Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до Прилуцького міськрайонного суду із вказаним позовом мотивуючи тим, що постановою держвиконавця відділу ДВС від 21.06.2010р. було описано та накладено арешт на житловий будинок № 3-а, що по вул. Нова в с. Єгорівка Прилуцького району. Такі дії держвиконавця позивач вважає незаконними, оскільки 1/5 частина даного будинку з господарсько-побутовими спорудами належить їй на праві власності на підставі рішення апеляційного суду Чернігівської області від 12.01.2009р. Незважаючи на набуття права власності на частину житла, позивач не зареєструвала його за собою в органах Прилуцького МБТІ, оскільки оскаржила рішення апеляційного суду до Верховного Суду України, але касаційна скарга ще не розглянута. Також позивач вказує, що не має боргових зобовязань перед відповідачем [PERSON] та іншими фізичними чи юридичними особами, а тому позбавлення її майна в рахунок погашення грошових зобовязань за третіх осіб є протиправним позбавленням права власності, що забороняється законом. Для відновлення свого порушено права позивач і звернулася до суду про виключення з опису та звільнення з-під арешту 1/5 частини житлового будинку № 3-а, що по вул. Нова в с. Єгорівка Прилуцького району. Позивач зі своїм представником у суді повністю підтримали позовні вимоги посилаючись на обставини, викладені у позові, просять такий задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечує та вказує, що розрахується із боргом перед стягувачкою [PERSON] Відповідач [PERSON] в суді заперечує проти позову та вважає, що знімати арешт зі спірного будинку можливо лише тоді, коли боржник [PERSON] віддасть їй борг. Держвиконавець [PERSON] у судовому засіданні також заперечує проти позову, оскільки арешт нею був накладений правомірно згідно інформаційної довідки МБТІ по якій боржник [PERSON] є одноособовим власником всього спірного будинку. Також їй не було відомо про належність 1/5 частини будинку позивачці, у той же час, оскільки право власності за [PERSON] не зареєстровано в БТІ, тому таке право у неї не виникло. Вислухавши пояснення сторін їх представників, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови від 21.06.2010р., винесеної державним виконавцем відділу ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції [PERSON] по виконавчому листу № 2-75 від 23.02.2010р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 13141,50 грн. боргу, описано та накладено арешт на житловий будинок № 3 (у дійсності сторонами підтверджено, що на 3-а), що по вул. Нова в с. Єгорівка Прилуцького району Чернігівської області (а.с. 34-36). Проте суд вважає, що така постанова винесена без врахування положень чинного законодавства. Так, дійсно згідно копії інформаційної довідки КП „Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації № 933/36 від 04.08.2008р. за [PERSON] (відповідачем) зареєстровано одноособове право власності на будинок № 3-а, що по вул. Нова в с. Єгорівна Прилуцького району на підставі свідоцтва про право власності від 16.11.1992р. (а.с. 33). Як було зясовано в суді така інформація і стала підставою для держвиконавця щодо винесення оскаржуваної постанови про опис та арешт всього спірного будинку, який належав боржнику [PERSON] Проте рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2009 року змінено рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.06.2008р. та визнано права власності за [PERSON] на 1/5 частину, а за [PERSON] на 4/5 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в с. Єгорівна по вул. Нова № 3-а Прилуцького району Чернігівської області як майно, що набуте подружжям під час спільного проживання в період шлюбу. Рішення апеляційного суду набрало законної сили та є чинним (а.с. 6-9). Так дійсно згідно вимог ст.11, 55, 57 Закону України „Про виконавче провадження держвиконавець має право описувати, накладати арешт на майно боржника. Тобто, на те майно, власником якого є боржник. Проте в судовому засіданні беззаперечно було встановлено, що 1/5 частина будинку № 3-а, що по вул. Нова в с.Єгорівка, Прилуцького району Чернігівської області, на який накладено арешт, належить позивачці [PERSON] Стаття 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України передбачають, що право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У суді не було встановлено, що позивачка [PERSON] має якісь боргові зобовязання перед відповідачкою [PERSON] чи іншими фізичними або юридичними особами, перед третіми особами. Посилання держвиконавця на можливе виникнення права власності у позивачки [PERSON] лише після державної реєстрації частини будинку за собою є безпідставним, оскільки це стосується при набутті права власності на новостворене майно та обєкти незавершеного будівництва. У даному ж випадку право власності позивачки на частину нерухомості набуте на підставі судового рішення. За таких обставин, коли оскаржуваною постановою державного виконавця порушується право власності [PERSON] на володіння та розпорядження 1/5 частини будинку № 3-а, що по вул. Нова в с.Єгорівка, Прилуцького району Чернігівської області, тому така постанова підлягає зміні в частині виключення з опису та звільнення з-під арешту частини такого житлового приміщення.

Outcome: approved