Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 23 травня 2008 року між АКБ УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк, та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11350538000, за яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 20\~000 доларів США у порядку та на умовах, зазначених у договорі, та за яким зобовязалася повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 317,00 доларів США в місяць. Разом з тим, як зазначається позивачем при зверненні до суду, попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови договору стосовно своєчасно повернення сум отриманого кредиту, що призвело до утворення заборгованості розмір якої станом на 29.09.2010 р. становить 154\~249, 50 грн., з яких 149\~865,70 грн. заборгованість за сумою кредиту, 3\~204,81 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1\~179,21 грн. пеня. 23 травня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким [PERSON] поручився відповідати банком за виконання позичальником всіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що вникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Зазначаючи у позові про те, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, зазначене й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про стягнення з відповідачів, як солідарних боржників, заборгованості за кредитним договором в розмірі 154\~249,50 грн. За судового розгляду справи представник позивача посилався на обставини, зазначені в позовній заяві, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, зазначаючи про те, що останній платіж мав місце 19.10.2009 р., коли частково було погашено відсотки за користування кредитом, просив суд позов задовольнити повністю; представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] пояснила, що відповідач 1 позов не визнає, оскільки кредит було надано в іноземній валюті, а не у гривні, та через що просила суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач-2 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, не надав заяви про розгляд справи у його відсутності та не скористався правом надання заперечень проти позову, через що розгляд справи судбувався у його відсутності, та, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені обставини. 23 травня 2008 року між АКБ УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк, та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11350538000, за яким [PERSON] отримала кредит в іноземній валюті та в розмірі 20\~000 доларів США, взяв на себе зобовязання сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених даним договором. Укладаючи даний договір, сторони за ним погодили, що надання кредиту здійснюється у наступний термін: 23 травня 2008 р. (п. 1.2.1 кредитного договору), та позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 Договору. Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 14,5 % річних. Разом з тим, укладаючи кредитний договір, сторони за ним погодили (п. 8.3), що відповідно до вимог ст. 611 ЦК України при порушенні Позичальником вимог п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього договору Банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку, встановленому розділом 12 цього договору. Як було встановлено судом, 23 травня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким [PERSON] поручився відповідати банком за виконання позичальником всіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що вникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому; попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови договору стосовно своєчасно повернення сум отриманого кредиту, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 29.09.2010 р. становить 154\~249, 50 грн., з яких 149\~865,70 грн. заборгованість за сумою кредиту, 3\~204,81 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1\~179,21 грн. пеня тощо, яка, не зважаючи на письмові вимоги банку щодо сплати, погашена не була. Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України Про банки та банківську діяльність); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. За невиконання або неналежне виконання обовязків за кредитним договором передбачена відповідальність відповідача -1, на підставі чого позивачем, на переконання суду, правомірно була нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів за його користування (а.с.7).. Разом з тим, виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику; відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України); відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю. Разом з тим, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі та про стягнення солідарно з відповідачів на користь ПАТ УкрСиббанкзаборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту №11350538000 від 23 травня 2008 року в розмірі 154\~249, 50 грн., з яких 149\~865,70 грн. заборгованість за сумою кредиту, 3\~204,81 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1\~179,21 грн. пеня. Щодо заперечень представника відповідача -1 щодо валюти зобовязання, то, на переконання суду, дані доводи не є слушними з огляду на таке. Загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства визначені у Декреті КМУ від 19.02.1993 р. Про систему валютного регулювання і валютного контролю, та позивачем в особі представника були надані відповідні докази правомірності надання кредиту в іноземній валюті та дотримання у звязку з цим з боку банку приписів ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533, ст. 1054 ЦК, ст.ст. 2, 47, 49 Закону України Про банки і банківську діяльність, ст. 5 Декрету КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю. Вирішуючи в обовязкову порядку відповідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги те, що позивач не має пільг щодо сплати судового збору та при подачі позову позивачем були в повному обсязі сплачені судові витрати, тому, у порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, на користь позивача підлягають стягненню солідарно з відповідачів судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1\~542,5 грн. та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн.

Outcome: approved