Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому зазначив, що 03.12.2007 року між ним, [PERSON] (страхувальник), та Закритим акціонерним товариством «СК «МЕТАЛУРГ» (страховик), було укладено договір № 1725Из/07 добровільного страхування наземного транспорту. Предметом страхування є транспортний засіб - автомобіль AVEO CHEVROLET, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (на час укладання договору реєстраційний номер: «транзит» ІР 5824), номер шасі: LSGTC58U17Y065562. Строк дії вищезазначеного договору було зазначено до 03.12.2014 року. 16.01.2010 року о 13-30 год. дружина [PERSON] - [PERSON], керуючи вищезазначеним автомобілем, рухаючись по вул. Портовій з греблі ДніпроГЕС, навпроти перехрестя з вул. Б.Хмельницького в м. Запоріжжі в районі електроопори № 5 по пл. Леніна в м. Запоріжжі, при зміні напрямку руху, скоїла зіткнення з тролейбусом, бортовий номер 660, після чого скоїла наїзд на електроопору № 5. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16.01.2010 року, автомобіль AVEO CHEVROLET, реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АРС №056342, отримав механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2010 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход Держави у розмірі 340 грн. Після настання страхового випадку, 18.01.2010 року було повідомлено Страховика та надано всі документи, необхідні для оформлення страхового випадку, а також можливість оглянути автомобіль представнику Страховика. 21.01.2010 року автомобіль було оглянуто за участю представника Страховика та спеціаліста [PERSON], але під різними приводами страхова компанія почала зволікати з виплатою страхового відшкодування, що вимусило позивача звернутися до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що 16.01.2010 року близько першої години дня вдома стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження. З метою отримання медичної допомоги дружина [PERSON] на належному йому автомобілі AVEO CHEVROLET, реєстраційний номер [NUMBER], повезла його до 5-ї міської лікарні. Приблизно о 13-30 год. дружина [PERSON], керуючи вищезазначеним автомобілем, рухаючись по вул. Портовій з греблі Дніпрогес навпроти перехрестя з вул. Б.Хмельницького в м. Запоріжжі в районі електроопори № 5 по пл. Леніна в м. Запоріжжі, при зміні напрямку руху, скоїла зіткнення з тролейбусом. Після ДТП його було доставлено до лікарні автомобілем «Швидкої допомоги». При зверненні до страхової компанії «Металург», з якою у нього укладено договір страхування автомобіля, компанія відмовилась виплатити страхове відшкодування, посилаючись на те, що буде оскаржувати постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] На теперішній час постанову не скасовано. Розмір заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля шкоди складає, згідно висновку експерта, 69690 грн.72 коп. Оскільки вартість відновлюваного ремонту є більшою, ніж 75% вартості автомобіля на час укладення договору страхування, позивач погодився з запереченням відповідача в частині визначення розміру суми страхового відшкодування і просить задовольнити його позов частково в сумі 43514,75 грн. Представник відповідача проти позову заперечує, вважає, що позивач надав в страхову компанію неправдиві відомості щодо обставин ДТП, що [PERSON] керувала автомобілем без законних підстав, тому просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] пояснила , що дійсно 16.01.2010 року доставляла свого чоловіка , який одержав ушкодження внаслідок падіння з висоти вдома, до 5-ї міської лікарні. Керуючи належним чоловіку автомобілем AVEO CHEVROLET, реєстраційний номер [NUMBER], скоїла ДТП, внаслідок якого автомобіль було пошкоджено. За порушення правил Дорожнього руху її притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова про це не скасована, набрала законної чинності, Представник 3-їособи АК «Метабанк» в судове засідання не з?явився, повідомлений належним чином. Заслухав пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Згідно постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2010 року, 16.01.2010 року о 13-30 год. [PERSON], керуючи автомобілем AVEO CHEVROLET, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Портовій з греблі Дніпрогес навпроти перехрестя з вул. Б.Хмельницького в м. Запоріжжі в районі електроопори № 5 по пл. Леніна в м. Запоріжжі, при зміні напрямку руху, скоїла зіткнення з тролейбусом, бортовий номер 660, після чого скоїла наїзд на електроопору № 5. Цією ж постановою [PERSON] визнано винною в порушенні ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. На час розгляду в суді цивільної справи постанова набрала чинності та не скасована. У відповідності до ч.3 та 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає, що заперечення відповідача щодо факту керування автомобілем під час ДТП іншою особою не можуть бути взяті до уваги. Не знайшло підтвердження в судовому засіданні і твердження відповідача про те, що [PERSON] керувала автомобілем без належних правових підстав. Згідно п. 7 договору страхування, застрахованим транспортним засобом мають право керувати всі особи, що мають право керувати на законних підставах. Під час дорожньо-транспортної пригоди, власник автомобіля [PERSON] знаходився у салоні автомобіля. Згідно п.2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України: Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також особі, яка навчається водінню транспортним засобом відповідно до вимог цих Правил. [PERSON] має право на керування автомобілем, що підтверджується посвідченням водія АРВ № 010104. Таким чином, [PERSON] правомірно керувала належним мені автомобілем. Щодо заперечення відповідача з приводу зазначення в постанові Ленінського районного суду від 15.03.2010 року часу скоєння ДТП о 13.30 год. та невідповідності цього часу зазначеному в картці швидкої медичної допомоги часу зупинки автомобіля швидкої допомоги для надання допомоги [PERSON] 13.25 год., суд вважає наступне. Згідно пояснень [PERSON] в судовому засіданні, при відібранні в неї пояснення співробітниками ДАЇ час ДТП було зазначено нею приблизно - 13.45. Згідно матеріалів адміністративної справи, в поясненні свідка [PERSON] зазначено час ДТП 13.28. В картці швидкої медичної допомоги зазначено час прибуття на місце ДТП 13.25, час виїзду на госпіталізацію 13.35. Таке розходження в зазначенні часу суд вважає наслідком приблизної субєктивної оцінки часу всіма учасниками події. Таким чином, суд вважає, що твердження відповідача про те, що Позивачем не було виконано зобовязання щодо надання правдивих відомостей про факт настання страхового випадку, підтвердження в судовому засіданні не знайшло. Відповідно до п. 8 договору страхування, укладеного між мною та ЗАТ «СК «МЕТАЛУРГ», Страховик зобовязаний відшкодувати Страхувальнику, у межах страхової суми, збитки, що виникли в разі пошкодження, повної загибелі або втрати застрахованого транспортного засобу (додаткового обладнання до нього) в цілому, або окремих його деталей та частин внаслідок подій, перелічених в п.8.1 8.6.2 договору подій, в тому числі внаслідок ДТП (п.8.1 ). У відповідності з додатком № 1 до договору страхування, під повною загибеллю розуміється такий стан застрахованого транспортного засобу, коли вартість відновлювального ремонту складає понад 75% дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору страхування. Дійсна вартість пошкодженого автомобіля на момент укладення договору страхування, тобто на 03.12.2007 року, складала 74950,00 грн., що визначено п.9 договору страхування. Вартість відновлюваного ремонту визначена Звітом про оцінку № 19/10 від 11 червня 2010 року в сумі 91457,23 грн. Таким чином, вартість відновлюваного ремонту перевищує дійсну вартість автомобіля на час укладення договору страхування, тобто є більшою, ніж 75% вартості автомобіля на момент укладення договору страхування. В цьому випадку повинні застосовуватись положення договору про повну загибель транспортного засобу, тобто франшиза 10 % у відповідності до п.11 договору страхування. Сума страхового відшкодування станом на день ДТП складає 59960,00 грн, як зазначено в п.12 п.п.6 договору страхування на період з 03.12.2009 року по 02.12.2010 року. Позивач в судовому засіданні надав письмове пояснення, в якому погодився в частині визначення суми страхового відшкодування з наданим відповідачем розрахунком розміру суми, яка підлягає сплаті в якості страхового відшкодування, тобто 43514,75 грн. Відповідно до п. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 23.4 договору про добровільне страхування наземного транспорту: після одержання всіх необхідних документів, що передбачені розділом 22 та п. 23.2 цього Договору, рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається Страховиком у строк 20-ти робочих днів. Відповідно до п. 23.3 Договору, «У випадку, коли надані документи суперечать один одному або не дають можливості однозначно з?ясувати обставини, характер, розмірі збитку, особу, винну в настанні страхової події строк прийняття рішення може бути подовжений до 6-ти місяців для з?ясування обставин події, що відбулась, про що Страховик письмово повідомляє Страхувальника (Вигодонабувача).» На час звернення позивача до суду з моменту його звернення до страхової компанії минуло більше ніж шість місяців, але питання про виплату страхового відшкодування не вирішено. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, «Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено» . Тому суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна розміру задоволених позовних вимог, а саме 435,15 грн. та судові витрати на сплату збору на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в сумі 120 грн. та оплату витрат на проведення експертизи 450 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial