Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-04 00:00:00

В квітні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним. В позовній заяві зазначено, що 06 серпня 2002 р. позивачка [PERSON], інтереси якої на біржі представляла [PERSON] на підставі довіреності, придбала за 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. у продавця [PERSON] житловий будинок №89 (вісімдесят девять), що розташований за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Тимірязєва, зареєструвавши цей договір в той же день на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі, за реєстровим №493 (чотириста девяносто три). Умови договору сторонами повністю виконанні, договір зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації, і лише в січні 2011 р., позивачка дізналася, що вказаний договір потребує нотаріальної форми посвідчення. Посилаючись на вищевикладене, позивачка [PERSON] просила позов задовольнити, визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна - житлового будинку №89 (вісімдесят девять), що розташований за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ вулиця Тимірязєва, який укладено на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі 06 серпня 2002 р., між нею, як покупцем, та [PERSON], як продавцем. 05 травня 2011 р. протокольною ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на підстави звернення до суду, викладенні в позовній заяві та просила визнати вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно поданої до суду письмової заяви, позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність відповідача, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, 06 серпня 2002 р. позивачка [PERSON], інтереси якої представляла на біржі [PERSON], уклала письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна з [PERSON] За даним договором позивачка придбала у власність житловий будинок, який розташований за адресою: вулиця Тимірязєва №89 (вісімдесят девять) в місті Вознесенськ, Миколаївська область, що позначений на плані літ. А - 1, жилою площею 30.9 кв.м., з літньою кухнею - літ. Б -1, тамбуром - літ. 6-1, банею - літ. В-1, гаражем - літ. Г-1, сараєм - літ. Д-1, вбиральнею - літ. Е-1, душем - літ. Ж-1, сараєм-літ. 3-1, спорудою - літ. №1, огорожею - літ. №2-3, передавши в рахунок покупки продавцю грошову суму в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. Вищевказане нерухоме майно раніше належало продавцю на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 28 лютого 1987 р. Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за №437 (чотириста тридцять сім). Даний договір укладений на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі, яка з 16 травня 2005 р. припинила свою діяльність. Придбаний за вказаним договором житловий будинок, позивачка зареєструвала на праві власності в Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації 27 вересня 2002 р. за р. №6585. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між позивачкою [PERSON], як покупцем, та [PERSON], як продавцем, 06 серпня 2002 р. був укладений письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку №89 (вісімдесят девять) по вулиці Тимірязєва в місті Вознесенськ Миколаївської області, який зареєстрований Універсальною Товарно-Сировинною Біржею. Враховуючи, що права і обовязки сторін за вищевказаним договором купівлі - продажу нерухомого майна виникли до набрання чинності ЦК України, а суть позову складає недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, тому при вирішенні питання про визнання угоди дійсною, слід застосовувати правила кодексу, який діяв на момент укладення такого договору. Так, згідно ст.224 ЦК Української PCP (в редакції від 18 липня 1963 р.) за договором купівлі - продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплати за нього певну грошову суму. За правилами ст.47 ЦК України Української PCP від 18 липня 1963 p., нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. У відповідності зі ст.227 ЦК Української PCP від 18 липня 1963 р. договір купівлі - продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Проте, в порушення вимог ст.227 ЦК Української PCP від 18 липня 1963 p., що діяв на час укладення угоди, оформлення вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Разом з тим, згідно ч.2 ст.47 ЦК Української PCP від 18 липня 1963 p., якщо одна із сторін повністю виконала договір, а інша ухиляється від його оформлення нотаріально, то суд може визнати такий договір дійсним за заявою сторони, яка виконала договір. Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Ст.6 ЦК України (в редакції 1963 p.), ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу, а тому обраний позивачкою [PERSON] спосіб захисту цивільного права шляхом визнання угоди дійсною є вірним і може бути застосований судом, оскільки від цього залежить виникнення у неї права в подальшому розпорядитися вказаним нерухомим майном. Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким [PERSON] передав позивачці житловий будинок, а позивачка передала останньому визначену грошову суму, але в подальшому відповідач відмовився від нотаріального посвідчення вказаного договору, як того вимагає ст. 227 ЦК України 1963 року, суд приходить до висновку, що на підставі ст.47 ЦК Української PCP від 18 липня 1963 р. позовні вимоги позивачки в частині визнання угоди дійсною обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.88 ЦПК України судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи сплачено при подачі позову.

Outcome: approved