Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

Позивачі звернулись до Славутицького міського суду із позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, в зв'язку з відсутністю відповідача в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що відповідач з весни 2005 року виїхав зі спірного житлового приміщення, забрав свої речі, з їх боку перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чинили. Позивач [PERSON], в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила визнати [PERSON], особою, яка втратила право користування жилим приміщенням, оскільки він понад шість місяців без поважних причин відсутній у жилому приміщенні. Позивачі [PERSON], і [PERSON], позовні вимоги підтримали, дали аналогічні покази. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся за останнім відомим місцем проживання відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України. Тому судом зроблено висновок, що відповідач повідомлений про розгляд справи, від нього письмових заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Судом вирішено продовжити розгляд справи при наявних матеріалах справи. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ордеру №8260 від 25 липня 1995 року, виданого на підставі рішення виконкому Славутицької міської Ради Київської області за №317 від 31 травня 1995 року сім,ї [PERSON] на склад сім,ї: позивач - [PERSON], її чоловік на той час - [PERSON], та їхніх дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON], було надано у користування житлове приміщення у вигляді 4-х кімнатної квартири, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира по цей час не приватизована і за своїм статусом відноситься до комунальної власності. Сторони в ній зареєстровані, тільки [PERSON], знялася з реєстрації. З відповідачем [PERSON], позивач [PERSON], знаходилася у шлюбі з 04 березня 1993 року, розірвання якого було зареєстровано 06 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області Україна, актовий запис № 67. У відповідності до вимог ст.71 ЖК України, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами зберігається протягом шести місяців у випадку поважної причини відсутності. Заслухавши позивачів, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], і [PERSON], підтвердили в судовому засіданні, що відповідач виїхав з квартири з весни 2005 року, забрав свої речі і більше не з,являвся в житловому приміщенні. Позивачі не чинили перепони у проживанні відповідачу, вхідні двері і замок на вхідних дверях не міняли. Вони приймали участь у складанні акту про непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні, при обстеженні квартири відповідач і його речі відсутні. Відсутність відповідача у спірній квартирі з травня 2005 року по цей час підтверджується актами про його непроживання складеними позивачами разом з сусідами та їх знайомими, які допитані в судовому засіданні як свідки за 17.05.2005р., 06.06.2006р., 30.10.2007р., 10.11.2009р., 19.04.2010р., 10.07.2010р., 10.11.2010р. Як з,ясовано в судовому засіданні з боку позивачів відповідачу ніколи не чинилося ніяких перепон у користуванні квартирою, в нього залишався вільний доступ до неї та ключі від вхідних дверей. Підтвердженням відсутності будь - яких перепон у користуванні відповідачем спірною квартирою є довідки з КП «ЖКЦ» від 11.11.2010 року та з Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області від 08.11.2010 року, та покази свідків. Проаналізувавши матеріали справи суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшло підтвердження те, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні без поважної причини понад встановлені строки, тобто більше шести місяців. Згідно роз'яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року із змінами і доповненнями "Про деякі питання, що виникають у практиці застосування судами Житлового Кодексу України", житлове приміщення за відсутньою особою зберігається у випадках відсутності її більше шести місяців у зв'язку з поважною причиною. В той же час згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Заслухавши позивачів, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає у жилому приміщенні більше шести місяців, не відноситься до нього як до свого постійного житла, не виконує обов'язки за договором найму жилого приміщення, що дає змогу визнати його особою, яка втратила право на користування жилим приміщенням. У відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України, доказування обставин, на які сторони посилаються в підтвердження чи спростування позовних вимог, покладається на них. Суд вважає, що позивачі довели в судовому засіданні переконливими доказами, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, з травня 2005 року. На підставі наведеного і

Outcome: approved