Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-04 00:00:00

Позивачка-відповідачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Відповідач-позивач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя із відступленням від засади рівності часток. Ухвалою суду від 13 вересня 2010 року позови об»єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник позивачки-відповідачки позов [PERSON] підтримала, зустрічний - визнала частково та суду пояснила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.06.2003 року. Дітей від шлюбу немає. Рішенням Рівненського міського суду за позовом [PERSON] шлюб між сторонами, було розірвано. З січня 2010 року сторони разом не проживають. Визнала, що частина зазначеного в зустрічному позові [PERSON] майна, а саме: телевізор «ЗНАКР» вартістю 567 грн., пральна машина «WIRPOOL» вартістю 250 грн., відеомагнітофон «SНАRР» вартістю 385 грн., ікони в кількості 2-х шт. загальною вартістю 150 грн., подушки в кількості 4-х шт. загальною вартістю 100 грн., рамки та скло до картин в кількості 25 шт. загальною вартістю 250 грн., є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та підлягають поділу. Інше майно, зазначене в зустрічному позові не придбавалось подружжям [PERSON] , не є їх спільною сумісною власністю та не підлягає поділу. Визнала, що вартість газового водонагрівача (колонки) становить 769 грн. Просить розділити спільне майно подружжя загальною вартістю 19953 грн., виділивши позивачці-відповідачці [PERSON]: принтер НР Deskjet вартістю 659 грн., DWD-плеєр ВВК 514 S вартістю 595 грн., мікрохвильову піч « Аlesi» вартістю 299 грн., вентилятор « Аlesi» вартістю 129 грн., хлібопіч «MOULINEХ» вартістю 880 грн., холодильник LG GR-389 SQF вартістю 2394 грн., телевізор «SНАRР» вартістю 567 грн., пральна машина «WIRPOOL» вартістю 250 грн., відеомагнітофон «SНАRР» вартістю 385 грн., ікони в кількості 2-х шт. загальною вартістю 150 грн., подушки в кількості 4-х шт. загальною вартістю 100 грн., рамки та скло до картин в кількості 25 шт. загальною вартістю 250 грн., телевізор «Samsung» вартістю 1389 грн., телефон «Русь-27» вартістю 160 грн., радіотелефон вартістю 200 грн., меблі-стінку (кухня) вартістю 1200 грн. поличку під телевізор вартістю 120 грн., поличку (ванна кімната) вартістю 80 грн., люстру вартістю 170 грн., а всього майна на загальну суму 9977 грн. Відповідачу виділити майно на загальну суму 9976 грн., а саме: телевізор автомобільний «Е1еnberg» вартістю 672 грн., дзеркало (ванна кімната) вартістю 80 грн., комп»ютер (системний блок) «Ргеstiqio 420» вартістю 2590 грн., монітор «LG» вартістю 1198 грн., принтер «НР 1018» вартістю 661 грн., портативну автомобільну навігаційну систему вартістю 700 грн., газовий водонагрівач (колонка) вартістю 769 грн., газову витяжку вартістю 400 грн., мийку вартістю 200 грн., змішувач (ванна кімната) вартістю 150 грн., змішувач (кухня) вартістю 150 грн., ванну вартістю 570 грн., плитку лицювальну (кухня) вартістю 640 грн., плитку лицювальну (ванна) вартістю 640 грн., лінолеум (коридор) вартістю 270 грн. Вважає, що наведені відповідачем-позивачем в зустрічному позові підстави для відхилення від засади рівності часток при поділі майна подружжя [PERSON], не обгрунтовані. Зазначає, що позивачка-відповідачка з січня 2010 року проживає в [INFO], намагалась за цей час неодноразово знятися з реєстрації в належній на праві власності [PERSON] квартирі, однак зробити цього не може, оскільки не має будинкової книги. [PERSON] не приховувала від відповідача-позивача наявність заборгованості по оплаті комунальних послуг в належній йому квартирі, а наявність такої заборгованості не може бути врахована судом при поділі спільного майна подружжя, оскільки ці правовідносини не регулюються СК України. Відповідач [PERSON]М та його представник підтримали зустрічний позов, не погодились із запропонованим позивачкою-відповідачкою варіантом розподілу спільного майна подружжя, посилаючись на те, що нею не включено все спільно нажите майно. Вважають, що борг за житлово-комунальні послуги в сумі 3228,16 грн., який виник за час спільного проживання сторін в належній [PERSON] на праві власності квартирі, є спільним майном подружжя та повинен враховуватись при поділі спільного майна та є підставою для відступлення від засади рівності часток подружжя. Просять розділити спільно нажите майно подружжя за запропонованим ними варіанті. Відповідач-позивач [PERSON] визнав, що частину спільних речей, які не включені в акт опису та арешту майна, продав без згоди позивачки-відповідачки після розірвання шлюбу, а гроші витратив на свої потреби. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір»ю [PERSON], її син з невісткою заробляли мало, невістка часто хворіла, вона допомагала їм матеріально, давала кошти на лікування, на погашення кредиту. Вона бачила в їх квартирі ковдру козячу, покривала, тюль, золоті прикраси в невістки, посуд, давала кошти для їх купівлі. Також вона позичала сину кошти в сумі 1000 грн. та 2300 грн., чи знала про цей борг невістка їй невідомо, кошти позичались у її відсутність. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює разом з матір»ю відповідача-позивача [PERSON]. Вдома в сторін не була жодного разу, бачила як [PERSON] брав у своєї матері на роботі кошти, ці кошти не позичались, а давались матір»ю для сина. Вона дала в борг для [PERSON] в 2009 році 1000 грн., для чого саме він брав гроші, їй не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює разом з матір»ю [PERSON] протягом 18 років, бачила як він двічі на місяць постійно приходить до матері на роботу вона давала йому кошти, для чого їй не відомо. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.06.2003 року. Дітей від шлюбу немає. Рішенням Рівненського міського суду за позовом [PERSON] шлюб між сторонами було розірвано. З січня 2010 року сторони разом не проживають, [PERSON] проживає в [INFO], а [PERSON] - в квартирі [ADDRESS]. Стаття 60 ЦПК України встановлює обов»язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] та його представник визнали, що все майно, зазначене в позовній заяві [PERSON] є спільною власністю подружжя [PERSON] і підлягає поділу. Позивачка-відповідачка [PERSON] визнала, що частина майна, зазначена в зустрічному позові та описана в акті опису та арешту майна від 22.10.2010 року, є спільною власністю подружжя та підлягає поділу. Відтак, судом встановлено і сторонами не заперечується, що за час спільного проживання , подружжям [PERSON] було придбане майно на загальну суму 19953 грн., яке підлягає поділу, а саме: принтер НР Deskjet, DWD-плеєр ВВК 514 S, мікрохвильову піч « Аlеsі», вентилятор «Аlеsі», хлібопіч «МОULINЕХ», холодильник LG GR-389 SQF, телевізор «SНАRР», пральна машина «WIRPOOL», відеомагнітофон «SНАRР», ікони в кількості 2-х шт., подушки в кількості 4-х шт., рамки та скло до картин в кількості 25 шт., телевізор «8атзип§», телефон «Русь-27», радіотелефон, меблі-стінку (кухня), поличку під телевізор, поличку (ванна кімната), люстру, телевізор автомобільний «Elenberg», дзеркало (ванна кімната), комп»ютер (системний блок) «Ргеstiqiо [PERSON] 420», монітор «LG», принтер «НР 1018», портативну автомобільну навігаційну систему, газовий водонагрівач (колонка), газову витяжку, мийку, змішувач (ванна кімната), змішувач (кухня), ванну, плитку лицювальну (кухня), плитку лицювальну (ванна), лінолеум (коридор). В судовому засіданні сторони також дійшли згоди щодо вартості спірного майна, а тому суд не призначає експертизу для визначення вартості майна, що повністю узгоджується з роз»ясненнями, наданими в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Однак суд не погоджується із запропонованим позивачкою-відповідачкою [PERSON] варіантом поділу спільного майна подружжя, тому її позов підлягає до часткового задоволення. При вирішенні спору між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання. Стаття 60 СК України встановлює, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд вважає, що відповідач-позивач [PERSON] не довів суду належними доказами, що за час спільного проживання з позивачкою, що нею заперечується, ними було придбано майно, а саме: двоспальна козяча ковдра вартістю 300 грн., двоспальне покривало вартістю 350 грн., покривала на м»яку частину вартістю 200 грн., тюль на кухню вартістю 250 грн., тюль в кімнату вартістю150 грн., ковдра двоспальна (синтапон) вартістю 200 грн., ланцюжок золотий вагою 3 г вартістю 800 грн., хрестик золотий вагою 1,5 г вартістю 380 грн., каблучка срібна з позолотою вартістю 200 грн., посуд вартістю 150 грн., постільна білизна вартістю 350 грн., рамки та скло під картини в кількості 15 шт. вартістю по 10 грн. кожна, дошка гладильна вартістю 180 грн., два м»яких крісла вартістю 1400 грн., телефон мобільний «Нокіа» вартістю 150 грн., фотокартки з фотоальбомами вартістю 250 грн. Відтак, в цій частині позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого із подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї. . Суд не приймає до уваги твердження відповідача-позивача [PERSON], що наявна заборгованість по оплаті комунальних слуг за час спільного проживання сторін в належній йому на праві власності квартирі, в сумі 3228,16 грн. є спільним майном подружжя, оскільки це суперечить ст.61 СК України. Наявність такої заборгованості не є підставою і для відступлення від засади рівності часток при поділі спільного майна. Відповідач-позивач [PERSON] не довів суду, що позивачка-відповідачка [PERSON] відповідно до вимог ч.2 ст.70 СК України не дбала про матеріальне забезпечення сім»ї, приховала, знищила чи пошкодила спільне майно, витратила його на шкоду інтересам сім»ї. Відтак, підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя при поділі спільного майна, суд не вбачає. Суд також не приймає до уваги пояснення відповідача-позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та досліджені судом розписки від 07.08.2009 р. на суму 1000 грн., від 10.06.2009 р. на суму 2300 грн. , оскільки відповідачем - позивачем не було доведено, що ці кошти отримані по цим розпискам, були використані в інтересах їх сім»ї, що заперечується позивачкою-відповідачкою. В судовому засіданні з показів свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що позика бралась [PERSON] у відсутність його дружини. Жоден із свідків не підтвердив куди саме були використані ці кошти. Представник позивачки-відповідачки [PERSON] заперечує сам факт такої позики. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що між сторонами не укладався шлюбний договір і між ними немає домовленості щодо розміру часток при поділі спільного майна. Відтак, суд вважає, що частки сторін в спільному майні є рівними. Вирішуючи спір по суті та визначаючи варіант поділу спільного майна сторін, суд враховує, що частину спільно нажитого майна відповідачем-позивачем було відчужено без згоди та відома позивачки-відповідачки , а отримані кошти витрачені на його власні потреби, тому це майно підлягає виділу відповідачу-позивачу. В акті опису та арешту майна від 25.10.2010 року це майно також відсутнє, хоча" сторонами визнавалось, що воно було придбано в період шлюбу та знаходилось в квартирі відповідача-позивача. Пункт 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз»яснює, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім»ї, чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі майна. Окрім цього, суд враховує при поділі, що більша частина речей є вмонтованими в квартирі відповідача-позивача і таким чином, ці речі повинні бути передані йому. Суд вважає, що позивачці-позивачці [PERSON] необхідно виділити майно, яке є в наявності на час винесення даного рішення, а саме: принтер НР Deskjet, мікрохвильову піч « Аlеsі», вентилятор «Аlеsі», DWD-плеєр ВВК 514 S, холодильник LG GR-389 SQF, телефон «Русь-27», пральна машина «WIRPOOL», ікони в кількості 2-х шт., подушки в кількості 4-х шт., рамки та скло до картин в кількості 25 шт., телевізор «SНАRР». відеомагнітофон «SНАRР» , меблі-стінку (кухня), а всього майна на суму 7138 грн. Відповідачу-позивачу [PERSON] виділити майно: хлібопіч «МОULIЕХ», портативну автомобільну навігаційну систему, телевізор автомобільний «Еlenberg», газову витяжку, газовий водонагрівач (колонка), плитку лицювальну (кухня), плитку лицювальну (ванна), мийку, змішувач (ванна кімната), змішувач (кухня), ванну, лінолеум (коридор), люстру, поличку (ванна кімната), поличку під телевізор, дзеркало (ванна кімната), телевізор «Samsung», комп»ютер (системний блок) «Ргеstiqіо [PERSON] 420», монітор «LG», принтер «НР 1018», радіотелефон, а всього майна на загальну суму 12815 грн. Оскільки вартість ? частки кожного із подружжя в спільному майні становить по 9976 грн. 50 коп., то з врахуванням розподілу майна, відповідач-позивач повинен сплатити позивачці-відповідачці грошову компенсацію вартості її частки в сумі 2838 грн. 50 коп. Суд вважає такий варіант розподілу майна справедливим і таким, що буде відповідати інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved