актовий запис № 07. Від спільного життя сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні відносини і сімя фактично розпалася, спільне життя не склалося через конфлікти та непорозуміння, на підставі чого у них постійно виникали сварки, внаслідок чого їхнє подальше спільне проживання і збереження сімї неможливе й суперечить інтересам дітей. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги змінила, просила її шлюб з відповідачем розірвати, так як відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сімя розпалася остаточно. Також пояснила суду про те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вона сама утримує дітей та просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 500.00 гривень, на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. ' Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23 грудня 2002 року Довжанською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, актовий запис № 07. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з 2007 року, відновлювати подружні відносини позивачка не має наміру, оскільки вважає, що їхня сімя розпалася остаточно. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Тітомир», що підтверджується її письмовою заявою. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до Досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що позивачка на даний час не працює, відповідач також не ніде працює. При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності зі ст.182 СК України враховує, що відповідач не працює, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому на підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 500,00 гривень, на кожну дитину, щомісяця, до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1 п. 1, ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 105 ч.З, 110, 112, 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved