Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-26 00:00:00

Позивачка звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області із позовом до ТОВ «Новоселівське» про стягнення майнового паю, мотивуючи заявлені вимоги тим, що позивач являлася членом ТП «Мирне» с. Новоселівка, Великомихайлівського району, Одеської області. Зазначене підприємство було реорганізоване у товариство з обмеженою відповідальністю «Новоселівське», до якого як правонаступника перейшли усі права та обов'язки реформованого ТП «Мирне». За час роботи у ТП «Мирне» позивачу був нарахований майновий пай в сумі 5720 гривен, що підтверджується доданою до заяви копією договору оренди майна. У зв'язку з реформуванням ТП «Мирне» позивач вийшла із його складу, однак належний пай при виході не отримала і його було передано до ТОВ «Новоселівське». Для забезпечення індивідуального господарювання позивач звернулася до відповідача із заявою про виділення належного паю натурою або грішми. З того часу пройшло чи мало часу, однак відповідач відказав позивачу у виділенні майнового паю натурою і грішми. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив суд стягнути з ТОВ «Новоселівське» майновий пай в розмірі 5720 грн.. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити позивачу у його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши позивача, представника відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню по слідуючи мотивам. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позиція позивача ґрунтується на припущеннях, які не підкріплюються жодним доказом, а згідно зі змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи було виявлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Новоселівське» не має ніякого відношення до реорганізації ТП «Мирне» і не є його правонаступником, як того зазначає позивач. Також позивач не надала доказ того, що між нею та ТП «Мирне» був підписаний договір оренди майна. Навіть якщо б такий договір був наданий, то він мав би відношення до правонаступника ТП «Мирне», яким, як вбачається, не є ТОВ «Новоселівське». Замість цього позивач до позовної заяви додала копію договору оренди майна від 19.12.2003р., згідно якого ТОВ «Новоселівське», як орендар, приймає в оренду пай позивача вартістю 5720 гривень. Заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що даний договір був підписаний [PERSON], який не був посадовою особою ТОВ «Новоселівське» та не мав повноважень на підписання будь-який фінансово-господарських документів від імені підприємства. Позивач проти цього не заперечувала, їй відомо, що цей договір був підписаний саме цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач у позовній заяві посилається на норми Закону України «Про власність», що є неприпустимим. Цей закон втратив чинність ще у 2007 році на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України» № 997-У від 27.04.2007р., тому його норми застосовуватися не можуть. Представник відповідача надав докази того, що на зборах уповноважених пайовиків було прийнято рішення про продаж об'єктів, які складають паї пайовиків і які перелічені у виписці з протоколу зборів уповноважених пайовиків ТОВ «Новоселівське». Продаж був вчинений на загальну суму 300 148 (триста тисяч сто сорок вісім) гривень 00 копійок. Отримані кошти від продажу майна розподілились згідно кількості майнового паю між усіма пайовиками і видавалися пайовикам по відомості в приміщенні ТОВ «Новоселівське». Як вбачається з копії відомостей, які знаходяться у матеріалах справи, позивач отримала належний їй пай грішми, про що вона розписалася у відомості. Таким чином ТОВ «Новоселівське» виплатило позивачу належний їй пай грішми. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed