Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 17 квітня 2009 року між нею та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким вона передала, а відповідачі прийняли від неї грошові кошти в розмірі 9690 грн., які зобовязувались повернути до 20 травня 2009 року, про що написали відповідну розписку. Проте своїх зобовязань не виконали, грошові кошти у розмірі 9690 грн. у вказаний термін, а також по сьогоднішній день не повернули. Просила стягнути на її користь солідарно з [PERSON] і [PERSON] суму позики в розмірі 9690 грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, дала суду пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] повторно у судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їхній відсутності до суду не надходили. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що згідно із розпискою від 17 квітня 2009 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] одержала в борг від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 9690 грн., які зобовязувались повернути до 20 травня 2009 року, проте своїх зобовязань не виконали, вказану суму коштів [PERSON] до цього часу не повернули. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно із ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, тому на користь позивача з відповідачів солідарно підлягає стягненню сума позики в розмірі 9690 грн. Також на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 216 грн. 90 коп. На підставі ст. ст. 526, 530, 541, 610, 625, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved