Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-11 00:00:00

3.08.2010 року позивач звернулась з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх сина -[PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на свідоме не виконанням відповідачем свого обов'язку по вихованню сина, відсутність будь-якого інтересу до його життя та розвитку. Представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав. Дослідивши обставини справи та наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про його народження, зареєстрованим третім відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис 46. 1.08.2007 року вони розірвали шлюб (свідоцтво про розірвання шлюбу, зареєстроване третім відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис 192). [PERSON] проживає разом із матір'ю, яка утримує його, піклується про фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя. На час розгляду справи дитина позбавлена батьківського піклування з боку відповідача. Зазначені обставини були визнані відповідачем у попередньому судовому засідання, як і сам позов про позбавлення його батьківських прав. У відкрите судове засіданні відповідач, однак, не з'явився, доручивши представнику за довіреністю представляти його інтереси в суді, який відмовився від визнання в попередньому судовому засіданні відповідачем вищевстановлених судом обставин. Судом в порядку ст. 178 ЦПК України не була прийнята відмова [PERSON] від визнання в попередньому судовому засіданні цих обставин, оскільки вів не довів суду, що визнав ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози, тяжкої обставини або обставини визнано у результаті зловмисної домовленості його представника з другою стороною. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. Так, обставини позбавлення дитини батьківського піклування з боку відповідача підтверджуються письмовою заявою самого [PERSON] державному виконавцю другого Малиновського відділу ДВС ОМУЮ від 22.03.2010 року, розрахунком заборгованості по аліментам станом на 01.02.2010 року. 28.04.2001 року орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської Ради дійшов висновку про задоволення заяви позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської Ради в судовому засіданні вважав можливим задоволення позову, підтримав наданий органом опіки висновок, пославшись на свідоме ухилення [PERSON] від обов'язку по вихованню сина, який життям та розвитком дитини не цікавиться, а саме не спілкується з ним, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та розвитку. Представник органу також пояснив, що висновок був зроблений з урахуванням взаємин сторін, відношення батька до дитини, з дослідженням заяв сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], характеристика зі школи № 117 м.Одеси, де навчається дитина, характеристики відповідача. Факти ухилення батька від виконання свого обов'язку по утриманню дитини знайшли своє підтвердження в ході дослідження цих обставин. Відповідач, будучі двічі повідомленим органом опіки на засідання ради опіки та піклування не з'явився, проявивши повну байдужість до дитини. При таких обставинах суд дійшов висновку про свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками по вихованню дитини (винна поведінка), коли він не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Встановлене судом узгоджується і з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 20.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", за п.16 якої зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, за наявності винної поведінки батьків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Враховуючи обставини справи, характер поведінки відповідача, його ставлення до дитини, визнання ним позову, суд вважає можливим застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно [PERSON].

Outcome: approved