Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

[PERSON] звернлась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], однак від виконання батьківських обов»язків по відношенню до свого сина ухиляється. Дитина мешкає разом з позивачкою. 01 березня 2005 року відповідач погодився на всиновлення свого сина - [PERSON] - [PERSON]. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON] та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у їх відсутність на позові наполягає. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовом згоден. Представник зацікавленої особи надав заяву з проханням слухати справу у їх відсутність на позові наполягає. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини - держави участниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов»язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 7), який проживає разом з матір»ю.( а.с.16). Мати хлопчика створює для дитини належні умови для його нормального розвитку. Батько життям сина не цікавиться. Шлюб розірвано з відповідачем 24 лютого 1997 року. [PERSON] вихованням дитини не займається, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини матеріальної допомоги на її утримання не надає, залишив дитину колишній дружині, яка сама займається її вихованням та утриманням. Батько не підтримує з дитиною ніяких родинних відносин, не телефонує, не вітає зі святами, не приймає участі у її житті. Служба у справах дітей Каховської міської ради дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки (а.с.13-14). Згідно ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно довідки Наркологічного диспансерного відділення Каховської ЦРЛ [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні з 28.08.2009 року по 04.09.2009 року з діагнозом « Хронічний алкоголізм». Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № З "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, и навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої дитини, свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, внаслідок своєї винної поведінки не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не готує дитину до самостійного життя, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Будь-яких доказів, які б підтверджували факт виконання батьківських обов'язків, відповідачем суду не надано, як не надано й доказів, що він не виконував батьківські обов'язки по незалежним від нього обставинам. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно 4.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що відповідає інтересам дитини. На підставі ст.ст. 8.21.51.52.55.121.124 Конституції України, ст.ст. 164-166, 180-191 СК України,

Outcome: approved