Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-30 00:00:00

У лютому 2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 18.12.1993 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у будинку урочистих подій м.Москва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 4725. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що 03.10.2007 року шлюб між ними розірвано рішенням суду. Зі слів позивача, на даний час її син мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні не приймає. [PERSON] зазначила, що угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем у справі не досягнуто, стан здоровя та матеріальний стан [PERSON] дозволяють йому утримувати свого неповнолітнього сина. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов, просила його задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин та за відсутності заперечень, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у будинку урочистих подій м.Москва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 4725. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6). У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано (а.с.5).. На даний час неповнолітній [PERSON] мешкає з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с.4). Судом встановлено, що [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні не приймає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність позов задоволити, стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 24.02.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судові витрати, що складається з судового збору у сумі 51 (пятдесят одна) гривня 00 (нуль) копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 (сто двадцять) гривень 00 (нуль копійок) копійок, в дохід держави. Згідно положень п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved