Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-20 00:00:00

В березні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, заінтересована особа - Новосілківська сільська Рада Вознесенського району Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначала, що після смерті її мами [PERSON], відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок №43 (сорок три), що розташований по вулиці Шкільній в с. Манне Вознесенського району Миколаївської області та який належав спадкодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою 28 листопада 1995 р. При зверненні заявниці [PERSON]І, до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом було відмовлено на підставі того, що вона не подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в строк передбачений законодавством а також на день смерті спадкодавця не була зареєстрованою разом з останнім. В лютому 2011 р. заявниця звернулась до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до Новосілківської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 03 березня 2011 р вищевказаним судом було ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з посиланням на те, що заявниця фактично прийняла спадщину після смерті матері, так як постійно проживала з матірю, хоча і була зареєстрована за іншою адресою. Посилаючись на те, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері не має можливості, так як постійне її проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, заявниця просила заяву задовольнити. Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2011 р. до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Орган опіки та піклування Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала вимоги заяви та просила її задовольнити. При цьому, остання зазначала, що постійно проживала без реєстрації за однією адресою разом зі своєю матірю на час смерті останньої. Представник заінтересованої особи - Новосілківської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 19 квітня 2011 р. надіслав на адресу суду письмову заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність представника заінтересованої особи - Новосілківської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області та Органу опіки та піклування Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася 17 травня 1957 р. в с, Мартинівка Вознесенського району Миколаївської області. її батьками згідно копії свідоцтва про народження записані [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, серія І - ФП, №121835, виданого 19 липня 2010 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, [PERSON] померла 13 липня 2010 р. в с. Манне Вознесенського району Миколаївської області. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок №43 (сорок три), що розташований по вулиці Шкільній в с. Манне Вознесенського району Миколаївської області, та належав спадкодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою 28 листопада 1995 р, та зареєстрованого в реєстрі за №2-4641 (довідка комунального підприємства „Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації №7379 від 29 березня 2011 р). Заявниця [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з приводу видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 13 липня 2010 p., але державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємець не подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в строк передбачений законодавством, а також на день смерті спадкодавця не була зареєстрованою разом з останнім. Згідно довідки Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області №343/01-16 від 26 березня 2011 р. та довідки Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області №234/01-16 від 24 березня 2011 р. спадкова справа після смерті [PERSON] померлої 13 липня 2010 р. не заводилась. Відповідно до ст.З, ч.1 ст.234 ЦПК України, п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 р. „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення (з наступними змінами), окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі і факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Порядок та строки прийняття спадщини спадкоємцями передбачені положеннями глави 87 ЦК України, зокрема, ст.ст. 1268-1270 ЦК України. За правилами ч.З ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. В п,23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від ЗО травня 2008 р. „Про судову практику у справах про спадкування", зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. При цьому в судовому засіданні факт постійного проживання заявниці [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON]М, на час відкриття спадщини, підтвердився наступними письмовими доказами: довідкою Новосілківської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області від 13 січня 2011 p., довідкою Новосілківської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області від 28 березня 2011 p., довідкою Новосілківської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області від 26 січня 2011 p., актом обстеження матеріально - побутових умов проживання від 26 січня 2011 p., а також оглянутими матеріалами цивільної справи №1407/2-472/2011. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявниці юридичне значення, оскільки дає можливість оформитися у спадкових справ. Отже беручи до уваги вищевикладене, враховуючи пояснення в судовому засіданні заявниці, суд зважає, що факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцем [PERSON] яка померла 13 липня 2010 p., знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, тому, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Доказів які б спростовували вищевикладене суду не надано.

Outcome: approved