Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на те, що 10.01.2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № КФ 6-08/Б, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 6\~900 грн. на споживчі потреби, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 24% річних та з терміном повернення кредиту не пізніше 07.01.2011 р. Відповідач [PERSON] не виконує умови укладеного кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту, у звязку з чим станом на 14.10.2010 р. у неї виникла заборгованість у розмірі 4\~407 грн. 76 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3\~802 грн. 09 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 605 грн. 67 коп., пені у розмірі 949 грн. 26 коп. Посилаючись на зазначені обставини просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5\~357 грн. 02 коп. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позові, просить позов задовольнити у повному обсязі Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 10.01.2008 р. між позивачем і відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № КФ 6-08/Б, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 6\~900 грн. на споживчі потреби з терміном повернення кредиту не пізніше 07.01.2011 р. Відповідно до п. 1.4 вищезазначеного кредитного договору за користування кредитом встановлюється плата в розмірі 24% річних. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Чинне законодавство України передбачає, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у вигляді пені, якою у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною третьою ст. 549 ЦК України встановлюється, що пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, в установлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. У разі порушення зобов`язання боржник повинен відшкодувати збитки, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем [PERSON] 10.01.2008 р. був укладений кредитний договір № КФ 6-08/Б. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання за кредитним договором № КФ 6-08/Б від 10.01.2008 р. у встановлений строк. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором № КФ 6-08/Б від 10.01.2008 р., укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору щодо строків погашення кредиту, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором становить 5\~357 грн. 02 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3\~802 грн. 09 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 605 грн. 67 коп., пені у розмірі 949 грн. 26 коп. Аналізуючи у сукупності надані по справі докази, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 5\~357 грн. 02 коп., відповідно до наданого позивачем розрахунку, який суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача судові витрати, сплачені ним при предявленні позову пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує суттєві умови щодо додержання порядку та строків погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved