Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-11 00:00:00

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів, та уточнивши вимоги просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 170292,37 гривень, що в еквіваленті складає 21583,32 доларів США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 13453,72 доларів США, що еквівалентно 106149,85 грн., заборгованість за процентами 4507,02 доларів США, що еквівалентно 35560,38 грн., плата за пропуск платежів - 28582,14 грн., а також просить стягнути судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав [PERSON] кредит в сумі 23850,00 доларів США на придбання пасажирського мікроавтобусу MERCEDES-BENZ609D, на строк до 19 липня 2008 року, а відповідач [PERSON] зобов*язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування, однак умови договору не виконав, у зв*язку з чим склалася заборгованість, дит був забезпечений порукою [PERSON], який також умови договору поруки не виконав, у зв*язку з чим позивач змушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 27.10.2009 року позов визнав, в подальшому до судових засідань не з*являвся, повідомлявся, надав суду заяву з проханням розглядати спір за його відсутністю, уточнені позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» визнав. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» не визнали, та звернулися до суду із зустрічним позовом доПАТ «ВіЕйБі Банк», треті особи - [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус ОМНО [PERSON], який уточнили та просять визнати недійсним кредитний договір № 94/05ф від 20 липня 2005 р. та договір застави від 20 липня 2005 р., повернути сторони правочинів у первісне становище, зобов*язавши [PERSON] повернути ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредитні кошти в сумі 23850,00 доларів США, що еквівалентно 120561,75 грн., а ПАТ «ВіЕйБі Банк» зобов*язати повернути [PERSON] сплачені ним кредитні кошти в сумі 10396,28 доларів США, що еквівалентно 52501,21 грн., сплачені проценти за користування кредитом в сумі 8152,63 доларів США, що еквівалентно 41170,78 грн., суму комісії за розгляд заявки на видачу кредиту, суму комісії за надання кредиту, суму комісії за видачу готівки та інші банківські комісії , пов*язанні з отриманням кредиту. При цьому вказують, що кредитний договір, а також договори на забезпечення виконання зобов'язань за кредитом були укладені [PERSON] за проханням третьої особи [PERSON], який мав намір розірвати шлюб з дружиною та не бажав, щоб предмет застави увійшов до складу подружнього майна. Проте, кредитні кошти ані [PERSON]А, ані третьою особою [PERSON], отримані не були, у звязку з чим вважають, що при укладенні кредитного договору внутрішня воля [PERSON] не відповідала його волевиявленню, укладаючи зазначений договір він помилявся стосовно обставин, які мають істотне значення, а саме стосовно предмету договору, через замовчування зі сторони ПАТ «ВіЕйБі Банк» обставин щодо предмету використання кредитних коштів та ринкової вартості спірного мікроавтобусу, тому зустрічні позовні вимоги просять задовольнити. Представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» зустрічний позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Третя особа за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримав, не заперечував проти їх задоволення. Третя особа за зустрічним позовом [PERSON] до судового засідання не з*явився, повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа за зустрічним позовом приватний нотаріус ОМНО [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд, вислухавши представника ПАТ «ВіЕйБі Банк», [PERSON] та його представника, третю особу [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, 20 липня 2005 року між АТ ВАБанк, правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 94/05ф, за умовами якого [PERSON] був наданий кредит в сумі 23850,00 доларів США на строк до 19 липня 2008 року на придбання пасажирського мікроавтобуса, а [PERSON] зобов*язався повернути кредит та сплатити плату за користування ним, а саме 15,5% річних /а.с.10-12/. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору, надання кредиту здійснювалось в доларах США шляхом видачі всієї суми кредиту готівкою через касу Банку. Відповідно до п. 3.2.1. кредитного договору, Банк має право здійснювати перевірки цільового використання кредиту та фінансового стану позичальника. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] 20 липня 2005 року було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] поручився перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань, що випливають з кредитного договору /а.с.15/. Крім того, в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] 20 липня 2005 року було укладено договір застави, відповідно до якого [PERSON] передав банку в заставу належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РВС № 316628, виданого та зареєстрованого 19 липня 2005 р., автобус пасажирський марки MERCEDES-BENZ609D, 1995 року випуску, номер кузову WDB66806210831200, об'єм двигуна 3972 куб.см, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно з п.1.2. договору, предмет застави оцінений в сумі 177366 грн., що на день укладення договору складало 35087,24 доларів США /а.с.16-17/. Позивачем виконані умови кредитного договору, що підтверджується заявою на видачу готівки № 303 від 20 липня 2005 року /а.с.83/. Як вбачається з заявки на отримання кредиту від 18 липня 2005 р., [PERSON] на той момент працював 2 місяці водієм-стажистом на підприємстві «Лимекс-транс», керівником якого являвся [PERSON] /а.с.22-23/. Згідно довідки Обласної бази спецмедпостачання №164 від 17.11.2009 року, [PERSON] працював на посаді механіка автогаражу з 1988 року по час надання довідки. Дана інформація підтверджується також копією трудової книжки [PERSON], засвідченою за місцем роботи /175-176/. Відповідно до звіту № 2467, наданого ТОВ «Експертне агентство «Укрконсалт», про незалежну оцінку вартості дорожньо-транспортного засобу Даймлер-Бенц 609, вартість зазначеного транспортного засобу станом на 14 липня 2005 року складає 177366 грн., що за курсом НБУ на дату оцінки складає 35087 доларів США. Відповідно до пункту 1.1 звіту, замовником оцінки є [PERSON] на підставі договору № 97 від 16 лютого 2005 р. Як вбачається зі звіту, рік випуску транспортного засобу при проведенні оцінки не встановлювався, ідентифікаційний номер кузову транспортного засобу та об'єм двигуна не зазначений /а.с. 119-122/. Крім того, судом досліджено акт експертизи № УТЗ-283, складений Одеською регіональною торгово-промисловою палатою 04 лютого 2009 року за замовленням [PERSON], з якого вбачається, що роком випуску транспортного засобу - автобусу - MERCEDES-BENZ 609D, ідентифікаційний номер кузову WDB66806210831200, з обємом двигуна 3972 куб.см є 1987 рік /а.с.73/. Згідно довідки УДАІ ГУМВС України в Одеській області №42/1 вих.1315 від 02.10.2010 року, вбачається, що 13 липня 2005 року [PERSON] звертався до РЕВ-1 м. Одеса з приводу реєстрації автомобіля DAIMBLER-BENZ 609, 1995 року випуску /а.с. 247/. [PERSON] та його представник стверджують, що кредитний договір, а також договори на забезпечення виконання зобов'язань за кредитом були укладені [PERSON] за проханням третьої особи [PERSON], який мав намір розірвати шлюб з дружиною та не бажав, щоб предмет застави увійшов до складу подружнього майна. Проте, кредитні кошти ані [PERSON]А, ані третьою особою [PERSON], отримані не були. Реєстрацією транспортного засобу займався [PERSON] Свідоцтво про транспортного засобу на мікроавтобус MERCEDES-BENZ 609D [PERSON] отримав від [PERSON] після підписання документів у нотаріуса. До ТОВ «Експертне агентство «Укрконсалт» [PERSON] не звертався, отриманням документів для надання банку з метою оформлення кредиту також не займався. Заявка на отримання кредиту від 18.07.2005 р. ним не заповнювалася. В підприємстві «Лимекс-транс» він ніколи не працював. Договори були ним підписані в присутності нотаріуса, проте можливість ознайомитися з договорами йому надана не була. Про оціночну вартість предмету застави в сумі 35087 доларів США він дізнався вже після підписання та нотаріального посвідчення спірних договорів. Про дійсний рік випуску предмету застави він дізнався лише у лютому 2009 року після проведення експертизи Одеською регіональною торгово-промисловою палатою. Зазначені доводи підтверджуються поясненнями третьої особи [PERSON] Так. в судовому засіданні він пояснив, що влітку 2005 року він звернувся до [PERSON], оскільки шукав роботу водія маршрутного таксі. [PERSON] запропонував йому взяти мікроавтобус на маршруті та щомісячно виплачувати за нього по 650 доларів. При цьому [PERSON] запропонував йому обрати один з двох мікроавтобусів, які стояли неподалік від його офісу. Оскільки [PERSON] бажав уникнути розподілу мікроавтобусу як подружнього майна, він звернувся до [PERSON] з проханням оформиш мікроавтобус на себе. При підписанні документів у нотаріуса, [PERSON] був разом з [PERSON], який після підписання документів з банком видав йому довіреність на керування мікроавтобусом. Після оформлення документів у нотаріуса за кредитними коштами [PERSON] в банк не звертався. При дослідженні фототаблиць мікроавтобусу, що приєднані до звіту ТОВ «Експертне е агентство «Укрконсалт» та фотографій мікроавтобусу, який є предметом застави, судом вбачаються відмінності в зовнішньому вигляді транспортних засобів. Враховуючи те, що в звіті ТОВ «Експертне агентство «Укрконсалт» не наведено відомостей про рік випуску мікроавтобусу, що є предметом оцінки, не наведений ідентифікаційний номер кузову мікроавтобусу, а з фото таблиць 1, 2, які є додатком до цього звіту не вбачається реєстраційний номер мікроавтобусу, суд не вважає цей документ належним доказом вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк». Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладенні кредитного договору внутрішня воля позичальника не відповідала його волевиявленню. Укладаючи кредитний договір, [PERSON] помилявся стосовно обставин, які мають істотне значення, а саме стосовно предмету договору. Помилці [PERSON] сприяло замовчування зі сторони ПАТ «ВіЕйБі Банк» обставин щодо предмету використання кредитних коштів та ринкової вартості спірного мікроавтобусу. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійснимним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Проте, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перед підписанням договору не був докладно повідомлений ні про особу та місцезнаходження кредитодавця, ні про умови одержання кредиту. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб, на придбання якого надавався кредит, був зареєстрований за [PERSON] на 7 днів раніше, ніж був укладений кредитний договір. За таких обставин. суд вважає, що зустрічні позовні вимоги відповідача [PERSON] В А. є обгрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню, а у задоволенні уточнених вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін а зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Таким чином, договір поруки від 20 липня 2005 року, укладений між позивачем та [PERSON], припиняється.

Outcome: approved