Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-04 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3 500 грн. боргу за договором позики, 25 % річних, що становить 771 грн. 91 коп., індекс інфляції в сумі 318 грн.50 коп., а також понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивач підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив суду, що 27 жовтня 2009 року між його довірителем та відповідачем був укладений договір позики за яким позивач надав відповідачу позику в сумі 3\~500 грн., яку відповідач зобовязався повернути його довірителю до 25 лютого 2010 року. Відповідач не виконав взятих на себе зобовязань по договору позики не повернув позивачу в обумовлений строк позичені гроші, хоча його довіритель неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути борг. Відповідач у судовому засіданні позовних вимог позивача не визнав та ствердив, що договір позики є фіктивним, оскільки грошей у позивача він не позичав, а мав лише борг за договором оренди. Свідок [PERSON] в своїх показаннях у судовому засіданні ствердила, що відповідач є її чоловіком і вона достеменно знає про те, що він грошей у позивача не позичав, а лише мав борг за договором оренди. Свідок [PERSON] в своїх показаннях у судовому засіданні ствердила, що вона друкувала договір позики на прохання позивача, але не була присутньою під час вчинення позики грошей. Свідок [PERSON] в своїх показаннях у судовому засіданні ствердила, що їй стало відомо про наявність договору позики в 2009 році, а також відомо, що відповідач не повернув позивачу борг. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши надані докази, судом на засадах змагальності сторін встановлені наступні факти. Згідно п.1.1 договору позики, укладеного 27 жовтня 2009 року між позивачем і відповідачем, позивач передав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності грошові кошти в сумі 3\~500 грн. з кінцевим строком їх повернення 25 лютого 2010 року. Відповідно до п.3.1 даного договору, у разі прострочення позичальником строків повернення позики він повинен сплачувати за це позикодавцю 25% річних за весь період невиконання зобовязань, передбачених договором позики, а також інфляційні нарахування на суму непогашеної позики ( а.с.5,6 ). Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Наявність факту отримання 27 жовтня 2009 року відповідачем позики у позивача в сумі 3\~500 грн. та не повернення її в обумовлений між сторонами у справі строк є підставою для повного задоволення позову про стягнення боргу за договором позики. Суд при цьому керується вимогами ст.1046 ЦК України за якими за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. За вимогами ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Суд також керується вимогами ст.1050 ЦК України за якими у разі неповернення позичальником суми позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, тобто боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від цієї суми. З урахуванням викладеного суд стягує з відповідача на користь позивача 4\~590 грн. 41 коп. До даної суми ввійшли 3 500 грн. боргу за договором позики, 25 % річних від простроченої суми, що становить 771 грн. 91 коп., індекс інфляції в сумі 318 грн.50 коп. Суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений позивачем, судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн. Суд не бере до уваги доводи відповідача в тій частині, що договір позики є недійсним, так як він насправді не одержував у позивача грошей, оскільки відповідач не оспорив договір позики як це передбачено ст.1051 ЦК України. Суд також не бере до уваги показання свідка [PERSON] дружини відповідача в тій частині, що відповідач не отримував гроші у позивача, а договір позики є фіктивним. Суд керується вимогами ч.2 ст.1051 ЦК України за якими, якщо договір позики укладений в письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. На підставі викладеного,

Outcome: approved