Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

30 листопада 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій зазначає, що за час перебування в шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей: син [PERSON], 2004р.н. та дочка [PERSON], 2006р.н., а також відповідав усиновив в 2003році сина [PERSON], 1996р.н. Відповідач, який після розлучення проживає окремо, не надає ніяких коштів на утримання сім'ї. Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500рн. щомісячно. В судове засіданні позивач підтримала свої вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково вказала, що її заробітної плати в розмірі 2000грн., які вона отримує, працюючи завідуючою дитячим садочком, є недостатньо, щоб задовільнити потреби дітей, які ростуть здоровими. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON], 1б.09.2004р.н. та дочка [PERSON], 14.05.2006р.н. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON], 03.01.1996р.н. відповідач теж являється його батьком. На даний час відносини між сторонами погіршилися, неповнолітні діти проживають з позивачем перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо, немає постійного заробітку, працює на тимчасових роботах і має нерегулярний дохід. Суд вважає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані гримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 нстопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Оскільки в судовому засіданні немає доказів того, що відповідач має регулярний заробіток, суд вважає, що інтересам неповнолітніх дітей відповідатиме присудження з відповідача коштів на їх -оимання у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, враховує стан здоров'я, загальний матеріальний стан дитини та відповідача, відсутність в останнього інших дітей та осіб. яких він зобов'язаний утримувати і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти щомісячно на утримання дітей в розмірі по 500грн Позивачка звернулася до суду з вимогами 30.11.201 Ороку, а тому з 01.12.2010року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.ст. 81, 84, 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved