Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитними договорами, відсотків та пені за користування кредитами в сумі 493 374,80 грн., в тому числі за рахунок заставного майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.03.2006 р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», який перейменований на ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/14-20/478, на підставі якої банк зобовязався надавати останньому грошові кошти в розмірі, що не перевищує 50000 євро, а позичальник [PERSON] зобовязувався використати отримані кредитні кошти, забезпечити їх повернення та нарахованих відсотків відповідно до умов кредитних договорів. На підставі кредитного договору № 014/14-20/478-1 від 30.03.2006 р. позичальник [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 50000 євро. Додатковою угодою від 10.05.2007р. до Генеральної кредитної угоди внесено зміни, відповідно до яких розмір позичкової заборгованості не повинен перевищувати суми, еквівалентної 55 000Євро (максимальний ліміт було збільшено на 5 000 Євро). На підставі кредитного договору № 014/14-10-312 від 10.05.2007р. [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 93223 грн., а 07.02.2008 р. на підставі кредитного договору № 014/14-10/58G [PERSON] отримав 67000 грн. Відповідно до кредитних договорів кредитні кошти повинні бути повернуті в строки, визначені Графіками погашення, які є невідємною частиною договорів. Для забезпечення виконання зобовязань за Генеральною кредитною угодою, кредитним договором № 014/14-20/478-1та додаткових угод до них, 31.03.2006 року між банком та позичальником [PERSON] укладено договір іпотеки № 995, згідно якого в іпотеку банку передано нерухоме майно: домоволодіння та житловий будинок, а 11.05.2007 р. згідно додаткового договору № 920 в іпотеку банку додатково передана земельна ділянка площею 0,0945 га, що знаходяться по вул. Спортивна, 21«б» в м. Городенка Івано-Франківської області. В забезпечення зобовязань, що випливають з умов Генеральної угоди, 30.03.2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, а 31.03.2006 року з поручителем укладено договір застави транспортного засобу марки «FAW СА 1031», реєстраційний номер [NUMBER]. 07.02.2008 р. між банком та [PERSON] укладено договір поруки, за яким у випадку невиконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору поручитель [PERSON] несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником. В порушення умов Генеральної кредитної угоди та кредитних договорів відповідач [PERSON] станом на 22.09. 2009 р. допустив заборгованість по кредитному договору № 014/14-20/478-1: по тілу кредиту - 28122, 14 євро, що в гривневому еквіваленті становить 330051,76 грн., за відсотками 2845,94 євро, що в гривневому еквіваленті становить 33401 грн.; заборгованість по кредитному договору № 014/14-10/312 по тілу кредиту - 40633,23 грн.;заборгованість по кредитному договору № 014/14-10/58G - по тілу кредиту - 51161,15 грн., за відсотками -7369,06 грн. Крім того, відповідно до умов укладених договорів, станом на 22.09.2009 р., були нараховані штрафні санкції: по кредитному договору № 014/14-20/478-1 - пеня по тілу кредиту 1516,84 євро, що в гривневому еквіваленті становить 17802,19 грн., пеня за відсотками 248,77 євро, що в гривневому еквіваленті становить 2919,66 грн.; по кредитному договору № 014/14-10/312 пеня по тілу кредиту 1308,25грн., пеня за відсотками 239,31 грн.; по кредитному договору № 014/14-10/58G - пеня по тілу кредиту 7161,15, грн., пеня за відсотками. 1297,65 грн. Покликаючись на статті 526,530, 554,611,612, 629 ЦК України, позивач просив задовольнити його позовні вимоги та стягнути з відповідачів солідарно 493 374,80 грн. заборгованості за кредитними договорами,в тому числі за рахунок заставного майна, та понесені судові витрати. В ході розгляду справи позивачем подана заява про уточнення розміру позовних вимог, в якій він просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Івано-Франківської обласної дирекції заборгованість за кредитними договорами в сумі 467801 грн.39 коп., в тому числі за рахунок заставного майна: домоволодіння та житлового будинку, по вул. Спортивна, 21«б» в м. Городенка Івано-Франківської області, земельної ділянки площею 0,0945 га за цією ж адресою, транспортного засобу «FAW СА 1031», 2005 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги із зазначених в позові підстав. Зокрема, представник позивача [PERSON] просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку 467801 грн.39 коп., що включає заборгованість по кредиту, по відсотках та пеню по відсотках і за боргом, в тому числі за рахунок заставного майна, та судові витрати. Представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги не визнав, хоча не заперечив, що відповідачі не погашали заборгованість за кредитними договорами у визначені графіками строки. Одночасно пояснив, що в житловому будинку, який є предметом іпотеки, зареєстровані та проживають малолітні діти відповідача, тому він вважає, що неможливо звернути стягнення на будинок. Вислухавши осіб, які брали участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», який був перейменований на ВАТ «[PERSON] Аваль», а потім - на публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] 30.03.2006 р. було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/14-20/478, в рамках якої 30.03.2006 р. укладений кредитний договір № 014/14-20/478-1, згідно з яким позичальнику [PERSON] було надано кредит в розмірі 50000 євро. Додатковою угодою від 10.05.2007р. до Генеральної кредитної угоди внесено зміни, відповідно до яких розмір позичкової заборгованості не повинен перевищувати суми, еквівалентної 55000 євро, тобто максимальний ліміт було збільшено на 5000 євро. На підставі кредитного договору № 014/14-20/478-1 від 30.03.2006 р. відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 50000 євро з сплатою 12 % річних та строком повернення до 20.03.2011р. На підставі кредитного договору № 014/14-10-312 G010/14-20/478 від 10.05.2007р. позивачем надано [PERSON] грошові кошти в сумі 93223грн. з сплатою 19 % річних та з строком повернення до 21.03.2011р., а на підставі кредитного договору № 014/14-10/58 G010/14-20/478 від 07.02.2008 р. [PERSON] надано 67000 грн., з сплатою 15,75 % річних з строком повернення до 05.02.2010р. Відповідно до кредитних договорів кредитні кошти повинні бути повернуті в строки, визначені Графіками погашення, які є невідємною частиною договорів. [PERSON] своїх зобовязань за кредитами вчасно не виконував, допустив заборгованість. З розрахунків заборгованості по кредиту і відсотках станом на 25.03.2010 р. встановлено, що загальна заборгованість [PERSON] перед відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» 467801 грн.39 коп., що включає: - за кредитним договором № 014/14-20/478-1 від 30.03.2006 р. в розмірі 33854,96 євро, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 25.03.2010р. становить 358310,84 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту 28122,14євро (еквівалент 297636,38 грн.), заборгованість по відсотках 4537,89 євро (еквівалент 48027,68 грн.), пеня по відсотках 1120,08 євро, пеня за боргом 74,85 євро грн. (еквівалент 12646,79 грн.); - за кредитним договором № 014/14-10/312 від 10.05.2007 р. - в розмірі 29366,84 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту 29359,38 грн., пеня 7,46 грн.; - за кредитним договором № 014/14-10/58G від 07.02.2008 р. - в розмірі 80123,71 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту 51161,55 грн., заборгованість по відсотках 11409,07 грн., пеня по відсотках 2289,89 грн., пеня за боргом 15263,2 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобовязаний повернути кредит кредитодавцю. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст.1050 Цивільного кодексу України та положень укладених між сторонами кредитних договорів, у випадку порушення позичальником строків погашення кредиту, визначених графіками погашення, кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Згідно договору поруки, укладеного 07.02.2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON], як поручителем [PERSON], поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником. За договором застави, укладеним 31.03.2006 року між позивачем та [PERSON], останній зобовязувався перед заставодержателем повернути кредит у розмірі 50000 євро, сплатити проценти за його користування та інші платежі в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором № 014/14-20/478-1 від 30.03.2006 р. В забезпечення виконання своїх зобовязань заставодавець майновий поручитель передає в заставу належний йому транспортний засіб марки «FAW СА 1031», реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно ч.1 ст. 20 ЗУ „Про заставу заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України - звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Оскільки в п. 2.12 Договору застави № 993 від 31.03.2006 р. передбачено, що у випадку невиконання позичальником зобовязань по кредитному договору заставодержатель, на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на заставлене майно, реалізує його будь-яким прийнятним способом самостійно або через третіх осіб за власним розсудом, тому в цій частині позову, а саме щодо стягнення боргу за кредитним договором за рахунок заставного майна слід відмовити. За договором іпотеки від 31.03.2006р., який забезпечує вимоги позивача, що витікають з Генеральної кредитної угоди від 30.03.2006 р. та кредитними договорами, укладеними між позивачем та відповідачем [PERSON], предметом іпотеки є домоволодіння та житловий будинок, по вул. Спортивна, 21«б» в м. Городенка Івано-Франківської області та земельна ділянка площею 0,0945 га за цією ж адресою, на якій розташований предмет іпотеки. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач в заяві про уточнення позовних вимог, а представник позивача в судовому засіданні просить суд стягнути заборгованість з відповідачів за рахунок заставного майна: домоволодіння, житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0945 га по вул. Спортивна, 21«б» в м. Городенка Івано-Франківської області. Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду встановлений статтею 39 згаданого закону, де вказано, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: «загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації». В числі позовних вимог позивача відсутні згадані в статті 39 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку» вимоги щодо способу реалізації предмета іпотеки, а вийти за межі позовних вимог суд не може, тому суд не вбачає підстав для звернення стягнення на предмети іпотеки. Згідно з ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. В п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України, на день ухвалення рішення. Частина позовних вимог позивача стосується повернення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті євро. З предявленого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість по кредитному договору № 014/14-20/478-1 від 30.03.2006 р. становить 33854,96 євро, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 25.03.2010р. становить 358310,84 грн. Так як на час ухвалення рішення офіційний курс євро становить 10,832579 грн., то сума боргу 33854,96 євро в гривневому еквіваленті становить 366736,52грн., а тому до стягнення з відповідачів в іноземній валюті (євро) підлягає визначений позивачем розмір заборгованості 358310,84 грн., що еквівалентно 33 854,96 євро. Отже, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитними договорами в сумі 467801,39 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.192, 526,530,554,590,610,611,612,626,629,1050, 1054 ЦК України, ст. 20 Закону України „Про заставу, ст.ст.37-39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial