Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що 23 грудня 2009 року у віці 67 років померла його мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина. Він є сином померлої і являється спадкоємцем першої черги за законом. За життя мати побудувала будинок та інші господарські споруди і постійно проживала у [INFO]. Приблизно з 1985 року вона розпочала проживати з [PERSON]. Ним було надано йому право на отримання свідоцтва про смерть [PERSON]. 12 березня 1999 року [PERSON] написала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під №412. Вказаним заповітом мати заповідала все своє майно саме йому. У жовтні 2010 року [PERSON] прийняв спадщину на все майно, яке належало померлій. Між ними виник спір. В установлений законом строк він не подав заяви в Державну нотаріальну контору про прийняття спадщини, так як після похорону матері хворів, тривалий час лікувалися його син та дружина, довелося витратити кошти на лікування. В даний час, щоб провести належне оформлення спадщини необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а тому звертається до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив суд надати додатковий термін в три місяці для прийняття спадщини, так як вважає, що шестимісячний строк пропустив по поважній причині. Відповідач [PERSON] позов не визнав, мотивуючи тим, що позивач знав про смерть [PERSON], приїздив на похорон, сам запропонував йому оформити спадкове майно на своє ім»я з огляду на віддаленість у місті проживання, відсутність коштів, щоб потім його продати і поділити кошти, вказує, що про заповіт не було відомо нікому, він був виявлений випадково позивачем, а йому особисто стало відомо про його існування лише при отриманні документів із суду. Адвокат відповідача [PERSON] просив суд, відмовити у задоволенні позову, з тих підстав, що між сторонами була домовленість про поділ спадщини, і позивач добре знав про своє право на звернення до нотаріальної контори, а тому поважних причин пропуску, як таких не має, але не використав своє право вчасно по причині виникнення спору між сторонами, щодо понесених затрат на переоформлення спадщини та випадкового виявлення у речах померлої заповіту на своє ім»я. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог та при відсутності зустрічних вимог відповідача, вислухавши позивача, відповідача, адвоката, свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили ті обставини, що [PERSON] брав участь у похоронах матері, знав про її смерть, просив [PERSON] оформити спадщину на своє прізвище і в подальшому поділити кошти від продажі спадкового майна та неодноразово, а саме весною та осінню 2010 року приїжджав до батьківської садиби і мав розмови із останнім про поділ майна, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вважає, що позов достатньо не обґрунтований та не підлягає до задоволення в силу слідуючого. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець мав би у шестимісячний строк після смерті своєї матері, [PERSON], звернутися до Городищенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак позивач пояснив, що не зміг цього зробити, по причині хвороби і тривалого часу лікування його рідних та через це був позбавлений можливості вчасно скористатися своїм правом спадкоємця. Наразі має намір належним чином оформити спадщину, а саме оформити право власності на житловий будинок садибного типу та земельний сертифікат, який належав [PERSON] Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суду необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З огляду на те, що позивач не заперечив тих обставин: що знав про день смерті [PERSON], знав про відкриття спадщини та спадкове майно; не заперечив домовленості між ним та [PERSON] про оформлення спадщини на ім»я останнього та подальший продаж майна; підтвердив, що протягом шести місяців і до часу звернення до суду неодноразово вів розмови із відповідачем щодо поділу спадщини; обґрунтував причину пропуску шестимісячного строку до нотаріальної контори лише перебуванням на амбулаторному лікуванні у зв»язку з хворобою в період з 15 червня по 25 червня 2010 року, що підтвердив довідкою від 25.06.2010 року Чернігівської міської лікарні №4 та перебуванням на лікуванні його сина [PERSON] та дружини [PERSON]; пояснив, що 5 вересня 2010 року та 23 жовтня 2010 року приїжджав у с.Вільшана Городищенського району і мав можливість звернутися про поновлення строку до суду, але розраховував на встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини в подальшому; не заперечив спору між ним та відповідачем, який став підставою для звернення до суду; повідомив суд, що не має підстав говорити про перебування його у безпорадному стані чи знаходженні у тривалому відрядженні, за кордоном , тощо на протязі часу якого не звертався до суду, - то суд , приходить до обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed