Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-04 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „Приватбанк 14 січня 2010 року звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення за кредитним договором. В обгрунтовання своїх позовних вимог позивач зазначив, що 15 серпня 2005 року між [PERSON] та банком було укладено кредитний договір № КТDОАК00101997, згідно якого [PERSON] 15 серпня 2005 року отримав кредит у розмірі 47536,87року гривень зі сплатою 14,04% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13 серпня 2012 року. В порушення вимог ст. 526, ст. 527 ЦК України відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 08 вересня 2009 року має заборгованість у розмірі 28017,69 гривень, з яких: -25803,32 гривень - заборгованість за кредитом; -1958,54 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом; -151,48 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; -104,35 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовьязання за договором кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем було укладено договір рухомого майна, згідно якого відповідач надав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль ЗАЗ-DAAWOO, модель Т131103ЗНГ, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: Y6DТ 1311050235849, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно договору застави у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобовязань за кредитним договором або за договором застави, заставодавець зобовязаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. ПАТ КБ «Приватбанк»просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № № КТDОАК00101997 від 15.08.2005 року в сумі 28017,69 гривень звернути стягнення на автомобіль ЗАЗ-DAAWOO, модель Т131103ЗНГ, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: Y6DТ 1311050235849, реєстраційний номер [NUMBER], шляхом продажу вказаного предмету застави; стягнути з відповідача судові витрати у сумі 1820 грн. Представник позивача [PERSON] до суду зявилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи його булу повідомлено належним чином, про що в справі є розписка. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 серпня 2005 року між [PERSON] та банком було укладено кредитний договір № КТDОАК00101997, згідно якого [PERSON] 15 серпня 2005 року отримав кредит у розмірі 47536,87року гривень зі сплатою 14,04% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13 серпня 2012 року (а.с.5-6). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем було укладено договір рухомого майна, згідно якого відповідач надав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль ЗАЗ-DAAWOO, модель Т131103ЗНГ, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: Y6DТ 1311050235849, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7-8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 08 вересня 2009 року мав прострочену заборгованість за кредитом 25803,32 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом -1958,54 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом -151,48 гривень, пеню за несвоєчасність виконання зобовьязання за договором кредиту 104,35 гривень (а.с.11-13). Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем [PERSON] не спростований. Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п. 2.3.9 кредитного договору при настанні подій, зазначених в п. 2.3.3, в тому числі порушенні позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених умовами цього договору, банк має право стягнути кредит до настання строків, передбачених п. 1.3 цього договору (13 серпня 2012 року), в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет застави, а також реалізувати свої вимоги, що випливають з цього договору за рахунок іншого майна позичальника, його гарантів та поручителів відповідно до діючого законодавства (а.с. 5-6). Тобто вимоги банку про дострокове повернення [PERSON], який прострочив виконання зобовязання, частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі. На час розгляду справи судом сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №КТDОАК00101997 від 15 серпня 2005 року, враховуючи право банку вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 28017,69 гривень, з яких: -25803,32 гривень - заборгованість за кредитом; -1958,54 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом; -151,48 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; -104,35 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовьязання за договором кредиту. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, заборгованість відповідача [PERSON] перед банком за кредитним договором №КТDОАК00101997 від 15 серпня 2005 року на час розгляду справи судом відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 28017,69 гривень. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Оскільки позичальник [PERSON] порушив свої зобовязання за кредитним договором щодо своєчасного згідно додатку № 1 погашення кредиту та процентів за користування кредитом, має прострочену заборгованість, позивач відповідно до п. 24 договору застави та вимог закону має право звернути стягнення на предмет застави. Відповідно до п. 9 договору застави вартість предмета застави складає 40500 грн. (а.с.7), тобто вона менша, ніж заборгованість за кредитним договором на час розгляду справи судом (196255.67 гривень), а тому позивач обґрунтовано ставить питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до частини 1 ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Враховуючи зазначене, вимоги позивача про передачу йому в заклад заставленого майна є такими, що ґрунтуються на законі. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993р. «Про державне мито», п. 5 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення»ЦПК України із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більш 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; із позовних заяв немайнового характеру - 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1700 гривень (а.с. 1). Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. № 1258 «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів»станом на час звернення позивача до суду 14 січня 2011 року із справ позовного провадження з розгляду спору майнового характеру витрати сплачувалися в розмірі 120 грн. При подачі позовної заяви позивачем сплачено саме таку суму (а.с. 2). Сума зазначених витрат не повязана із сумою задоволених позовних вимог, а тому вони підлягають відшкодуванню позивачу в повному обсязі за рахунок відповідача.

Outcome: approved