Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання довіреності та договору купівлі-продажу квартири недійсними посилаючись на те, що його брату [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS]. 10 грудня 2004 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті належну йому квартиру заповів своєму брату [PERSON]. 12 квітня 2008 року [PERSON] помер. Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого брата та надав заповіт. При оформленні спадщини зясувалось, що квартира, яка належала [PERSON] на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON], який діяв на підставі довіреності, посвідченої 24 грудня 2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на право продажу спірної квартири від імені [PERSON], та відповідачем [PERSON], посвідченого 04 березня 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], продана відповідачу [PERSON]. Проте, зазначені довіреність та договір купівлі-продажу, на його думку, мають бути визнані недійсними у звязку з тим, що у травні 2003 року [PERSON] загубив свій паспорт громадянина України, про що подав відповідну заяву до Дніпровського РУГУ МВС України. Новий паспорт він отримав лише через рік в травні 2004 року, тобто ні на момент видачі довіреності ні на час укладання договору купівлі-продажу квартири [PERSON] не мав паспорт. А за відсутності паспорта вчинення будь-якої нотаріальної дії неможливо. Крім того [PERSON] ніколи не мав наміру відчужувати належну йому квартиру, оскільки це було його єдине житло. Крім того, ніхто з відповідачів жодного разу не приходили в квартиру, не предявляли будь-яких вимог щодо звільнення житла. [PERSON] продовжував проживати у своїй квартирі до дня смерті, ніс витрати по утриманню житла, сплачував комунальні послуги. Тому просив довіреність видану від імені [PERSON] 24 грудня 2003 року та договір купівлі-продажу, укладений на підставі зазначеної довіреності від 04 березня 2004 року визнати недійсними. 06 січня 2010 року позивач [PERSON] помер. Відповідно до ст. 37 ЦПК України до участі у справі залучена правонаступник померлого позивача [PERSON] дружина [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просили їх задовольнити в повному обсязі. Зазначили, що проведеною судом почеркознавчою експертизою встановлено, що підпис на довіреності, на підставі якої в подальшому було укладено договір купівлі-продажу, виконано не [PERSON], а тому такі правочини є недійсними з часу їх укладання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона мала намір покращити свої житлові умови. Дізнавшись що спірна квартира продається, вона разом з брокером оглянула квартиру, на той час там був присутній [PERSON], у нього були наявні всі документи на квартиру. Запропонована ціна її влаштовувала і вона вирішила придбати квартиру. При підписанні договору купівлі-продажу був присутні представник продавця, який діяв на підстав довіреності. Оскільки при зустрічі з [PERSON] останній просив дозволу залишитись в квартирі на деякий час, вона не заперечувала. Коли вона знову вирішила поцікавитись коли [PERSON] звільнить квартиру, зясувалось що він помер і позивачі оспорюють договір купівлі-продажу квартири. Вважає позов безпідставним і в його задоволенні просила відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні в інтересах відповідача [PERSON] проти позову заперечував, у задоволенні заявлених вимог просив відмовити. Відповідач [PERSON], третя особа [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника, відповідача [PERSON] та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 квітня 1995 року на праві приватної власності належала [PERSON] ( а.с.6). 12 квітня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Відділом реєстрації смертей м. Києва 14 квітня 2008 року ( а.с.12). На випадок своєї смерті [PERSON] 10 грудня 2004 року склав заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що належну йому на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] ( а.с. 8). Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини [PERSON] стало відомо, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу укладеного 03 лютого 2004 року між [PERSON], що діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 24 грудня 2003 р. за реєстровим № 1485, та [PERSON]. 06 січня 2010 року позивач [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.129). Спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 липня 2010 року ( а.с.151). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, [PERSON], будучи спадкоємцем померлого [PERSON], була залучена до участі у справі як правонаступник померлого позивача у правовідносинах які передбачають правонаступництво. Звертаючись до суду з позовом про визнання довіреності та договору купівлі-продажу квартири, укладеного на підставі оспорюваної довіреності, недійсними позивач посилається на те, що померлий [PERSON] не підписував зазначену довіреність і така довіреність не могла буди посвідчена, оскільки при зверненні до нотаріальної контори особа повинна надати паспорт громадянина України чи іншої держави. У травні 2003 року померлий [PERSON] втратив паспорт громадянина України, з приводу чого звернувся з відповідною заявою до Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві. Новий паспорт [PERSON] отримав лише в травні 2004 року, тобто ні на час посвідчення довіреності, ні на час укладення договору купівлі-продажу він не мав паспорта громадянина України і не міг вчиняти будь-які правочини. Згідно висновку № 9550/10-11 судово-почеркознавчої експертизи від 17 листопада 2010 року «Підписи від імені [PERSON], електрофотографічні зображення яких містяться: в графі «Підпис» в електрофотокопії першого примірника довіреності від 24.12.2003р, складеної від імені [PERSON] на імя [PERSON] і посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.40); в графі «Підпис» та після рукописного запису «Мною прочитано» в електрофотокопії другого примірника довіреноості від 24.12.2003р., складеної від імені [PERSON] на імя [PERSON] і посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] ( а.с.121); в правій крайній графі електрофотокопії запису зі сторінки реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса [PERSON] за 2003 р., де під № 1485 зареєстровано вказану довіреність, - виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON]О.» (а.с.177-181). Таким чином, з урахуванням наданого висновку судово-почеркознавчої експертизи, суд вважає, що доводи позивача в частині того, що померлий [PERSON] не підписував довіреність від 24 грудня 2003 року на імя [PERSON] на відчуження належної йому на праві приватної власності квартири [ADDRESS], знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Враховуючи те, що померлий [PERSON] довіреності на уповноваження відповідача [PERSON] представляти його інтереси при укладенні будь-яких договорів не підписував, відповідач [PERSON] на час підписання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] 03 лютого 2004 року не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, що є підставою для визнання укладеного ним правочину недійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що позивач при зверненні до суду був звільнений від оплати судових витрат, витрати по сплаті судового збору у розмірі 51 гривня на користь держави слід покласти на відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно. На підставі викладеного,

Outcome: approved