Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-08 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та авто гаражного кооперативу «Ретро», уточнивши який, просив суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні авто гаражним боксом № [NUMBER] шляхом звільнення авто гаражного боксу № [NUMBER] в авто гаражному кооперативі «Ретро» та видати ключі від авто гаражного боксу № [NUMBER] в авто гаражному кооперативі «Ретро» та зобов`язати правління авто гаражного кооперативу «Ретро» не чинити перешкод у користуванні авто гаражним боксом № [NUMBER] , а також просив стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати та 750 грн. витрат на правову допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що він є членом авто гаражного кооперативу «Ретро», що підтверджується рішенням Корабельної районної ради народних депутатів № 51 від 17.05.1996 року та користувався авто гаражним боксом № [NUMBER] . У 2006 році до нього звернувся чоловік відповідачки [PERSON] з проханням продати йому авто гаражний бокс № [NUMBER] в авто гаражному кооперативі «Ретро», на яке він дав згоду. Але у зв`язку із відсутністю коштів на оформлення договору - купівлі продажу, вони домовилися про те, що він передає відповідачці [PERSON] у користування авто гаражний бокс № [NUMBER] , свою абонентську книжку за якою вона повинна здійснювати оплату за користування авто гаражним боксом, а оформлення угоди вони проведуть пізніше. Зазначає, що на теперішній час авто гаражним боксом № [NUMBER] користується відповідачка [PERSON] , договір купівлі - продажу між ними не оформлено, крім того, абонентську книжку на оплату за користування авто гаражним боксом № [NUMBER] на його ім`я анульовано та виписана нова абонентська книжка на ім`я відповідачки. На всі його прохання звільнити авто гаражний бокс відповідачка відповідає відмовою, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав щодо користування авто гаражним боксом. 29 вересня 2010 року відповідачка звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, до [PERSON] , авто гаражного кооперативу «Ретро» та [PERSON] , в якій просила суд визнати дійсним договір купівлі - продажу авто гаражного боксу № [NUMBER] , укладений між нею та [PERSON] ; визнати за нею право власності на спірний авто гаражний бокс; визнати дії авто гаражного кооперативу «Ретро» щодо неприйняття її в члени авто гаражного кооперативу неправомірними, зобов`язавши авто гаражний кооператив «Ретро» виключити [PERSON] із членів кооперативу на підставі її правомірного набуття членства у кооперативі; стягнути з авто гаражного кооперативу «Ретро» матеріальну шкоду у розмірі 70 грн. та з [PERSON] - моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка за зустрічним позовом зазначила, що у жовтні 2006 року між нею та відповідачем [PERSON] в усній формі було укладено договір купівлі - продажу авто гаражного боксу № [NUMBER] в авто гаражному кооперативі «Ретро», відповідно до умов якого, вона передала відповідачу 1300 дол. США, а відповідач написав заяву про вихід із членів авто гаражного кооперативу та передав їй абонентську книжку. Оскільки на даний час договір купівлі - продажу авто гаражного боксу нотаріально не оформлений та відповідач за зустрічним позовом ухиляється від його нотаріального посвідчення, хоча усі умови договору сторонами виконано, просила суд визнати його дійсним. Крім того, оскільки вона написала заяву про вступ до авто гаражного кооперативу «Ретро», сплатила вступний внесок та з жовтня 2006 року і по теперішній час сплачує щорічні членські платежі, просить суд визнати дії авто гаражного кооперативу «Ретро» щодо неприйняття її в члени авто гаражного кооперативу неправомірними, зобов`язавши авто гаражний кооператив «Ретро» виключити [PERSON] із членів кооперативу на підставі її правомірного набуття членства у кооперативі. Посилаючись на те, що позивач за первісним позовом своєю неправомірною поведінкою спричинив розлад у її сім`ї, спричинив їй моральну шкоду, яку вона оцінює у грошовому еквіваленті в сумі 5000 грн. Також просила суд стягнути з авто гаражного кооперативу «Ретро» матеріальну шкоду у розмірі 750 грн., які вона витратила на захист свого порушеного права у зв`язку із зверненням до адвоката. Ухвалою суду від 03.11.2010 року зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним та залучено до участі у справі у якості третьої особи Миколаївську міську раду. Позивач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали та просили задовольнити, зустрічний позов не визнали та просили відмовити в задоволенні, оскільки позивачкою за зустрічною позовною заявою не надано доказів на підтвердження того, що між ними було укладено договір купівлі - продажу авто гаражного боксу, та не дотримано процедуру щодо набуття членства в авто гаражному кооперативі «Ретро». Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, зустрічний позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача - авто гаражного кооперативу «Ретро» Гук О.М. у судовому засіданні зазначив, що на час розгляду справи [PERSON] не є членом авто гаражного кооперативу «Ретро», однак сплачує щорічні членські платежі; відомостей щодо виключення [PERSON] із членів авто гаражного кооперативу немає, а тому просив прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні також просив прийняти рішення на розсуд суду. Представник Миколаївської міської ради -Татаренко Н.С., поросила суд слухати справу у її відсутність та прийняти рішення на розсуд суду у відповідності до чинного законодавства. Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали по справі, надавши належну оцінку показанням свідків, суд знаходить первісний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є членом авто гаражного кооперативу «Ретро», що підтверджується рішенням Корабельної районної ради народних депутатів № 51 від 17.05.1996 року, протоколом авто гаражного кооперативу «Ретро» від 25.121995 року та користувався авто гаражним боксом № [NUMBER] . Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ст. 376 ЦК України, за власником або користувачем земельної ділянки може бути визнано право власності на майно, яке самовільно побудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує право власності. Згідно пп. а) п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28.06.1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом. Відповідач за первісним позовом - [PERSON] , за згоди позивача користується авто гаражним боксом № [NUMBER] з жовтня 2006 року та має посвідчення члена авто гаражного кооперативу «Ретро». На теперішній час відповідачка відмовляється на вимогу позивача за первісним позовом звільнити зазначений авто гаражний бокс, оскільки вважає, що вона придбала його за договором купівлі - продажу, укладеного між нею та [PERSON] у простій усній формі, передавши позивачу 1 300 дол. США. Факт користування авто гаражним боксом № [NUMBER] [PERSON] у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також представник відповідача - голова авто гаражного кооперативу Гук О.М. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Відповідно до розділу 4 п. З Статуту авто гаражного кооперативу «Ретро», який діяв на момент виникнення правовідносин між сторонами, прийняття у члени кооперативу здійснюється на підставі власно поданої заяви громадянина загальними зборами. В необхідних випадках до заяви додається договір відчуження гаражу, посвідчений в установленому порядку. Із досліджених судом доказів встановлено, що протоколів про виключення [PERSON] із членів кооперативу та про вступ (включення) [PERSON] в члени кооперативу немає. Твердження позивачки за зустрічним позовом [PERSON] про те, що нею подавалася заява про вступ у члени авто гаражного кооперативу знайшли своє підтвердження у судовому засіданні - зазначений факт підтвердив відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] , який на той час був головою авто гаражного кооперативу. Однак [PERSON] не дотримано процедуру щодо набуття членства в авто гаражному кооперативі «Ретро», відповідно до положення Статуту авто гаражного кооперативу «Ретро», який діяв на той час, а тому зустрічні позовні вимоги у частині визнання дій авто гаражного кооперативу «Ретро» щодо неприйняття її в члени авто гаражного кооперативу неправомірними та зобов`язання авто гаражного кооперативу «Ретро» виключити [PERSON] із членів кооперативу на підставі її правомірного набуття членства у кооперативі не підлягають задоволенню. Крім того, із довідки, яка надана головою авто гаражного кооперативу «Ретро» та яка міститься у матеріалах справи та як пояснив у судовому засіданні голова авто гаражного кооперативу [PERSON] , у 2006 році за [PERSON] відмічено вступний внесок в сумі 100 грн. у книзі реєстрації членських внесків, однак він відсутній у касовій книзі авто гаражного кооперативу за даний період. Що стосується зустрічних позовних вимог в частині визнання дійсним договору купівлі - продажу авто гаражного боксу № [NUMBER] , то даний договір між сторонами укладений не міг бути, бо [PERSON] не є його власником, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 4361 від 28.04.2011 року, відповідно до якої право власності на авто гаражний бокс № [NUMBER] в авто гаражному кооперативі «Ретро» не зареєстровано. Крім того, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 649 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Крім того, не ставиться питання про визнання угоди дійсною. А згідно п. 4 ч. 1 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Частино 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не зареєстрував своє право власності на авто гаражний бокс, що унеможливлює його реалізацію. Також не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди, оскільки відсутні правові підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, які визначені в ст. 23 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України та в частині стягнення з авто гаражного кооперативу «Ретро» 750 грн. матеріальної шкоди, оскільки оплата послуг адвоката не відноситься до матеріальної шкоди у розумінні цивільного законодавства. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити первісний позов в повному обсязі та відмовити у повному обсязі в задоволенні зустрічного позову. Ухвалюючи рішення, суд виходив із загальних засад цивільного судочинства: справедливості, добросовісності та розумності, зазначених у ст. З Цивільного кодексу України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. Крім того, з відповідачів підлягають стягненню документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу у розмірі 375 грн. з кожного.

Outcome: approved