Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-25 00:00:00

У березні 2010 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належали 39\\100 частини житлового будинку № 41\\18 по вул. Донецькій\\Лесі Українки, на підставі договорів дарування від 11.07.1996р. та 16.10.2002 року. Вказане майно їй подарувала її мати [PERSON]. Після одруження сина [PERSON] в 2005 році вона вирішила подарувати сину частину належного їй майна, в наслідок чого 17.08.2005 року уклала з сином договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] та в подальшому зареєстрований в БТІ. Позивач зазначила, що вона мала намір подарувати сину 14\\100 частини житлового будинку. Відповідно умов договору у користування обдарованого надавались із житлового будинку літ. «А» приміщення 1-1 (коридор),1\\2 частина приміщення 1-2 (жиле) площею 12,5 кв.м., ґанок, сарай літ «Б», туалет літ.»В», ворота №1, частина №3 -10,1 кв.м, мостіння №1, що складає 14\\100 частини. В подальшому , вважаючи себе власницею 25\\100 частини спірного будинку, для поліпшення житлових умов своєї матері, яка проживала в цьому будинку, та родини сина, позивачка звела прибудову VІІ площею 8,6 кв.м . З метою будівництва вказаної прибудови вона взяла два кредити в ТОВ «Укрпромбанк» та ВАТ «Кредобанк». Після завершення будівництва рішенням виконкому Комсомольської районної у м. Херсоні ради від 10.04.2009 року №57 добудова була прийнята в експлуатацію та оформлена не на неї , а на [PERSON]. 27.06.2009 року в результаті ДТП її син загинув. Після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняли позивачка, його дружина, син та донька. Позивач зазначила, що при оформленні спадкових прав в 2009 році вона дізналась, що при укладенні договору дарування між нею та сином у договорі було допущено помилку в визначенні часток, а саме вказано, що вона подарувала 39\\100 частини, в той час як мала намір подарувати 14\\100 частини. За таких обставин просила суд визнати договір дарування від 17.08.2005 року в частині дарування 25\\100 частин недійсним, визнати за нею право власності на 25\\100 частин житлового будинку № 41\\18 по вул. Донецькій\\Л.Українки в м. Херсоні, визнати рішення Комсомольської районної у м.Херсоні ради від 10.04.2009 року № 57 пункт 4.33 частково незаконним, вказати замість [PERSON] [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, пояснила, що позивачка звернулась до суду з даним позовом з наміром позбавити її та її дитину спадщини після смерті [PERSON], крім того, зазначила що добудову до належної її чоловіку частини , він зводив за власні кошти. Відповідачка [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], в судовому засіданні позов визнала. Представник виконкому Комсомольської районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що рішення Комсомольської районної у м.Херсоні ради від 10.04.2009 року № 57 пункт 4.33 прийнято на підставі наданих документів та відповідно закону. В останнє судове засідання представник виконкому не з»явився, просив справу розглядати у його відсутності. Представник органів опіки та піклування в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила , що при їх задоволенні будуть порушені права неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Приватний нотаріус [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що при укладенні договору особи були встановлені, дієздатність сторін не викликала сумнів, договір був прочитаний сторонами та підписаний. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно до ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно договору дарування від 17.08.2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під № 2479, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 39\\100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд під номером 41\\18, який знаходиться по вул. Донецькій/[PERSON] в м. Херсоні. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме : зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено , що зміст вказаного правочину не суперечить чинному законодавству, на час укладення договору даруватель , [PERSON], та обдарований, [PERSON], мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що перевірено під час укладання договору та підтверджено в судовому засіданні приватним нотаріусом [PERSON]. Посилання позивачки на те, що вона мала намір подарувати сину 14\\100 , а не 39\\100 частин ,як зазначено в договорі, не знайшли свого підтвердження. Натомість в договорі чітко зазначено, що сторони діяли при здоровому розумі та ясній пам»яті, добровільно, без будь-якого примусу як фізичного, так і морального, що в судовому зсіданні і не оспорювалось. На підставі вищевикладеного та аналізуючи матеріали справи, суд вважає, що результат правочину з дарування позивачем на користь сина [PERSON] 39\\100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд під номером 41\\18, який знаходиться по вул. Донецькій/[PERSON] в м. Херсоні, узгоджувався з її волею. Позовні вимоги в частині визнання рішення Комсомольської районної у м.Херсоні ради від 10.04.2009 року № 57 пункт 4.33 частково незаконним, також є необґрунтованими з наступних обставин. Відповідно наданих суду копій документів на оформлення добудови до житлового будинку № 41\\18 по вул. Донецькій\\Л.Українки в м. Херсоні, саме [PERSON] звертався до виконкому Комсомольської райради з заявою про оформлення добудови, та на його ім»я були надані відповідні погодження. Статтею 60 ЦПК України на позивача покладено обов»язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Жодних доказів, які б свідчили про незаконність оспорюваного рішення суду не надано. Посилання позивача на те , що саме вона звела прибудову, як власник будинку, свого підтвердження не знайшли. Кредитні договори, на які посилається позивачка не містять будь-якого підтвердження, що саме на будівництво прибудови були отримані кредитні кошти. Крім того, суд не може взяти до уваги такі посилання, як підставу визнання оспорюваного рішення незаконним. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON], оскільки вона є матірю позивачки, а тому є особою зацікавленою.

Outcome: dismissed