Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-11 00:00:00

В Рівненський міський суд надійшов позов Публічного акціонерного товариства „Акціонерний Банк „Укоопспілка" в особі Рівненської філії ПАТ „Акціонерний Банк „Укоопспілка" до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 599990,00 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 156656, 40 грн., заборгованості по комісійних в сумі 47609, 21 грн. та судових витрат. В судовому засіданні представники позивача зазначені позовні вимоги збільшили, крім зазначених вимог просять стягнути з відповідача 5000 грн.-витрати на правову допомогу. Суду пояснили, що 26.11.2007 року між позивачем та приватним підприємством фірмою „Альф" було укладено договір № 237, згідно умов якого банк надав позичальнику не відновлювальну відкличну лінію на поповнення кредитних коштів в сумі 600000 грн., строком на 36 місяців зі сплатою 18 відсотків річних. Згідно з п.2.1 даного договору в забезпечення виконання приватним підприємством фірмою „Альф" своїх зобов'язань, банком були прийняті договір майнової поруки та договір іпотеки. Зокрема, 26.11.2007 року між відповідачкою [PERSON], акціонерним банком „Укоопспілка" та ПП фірмою „Альф" був укладений в простій письмовій формі договір майнової поруки. Згідно з п.2.1 договору майнової поруки, у разі невиконання Боржником (ПП фірмою"Альф") зобов'язань за кредитним договором № 237 від 26.11.2007 р, Поручитель ([PERSON]Ф.) відповідає перед Кредитором (банком) субсидіарно відносно до Боржника.Відповідно до п.3.5 даного договору у разі невиконання боргових зобов'язань Боржником перед Кредитором, останній має право здійснити примусову сплату заборгованості шляхом списання коштів з поточного рахунку Поручителя та звернути стягнення на майно Поручителя, що належить йому на праві власності, а саме житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Олега Ольжича, 18 в м.Рівне.26.11.2007 року між [PERSON] та акціонерним банком „Укоопспілка" був укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір, який забезпечує вимогу Іпотекодержателя (банку) по кредитному договору № 237 від 26.11.2007 р. Предметом даного договору було передача в іпотеку належних [PERSON] на праві приватної власності будинковолодіння та земельної ділянки площею 0,0577 га по вул.Олега Ольжича, 18 в м.Рівне. Відповідно до вимог ст.619 ЦК України позивачем 27.05.2010 р. було надіслано боржнику - ПП фірмі „Альф" вимогу про погашення заборгованості, що виникла по кредитному договору № 237 від 26.11.2007 р., однак заборгованість Боржником не погашена та відповідь на пред'явлену вимогу не надана, в зв"язку з чим банк звернувся з даним позовом до суду про стягнення заборгованості по кредитному договору з [PERSON]. Просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та суду пояснила,що банк уже звертався до суду за позовом про стягнення з [PERSON], як майнового поручителя та іпотекодавця заборгованості по кредитному договору № 237 від 26.11.2007 р., однак рішенням апеляційного суду Рівненської області від 01.03.2010 р. в позові було відмовлено та встановлено, що Кредитор отримує право на пред"явлення вимоги до особи, яка несе субсидіарну відповідальність, лише в разі надання доказів пред"явлення ним вимоги до основного боржника, які він згідно з вимогами закону, надати зобов"язаний. Банком надіслано письмову вимогу до ПП фірми „Альф", однак адресат цієї вимоги не отримав і відповідно не міг задовольнити вимоги банку. Окрім цього, заперечуючи проти пред"явленого позову до [PERSON], посилається на п.3.1 договору майнової поруки, відповідно до якого Поручитель ([PERSON]Ф.) зобов'язана сплатити Кредиторові (банку) заборгованість по кредитному договору протягом 5 банківських днів з моменту повідомлення Кредитором про невиконання Боржником прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором, однак відповідачка [PERSON] такого повідомлення від банку не отримувала. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.11.2007 року між Публічним акціонерним товариством „Акціонерний Банк „Укоопспілка" та приватним підприємством фірмою „Альф" було укладено договір № 237, згідно умов якого банк надав позичальнику не відновлювальну відкличну лінію на поповнення кредитних коштів в сумі 600000 грн., строком на 36 місяців зі сплатою 18 відсотків річних. Пункт 2.1 даного договору встановлює, що в забезпечення виконання приватним підприємством фірмою „Альф" своїх зобов'язань по кредитному договору, банком були прийняті договір майнової поруки та договір іпотеки. 26.11.2007 року між відповідачкою [PERSON], акціонерним банком „Укоопспілка" та ПП фірмою „Альф" укладений в простій письмовій формі договір майнової поруки. Згідно з п.2.1 договору майнової поруки, у разі невиконання Боржником (ПП фірмою"Альф") зобов'язань за кредитним договором № 237 від 26.11.2007 р, Поручитель ([PERSON]Ф.) відповідає перед Кредитором (банком) субсидіарно відносно до Боржника, тобто виключно в тому разі, якщо Боржник не задовольнить вимоги Кредитора за кредитним договором. Відповідно до п.3.5 даного договору у разі невиконання боргових зобов'язань Боржником перед Кредитором, останній має право здійснити примусову сплату заборгованості шляхом списання коштів з поточного рахунку Поручителя та звернути стягнення на майно Поручителя, що належить йому на праві власності, а саме житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Олега Ольжича, 18 в м.Рівне загальною площею 97,2 кв.м. 26.11.2007 року між [PERSON] та акціонерним банком „Укоопспілка" укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір, який забезпечує вимогу Іпотекодержателя (банку) по кредитному договору № 237 від 26.11.2007 р. Предметом даного договору було передача в іпотеку належних [PERSON] на праві приватної власності будинковолодіння та земельної ділянки площею 0,0577 га по вул.Олега Ольжича, 18 в м.Рівне. Рішенням апеляційного суду Рівненської області Рівненської області від 01.03.2010 р. в позові Публічного акціонерного товариства „Акціонерний Банк „Укоопспілка" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 237 від 26.11.2007 р. відмовлено. Рішенням апеляційного суду встановлено, що позов до основного Боржника за кредитним договором - ПП фірм „Альф" банком не пред'являвся, а відповідно до вимог ч.2 ст.619 ЦК України до пред'явлення вимоги особі, яка несе субсидіарнувідповідальність, кредитор повинен пред"явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу, кредитор може пред"явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Кредитор отримує право на пред'явлення вимоги до особи, яка несе субсидіарну відповідальність, лише у разі надання доказів про пред'явлення ним вимоги до основного боржника, які він згідно з вимогами закону, надати зобов"язаний. Як вбачається з умов договору майнової поруки від 26.11.2007 р. та встановлено рішенням апеляційного суду Рівненської області від 01.03.2010 р., [PERSON] є особою, яка несе субсидіарну відповідальність і вона не зобов'язана задовольняти вимогу кредитора, якщо кредитор попередньо не звертався з вимогою до основного боржника або не надав доказів щодо цього. Як докази виконання банком вимог ч.2 ст.619 ЦК України, представником позивача надано суду лише письмову вимогу про погашення заборгованості, адресовану на ім'я ПП фірми „Альф", копію опису цінного листа, направленого 27.05.2010 р. Однак, як вбачається з листа за підписом заст.начальника поштамту - ЦПЗ № 1 [PERSON] від 06.08.2010 р. за № 266, цінний лист направлений 27.05.2010 р. за адресою: с.Олександрія вул.Шевченка, 18 на ім'Я ПП фірми „Альф" адресатом не отриманий. Представником позивача не надано суду інших доказів направлення та отримання основним боржником - ПП фірмою „Альф" вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором та не надано суду доказів пред'явлення позову про стягнення заборгованості по кредитному договору до основного боржника. На думку суду, неотримання основним боржником - ПП фірмою „Альф" письмової вимоги банку про погашення заборгованості, позбавляє його можливості задовольнити або відмовитись від задоволення вимоги банку або надати в розумний строк відповідь на неї, відповідно до вимог ч.2 ст.619 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких мов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.2.1 договору майнової поруки від 26.11.2007 р., Поручитель відповідає перед кредитором у разі невиконання Боржником зобов'язань за кредитним договором, субсидіарно відносно до боржника, тобто виключно у тому разі, якщо Боржник не задовольнить вимог Кредитора за кредитним договором. Поручитель відповідає перед Кредитором виключно в частині основного боргу Боржника та відсотків за користування кредитом (п.2.2 договору майнової поруки). Як вбачається з позовної заяви та доданого до неї розрахунку, банк просить стягнути з відповідачки не тільки основний борг та відсотки, але і заборгованість по комісії, що суперечить змісту п.2.2 договору майнової поруки. Відповідно до пункту 3.1 договору майнової поруки, у разі невиконання Боржником своїх зобов'язань за кредитним договором у зазначені в договорі строки, поручитель зобов'язується не пізніше п'Яти банківських днів з моменту повідомлення Кредитором про невиконання Боржником прийнятих на себе зобов'язань сплатити Кредиторові відповідну грошову суму шляхом її перерахування на рахунок Кредитора чи будь-яким іншим способом, вказаним Кредитором.Представники банку не надали суду доказів повідомлення поручителя - відповідачку [PERSON] про невиконання Боржником прийнятих на себе зобов'язань, як і не надав доказів відмови основного Боржника задовольнити вимоги банку про погашення заборгованості по кредитному договору. На підставі вищевикладеного, суд вважає що відповідачка [PERSON] як особа, яка несе субсидіарну відповідальність, не зобов'язана задовольняти вимогу позивача про погашення заборгованості по кредитному договору № 237 від 26.11.2007 року, і відтак, у суду відсутні підстави про задоволення даного позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed