Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

08.10.2010 року [PERSON] звернувся з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення з неї 93215,25 грн. та зобов'язання повернути належне йому майно звичайного домашнього вжитку. В позові зазначив, що є спадкоємцем після смерті його матері [PERSON], померлої 11.07.2006 року. За життя 03.11.2005 року та 26.01.2006 року [PERSON] передала відповідачці грошові кошти в загальній сумі 42000 грн. в якості авансу за належні останній земельну ділянку та недобудований садовий будинок за адресою Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «[PERSON], вул.16 лінія, діл.26, договір купівлі-продажу яких мали вкласти після оформлення документів на нерухоме майно. З дозволу відповідачки він та [PERSON] поселилися в указаному будинку, та завезли туди все своє майно звичайного вжитку,перелік якого вказав в позові, оскільки належну їм квартиру напередодні переселення продали. Після смерті матері на вхідних дверях садового будинку та відмовилась від повернення йому сплачених матір'ю коштів. Рішенням Овідіопольського районного суду від 05.06.2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.10.2007 року та ухвалою Верховного Суду України від 08.04.2008 року в задоволенні його позову до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання прав власності на вказане нерухоме майно було відмовлено. Просить стягнути безпідставно отримані відповідачкою кошти в сумі 42000 грн. з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за період з жлвтня 2007 року по жовтень 2010 року в сумі 26592,25 грн. та 3825 грн. відповідно, а також проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 20298 грн. за період з 26.01.2006 року по 10.10.2010 року. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що еквівалент 2500 доларів СШАодержала в якості завдатку , який поверненню не підлягає, а суму в розмірі еквівалентному 6000 доларів США отримала не вона, а працівник агентства з продажу нерухомості [PERSON] При цьому відповідачка не заперечує, що розписка від 03.11.2005 року про отримання 2000 доларів США та угода про передачу їй авансу в сумі еквівалентній 8500 доларів США , оригінали яких знаходяться у позивача, підписані особисто нею . В частині зобов'язання повернути майно посилається на те, що не все, вказане в позові майно, знаходилось в належному їй садовому будинку, а те, майно, що там залишилось після добровільного виселення [PERSON], цінності не представляло і вона його викинула. Залучена до участі в справі в якості 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог, [PERSON],проти задоволення позову не заперечує, вказує на те, що [PERSON] особисто дійсно отримала від [PERSON] аванс в розмірі, еквівалентному 8500 доларів США в рахунок продажу нерухомого майна, від продажу якого в подальшому відмовилась та відмовилась від повернення [PERSON] одержаних від його матері коштів. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до «Угоди про передачу авансу до нотаріального посвідчення договору» від 26.01.2006 року (а.с.13-14), оригінал якого знаходиться у позивача, [PERSON] до підписання даної угоди отримала від [PERSON] суму, еквівалентну 8500 доларів США з анулюванням укладеного 03.11.2005 року договору завдатку. Рішенням Овідіопольського районного суду від 05.06.2007 року та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.10.2007 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання прав власності на земельну ділянку та садовий будинок №26 по вул.Лінія, 16 СОГ «Ветеран» с.Молодіжне встановлено факт отримання [PERSON] від [PERSON] 42500 гривень за договором завдатку та розписки від 03.11.2005 року і за угодою про передачу авансу від 26.01.2006 року в рахунок майбутніх платежів по договору купівлі-продажу нерухомого майна, який не відбувся (а.с.32-33) . Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, є встановленим факт отримання [PERSON] від [PERSON] 42500 грн. з підстав, що згодом відпали. 11.07.2006 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.22). Спадкоємцем після смерті [PERSON] та її правонаступником є [PERSON], що підтверджується копіює заповіту [PERSON], листом державного нотаріуса, та договором розподілу спадкового майна (а.с.21,23-25, 41) . [PERSON] відмовилась від повернення [PERSON] отриманих нею від [PERSON] коштів,в тому числі після набрання чинності в жовтні 2007 року рішення суду з приводу спору щодо нерухомого майна, що підтверджується як поясненнями самой відповідачки так і поясненнями [PERSON], свідка [PERSON] Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно; особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тому грошові кошти в розмірі 42500 грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Частиною 2 ст. ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ст.536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами;розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки законом не встановлено розмір процентів за зобов'язанням безпідставного збереження грошей, то на підставі ст.8 ч.8 ЦПК України за аналогією закону підлягає застосуванню ст.1048 ЦК України, відповідно до якої розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Наданні позивачем розрахунки (а.с.80) інфляційних втрат за період з жовтня 2007 року по серпень 2010 року в сумі 26592,25 грн., трьох процентів річних за період з жовтня 2007 року по жовтень 2010 року в сумі 3825 грн., процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 26.01.2006 року по 10.10.2010 року в сумі 20298 грн. є такими , що відповідають офіційним даним про рівень інфляції та даним про рівень облікової ставки НБУ за вказані періоди. А тому вказані суми підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача. Вимоги позивача щодо зобов'язання [PERSON] повернути йому майно звичайного вжитку не підтверджені належними та достатніми доказами індивідуальних ознак цього майна, перебування такого майна у [PERSON], а тому в задоволені цих вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial