Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-28 00:00:00

В середині грудня 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом до ВАТ КБ Надра і в судовому засіданні її представник підтримав письмовий текст позовної заяви про те, що 15 жовтня 2008 року між ВАТ КБ Надра та позивачкою було укладено кредитний договір №580/П/99/2008-840 та надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 272 878 (двісті сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят вісім) доларів США 15 центів в порядку і на умовах, визначених договором. Вважає, що даний правочин укладений в порушення чинного цивільного законодавства України, тому його слід визнати недійсними з підстав надання кредиту в іноземній валюті через відсутність у банку індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, що суперечить вимогам чинного законодавства України та порушує права позивачки. Просить визнати кредитний договір недійсним, з вищезазначених підстав. Представник позивачки в судове засідання зявився, позов підтримав повністю, просив його задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В своїй письмовій заяві просив справу слухати у його відсутність та підтримав письмовий текст наданих ним письмових заперечень, в яких він позов не визнає, вважає його безпідставним та необґрунтованим, таким, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що при укладенні договору, між банком та позивачкою було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, в т.ч. предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту та розміру відсотків, внаслідок чого при отриманні кредиту позивачка усвідомлювала та гарантувала, що для неї умови договору є зрозумілими, розумними та справедливими, а також відповідають її інтересам. До укладення кредитного договору позивачка була належним чином ознайомлена із умовами кредитування та сукупною вартістю кредиту, на що погодилась, про що свідчить її особистий підпис на кредитному договорі. Вважає необґрунтованим твердження про відсутність у банка права на валютні операції, за відсутності індивідуальної ліцензії, оскільки операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує такої ліцензії відповідно до чинного законодавства України. До того ж укладення кредитних договорів в іноземній валюті регулюють норми спеціального законодавства, а тому не має підстав застосовувати до кредитного договору в іноземній валюті загальні норми про зобовязання. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши і оцінивши в сукупності докази по справі, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для визнання кредитного договору недійсним. Встановлено, що 15 жовтня 2008 року між позивачкою [PERSON] та ВАТ КБ «Надра»був укладений кредитний договір №580/П/99/2008-840 на умовах повернення, строковості, платності та надані грошові кошти у сумі 272 878 (двісті сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят вісім) доларів США 15 центів в порядку і на умовах, визначених договором. За змістом п.1.1 вказаного кредитного договору Банк надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. При укладенні договорів, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов правочинів, в т.ч. щодо їх предмету, умов кредитування, ціни договорів та розміру відсотків, а також строку повернення кредитних коштів, підписавши вказані правочини. За змістом ст.ст. 526, 625, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа, зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.192 та ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»кошти це гроші у національній або іноземній валюти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена в п. в) ч.4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено. Згідно з п. 1.5. Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Згідно з ліцензією, виданою відкритому акціонерному товариству, комерційному банку «Надра»Національним банком України 23 серпня 2002 року за №21 (а.с.44) ВАТ КБ «Надра»має право здійснювати банківські операції, зокрема надавати кредити в іноземній валюті.

Outcome: dismissed