Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] М.Ю. про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свій позов тим, що 16.06.2010 року близько 14 годин 20 хвилин відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в присутності третьої особи [PERSON], який мав право на керування цим транспортним засобом за дорученням прибув до магазину «Веселка», розташованого в м.Лубни, вул. Радянська 105, Полтавської області. Після чого, знаходячись у вказаному місці, маючи недостатні навички керування транспортним засобом, здійснюючи виїзд з прилеглої біля будинку № 105 по вул. Радянська в м.Лубни території праворуч на головну дорогу вул.Радянської, не переконавшись в безпеці свого маневру, проявив неуважність, грубо порушуючи правила дорожного руху України, не надав переваги в русі транспортним засобам, які рухались по дорозі а саме водію невстановленого слідством скутера, внаслідок чого створив небезпеку для руху і з метою уникнення зіткнення з мопедом допустив наїзд позивачів [PERSON] та [PERSON], що сиділи на лавочці автобусної зупинки громадського транспорту «Веселка» . Відповідно до актів судово-медичного обстеження в результаті даного ДТП [PERSON] - отримала тілесні середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. [PERSON] - отримав легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров'я. По факту ДТП була порушена кримінальна справа, де [PERSON] була визнана потерпілою і 18 лютого 2011 року вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області [PERSON] був визнаний винним у скоєні злочину передбаченого ст.. 286 ч.І КК України і призначено покарання у вигляді 2-х років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Згідно ст.75 КПК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 1 рік. Засуджений [PERSON] матеріальні витрати на лікування [PERSON] станом на 18.02.2011 р. частково відшкодував. У даній кримінальній справі потерпілою [PERSON] також був в порядку ст.ст. 28,50 КПК України заявлений позов про відшкодування моральної шкоди до [PERSON]., але в судовому засіданні судом було роз'яснено,що позов був пред'явлений не до тієї особи і тому за заявою дана позовна вимога була залишена без розгляду. Позивачі вважають, що внаслідок ДТП їм спричинена моральна шкода, прохають стягнути з відповідача на користь [PERSON] 15000 грн., а на користь [PERSON] 3500 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні позивачі та їх представник в особі адвоката [PERSON] позов підтримали, прохали його задовольнити . Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явились без поважних причин, про час, місце розгляду справи були повідомлені завчасно, належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні поштові повідомлення. 23.05.2011 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі на наявних у справі доказів. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, докази справи, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов»язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чим вчинені вони цією особою. З вироку Лубенського міськрайонного суду від 18.02.2011 року (а.с.19-20), який набрав законної сили 05.03.2011 року вбачається, що 16.06.2010 року близько 14 годин 20 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в присутності третьої особи [PERSON], який мав право на керування цим транспортним засобом за дорученням, прибув до магазину «Веселка», розташованого в м.Лубни, вул. Радянська 105, Полтавської області. Після чого, знаходячись у вказаному місці, маючи недостатні навички керування транспортним засобом, здійснюючи виїзд з прилеглої біля будинку № 105 по вул. Радянська в м.Лубни території праворуч на головну дорогу вул.Радянської, не переконавшись в безпеці свого маневру, проявив неуважність, грубо порушуючи правила дорожного руху України, не надав переваги в русі транспортним засобам, які рухались по дорозі а саме водію невстановленого слідством скутера, внаслідок чого створив небезпеку для руху і з метою уникнення зіткнення з мопедом допустив наїзд позивачів [PERSON] та [PERSON], що сиділи на лавочці автобусної зупинки громадського транспорту «Веселка» . Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді забито-розчавленої рваної рани в верхній третині правого стегна з відшаруванням шкіри та м'ягких тканин до м'язів, гематоми по зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині по передньо-зовнішній поверхні лівого стегна в верхній та в середній третині, по зовнішній поверхні лівого гомілка в середній третині, по зовнішній поверхні лівої гомілки - ступневого суглобу, ділянки депігментації по задній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, яка є наслідком загоювання садна, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Згідно акту судово-медичного дослідження № 247 від 16.06.2010 року (а.с.14), [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді саден верхніх кінцівок синця по задній поверхні грудної клітки справа, забою м'ягких тканин грудної клітки справа, забою м'ягких тканин грудної по передній поверхні, могли утвориться від дії тупого предмету при ударі об такі, можливо в указаний строк та при вказаних обставинах і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень,що не спричинили короткочасний розлад здоров'я. Вищезазначеним вироком суду від 18.02.2001 року відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєні злочину передбаченого ст.. 286 ч.І КК України і призначено покарання у вигляді 2-х років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Згідно ст.75 КПК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 1 рік. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті . Суд вважає, що неправомірними діями [PERSON] позивачам завдано моральну шкоду, яка виразилась у перенесенні останніми фізичного болю, нервового стресу, втрати нормальних життєвих зв»язків, застосуванні додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи принцип розумності та справедливості, суд оцінює завдану моральну шкоду [PERSON] в 15000 грн., а [PERSON] в розмірі 3500 грн. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню витрати на правову допомогу, а на користь держави судовий збір та витрати на ІТЗ розгляду справи. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved