Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Червонознамянської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, так як 28 листопада 2009року померла мати позивача [PERSON]. Зазначаючи, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,84 га, розташованої на території Червонознамянської сільської ради Іванівського району Одеської області, в межах згідно з планом, зображеним у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД № 046362, виданим на ім'я [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією та [PERSON] районним відділом земельних ресурсів 10 грудня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 030452000431, кадастровий номер земельної ділянки: 5121884200:01:001:0597. Все своє майно [PERSON] заповідала [PERSON], що підтверджується заповітом. До державного нотаріуса позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, але нотаріус рекомендував позивачу звернутися до суду. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видано у зв'язку із тим, що позивач має відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про нотаріат» та п.12 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004р. предявити правовстановлюючій документ на земельну частку (пай), а саме - сертифікат на право на земельну частку (пай). На час складання заповіту [PERSON] мала правовстановлюючій документ на земельну частку (пай ) - сертифікат на право на земельну частку (пай). Але тепер предявити вказаний документ, тобто сертифікат на право на земельну частку (пай), неможливо з обєктивних обставин, передбачених законом: згідно з п.6 Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" від 08.08.1995р. № 720/95 у разі виходу власника земельної частки (паю) з КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського АТ за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Отже, спадкодавець скористалася правом, наданим їй Указом Президента, і отримала 10 грудня 2004 року Державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто право на земельну частку (пай) було трансформовано у право власності на конкретну земельну ділянку з визначеними межами згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку земельну ділянку, що відповідає нормам Указу Президента від 08.08.1995р. №720/95. Все це дає підстави вважати, що дійсна воля заповідача, яка після укладення заповіту скористалася правом, наданим їй Указом Президента від 08.08.1995р. № 720/95 на відведення земельної частки(паю) в натурі та отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, була спрямована на перехід від [PERSON] до [PERSON] 1.1, у порядку спадкування не тільки права на частку (пай), але й у майбутньому і права власності на конкретну земельну ділянку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що він, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, має право на визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 28 листопада 2009 року його матері - [PERSON] на земельну ділянку площею 4,84 га, розташовану на території Червонознамянської сільської ради Іванівського району Одеської області, в межах згідно з планом, зображеним у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД № 046362, виданим на ім'я [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією та [PERSON] районним відділом земельних ресурсів 10 грудня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010452000431. Позивач до судового засідання надав письмову заяву в якій пояснив, що позов підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача позов визнав в повному обсязі, та просив справу розглядати без їх участі, про що свідчить письмова заява. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 28 листопада 2009року померла мати позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,84 га, розташованої на території Червонознамянської сільської ради Іванівського району Одеської області, в межах згідно з планом, зображеним у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД № 046362, виданим на ім'я [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією та [PERSON] районним відділом земельних ресурсів 10 грудня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 030452000431, кадастровий номер земельної ділянки: 5121884200:01:001:0597. Все своє майно [PERSON] заповідала [PERSON], що підтверджується заповітом. До державного нотаріуса позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, але нотаріус рекомендував позивачу звернутися до суду. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видано у зв'язку із тим, що позивач має відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про нотаріат» та п.12 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004р. предявити правовстановлюючій документ на земельну частку (пай), а саме - сертифікат на право на земельну частку (пай). На час складання заповіту [PERSON] мала правовстановлюючій документ на земельну частку (пай ) - сертифікат на право на земельну частку (пай). Приймаючи до уваги , що на теперішній час вказаний документ, тобто сертифікат на право на земельну частку (пай), позивач не може предявити з обєктивних обставин, передбачених законом: згідно з п.6 Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" від 08.08.1995р. № 720/95 у разі виходу власника земельної частки (паю) з КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського АТ за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Отже, спадкодавець скористалася правом, наданим їй Указом Президента, і отримала 10 грудня 2004 року Державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто право на земельну частку (пай) було трансформовано у право власності на конкретну земельну ділянку з визначеними межами згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку земельну ділянку, що відповідає нормам Указу Президента від 08.08.1995р. №720/95. Все це дає підстави вважати, що дійсна воля заповідача, яка після укладення заповіту скористалася правом, наданим їй Указом Президента від 08.08.1995р. № 720/95 на відведення земельної частки(паю) в натурі та отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, була спрямована на перехід від [PERSON] до [PERSON] 1.1, у порядку спадкування не тільки права на частку (пай), але й у майбутньому і права власності на конкретну земельну ділянку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що він, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, має право на визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 28 листопада 2009 року матері - [PERSON] на земельну ділянку площею 4,84 га, розташовану на території Червонознамянської сільської ради Іванівського району Одеської області, в межах згідно з планом, зображеним у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД № 046362, виданим на ім'я [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією та [PERSON] районним відділом земельних ресурсів 10 грудня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010452000431. Судом досліджено документи, які свідчать про те, що померла [PERSON] володіла земельної ділянки площею 4,84 га, розташованої на території Червонознамянської сільської ради Іванівського району Одеської області підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД №046362; актом передачі та перенесення в натуру меж земельної ділянки, виданий Червонознам'янською сільською радою Іванівського району Одеської області, від 22.12.2003 року; довідкою про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, виданою відділом Держкомзему у [PERSON] районі Одеської області, від 06.07.2010 року №9-9- 04/1384. Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Таким чином, із наданих та досліджених судом у судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] дійсно володіла земельною ділянкою площею 4,84 га, розташованою на території Червонознамянської сільської ради Іванівського району Одеської області, в межах згідно з планом, зображеним у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД № 046362. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе цивільний позов [PERSON] до Червонознамянської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Outcome: approved