Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

В листопаді 2010 року в Пологівський районний суд звернулася з позовом [PERSON] до комунальної установи «Пологівська центральна районна лікарня» Пологівської районної ради Запорізької області в особі головного лікаря [PERSON] про скасування наказів № 219 від 30.09.2009 року, №250 від 30.11.2009 року, поновлення па роботі та стягнення моральної шкоди в сумі 6000 гри. Позивач зазначила, що з 08.10.2001 року вона працювала в комунальній установі "Пологівська центральна районна лікарня" заступником головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності. 30.09.2009 року відповідачем був виданий наказ № 219 "Про зміни в організації виробництва і праці в Пологівській ЦРЛ". Відповідно до п. 1 якого, передбачалося виведення посади заступника головного лікаря з ЕТН та введення посади голови комісії з експертизи тимчасової непрацездатності (лікаря-терапевта) з 30.11.2009 року, їй було запропоновано перейти зі скорочуваної посади на посаду голови комісії з експертизи тимчасової непрацездатності (лікаря-терапевта). 30.11.2009 року, наказом № 250 "Про уточнення наказу від 30.09.2009 № 219 " відповідачем було уточнено назву посади в раніше виданому наказі № 219, замість посади голови комісії з експертизи тимчасової непрацездатності (лікаря - терапевта) була введена посада голови лікарсько-консультативної комісії та запропоновано їй перейти на уточнену посаду, тобто на посаду голови лікарсько-консультативної комісії. На 02.12.2009 року штатний розпис лікарні не був затверджений Пологівською районною державною адміністрацією, але під примусом відповідача та з урахуванням того, що строк її попередження про скорочення сплинув, вона змушена була або писати заяву або шукати роботу. Вимушена написати заяву на переведення, вона вказала, що пише її у звязку з виданням наказу головного лікаря про скорочення посади, яку займала та виданням наказу №250 від 30.11.2009р. Тобто, без добровільної згоди на зайняття нової посади, яка не була підкріплена включенням до штатного розпису. Стверджую, що виконуючи обов'язки голови ЛКК, вона несе таке ж навантаження в роботі, як заступник головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності, її обовязки не змінилися, але за роботу вона стала отримувати значно менше. Вважає, що виведенням посади заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності, відповідачем порушені накази МОЗ від 23.02.2000 року № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я», та від 09.04.2008 року №189 "Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності", зареєстрований в Мінюсті України 04.07.2008 року за №589/15280. Стверджує, що пропустила строк звернення до суду в звязку з тим, що намагалася відновити свої права шляхом звернення до керівництва закладів охорони здоров'я, розпорядника коштів відповідача - Пологівської районної державної адміністрації, та інших, і отримуючи відповіді про задоволення її звернень сподівалася, що її права будуть відновлені в позасудовому порядку. В звязку з тим, що цього не трапилося просить поновити строк звернення до суду. Заявила, що їй завдана моральна шкода, яка виразилася в душевній болі, спричиненій незаконним та несправедливим ставленням до неї з боку відповідача, втратами у заробітку та зменшенням майбутньої пенсії. В судовому засіданні позивач, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Просить скасувати зазначені накази, поновити її на посаді, провести перерахунок заробітної плати та стягнути моральну шкоду. Представники відповідача не визнали позовних вимог в повному обсязі. Пояснили, що з метою належного виконання вимог чинного законодавства щодо впровадження організації амбулаторно-поліклінічного відділення та впровадження сімейної медицини в закладах охорони здоров'я Пологівського району, та відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо реформування системи охорони здоров'я населення» від 06.12.2005 року № 1694/2005, постанови КМУ від 20.06.2000 № 989 «Про комплексні заходи щодо впровадження сімейної медицини в систему охорони здоров'я», Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 06.07.2004 року, № 338 «Про проведення експерименту з міжнародною участю, щодо впровадження сучасної моделі сімейної медицини в АРК Крим, Запорізькій та Хмельницькій областях» рішенням Пологівської районної ради № 9 від 30.11.2006 року затверджено програму впровадження медико-санітарної допомоги жителям Пологівського району на засадах сімейної медицини на 2007-2012 роки. Зважаючи на суттєві зміни в галузі охорони здоров'я Пологівського району, та з метою якісного професійного проведення профілактичної роботи, диспансеризації та імунізації серед населення а також з метою покращення розвитку сімейної медицини у, районі, поступово збільшувалось навантаження роботи в поліклінічному відділенні. Таким чином виникла необхідність у введенні посади заступника головного лікаря з поліклінічної роботи за рахунок посади заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності. Підготовка до впровадження центрів первинної медико-санітарної допомоги та впровадження сімейної медицини на базі поліклінічного відділення Пологівської ЦРЛ, здійснювалась поступово з 2006 року, тому видання наказу ЦРЛ № 219 від 30.09.2009 року, було здійснено заздалегідь (2 місяці) на стадії підготовки виконання програми. Вказаним наказом було попереджено та запропоновано позивачеві роботу на новій посаді - заступника головного лікаря з поліклінічної роботи. Вказана посада не є нижчою за ні за посадовим рівнем, ні за рівнем заробітної плати. Наказом головного лікаря Пологівської ЦРЛ № 113-к від 02.12.2009 року, [PERSON] призначено на посаду голови лікарсько-консультаційної комісії з 02.12.2009 року, з окладом згідно штатного розкладу. Підставою даного наказу стала особиста заява позивача, від 01.12.2009 року, твердження позивача про те, що заяву про призначення на посаду голови ЛКК вона написала під примусом головного лікаря, та загрозою звільнення чи скорочення, а також через побоювання залишитися без роботи не відповідає дійсності. Згідно листа МОЗ України від 23.1 1.3009 року за них. № 10.03.67/2593 від 23.11.2009 року. Міністерство надало дозвіл на введення до штатного розпису КУ Пологівська ЦРЛ посад заступника головного лікаря з поліклінічної роботи, та голови лікарсько-консультаційної комісії за рахунок посад заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності та завідувача поліклінікою у межах встановленого згідно додатком 46 наказу МОЗ № 33, загального числа заступників головного лікаря, загальної штатної чисельності та фонду оплати праці закладу, доведеного у бюджетному призначенні на оплату праці. Тому вказані твердження позивача про незаконні дії роботодавця та порушення прав робітника є безпідставними. Представники третіх осіб - Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області та Пологівської районної ради Запорізької області, заявили, що вважають накази відповідача законними і обґрунтованими підстав для задоволення позову не вбачають. Допитані в якості свідків начальник юридичного відділу Пологівської РДА та заступник начальника відділу праці УПСЗН Пологівської РДА пояснили, що проводили перевірку за зверненням позивача, в результаті перевірки прийшли до висновку, що її твердження знайшли підтвердження, її права порушені і підлягають захисту. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків, суд, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки (ст. 234 КЗпП України). Суд приходить до висновку, що оскільки позивач не ставилась зневажливо до питання про захист своїх прав, але її зверненню до суду за захистом перешкоджали такі причини, як прийняття протилежних рішень за її зверненнями з цього приводу, особами уповноваженими розглядати такі звернення, є підстави для поновлення строку звернення до суду. З 08.10.2001 року позивач працювала заступником головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності в Комунальній установі "Пологівська центральна районна лікарня" Пологівської районної ради, де було і залишається більше 25 посад лікарів амбулаторного прийому. Пунктом 31 додатку 3 наказу МОЗ від 23.02.2000 року №33 "Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я" встановлено, що посада заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності встановлюється в ЦРЛ, в якій встановлено не менше 25 посад лікарів амбулаторного прийому. 30.09.2009 року з мстою впровадження сімейної медицини та створення посади заступника головного лікаря з поліклінічної роботи, головним лікарем ЦРЛ був виданий наказ № 219 "Про зміни в організації виробництва і праці в Пологівській ЦРЛ", відповідно до якого передбачалося виведення посади заступника головного лікаря з ЕТН та введення посади голови комісії з експертизи тимчасової непрацездатності (лікаря-терапевта) та заступника головного лікаря з поліклінічної роботи з 30.11.2009 року. 30.11.2009 року наказом № 250 "Про уточнення наказу від 30.09.2009 №219 головним лікарем ЦРЛ було уточнено назву посади в раніше виданому наказі № 219, замість голови комісії з експертизи тимчасової непрацездатності (лікаря-терапевта) - голова лікарсько-консультативної комісії. Суд вважає, що накази видані з порушенням вимог п. 2 наказу МОЗ від 23.02.2000 року №33 "Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я", яким керівникам закладів охорони здоров'я надано право у разі виробничої необхідності змінювати штати окремих структурних підрозділів або вводити посади, не передбачені штатними нормативами для даного закладу, за рахунок посад інших структурних підрозділів в межах фонду оплати праці, доведеного лімітними довідками на відповідний період. Але заміна посад працівників може здійснюватись лише крім заступників керівників, та господарсько-обслуговуючого персоналу. Пункт 3 наказу МОЗ від 23.02.2000 року № 33 "Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я", визначає, що у разі організації закладів (структурних підрозділів), для яких не передбачені штатні нормативи цим наказом, штати для них затверджуються з дозволу Міністерства охорони здоров'я України. Суд враховує, що в даній нормі відсутня вказівка на можливість встановлення нових штатів за рахунок діючих. Приймає до уваги той факт, що зміни в структурних підрозділах ЦРЛ відбулися лише 15.12.2010 року (рішення Пологівської районної ради №13 від 15.12.2010 року, щодо зміни розділу 5 Статуту ЦРЛ, доповнено структуру лікарні структурними підрозділами сільської медицини). Враховує також, те, що на день розгляду справи в суді, нова штатна посада заступника головного лікаря з поліклінічної роботи, створена за рахунок скорочення посади заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності та завідувача поліклінічним відділенням, майже півтора роки залишається вакантною - суд не вважає доведеним наявність змін в організації виробництва відповідача в 2009 році, та необхідність виведення 30.09.2009 року посади заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності Пологівської ЦРЛ для створення посади заступника головного лікаря з поліклінічної роботи. Виданням наказів № 219 від 30.09.2009 року та № 250 від 30.11.2009 року, відповідачем порушений наказ МОЗ від 09.04 2008 № 189 "Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності", відповідно до якого, організацію проведення експертизи тимчасової непрацездатності проводить виключно заступник головного лікаря з ЕТН, а не голова ЛКК. Відповідно до ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі,. організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Суд вважає доведеними твердження позивача про те, що заяву про перевід 01.12.2009 року вона написала не за згодою, а в зв'язку з виданням наказів № 219 від 30.09.2009 року та № 250 від 30.11.2009 року в яких щодо неї наголошується про «попередження про вивільнення, надання інформації про вивільнення в центр зайнятості, встановлення днів передачі справ, штампів, печаток». За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування наказів № 219 від 30.09.2009 року, № 250 від 30.11.2009 року, поновлення на посаді та перерахунок заробітної плати підлягають задоволенню. Ст. 237 КЗпП України, наголошує, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приходить до висновку, що, позивач зазнала моральної шкоди, але враховуючі відсутність розрахунку шкоди, документального підтвердження та наявність колізійних норм регулюючих спірні відносини, - факт її визнання є достатнім для відновлення прав позивача в цій частині вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved