Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 88 по вул. Милославській, 37 в м. Києві, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач її колишній чоловік. Вона являється власником спірної квартири, згідно договору дарування квартири від 22.12.2004 року. У травні 2005 року за її згодою відповідач був зареєстрований в квартирі. З жовтня 2009 року відповідач не проживає в спірній квартирі, оскільки їх сімейне життя не склалося, шлюб між ними було розірвано 08.12.2009 року, квартирою він не цікавиться, не сплачує квартплату та комунальні послуги, ніяких його речей в квартирі немає. Де фактично проживає відповідач їй невідомо, він в добровільному порядку залишив квартиру. Протягом всього часу не проживання відповідача у спірній квартирі вона змушена за свій рахунок сплачувати комунальні послуги та нести витрати по утриманню квартири, що нараховуються на нього. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просила визнати останнього таким, що втратив право користування спірною квартирою № 88 по вул. Милославській, 37 в м. Києві. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою № 88 по вул. Милославській, 37 в м. Києві, оскільки він не мешкає в спірній квартирі з жовтня 2009 року. Відповідач не з»явився в судове засідання, був судом належно повідомлений про день та час розгляду справи за останнім відомим місцем проживання. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Представник третьої особи по справі - Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві в судове засідання не з»явився, надавши суду письмову заяву в якій просить розглядати справу без його участі. Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS], на підставі договору дарування квартири від 22.12.2004 року належить позивачу по справі [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 08.12.2009 року (а.с. 7). На даний час в квартирі зареєстровано 3 особи позивач, відповідач та її донька (а.с.8). Відповідач був зареєстрований в спірній квартирі зі згоди позивача у 1994 році. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад рік, як що інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач з жовтня 2009 року в спірній квартирі [ADDRESS] не проживає. Дана обставина підтверджується, крім пояснень позивачки, свідка [PERSON], зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: -актами ЖБК «ОКТАВА 5» (а.с. 9-10) про те, що відповідач за адресою реєстрації не проживає з жовтня 2009 року, актом ЖБК «ОКТАВА-5» про те, що повістка в судове засідання йому не вручена по причині його не проживання в спірній квартирі (а.с. 23). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, протягом тривалого часу не ставив питання про вселення до спірної квартири, що свідчить про те, що спірним житловим приміщенням він протягом тривалого часу не цікавиться. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved