Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

12.07.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення суми заборгованості по орендній платі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він має у власності на підставі Державного акту на право приватної власності ДН № 041510 від 23.02.05 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 18.09.2006 року між ним та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Колос" як орендарем був укладений договір оренди землі (надалі - договір). Договір набув законної сили, зареєстрований у Великоновосілківському районному відділі Донецької регіональної філії ДП "Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис 27.09.06 № 04-06-149 700227 За п. 1, 2, 28 Договору він прийняв на себе зобовязання передати в оренду земельну ділянку, відповідач - сплачувати за її використання орендну плату у розмірі та порядку, визначених умовами Договору. За п.8 Договору він укладений строком на 5 років, тобто до 18.09.11 Зазначає, що він свої зобовязання за договором виконував і виконує належним чином, проте відповідач порушив свої зобовязання по виплаті орендної плати за 2009 рік за наступними підставами. На час укладення договору він з відповідачем обумовили в договорі розмір орендної плати: "Орендна плата не повинна бути меншою, ніж 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки" (п.9 договору). Надалі, під час дії договору, 01.02.08 сторонами була підписана додаткова угода до Договору №1 За п. 1 цієї додаткової угоди він з відповідачем дійшли згоди про зміну від дати підписання її сторонами (01.02.08) п.9 розділу "Орендна плата" договору та викладення цього пункту у новій редакції: "Встановити на 2008 рік орендну плату в розмірі 2 (два) відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки". Тобто, між ними досягнуто домовленість по сумі орендної плати за договором в 2006-2008 році. Але ні договором, ні додатковою угодою №1 до договору розмір орендної плати, що підлягає сплаті Відповідачем Позивачу в 2009,2010,2011 роках, будь-який її розрахунок ніяким чином не обумовлений. Таким чином, розмір орендної плати, що підлягає виплаті відповідачем позивачу в 2009 році, в договорі не встановлений. За ч.ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України (надалі - ЦКУ) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч.2 ст.792 ЦКУ відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.98 №161-ХIV (із змінами та доповненнями), надалі - Закон, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди земельної ділянки за ст. 15 Закону, в т.ч. є: - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно із ст.21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахування індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦКУ договір є обовязковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.ч 1,4 ст.632 ЦКУ ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. 19.08.2008 року було внесено зміни до Указу Президенту України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" №92/2002 від 02.02.02. За зміненою редакцією Указу Президентом України постановлено запровадити плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарське призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та фінансово-економічного стану орендаря. Вказує, що ним подано листа від 13.11.09 до відповідача з проханням узгодити розмір орендної плати за Договором на 2009 рік, виходячи з мінімального розміру гарантованого мені чинним законодавством - 3%, та сплати позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою у цьому розмірі в строк визначений в Договорі, тобто до 31.12.09. Листом №150 від 28.12 09 СТОВ "Колос" відмовив йому у виплаті орендної плати в вищевказаному розмірі, при цьому повідомив про те, що норму вищезазначеного Указу Президента України треба розглядати як рекомендовану, як керівництво до дії на перспективу, норма Указу Президента України не має категоричності, закони України мають пріоритет над Указом. Надалі, ним була направлена на адресу відповідача вимога від 12.02.10 з проханням виплатити йому орендну плату за 2009 рік користування належною йому земельною ділянкою з пропозицією, у разі невиплати мені орендної плати у встановлений законом термін, розірвати договір за взаємною згодою сторін. Відповіді на цю вимогу ним не отримано. Угоду про розірвання договору не підписано. Вважає, що неузгодження розміру орендної плати на 2009 рік, невиплата її в повному обсязі є невиконанням відповідачем умов його обов'язків за договором та Законом, та підставою для припинення договору шляхом його розірвання (ст.32 Закону). Сума орендної плати, що підлягала виплаті йому в 2009 році, становить 831,38 грн. 27.09.2010 р. позивачем подана уточнена позовна заява, згідно якої він просить стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю на його користь 831,38 грн., розірвати договір оренди землі, укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю та [PERSON] 18.09.06 р., судові витрати покласти на відповідача, підстави позову підтримує. Сторони до початку судового засідання надали письмові заяви, згідно яких просять справу розглянути без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, представник відповідача, [PERSON]А, який діє за довіреністю від 10.09.2010 р., проти задоволення позову заперечує. Про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наданих матеріалів, оскільки вони містять достатньо даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено. На підставі державного акту про право власності на земельну ділянку ДН № 041510 [PERSON]В є власником земельної ділянки площею 1,910 га, розташованої на території Комарської сільської Ради (а с. 7). 18.09.2001 р. між позивачем та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Колос» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки (а с. 8-9). Строк дії договору складає пять років (п. 8 договору). Пунктами 9-13 зазначеного договору оренди визначений порядок та розмір орендної плати, строки її внесення. Так, зазначено, що орендна плата не може бути меншою, ніж 1.5 % від нормативної грошової оцінки землі, що у грошовому еквіваленті складає 351,01 грн.; розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік, у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршенням стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Також, п 34-38 договору оренди визначені підстави зміни умов та припинення його дії, відповідно до яких зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін; у разі недосягнення згоди зміни умов договору, спір розвязується у судовому порядку (п. 34). Дія договору припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ліквідації юридичної особи-орендаря, а також в інших випадках, встановлених законом (п 35). Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, передбачених законом (п. 36). Як передбачено п. 41 договору оренди, він набирає чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації. 27.09.2006 р. договір зареєстровано у Великоновосілківському районному відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центру земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Книзі записів державної реєстрації договорів вчинено запис № 04-06-149-700227. 01.02.2008 р. між сторонами укладено додаткова угода № 1 (а. с. 13), якої внесені зміни до п. 9 розділу «Орендна плата» договору оренди землі і визначено, що на 2008 рік встановлена орендна плата в розмірі 2 відсотки від нормативної оцінки земельної ділянки; орендна плата вноситься орендарем у грошовій або натуральній формі; орендна плата у натуральній формі буде відпускатися по цінам, які склалися на момент реалізації Посилаючись на вимоги Указу Президента України від 19.08.2008 р «Про невідкладні заходи захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» № 725/2008, згідно з якими орендна плата за користування земельною ділянкою в 2009 р. не може складати менше ніж 3 % визначеної в відповідності з законодавством вартості земельної ділянки, позивачем надіслана на адресу відповідача заява від 13.11.2009 р., яка отримана 26.12.2009 р. (а. с. 16). 12.02.2010 р. позивачем також надіслана на адресу відповідача вимога сплатити йому орендну плату за користування земельною ділянкою у 2009 р., наданою у користування за договором від 18.09.2006 р., виходячи з суми 3 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки станом на 2009 рік, що складає 831 грн. Зазначена вимога отримана відповідачем 11.06.2010 р. (а. с. 18) Статтею 1 Закону України „ Про оренду землі передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Цим же Законом визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13). Враховуючи, що договір, укладений між сторонами є договором оренди землі, оскільки регулює строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, до умов цього договору застосовуються положення Закону України „ Про оренду землі та іншого законодавства, яке регулює земельні відносини в Україні. Відповідно до ст. 19 Закону України „ Про оренду землі та ч.3 ст. 93 Земельного кодексу України строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Умовами спірного договору, зокрема п. 8, передбачено, що договір укладено строком на пять років (а. с. 8). В позовній заяві, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те що з умов договору неможливо визначити розмір плати за 2009, 2010, 2011 роки та посилається на ст. 13 Закону України „ Про плату за землю відповідно до якої підставою для нарахування плати за землю є дані державного земельного кадастру, оскільки саме земельний кадастр містить дані реєстрації права власності та права користування земельними ділянками. Згідно ст. 13 Закону України „ Про плату за землю підставою для нарахували земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки. В 2006 році вартість земельної ділянки згідно довідки Держкомзему складала 23401,01 грн., з урахуванням індексації в 2009 році земельна ділянка мала вартість 27712,79 грн. (а. с. 52, відповідь Великоновосілківського районного відділу Донецької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» від 21.10.2010 р. № 428). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що у спірному договорі наявні всі істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України „Про оренду землі, підписані сторонами, а також додержані вимоги ст. 6, 17, 19 Закону України „Про оренду землі при укладанні спірного договору, що дає підстави вважати даний договір укладеним між сторонами. На виконання умов укладеного договору та додаткової угоди № 1 від 01.02.2008 р. відповідач вносив орендну плату за надану йому земельну ділянку за 2009 рік (а. с. 43, 44). Проте, згідно до прибуткового касового ордеру № 37 від 06.03.2010 р. (а. с. 43) орендна плата у сумі 290 грн. повернута [PERSON] до СТОВ «Колос». Тобто відповідач зі свого боку виконував умови договору оренди від 18.09.2006 р. та додаткової угоди № 1 від 01.02.2008 р. по сплаті орендної плати. Крім того, відповідачем надсилалась заява на імя позивача, у якій СТОВ «Колос» пропонувало укласти позивачеві новий договір оренди землі з орендною платою 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а. с. 45), дана заява була направлена на адресу позивача рекомендованим листом 29.12.2009 р. та отримана ним 12.01.2010 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а с. 42). Але, зі свого боку позивач не відреагував на дану заяву та звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати. Позивач у позовній заяві посилався на зміни до статті 1 Указу Президента України від 2 лютого 2002 року № 92 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)", внесені Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 19.08.2008 р., якими визначено, що одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Такі посилання позивача суд також не приймає до уваги з огляду на наступне. Так, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 03.06.2008 року № 309-VI внесені зміни до частин четвертої та п'ятої статті 21 Закону України "Про оренду землі . Зазначені норми викладені у такій редакції: "Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю"; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю". Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може перевищувати 12 відсотків їх нормативної грошової оцінки. При цьому у разі визначення орендаря на конкурентних засадах може бути встановлений більший розмір орендної плати, ніж зазначений у цій частині". Проте, спірна земельна ділянка знаходиться у власності фізичної особи, яка не субєктом підприємницької діяльності, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю"). У договорі оренди від 18.09.2006 р встановлений розмір орендної плати не менше 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що у грошовому еквіваленті складає 351, 01 грн. (п. 9) і зазначені випадки перегляду розміру орендної плати (п. 12), у додатковій угоді № 1 від 01.02.2008 р. встановлений розмір орендної плати на 2008 рік у розмірі 2 % від нормативної грошової оцінки земель. Тому посилання позивача на вимоги ч. 1.4 ст. 632 Цивільного кодексу України щодо того, що ціна в договорі не встановлена і не може бути встановлена виходячи з його умов, а тому її необхідно встановлювати, виходячи зі звичайних цін, є необґрунтованими. Таким чином, правовідносини щодо оренди землі полягають у оплатному користуванні земельною ділянкою на умовах, передбачених договором. Такі правовідносини (і зобовязання щодо оплатної передачі і зобов'язання щодо користування і сплати орендної плати) виникають між орендодавцем і орендарем одночасно в момент укладання договору оренди. Правовідносини оренди землі, відповідно до закону не можуть бути безоплатними і полягають у одночасному виникненні всіх прав і обовязків, які з них випливають, зокрема, обов'язку сплачувати встановлену договором орендну плату. Ці правовідносини (зобовязання передати земельну ділянку, прийняти земельну ділянку, користуватися земельною ділянкою, сплачувати орендну плату і т. ін.) є нерозривними, неможливо відокремити права і обовязки щодо користування земельною ділянкою права і обовязки щодо сплати орендної плати і оцінювати окремо, оскільки самі по собі такі права і обовязки не визначають правовідносин оренди землі. Тільки сукупність таких прав і обовязків (як то передбачено законом) складає правовідносини оренди землі. Отже, якщо йдеться про регулювання законом орендних правовідносин, то і дію на них законів у часі слід встановлювати виходячи з моменту їх виникнення, в тому числі і щодо орендної плати. Стаття 5 Цивільного Кодексу України встановлює дію актів цивільного законодавства у часі і передбачає: 1. акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. 2. акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. 3. якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Таким чином, положення Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 19.08.2008 р. можуть бути застосовані до орендних відносин, які виникають після набрання ним чинності, тобто до договорів (і, відповідно, розмірів орендної плати), які укладаються після набрання чинності зазначеним законом. Щодо договорів, укладених до внесення у законодавство відповідних змін, то така зміна можлива лише на умовах та за підставами передбаченими договором або, якщо законом прямо передбачена відповідна умова при настанні якої орендна плата підлягає перегляду. У спірних правовідносинах, укладений між позивачем і відповідачем договір оренди містить п. 9, який передбачає підстави перегляду орендної плати, які перелічені вище. Порядок зміни орендної плати встановлений статтею 23 Закону України " Про оренду землі передбачає, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини. Наведений перелік підстав для зміни узгодженого сторонами розміру орендної плати є вичерпним і не містить у собі такої підстави для зміни розміру орендної плати як зміна встановлених Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 19.08.2008 граничних розмірів орендної плати. Не містять приписів щодо обовязковості зміни або перегляду узгодженої у відповідних договорах орендної плати і положення Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 19.08.2008. Тобто, посилання позивача на те, що неузгоджена орендна плата за 2009 рік є невиконанням обов'язків відповідача за договором і однією з причин його розірвання є безпідставною. Також, на правовідносини оренди землі, як складову частину цивільних правовідносин, заснованих на договорі, зокрема, на правовідносини що стосуються зміни умов договору розповсюджуються відповідні положення глави 53 Цивільного Кодексу України. Так, стаття 651 ЦК України визначає підстави для зміни або розірвання договору. 1. зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Таким чином, зважаючи на те, що додаткової угоди щодо визначення розміру орендної плати за 2009 рік у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки між позивачем та відповідачем не укладено, зміни в діючий договір не внесені, жодні інші договорів з цього приводу також відсутні, суд вважає, що зобовязання щодо сплати відповідачем на користь позивача орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, як зазначив позивач у позові 831,38 грн., не виникли. З заяви позивача від 13.11.2009 р. вбачається, що він просив відповідача повідомити його письмово про розрахунок суми орендної плати, яка належить до виплати йому у 2009 році, а також сплатити орендну плату за 2009 рік в строк до 31.12.2009 р. (а с. 15). Тобто дана заява не містить будь-якої пропозиції щодо укладання додаткової угоди про зміну орендної плати або внесення змін до існуючого договору оренди. У Вимозі в порядку ст. 530 Цивільного кодексу (ас. 17) позивач також не ставить питання про зміну умов існуючого договору оренди, але вимагає виплатити орендну плату за користування земельною ділянкою у 2009 р. у сумі 831,38 грн., виходячи з суми 3% вартості земельної ділянки станом на 2009 рік. На пропозицію відповідача щодо укладення нового договору оренди земельної ділянки та визначення орендної плати у розмірі 3% від її нормативної оцінки (а. с. 45) позивач не відповів. У 2009 році відповідачем на адресу позивача були направлені грошові кошти з метою сплати орендної плати за землю за 2009 рік (а. с. 43,44). Зазначене свідчить про небажання позивача внести відповідні зміни до існуючого договору оренди або укласти новий договір оренди з відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не доведений у судовому засіданні факт невиконання обовязків за договором оренди від 18.09.2006 р. з боку відповідача, що б могло потягнути за собою розірвання вказаного договору. З огляду на викладене суд вважає, що підстави для розірвання договору оренди землі, укладеного між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відпо-відальністю «Колос» та [PERSON] від 18.09.2006 р відсутні, оскільки відповідач свої зобовязання за договором виконував своєчасно та у повному обсязі, що підтверджується довідкою № 177 від 03.11.2010 р. про нарахування орендної плати [PERSON] С В за 2009 рік у сумі 415 грн. 69 коп., за 2010 рік - у сумі 440 грн. 22 коп. а. с. 53). Вимог про зміну умов договору оренди позивачем не ставилось. Таким чином, у задоволенні позову щодо розірвання договору оренди землі, укладеного між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Колос» та [PERSON] від 18.09.2006 р. слід відмовити. Крім того, зважаючи на те, що відсутні підстави виникнення обовязку відповідача щодо сплати позивачу орендної плати за 2009 рік у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тобто у сумі 831,38 грн., суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову й у частині стягнення з відповідача суми орендної плати 831 грн. 38 коп. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі, судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають, що передбачено ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed