Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-11 00:00:00

02.12.2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що вона є власником 39/100 часток житлового будинку №35 по вул.Гордієнко в м.Вознесенську на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.11.2005 року. Власником 61/100 часток вказаного будинку є [PERSON] на підставі договору дарування, укладеного 18.03.2005 року. Маючи намір оформити право власності на земельну ділянку, позивач звернулася до [PERSON] міської ради, але їй було відмовлено в звязку з тим, що земельна ділянка для обслуговування будинку №35 по вул.Гордієнко в м.Вознесенську передана у приватну власність [PERSON] та видано Державний акт на її імя за №2891 від 30.03.1994 року. Посилаючись на те, що Державний акт був виданий з порушенням вимог закону, а саме: на момент видачі Державного акту власниками житлового будинку згідно правовстановлюючих документів були [PERSON] та [PERSON], який помер 20.04.1992 року і спадкоємців після його смерті не було, тому право власності на все його майно перейшло до держави, але Державний акт був виданий лише на одного із співвласників будинку, крім цього в акті невірно зазначена площа земельної ділянки 0,0397 га, тоді як фактично площа складає 683,10 кв.м., а рішенням виконкому передавалася земельна ділянка площею 0,0658 га, позивач просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, судом належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи відділу Держкомзему в м.Вознесенську Миколаївської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст.11 ЦПК України, суд прийшов до наступного. Позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 39/100 житлового будинку № 35 по вул. Гордієнко в м. Вознесенську. Відповідачу [PERSON] належить 61/100 частина вищезазначеного житлового будинку на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу 18.03.2005 року за № 456. За вказаним житловим будинком № 35, для його обслуговування закріплена земельна ділянка площею 0,0397 га, яка була передана у приватну власність попередньому власнику житлового будинку [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, який було видано 30 березня 1994 року та зареєстровано за № 2891. Вказаний правовстановлюючий документ на землю було видано на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 16 листопада 1993 року № 282, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка по вул. Гордієнко, 35 в м. Вознесенську площею 658 кв.м. для обслуговування житлового будинку. Між тим, відповідно до Постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 листопада 2010 року рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 282 від 16 листопада 19936 року про передачу в приватну власність [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки по вул. Гордієнко , 35 в м. Вознесенську площею 658 кв.м. призначеної для обслуговування житлового будинку було визнано противоправним та скасовано. Згідно ст. 9 ЗК України від 18.12.1990 року ( введеного в дію з 15.03.1991 року), який підлягає застосуванню до даних правовідносин, до компетенції міських рад у галузі регулювання земельних відносин, відноситься, зокрема, надання земельних ділянок у власність. Отже, підставою набуття права на землю в таких випадках є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, з подальшим оформленням відповідних правовстановлюючих документів. В звязку з тим, що спірні правовідносини мають триваючий характер, суд вважає за необхідне зазначити, що чинним на момент розгляду справи Земельним Кодексом (01.01.2002 року) передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування акта яким порушено права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. (ст. 155 ЗК України). Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що державний акт на право приватної власності на землю, виданий 30 березня 1994 року та зареєстрований в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 2891, що посвідчує право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку, був виданий з порушенням законодавства, що регулює порядок отримання даного правовстановлюючого документа. Отже, позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved