Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

В квітні 2010 року [PERSON] звернулась в суд з позовом а в липні та листопаді 2010 року уточнила позовні вимоги до [PERSON] та Рівненської міської ради, третя особа Управління Держкомзему в місті Рівному про усунення перешкод в приватизації земельної ділянки [ADDRESS] шляхом визначення порядку користування земельною ділянкою. В позовній заяві зазначала, що вона є власником квартири №2 житлового будинку №20 по вулиці Винниченка в місті Рівне на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу від 12.11. 1998 року за реєстровим номером 111033. Власниками іншої частини будинковолдодіння є громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно рішення Рівненської міської ради №145 від 03.06.1999 року для обслуговування частини будинку , господарських будівель і споруд їй було надано в постійне користування земельну ділянку площею 179 кв.м. Крім того, згідно договору на право тимчасового користування землею за № 10 від 27.01.2000 року укладеного між ним та Рівненською міською радою їй в тимчасове довгострокове користування на 5 років була виділена земельна ділянка площею 50 кв.м. Між власниками будинку склався певний порядок користування земельною ділянкою, межі зафіксовані на місцевості і давно не змінювались, всі мають схематичні плани та договори оренди земельних ділянок. У зв'язку із тим, що термін довгострокового користування земельною ділянкою по договору №10 від 27.01.2000 року закінчився, з метою виготовлення державного акту на землю, вона замовила , а проектна організація «Землебудрпроект» виготовила проектну документацію, де відповідачка [PERSON] відмовилась підписати протокол обстеження та погодження меж земельних ділянок і висуває ряд претензій, які є безпідставними, на які є спростування. Так вбиральня «Д» і сарай «Б» були документально закріплені за попередніми власниками квартири №2, що підтверджено в дозволі на добудову до будинку від 05.10.1993 року, а рішенням міської ради №145 від 03.06.1999 року земельна ділянка в повному обсязі була передана в постійне користування їй. Щодо землі перед вхідними дверима в сарай , то кожна капітальна постійна будівля по периметру повинна мати не менше 1 метра земельної ділянки для обслуговування господарських будівель та споруд, а в даному випадку і для можливості користування входом сараєм. Ширина земельної її ділянки №2 дійсно 03.06.1999 року складала 3 метри і межі з земельною ділянкою [PERSON] на місцевості закріплені металевими стовпами існуючої металевої огорожі. В 2000 році при встановленні збірно-розбірного гаража /на основі проекту та наказу департаменту архітектури №565 від 04.11.1998 року нотаріально посвідченою заявою [PERSON], власниця квартири [ADDRESS] дозволила блокування гаража до її господарської будівлі, а також при встановленні гаража використати 0,5 м. її земельної ділянки. Частина огорожі при блокуванні гаража була розібрана. Таким чином ширина її земельної ділянки №2 становить 3,57 метри. Стосовно прибудови, тої будувала попередня власниця [PERSON] і будівля була прийнята до експлуатації без зауважень та умов. Таким чином, майнові права відповідачки не притискаються і об'єктивних причин не погоджуватись із протоколом обстеження та погодження меж земельних ділянок у неї немає, поведінка відповідачки унеможливлює реалізацію її права на приватизацію земельної ділянки. Письмових заперечень відповідачами чи третьою особою суду не надано. Позивач [PERSON] повністю підтримала уточнені позовні вимоги в судовому засіданні. Дали пояснення по суті позовних вимог, додатково пояснила, що жодних змін межі земельної ділянки між нею та [PERSON] за період із 1998 року не було, огорожа залишається та ж сама, не виникало спорів в судах чи компетентних органах з приводу користування земельною ділянкою. Невідповідність в розмірах земельної ділянки орієнтовно на 30 метрів виникла за рахунок договору із [PERSON], та невідповідності обмірів земельної ділянки органом БТІ з допомогою рулетки та теперішніх обмірів більш точним геодезичним способом. Вважає доцільним розглянути справу без участі у встановленому порядку повідомлених про час і місце судового розгляду відповідачів, котрі повторно не з'явилися до суду, причину неявки суду не повідомили, на підставі наданих доказів із ухваленням заочного рішення. Просить з урахуванням наданих доказів задоволити позовні вимоги, як обгрунтовані і правомірні. Відповідачі [PERSON] та представник Рівненської міської ради в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи у встановленому порядку судовою повісткою, причину неявки суду не повідомили. Вважається за можливе за згодою позивача розглянути справу на підставі наявних доказів без участі відповідачів, з ухваленням заочного рішення відповідно ст..ст.224-228 ЦПК України. Представник третьої особи [PERSON] вважає позовні вимоги доведеними доказами, такими, що підлягають до задоволення, оскільки такі підтверджені правовстановлюючими та проектними документами, показами свідка в частині незмінності огорожі на межі фактичного користування, не оспорені відповідачем, протокол погодження меж підписаний всіма співвласниками і сусідами окрім відповідачки [PERSON]. Оцінюючи пояснення, досліджені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав. Відповідно положень ст..88 ЗК України, володіння, користування, та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором , у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Встановлено, на підставі наданих правовстановлюючих документів, зокрема договору міни ААН№ 034730, посвідченого приватним нотаріусром Рівненського міського та районного нотаріального округу [PERSON].І. 12.11.1998 року за р.№11033, що позивач [PERSON] є власником квартири №2 будинковолодіння № 20 по вулиці Винниченка в місті Рівному. Між співвласниками будинку [PERSON], квартира №2, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із 1991 року склався певний порядок користування земельною ділянкою, погоджений за їх підписами на схематичному плані посвідченому РОБТІ, межі зафіксовані на місцевості і давно не змінювались, всі мають схематичні плани та договори оренди земельних ділянок. У відповідності положень ст. 120 ЗК України, у разі набуття права на жилий будинок, будівлю споруду , що перебувають у власності , користуванні іншої особи , припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю споруду, розміщені на земельній ділянці, переходить право власності на земельну ділянку або її частину , на якій вони розміщені без зміни цільового призначення. Згідно рішення Рівненської міської ради №145 від 03.06.1999 року для обслуговування частини будинку , господарських будівель і споруд [PERSON]М було надано в постійне користування земельну ділянку площею 179 кв.м. Крім того, згідно договору на право тимчасового користування землею за № 10 від 27.01.2000 року укладеного між ним та Рівненською міською радою позивачу в тимчасове довгострокове користування на 5 років була виділена земельна ділянка площею 50 кв.м. Згідно заяви нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за р. №437, [PERSON], власник квартири [ADDRESS], погодила використання 0,5 м. наданої їй земельної ділянки та закрити вікно господарської будівлі. Відповідно до положень ст. 198 ЗК України, кадастрова зйомка включає в себе в тому числі погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що по замовленню ПП «Зембудпроект» виготовляв проектну документацію та проводив геодезичні заміри земельної ділянки позивачки, складав протокол погодження меж. Обміри земельної ділянки проводились по огорожі, пропорційно власності на будинковолодіння, як це було визначено БТІ. Відповідачка не підписала протоколу погодження меж, оскільки не задоволена площею земельної ділянки, хоча у відповідачки площа земельної ділянки фактично по теперішніх замірах більше документально зафіксованої. Вважає це наслідками похибки при вимірюванні в 2000 році та в 2010 році, оскільки будь-яких інших змін в натурі на місцевості не зафіксовано. Згідно до положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінкою наданих позивачами досліджених в судовому засіданні доказів в сукупності, суд прийшов до висновку, про безпідставність і необґрунтованість перешкод з боку відповідача [PERSON] в приватизації земельної ділянки №2 по вул. Винниченка,20 м. Рівне площею 259 кв..м., відповідно до плану земельної ділянки, що пропонується для надання, та протоколу обстеження меж від 29 грудня 2007 року, такі не доведені належними допустимими доказами. Позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в приватизації земельної ділянки [ADDRESS] шляхом визначення порядку користування земельною ділянкою доведені належними, допустимими доказами відповідно до ст.ст.57-60 ЦПК України, судом встановлені передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.88,120,198,152,158 ЗК України,

Outcome: approved