Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа Головне управління юстиції в м.Києві про визнання права власності в порядку спадкування, частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки. В судовому засіданні позовні вимоги уточнила і суду пояснила, що [INFO]. помер її батько [PERSON], який проживав за адресою [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,053га в садовому товаристві Берізка в с.Підгірці Обухівського району Київської області, яка належала померлому згідно державного акту, садового будинку в садовому товаристві, 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями 1 черги на спадщину являлись рідні діти вона [PERSON], відповідач [PERSON] та їх мати [PERSON] Після смерті батька в установлений Законом термін вони як спадкоємці подали в Дванадцяту Київську державну нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Відповідачу по справі [PERSON] та її матері [PERSON] були видані свідоцтва про право власності на земельну ділянку в рівних долях по ? частині кожному. 6.07.2006р.її мати подарувала свою частину земельної ділянки відповідачу по справі. Нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадкове майно в зв'язку з тим, що нею був пропущений термін звернення до нотконтори з заявою про прийняття спадщини. В 2008році вона отримала відповідь у нотаріуса і тоді їй стало відомо про те, що мати та брат отримали свідоцтво на спадкове майно, а саме на земельну ділянку у рівних долях. На інше майно крім автомобіля свідоцтва не видавались. Її заява про прийняття спадщини була подана в нотконтору і зареєстрована 22.02.2002року в установлений Законом термін . Крім того, проживаючи зі спадкодавцем однією сім»єю по місцю знаходження спадкового майна, тобто в квартирі [ADDRESS] в м.Києві, в якій вона має право власності в розмірі 1/5 частини, вона фактично вступила в спадщину. При житті батько був власником садового будинку, який являвся закінченим будівництвом, однак право власності в БТІ за ним не було зареєстровано. Відповідно просить суд визнати за [PERSON] право власності на садовий будинок, і як спадкоємець першої черги просить визнати за нею право власності на 1/3 частину спадкового майна, а саме на будинок з надвірними побудовами та спорудами, які знаходяться на земельній ділянці, площею 0,053га . Мати свідоцтво про право власності на спадкове майно не отримувала. Також просить визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки, яка знаходиться в СТ «Берізка» с.Підгірці Обухівського району Київської області, визнати за нею право власності на 1/15 частину квартири [ADDRESS] в м.Києві, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане в червні 2005року на земельну ділянку, площею 0,053га частково недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку та садовий будинок СТ «Берізка» с.Підгірці Обухівського району Київської області, на садовий будинок на ім'я [PERSON] в розмірі ? частини та [PERSON] в розмірі ? частини спадкового майна, визнати право власності за [PERSON] на садовий будинок з надвірними побудовами та спорудами. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] 7.02.2002р. він разом з матір'ю звернулися до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Оскільки він в квартирі 53 по [ADDRESS] в м.Києві не проживав він запропонував сестрі поділ спадкового майна, а саме їй квартира, йому земельна ділянка, площею 0,053га, що розташована на території Підгірцевської сільської ради. В 2005році в нотаріальній конторі він дізнався про те, що сестра заяву про прийняття спадщини не отримувала. Таким чином він з матір'ю отримали свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,053га, розташовану на території Підгірцевської Сільської ради по ? частині кожному. Після чого мати оформила договір дарування на свою ? частину земельної ділянки. Свідоцтво про право власності на квартиру вони не отримували. В 2006році сестра, т.б. позивачка по справі [PERSON] дізналася про те, що вони отримали свідоцтва про право на спадщину, відповідно вона приїхала на дачу і влаштувала скандал. На що він запронував їй звернутися до суду, але до суду вона звернулася лише в 2010році. У зв'язку з чим вважає, що сестра пропустила строк звернення до суду із вимогами про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, договору дарування земельної ділянки, Державного акту на право власності на земельну ділянку від 2.08.2006р. виданого на його ім'я. Просить застосувати в цій частині позовних вимог строк позовної давності. В 2006році їх мати [PERSON] подарувала йому земельну ділянку і з тих пір він є власником спірної земельної ділянки. На земельній ділянці батьки розпочали будівництво садового будинку, але в експлуатацію його не здали, право власності на нього не зареєстрували. Будівництво проводили в період шлюбу, відповідно право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. В 2007-2010роках він провів до садового будинку комунікації - газ, воду, каналізацію. Здійснив газифікацію будинку. Також ним проведено будівництво гостьового будинку. Просить в цій частині позовних вимог відмовити. В частині визнання права власності на 1/15 частину квартири [ADDRESS] позивачка може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. [INFO] помер [PERSON], який є батьком сторін [PERSON] та [PERSON] /а.с.8/ На праві приватної власності на житло за адресою [ADDRESS] [PERSON], його дітям - сторонам по справі та дружині [PERSON] належало по 1/5 частині спірної квартири./а.с.10/ Згідно спадкової справи 7.02.2002р., 8.04.2002р., 3.10.2002р. від [PERSON] надійшли заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON]./а.с.70-72/3.10.2002р. [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки АЗЛК /а.с.77/ 1.06.2005р. від [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про прийняття спадщини , яка складається з земельної ділянки площею 0,053га, розташованої на території Підгірцівської сільської Ради./а.с.89/ 1.06.2005р. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину, що складається з ? земельної ділянки площею 0,053га, розташованої на території Підгірцівської сільської Ради./а.с.96/ та [PERSON] також на ? частину земельної ділянки./а.с.97/, відповідно свою частку остання 6.07.2006р. подарувала сину. 22.02.2002року позивачка [PERSON] також звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]./а.с.101/ Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч.2 часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.2 заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні позивачка не заперечувала того факту, що оскільки в неї не було правовстановлюючих документів їй свідоцтва про право на спадщину не видали, також не заперечувала того факту, що з 2002року вона до суду за захистом своїх прав щодо спадкового майна не зверталася. Суд не приймає до уваги посилання позивачки на постанову про відмову у виконанні нотаріальної дії, винесеної нотаріусом 14.07.2008р. як на підставу того, що вона лише в 2008році дізналася про те, що порушено її право як спадкоємця на земельну ділянку, оскільки саме з 2002року, з моменту подачі нею в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини вона не була позбавлена можливості звернутися до суду за захистом свого права як спадкоємиця на земельну ділянку, яка залишилася після смерті батька. Згідно ч.3 позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про застосування строку позовної давності в частині позовних вимог позивачки щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане в червні 2005року на земельну ділянку, площею 0,053га частково недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки від 6 липня 2006року №3183 [PERSON] на користь [PERSON] недійсним, визнання права власності на земельну ділянку та садовий будинок СТ «Берізка» с.Підгірці Обухівського району Київської області, на садовий будинок на ім'я [PERSON] в розмірі ? частини та [PERSON] в розмірі ? частини спадкового майна, визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, а саме на 1/3 частину садового будинку та відповідно відмовити у задоволенні в цій частині позовних вимог. В частині позовних вимог щодо визнання за померлим [PERSON] права власності на садовий будинок з надвірними побудовами та спорудами, який знаходиться в СТ «Берізка» с.Підгірці Обухівського району Київської області суд також вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 375 Цивільного кодексу України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівництва. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Померлому [PERSON] за його життя належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0535га /а.с.107/, на якій був збудований будинок /а.с.22-26/ без додержання архітектурних, будівельних, санітарних екологічних та інших норм і правил та не був прийнятий в експлуатацію. Отже така будова не може вважатися закінченим будівництвом об"єктом, а тому на житловий будинок у [PERSON] не виникло право власності. До суду щодо вирішення питання про визнання права власності на самочинне будівництво він не звертався, право власності не було визнано за його життя. Крім того, суд вважає, що відповідно до норм ст. 1219 ЦК України, право на визнання за померлим права власності на самовільно зведені ним будівлі (в порядку ст. 376 ЦК України), було його особистим правом, яке нерозривно зв"язане з його особою спадкодавця, а тому таке право не може входити до складу спадщини. Стосовно визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 1/15 частину квартири [ADDRESS] в м.Києві в порядку спадкування, суд,

Outcome: partial