Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, просить стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду в Фрунзенському районі м. Харкова недонараховану та недоплачену суму втраченого заробітку за період з 01.04.01 р. по 01.07.2009 р. одноразово 23319,47 грн. та зобовязати його починаючи з 01 липня 2009 р. виплачувати щомісячно по 775,55 грн. з подальшим перерахуванням у відповідності з діючим законодавством, стягнути з ДП „Завод ім. Малишева недоплачену суму втраченого заробітку за січень-березень 2001 р. одноразово - 325,79 грн. В обгрунтування позовних вимов позивач та його представник [PERSON] зазначили, що позивач працював на ДП „Завод ім. Малишева стропальником 5-го розряду в ковальсько- пресовому цеху „510. 23 січня 1988 р. отримав виробничу травму, за висновком МСЕК від 1988 р.. останній висновок від 20.07.2005 р., його визнано інвалідом 2-ї групи, встановлено втрату професійної працездатності спочатку - 80%, а з 1.12.95 р. - 60%; з 24.05.2000 р. - 70%. Підприємство призначило та виплачувало йому відшкодування шкоди у звязку з каліцтвом, що не була перерахована з 01.12.98 р. на коефіцієнт - 1,3 та з 01.01.2001 р. на коефіцієнт 1,6, встановлені на підприємстві. Вважають, що втрачений заробіток позивача станом на 01.01.2001 р. становить 1226,59 грн., а не 118,02 грн., що нараховано підприємством. Представник відповідача, ДП „Завод ім. Малишева проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до п. 28 Правил відшкодування шкоди перерахований розмір втраченого заробітку не може перевищувати середній заробіток відповідного працівника. Згідно довідки підприємства середня заробітна плата стропальника 5 розряду цеху №510 за січень 2001 року склала - 251,80 грн. Також зазначив, що загальний строк позовної давності відповідно до ст.71 ЦК України складає три роки, тому є підстави для застосування строку позовної давності. Представник відповідача, Відділення виконавчої дирекції Фонду у Фрунзенському районі м. Харкова, вважав, що в порушення ст. 233 КЗпП України позивач не звернувся з позовом в 3- місячний строк та має місце трудовий спір. В задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідача, Відділення виконавчої дирекції Фонду у Комінтернівському районі м. Харкова, надала до суду письмові пояснення, просила розглядати справу без її участі та в задоволенні позову відмовити, оскільки виплати позивачу припинені, так як справа передана до іншого відділення Фонду у Фрунзенському районі. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на заводі ім. Малишева, правонаступником якого є ДП „Завод ім. Малишева стропальником 5-го розряду в ковальсько- пресовому цеху №510, 23 січня 1988 року отримав виробничу травму, що підтверджується актом форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві №6/88 від 25.01.1988 р. За висновком МСЕК його визнано інвалідом 2-ої групи за втратою професійної працездатності 80%, з 01.12.95 р. втрата працездатності 80%, з 01.12.95 р. втрата працездатності встановлена 60%, з 24.05.2000 р. - 70%, з 01.07.2005 р. 170% встановлено безстроково. Підприємство призначило потерпілому відшкодування шкоди, що підтверджується розпорядженнями №198 від 30.06.88 р., №185 від 23.06.89 р., №195 від 03.08.90 р., №195 від 17.10.91 р. З 01.05.92 р. ДП „Завод ім. Малишева перерахував [PERSON] розмір втраченого заробітку у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України №276 від 26.05.92 р. виходячи із середньомісячного заробітку відповідних робітників підприємства за січень-квітень 1992 року, відкоригованого за величину підвищення тарифних ставок, який склав -4162,50 крб. Відповідно до постанов Кабміну України №676 від 3.12.92 р., №46 від 26.01.93 р., №392 від 2.06.93 р., №671 від 30.08.93 р., №974 від 2.12.93 р., пункту 28 „Правил відшкодування шкоди, затверджених постановою Кабміну України №472 від 23.06.93 р., сума відшкодування шкоди підлягає перерахуванню одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок на величину їх підвищення. ДП „Завод ім. Малишева було встановлено коефіцієнти підвищення тарифних ставок, а також в разі зміни професійної працездатності. Згідно довідки ДП „Завод ім. Малишева на підприємстві були встановлені коефіцієнти підвищення тарифних ставок: з 1.11.92 р.-2,56; 1.01.93 р. - 1,65; 1.06.93 р. - 3,27; 1.09.93 р. - 2,9; 1.12.93 р.-3,0; 1.06.94 р. 1,6; 1.11.94 р.-2,25; 1.03.95 р. - 1,7; 1.11.95 р. - 1,8; 1.01.97 р. - 3,06; 1.12.98 р. - 1,2; 1.01.01 р. 1,6. На ці коефіцієнти було перераховано розмір втраченого заробітку [PERSON] та встановлено станом на 01.01.97 р. суму 101,16 грн. при втраті ним професійної працездатності 60%, проти чого не заперечує відповідач і з чим згоден позивач. З 01.12.98 р. на підприємстві підвищено тарифні ставки в 1,2 рази. Відповідно сума втраченого заробітку [PERSON] повинна скласти - 121,39 грн. з розрахунку: 101,16 грн. х 1,2 = 121,39 грн. За висновком МСЕК від 24.05.2000 р. у позивача встановлено втрату професійної працездатності - 70%. Відповідно підлягав перерахунку розмір його втраченого заробітку і повинен скласти: 121,39 грн. х 70% : 60% = 141,62 грн. В звязку зі зміною за висновком МСЕК від 24.05.2000 р. ступеню втрати працездатності з 60% до 70% розмір втраченого заробітку [PERSON] підлягає перерахуванню і повинен скласти: ; 121,39 грн.: 60% х 70% = 141,62 грн. Цей розмір втраченого заробітку підлягає подальшому перерахуванню з 01.01.2001 р. у звязку з підвищенням на підприємстві тарифних ставок в 1,6 рази і повинен скласти: 141,62 грн. х 1,6 = 226,59 грн. Частиною 6 пункту 28 Правил відшкодування шкоди, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.93 року №472 встановлено, що перерахований розмір втраченого заробітку в перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не може перевищувати середньомісячний заробіток відповідного робітника (після підвищення тарифних ставок) при умовах його роботи протягом повного календарного місяця або в перерахунку на повний календарний місяць. Перерахована сума втраченого заробітку [PERSON] з 01.01.2001 р. в перерахунку на 100% втрати працездатності складає - 323,70 грн. В той же час згідно довідки ДП „Завод ім. Малишева (а.с. 47) середньомісячна заробітна плата стропальника 5-го розряду становить - у січні 2001 року - 251,80 грн. Тобто втрачений заробіток [PERSON] не може перевищувати суму - 176,26 грн. З розрахунку: 251,80 грн. х 70% : 100 % = 176,26 грн. На підставі викладеного суд встановлює розмір втраченого заробітку позивача [PERSON] станом на 01.04.2001 року - 176,26 грн. З 01.04.2001 р. введено в дію Закон України №1105-Х1У від 23.09.99 р. „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які призвели до втрати працездатності, згідно з яким виплату з відшкодування шкоди потерпілим на виробництві з 01.04.2001 р. проводить Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, якому підприємства повинні передати Ці, справи потерпілих. Документи [PERSON] були передані ДП „Завод ім. Малишева до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків України в Комінтернівському районі м. Харкова по акту передачі №5 від 10.07.2001 р. При цьому підприємство вказало розмір втраченого заробітку - 118,02 грн. Фонд продовжив виплату саме цієї суми. В той же час підприємство повинно було передати розмір втраченого заробітку на 01.04.01 р. 176,26 грн. Статтею 29 Закону України №1105-Х1У встановлено, що сума втраченого заробітку підлягає перерахуванню в разі підвищення середньої заробітної плати в галузях Національної економіки. Правлінням Фонду встановлено коефіцієнти перерахування: з 01.03.02 р. - 1,193; з 01.03.03 - 1.182; з 01.03.04 р. - 1,152; з 01.03.05 р. - 1,238; з 01.03.06 р. - 1,203; з 01.03.07 р. - 1,183; з 01.03.08 р. - 1,125; з 01.03.09 р. 1,063. Відповідно підлягає перерахуванню і щомісячна страхова сума [PERSON]. При перерахуванні враховується пенсія по інвалідності. Перерахунок проводиться в наступному порядку: з 01.03.02 р. - 176,26 грн. х 1,193 = 210,28 грн. 01.03.3 р. -210,28 грн. х 1,182 = 248,55 грн. 01.03.4 р. 248,55 грн. х 1,152 = 286,33 грн. 01.03.5 р. -286,33 грн. х 1.238 = 354,48 грн. 01.03.6 р. - 354,48 грн. х 1.203 = 426,44 грн. 01.03.7 р. -426,44 грн. х 1,183 = 504,48 грн. 01.03.8 р. - 504,48 грн. х 1,125 = 567,54 грн. 01.03.9 р. - 567,54 грн. х 1,063 = 603,30 грн. За таких умов Фонд повинен був виплатити [PERSON] за період з 01.04.2001 р. по 01.07.2009 р. - 35529,26 грн. (176,26 грн. х 11 міс. + 210,28 грн. х 12 міс. + 248,55 грн. х 12 міс. +286,33 грн. х 12 міс. +354,48 грн. х 12 міс. +426,44 грн. х 12 міс. +504,48 грн. х 12 міс. + 567,54 грн. х 12 міс. х 12 міс. + 603,30 грн. х 4 міс). Фактично Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків України в Комінтернівському районі м. Харкова позивачу виплачувало: з 01.04.01 р. 118,02 грн.; з 01.03.03 р. - 139,50 грн.; з 01.03.04 р. - 160,70 грн.; з 01.03.05 р. це відділення передало документи [PERSON] за місцем його проживання виконавчій дирекції Фонду ї соціального страхування від нещасних випадків України у Фрунзенському районі м. Харкова, яке продовжило виплати: з 01.03.05 р. - 198,95 грн.; з 01.03.06 р. - 285,53 грн.; з 01.03.07 р. 337,79 грн., з 01.03.08 р. - 380,00 грн.; з 01.03.09 р. -403,95 грн. Всього Фонд виплатив за період з 01.04.01 р. по 01.07.09 р. 22354,50 грн. (118,02 грн. х 23 міс. + 139,50 грн. х 12 міс. + 160,70 грн. х 12 міс. + 198,95 грн. х 12 міс. + 285,53 грн. х 12 міс. + 337,79 грн. х 12 міс. + 380,0 грн. х 12 міс. + 403,95 грн. х 4 міс). Тобто суд стягує з виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків України у Фрунзенському районі м. Харкова недонараховану і недоплачену суму втраченого заробітку за період з 01.04.2001 р. по 01.07.2009 р. одноразово - 13174,76 грн. (35529,26 грн. - 22354,50 грн.) сума втраченого заробітку [PERSON] починаючи з 01 липня 2009 р. становить - 604,30 грн. На місяць підлягає перерахуванню у відповідності з діючим законодавством. На підставі викладеного та

Outcome: partial