Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-01 00:00:00

Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги, зазначивши, що 03.03.2004 року померла її мати [PERSON]. На момент смерті [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1340 кв.м. по вул.Нагорній, 21 в м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Спадкоємцями за законом вказаного нерухомого майна є позивачка та її брат - [PERSON] У встановлений законом строк вони прийняли спадщину. 12.12.2008 року також помер [PERSON] Згідно складеного ним заповіту, усе належне майно він заповів позивачці. Однак, державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у звязку з тим, що [PERSON] не було отримано акту на право приватної власності на землю. Зазначені обставини унеможливлюють належне оформлення спадкових прав через державну нотаріальну контору у звязку з чим позивачка вимушена звернутись до суду. Вважала себе спадкоємицею за законом ? частини вказаної земельної ділянки після смерті [PERSON], а іншої її частки - за заповітом після смерті [PERSON] Просила визнати право власності на дану земельну ділянку. Представники відповідача та третьої особи до суду не зявились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що 03.03.2004 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії I-КИ №549387, видане 03.03.2004 року виконкомом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). На момент смерті вона була власником земельної ділянки площею 1340 кв.м. по вул.Нагорній, 21 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.10.1999 року (зареєстрований в реєстрі за №4417). За умовами даного договору [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку, яка належала останньому на підставі державного акту серії ДН №033752, виданого 30.07.1998 року виконкомом Підгородненської міської ради на підставі рішення №130 від 17.06.1998 року і зареєстрованого за №4281. Однак, за життя [PERSON] не отримала у Дніпропетровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП Центр державного земельного кадаструдержавного акту на вищезазначену земельну ділянку, що вбачається з довідки даної установи №051 від 27.04.2006 року. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є її діти - [PERSON] та [PERSON] Позивачка у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відповідає вимогам ст.ст.1268-1270 ЦК України. [PERSON] також прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що вбачається з відмітки державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори в заяві [PERSON] про прийняття спадщини (а.с.33). Згідно матеріалів спадкової справи особи, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відсутні. Таким чином, на [PERSON] та [PERSON] прийшлось по 1/2 частки у спадщині після смерті [PERSON] 12.12.2008 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії I-КИ №254450, видане 15.12.2008 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). Спадкоємцем за заповітом після його смерті є позивачка. Так, згідно заповіту від 29.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером 1350, [PERSON] заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті [PERSON] Згідно ст.ст.1233-1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин; має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Позивачка у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що також відповідає вимогам ст.ст.1268-1270 ЦК України. Згідно матеріалів спадкової справи особи, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з п.п.212,216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії №02-31/3027 від 29.09.2010 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку через відсутність державного акту на право приватної власності на землю на імя спадкодавця. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивачки на вищезазначену земельну ділянку та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved