Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору № 15/11/2007/980-ПТП/2303 від 15 листопада 2007 року відповідачу [PERSON] було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти на ремонт в сумі 7680,00 гривень з кінцевим терміном повернення 15 листопада 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,7 % на місяць. Відповідно до умов даного договору погашення заборгованості за даним кредитним договором здійснюється шляхом сплати щомісячної суми мінімально необхідного платежу у відповідному розмірі, а також позичальник зобовязалась за порушення строку повернення платежів по погашенню кредиту сплатити нараховані пеню та штраф. Використавши за період з 15 листопада 2007 року по 21 лютого 2011 року ліміт кредитування на суму 7680,00 гривень, в порушення вимог договору та закону відповідач зобовязання за даним договором належним чином не виконувала. В звязку з цим за нею станом на 21 лютого 2011 року утворилася заборгованість в сумі 16300,26 гривень, що складається із заборгованості по кредиту 6 588,53 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом 4 892,73 гривень, штрафу 390,00 гривень, пені за порушення строку платежу 1 459,06 гривень, індекс інфляції за прострочення грошового зобовязання 2 699,94 гривень. В звязку з тим, що відповідач добровільно відмовляється погасити борг перед позивачем, позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача кредитної заборгованості в сумі 16 300,26 гривень та судових витрат по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідачка позовні вимоги визнала, пояснивши, що заборгованість по кредиту виникла внаслідок скрутного матеріального становища. Відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК України ухвалення у попередньому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ч. 4 цього Кодексу. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. Суд, розглянувши справу вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 15 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 15/11/2007/980-ПТП/2303, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 7680,00 гривень та зобовязалася вчасно погашати отриманий кредит та нараховані відсотки, а також внаслідок несвоєчасного погашення платежів по кредиту, сплатити пеню та штраф (а.с. 6, 7). Заборгованість по кредиту станом на 21 лютого 2011 року становить 16300,26 гривень (а.с. 11-13). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно змісту статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено , що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції. Оскільки позивач ПАТ КБ «Надра»виконав свої зобовязання відповідно до кредитного договору, а відповідач [PERSON] не виконала свої зобовязання в добровільному порядку, суд вважає необхідним стягнути з неї за кредитним договором № 15/11/2007/980-ПТП/2303 від 15 листопада 2007 року заборгованість в сумі 16300,26 гривень. З відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь позивача витрати по оплаті державного мита в сумі 163,01 гривня та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. (а.с. 16)

Outcome: approved