Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

В лютому 2011 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд визначити ідеальні частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. В обгрунтування позову позивач вказувала, що їй, її донькам [PERSON], [PERSON], її матері [PERSON], померлій 20.09.2004 року та батькові [PERSON], який помер 25 липня 2007 року на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину у вигляді 1/5 частини зазначеної квартири та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті останнього, але їй було відмовлено, оскільки не визначені ідеальні частки в праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали до суду заяву, в якій позов визнали, не заперечували проти задоволення позову. Просили слухати справу у їх відсутність Представник третьої особи - Пятої державної нотаріальної контори м. Миколаєва - в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, так як визнання відповідачем предявленого позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши пояснення позивача, розглянувши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки на підставі ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду. Судом встановлено, що позивач, її діти - відповідачі по справі, та померлі батьки позивача - [PERSON], яка померла 20.09.2004 року та [PERSON], який помер 25 липня 2007 року є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1998 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 7,8). Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину у вигляді 1/5 частини зазначеної квартири та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті останнього, але їй було відмовлено, оскільки не визначені ідеальні частки в праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач же прийняла спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], померлої 20.09.2004 року у розмірі 1/5 частини спірної квартири, суд вважає, що частка позивача у праві спільної сумісної власності на квартиру становить 2/5 частини.

Outcome: approved