Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

11 серпня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнанні за нею права власності на квартиру [ADDRESS]. Посилалась на те,що вона проживала в цій квартирі разом зі своєю бабусею [PERSON] яка була її опікуном. Окрім неї в квартирі проживали та були її власниками. [PERSON] та мати [PERSON], які померли відповідно 28.08.1996 року та 21.07.2001 року. Спадкоємцями після їхньої смерті була її бабуся [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але не оформляла спадщину. 17.07.2009 рос померла [PERSON], яка залишила на її ім»я заповіт, яким заповідала їй спірну квартиру. Спадкоємцями першої черги, які мають право на отримання спадщини є її рідний батько [PERSON] та рідна тітка [PERSON], відповідачі по справі, які у встановленому законом порядку відмовились від отримання спадщини після смерті їхньої матері [PERSON] Н.1. Вона подала заяву про прийняття спадщини, але отримати спадщину не може оскільки між співвласниками не були визначені частки у спільній власності на квартиру, а також і тому, що [PERSON] не оформляла спадщину після смерті свого чоловіка та матері. Просила визнати за нею право власності на спірну квартиру. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що зазначені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] просили задовольнити позовні вимоги, підтвердили обставини, що викладені в позовній заяві. Представник Другої полтавської державної нотаріальної контори у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 листопада 1993 року належить [PERSON] , її чоловіку [PERSON] та її матері [PERSON]. При видачі свідоцтва про право власності на житло розмір часток між співвласниками не визначався. [PERSON] помер 28.08.1996 року, [PERSON] померла 21.07.2001 року. Єдиним спадкоємцем на отримання спадщини після їхньої смерті була [PERSON] Н.1., яка не отримувала свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується довідкою нотаріальної контори №1589\\01-14 від 30.09.2010 року. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року [PERSON] фактично прийняла спадщину після їхньої смерті, оскільки проживала та була зареєстрована в квартирі, що їм належала на праві спільної сумісної власності, а отже вступила в оперативне управління спадковим майном. Зазначені обставини підтверджуються довідкою ГЖЕД №7 м. Полтава. [PERSON] померла 17.02.2009 року. При житті, 30.04.2002 року, [PERSON] клала заповіт, яким заповідала все своє майно позивачеві. Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у зв»язку з тим, що частки співвласників в спільній власності на квартиру не були визначені та [PERSON] не отримувала свідоцтва про право на спадщину па частку квартири, яка належала її матері та чоловіку, а отже право власності на всю квартиру за нею, не на час її смерті, не було зареєстроване. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги на отримання спадщини є відповідачі по справі, її діти, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження. Відповідачі відмовились від прийняття спадщини, про що подали до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. Відповідачі визнали позов та просили його задовольнити. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, а отже суд визнає за нею право власності на спірну квартиру.

Outcome: approved