Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним в якому вказував, що 29 березня 2002 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбав у неї житловий будинок №6, розташований по провулку Фадєєва в м. Вознесенську Миколаївської області. Договір в цей же день було зареєстровано в Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» за № 482. Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передала покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. В 2010 році позивач дізнався, що біржовий договір є недійсним. Враховуючи ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення договору та вказуючи на неможливість його нотаріального посвідчення, позивач просив визнати договір дійсним в судовому порядку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачкою, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Зокрема, судом з письмового договору купівлі-продажу встановлено, що 29 березня 2002 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок №6, розташований по провулку Фадєєва в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєструвавши в цей же день договір в Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» (яка в подальшому припинила свою діяльність) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 482. В 2010 році позивач вирішив розпорядитись належним йому майном, проте дізнався, що біржовий договір є недійсним. Відповідачка не бажає посвідчувати договір в нотаріальному порядку, вважаючи його дійсним і виконаним в повному обсязі. В той же час, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе в звязку з тим, що позивач після укладення договору зареєстрував своє право власності щодо будинку в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації», тобто вчинив дії, що унеможливлюють вирішення питання в іншому, окрім судового, порядку. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що про своє порушене право [PERSON] дізнався лише в 2010 року, тому суд вважає, що відповідно до ст. 6 ЦК України 1963 року цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved