Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

2 грудня 2010 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача, вказавши в його обґрунтування, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з частини двокімнатної квартири [ADDRESS] , належної померлій на праві спільної сумісної власності зі [PERSON] без виділення часток. За відсутності заповіту та спадкоємців першої черги за законом [PERSON] позивачка є єдиною спадкоємицею померлої другої черги за законом. Проте свідоцтво про народження померлої не збереглося, у зв`язку з чим факт родинних відносин підлягає встановленню в судовому порядку, про що позивачка і просила суд у позові. Крім того, в позові [PERSON] ставиться питання встановлення судом факту прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, доглядаючи на час відкриття спадщини за спірною квартирою, сплачуючи за неї квартплату та комунальні послуги, несучи витрати на поховання сестри, взявши на пам`ять про неї деякі її особисті речі, що підтверджується письмовими, речовими доказами, а також можуть підтвердити свідки. На підставі викладеного, а також у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва пор право на спадщину за законом після смерті [PERSON] позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на Уі частину спірної квартири, належну [PERSON] . Одночасно позивачка зазначила в позові, що з червня 1999 р. вона стала мешкати в спірній квартирі однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу зі [PERSON] , що також підтверджується Актом від 15.11.2010 р., та можуть підтвердити свідки. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на другу половину спірної квартири [ADDRESS] , а тому за відсутності спадкоємців [PERSON] першої- третьої черг за законом [PERSON] також є єдиною спадкоємицею померлого за законом у четверту чергу спадкування. І хоча в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] вона також не зверталася до державної нотаріальної контори з відповідною заявою, проте фактично мешкала разом з померлим на момент його смерті у спірній квартирі за місцем відкриття спадщини, а тому прийняла спадщину як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не заявив про відмову від неї. Через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] позивачка просила суд встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] з 1999 р. по 2007 р., тобто понад п`ять років, що засвідчує прийняття нею спадщини та визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді 14 частини спірної квартири. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Ямковий В.І. підтримали позов з підстав зазначених вище, пояснивши суду додатково, що позивачка мешкала фактично за одною адресою зі спадкодавцем [PERSON] вела з ним спільне господарство, мала спільний побут, продовжує мешкати у спірній квартирі, а тому фактично прийняла спадщину, надали суду для огляду наручного годинника [PERSON] , посвідчення до медалей, пропуск ветерана праці, пенсійне посвідчення та посвідчення учасника Великої вітчизняної війни, квитанції про сплату комунальних послуг в спірній квартирі. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково в частині встановлення факту родинних, в іншій частині проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на відсутність достатніх доказів прийняття позивачкою спадщини після смерті [PERSON] та проживання позивачки однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , а також зважаючи на відсутність відмови виконкому у оформленні права власності позивачки на спірну квартиру, у зв`язку з чим, на її думку, відсутній предмет спору з цього приводу. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила суду, що мешкає по сусідству зі [PERSON] та [PERSON] з 1975 року. Як їй відомо померла доводилась позивачці рідною сестрою. [PERSON] з 1995 р. доглядала за сестрою та її співмешканцем [PERSON] , а після смерті сестри та свого чоловіка, ставши вдовою, з червня 1999 р. по день смерті [PERSON] в жовтні 2007 р. стала проживати з ним однією сім`єю як чоловік та дружина. За життя [PERSON] та [PERSON] разом вели домашнє господарство, мали спільний побут, разом харчувалися тощо. Свідок [PERSON] суду пояснила що знає [PERSON] та [PERSON] з 1961 року. Вказані особи доводяться одна одній сестрами. Крім них, в сім`ї було ще дві сестри - старша [PERSON] та менша [PERSON] , які на сьогодні померли та з якими свідок раніше теж спілкувалася. Інших родичів у померлих [PERSON] та [PERSON] не було. Свідку відомо, що після смерті свого чоловіка [PERSON] - [PERSON] стала постійно мешкати однією сім`єю зі [PERSON] по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , яка доводиться позивачці та померлій племінницею та є донькою нині померлої старшої сестри позивачки [PERSON] , також підтвердила той факт, що [PERSON] та [PERSON] доводяться одна одній рідними сестрами та після смерті [PERSON] позивачка фактично прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, а з 1999 року стала мешкати в спірній квартирі зі [PERSON] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Вислухавши сторони, допитавши свідків, проаналізувавши письмові матеріали справи, суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що копією актового запису про смерть (а.с. 23). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини двокімнатної квартири [ADDRESS] , жилою площею 29,3 кв.м, загальною площею 43,8 кв.м, яка належала померлій на праві спільної сумісної власності зі [PERSON] без виділення часток на підставі свідоцтва про право власності на житло № Дз-739 від 22.08.1997 р., виданого згідно з розпорядженням Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради за № Дз-414 від 03.07.1997 р. та зареєстрованого в КП ДОР «Криворізьке БТІ» за № 130п-252-252 (а.с.6), що підтверджується також витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №28284589 від 08.12.2010 р. (а.с.31). Факт відсутності заповіту [PERSON] , заведення спадкової справи та інших спадкоємців, крім позивачки, які б заявили про свої права на спадщину, вбачається з відповідних витягів зі спадкового реєстру (а.с. 16). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. 1861/02-31 від 26.11.2010 р. (а.с. 10) державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. Степурі Н.С., було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири у [ADDRESS] що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини та тим, що не підтверджуються родинні відносини між померлою та спадкоємицею. При цьому суд вважає за можливе встановити в судовому порядку факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , яка доводиться позивачці рідною сестрою, на підставі наступного. Згідно з п.1 ч.І ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається зі свідоцтва про народження та свідоцтва про укладання шлюбу позивачки (а.с. 9) [PERSON] з народження мала спільне прізвище та по-батькові з померлою [PERSON] . Крім того, факт родинних відносин між сестрами в судовому засіданні підтвердили свідки. Вказані докази суд вважає достатніми для висновку про існування родинних відносин між позивачкою та [PERSON] та встановлення цього факту судом. Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, до спірних правовідносин щодо спадкування після смерті [PERSON] застосуванню підлягають норми ЦК УРСР 1963 р., чинного на момент відкриття та прийняття спадщини спадщини. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР 1963 р. при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Отже, [PERSON] як рідна сестра спадкодавця [PERSON] належить до другої черги спадкоємців за законом, що підлягає закликанню до спадкування. Проте згідно з п. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Як вбачається з обставин справи та підтверджується дослідженими судом доказами, на час відкриття спадщини позивачка доглядала за спірною квартирою, сплачувала за неї квартплату та комунальні послуги, несла витрати на поховання сестри, взяла на пам`ять про сестру її особисті речі,а саме наручного годинника, медалі, особисті та сімейні фото, які перебувають у [PERSON] до цього часу та були оглянуті судом. Крім того, факт прийняття позивачкою спадщини підтверджується також оглянутими судом квитанціями про сплату комунальних послуг, Актом від 15.11.2010 р. (а.с.11), а також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, мешканці сусідніх квартир та родичі й знайомі померлої та позивачки. Отже, незважаючи на те, що після смерті [PERSON] [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не зверталася до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 р. прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1А частину спірної квартири після смерті [PERSON] , належну померлій на праві власності. При цьому визначаючи частку померлої в спірній квартирі суд виходить з того, відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, частки [PERSON] , та [PERSON] як співвласників в спірній квартирі є рівними і становлять по Уі частині, а відповідна частка померлої [PERSON] , яка підлягає спадкуванню становить Уг частину квартири. Також судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с. 24). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому Уг частину квартири [ADDRESS] , жилою площею 29,3 кв.м, загальною площею 43,8 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № Дз - 739 від 22.08.1997р., виданим згідно з розпорядженням УЖКГ виконкому Криворізької міської ради за №Дз - 414 від 03.07.1997 р. (а.с.6), що підтверджується також витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №28284589 від 08.12.2010 р. (а.с.31). Факт відсутності складеного [PERSON] заповіту та спадкоємців першої- третьої черг за законом, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] вбачається з витягу зі спадкового реєстру (а.с. 15). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. 1862/02-31 від 26.11.2010 р. (а.с 10) державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. Степурі Н.С. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири у [ADDRESS] , що належала [PERSON] , у зв`язку з тим, що позивачка пропустила строк прийняття спадщини та не підтверджуються родинні відносини між померлим та спадкоємицею. Проте як вбачається з наданих позивачкою та досліджених судом доказів [PERSON] після смерті сестри та свого чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 8), з червня 1999 р. по день смерті [PERSON] [INFO] , тобто понад п`ять років, проживала однією сім`єю з померлим [PERSON] як як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, що також підтверджується Актом від 15.11.2010 р. та показаннями допитаних судом свідків, а тому вказаний факт підлягає встановленню судом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України в четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В силу вимог ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї вважається таким, що прийняв спадщину, Отже вважається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . За таких обставин позивачка належить до четвертої черги спадкування, яка підлягає закликанню до спадкування, та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, а тому вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно, що лишилося після смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на спірне спадкове майно. На підставі викладеного і

Outcome: approved