Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-08 00:00:00

Позивай з позові посилається на те, що він має понад 20 років підземного стажу, оскільки весь час працював на підприємствах вугільної промисловості - шахтах Відкритого акціонерного товариства Павлоградвугілля, 3 відповідачем перебував у трудових правовідносинах з 03.06.1983 року по 08.09.2009 року. Працював постійно на підземних посадах із повним робочим днем у шахті. Робота була цовязана з тяжкими та шкідливими умовами праці. Умови праці стали причиною професійного захворювання, а саме: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст., емфізема легень 1-2 ст. пиловий бронхіт 1-2 ст., ЛН 2 ст. При освідченні в МСЕК, згідно висновку від 08.09.2009 року, позивачу встановлено втрату працездатності у розмірі 30 % безстроково. Внаслідок отримання професійного захворювання йому було завдано великої; моральної шкоди, яка виражається у тому, що він втратив працездатність; перестав бути повноцінною людиною; він постійно відчуває фізичну біль; яка викликана професійним захворюванням; стан здоровя дуже незадовільний; він постійно відчуває біль у плечових суставах; він відчуває загальну слабкість, підвищену втомлюваність, він багато часу заходжується на стаціонарному лікуванні у лікарнях, що порушує його звиклий спосіб життя. Просить стягнути з відповідача на його користь страхової виплати у розмірі 6.000 грн. за спричинену моральну шкоду. \~ \~ \~ \~. В судове засідання позивач зявився та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що відсутня довідка МСЕК про наявність моральної шкоди ; лікування позивач проходить за рахунок коштів Фонду й позивачу виплачується щомісячні виплати, що покривають втрату його працездатності. При влаштуванні на роботу позивач був ознайомлений з умовами роботи тому повинен був передбачити наслідки профзахворювання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що позивач працював на шахті Благодатна Відкритого акціонерного товариства Павлоградвугілля заступником начальника дільниці з повним робочим днем у шахті в шкідливих умовах праці з 03.06.1983 року по 08.09.2008 року. За час роботи на шахті ВАТ „Павлоградвугілля він отримав професійні захворювання, яке виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, недосконалість технологічних процесів. Причиною професійного захворювання стало фізичне\~ перевантаження, вимушена робоча поза, пил, важка праця, несприятливий мікроклімат: робоча поза\~ вільна, переходи пішки становили більше 17 км за зміну. Пил гірничої маси. Не підпадав під дію шуму та вібрації. Природна освітленість в підземних виробках відсутня для освітлення робочих поверхонь використовуються індивідуальні світильники, при цьому найменший обєкт розрізнення більше 5 мм. Згідно первинного висновку МСЄК від 08.09.2009 року йому з 05.08.2009 року встановлено 30% втрати професійної працездатності безстроково. Суд вважає, що внаслідок втрати професійної працездатності у позивача наявна моральна позивача незадоволений; постійно відчуває біль у плечових суставах, у спині; позивач відчуває загальну слабкість, підвищену втомлюваність. У відповідності зі ст. ст. 21 пункт «е», 28 ч. З Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійне захворювання, які спричинили втрату працездатності» в обовязки відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді входить своєчасне та в повному обсязі відшкодування шкоди, спричиненої працівнику внаслідок ушкодження його здоровя, виплачуючи йому страхову виплату за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. В судовому засіданні наявність факту заподіяння моральної шкоди потерпілому встановлено судом. Заперечення відповідача, що не була проведена експертиза для встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди суд вважає неспроможними, так як вказана експертиза могла мати місце без звернення позивача до суду, якщо б позивач у позасудовому порядку звернувся б до відповідача, а в даному випадку позивач звернувся до суду за вирішенням виниклого спору й суд правомочний самостійно встановити факт заподіяння моральної шкоди потерпілому. Отже саме діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання повязані з ушкодженням здоровя, які є наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. У відповідності зі ст. 34 пункт 3 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», сума страхової виплати за моральну шкоду визначається судом. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної платні, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат. На підставі статті 237-1 КЗпП України, яка встановлює відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд і .враховує, що Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», зупинена дія норм, які передбачали відшкодування моральної шкоди потерпілому. А тому правові підстави для відшкодування заподіяної працівнику моральної шкоди з боку Фонду відсутні. Відповідно-до вимог п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову і практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Тому суд вважає, що необхідно визначити суму страхової виплати за моральну шкоду у сумі 3.000 грн. В іншій частині позову позивачу слід відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial