Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просив зобов'язати адміністрацію ПП ЮФ «ЮристАдвокат» прийняти до оплати лист тимчасової непрацездатності від 07.09.2010 року, звільнити його відповідно до заяви від 10.09.2010 року та провести повний розрахунок з ним відповідно до ст.ст. 44, 116, 117 КЗпП України, видати йому довідку про роботу і заробітну платню, визнати формулювання наказу №10-К від 17.09.2010 року про його звільнення таким що не відповідає діючому законодавству, змінити формулювання підстав звільнення і зробити новий запис в його трудовій книжці відповідно до вимог п.2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту населення України № 58 від 29.07.93 і ч. 3 ст.38 КЗпП України В процесі судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь суму 3371 грн.87 коп., яка складається із 1116 грн. 87 коп. заборгованості по невиплаченій заробітній платні, 1150 грн. 05 коп. вихідної допомоги , 1104 грн. 95 коп. суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що 01.07.2010 року він був прийнятий на роботу на ? ставки на посаду юриста в ПП ЮФ «Юрист Адвокат». При прийняті на роботу він не був ознайомлений з колективним договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Йому не були розясненні його права та обовязки, він не був проінструктований по техніці безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони чим, були порушені вимоги ст.29 КЗпП України. За час роботи йому не виплачувалась заробітна платня , чим були порушені вимоги ч.1 ст.115 КЗпП України. Він не був ознайомлений з кожним записом який вносився до наказу при прийнятті на роботу і звільненні в особовій картці. Вважаючи , що його вимога про звільнення з підстав передбачених ч.3 ст.38 КЗпП України директором підприємства не буде задоволена він 10.09.2010 року, перебуваючи на лікарняному, через поштове відділення звязку, направив на імя директора фірми рекомендованим листом заяву про звільнення, про що по телефону відразу і повідомив директора. Незважаючи на вказану заяву, 17.09.2010 року він був звільнений наказом №10 К на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, за прогул без поважних причин. На його адресу через пошту була направлена трудова книжка з відповідним записом. До теперішнього часу з ним не проведений розрахунок при звільненні, не прийнято до оплати лист непрацездатності. Крім того йому не виплачена вихідна допомога. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також просив у разі неявки відповідачів проводити розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Приймаючи до уваги те, що відповідач повідомлений про час, день та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки суду не повідомив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224 ЦПК України. Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з нижчевикладеного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст..44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав , зазначених у ст.38 КЗпП України працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство , установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно зі ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювань причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобовязаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Позивача було прийнято на роботу до ПП "Юридична фірма "Юрист-Адвокат" на підставі особистої заяви на посаду юриста на умовах неповного робочого часу за наказом від 01.07.10 № 8-к. В порушення вимог п.6 "Типових правил внутрішнього трудового розпорядку працівників і службовців підприємств, установ і організацій" позивача не було ознайомлено під особистий підпис з наказом про прийняття на роботу. В порушення вимог п. 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту населення України № 58 від 29.07.93, позивача не ознайомили під розписку в особовій картці із записом в трудовій книжці. Нарахування заробітної плати за період липень вересень 2010 року здійснювалось позивачу за фактично відпрацьований час. Згідно розрахунково-платіжної відомості за липень 2010 року позивачу нарахована до виплати 370,64 грн., за серпень 2010 року 370,64 грн., проте у відомостях про виплату грошей від 30.09.10 № 000006 за липень, та від 30.09.10 № 000007 за серпень 2010 року прізвище позивача відсутнє, чим порушено вимоги ч.2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці". Одночасно порушено вимоги ст. 115 КЗпП України, і згідно розрахункових відомостей сума нарахованої, але не виплаченої плати за період липень вересень 2010 року складає 1116,87 грн. Довідка про роботу та заробітну плату, видана на вимогу позивача, складена з порушенням вимог ст. 49 КЗпП України в довідці відсутні дані, передбачені чинною статтею, а саме відомості про розмір заробітної плати. Під час перебування позивача на лікарняному, 10.09.2010 року позивачем було направлено рекомендованого листа на ім'я директора ПП "Юридична фірма "Юрист-Адвокат" із заявою про звільнення за ч. З ст. 38 КЗпП України з 14.09.2010 року. Згідно наданого позивачем повідомлення про вручення зазначеної заяви, вона була отримана заступником директора фірми Браташ 15.09.10 року. Згідно табелю обліку використання робочого часу за вересень 2010 року, робочі дні з 8 по 10 та з 13 по 17 вересня позивачу відмічені як прогул, і звільнено позивача за наказом від 17.09.10 № 10-к за п.4 ст. 40 КЗпП України, за прогул без поважних причин. Звільнення за вищевказаною підставою здійснено з порушенням процедури звільнення. В порушення вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України адміністрацією ПП "Юридична фірма "Юрист-Адвокат" до застосування дисциплінарного стягнення не було зажадано від позивача письмових пояснень про відсутність на роботі. В порушення вимог ч. 4 ст. 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення не оголошено позивачу під розписку. Згідно відомості нарахування заробітної плати за вересень 2010 року, позивачу при звільненні зараховано 456,01 грн., з яких 353,74 грн. - компенсація за невикористану відпустку. З урахуванням необхідних відрахувань сума до видачі складає 375,59 грн. Отримання позивачем вищезазначених грошових коштів не підтверджується. Таким чином, порушено вимоги ст. 116 КЗпП України. Згідно звернення позивача, трудова книжка і наказ про звільнення були надіслані йому поштою. Стосовно оплати листка непрацездатності встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того що позивач після звільнення надавав його відповідачу для його оплати. У разі надання позивачем відповідачу останній зобовязаний здійснити виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності. Таким чином суд вважає що позивача незаконно було звільнено за прогули за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що його необхідно було звільнити відповідно до його заяви на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України з 14.09.2010 року ,оскільки працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю. Згідно матеріалів справи середній місячний заробіток позивача становив 370 грн. 64 коп., при звільненні позивачу була нараховано , з урахуванням необхідних відрахувань сума до видачі у розмірі 375 грн. 59 коп. Оскільки суду не надано доказів про виплату позивачу вказаних сум при звільненні. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача середній заробіток за липень серпень 2010 року та 375 грн. 59 коп. за вересень 2010 року ( 370 грн. 64 коп. + 370 грн. 64 коп. + 375 грн. 59 коп. = 1116 грн. 87 коп.). Так як позивачу в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не виплачені всі належні при звільненні суми по день розгляду справи, суд відповідно до ст. 117 КЗпП України стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки у сумі 1104 грн.95 коп., відповідно до позовних вимог, із розрахунку 22 грн. 55 коп. ( сума середнього заробітку за період роботи в день) х 49 ( кількість днів затримки розрахунку при звільненні на 25.11.2010 року). Оскільки формулювання причин звільнення суд визнає неправильним, тобто відповідач повинен був звільнити позивача за ч.3 ст. 38 КЗпП України, а не на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України , то позовна вимога про виплату йому вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку також підлягає задоволенню. Суд стягує з відповідача на користь позивачу 1150 грн.05 коп. Стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 51 грн., а також витрати з матеріально-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн.

Outcome: approved