Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-06 00:00:00

30 вересня 2010 року представник ПАТ «[PERSON] та кредит» звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] 10194,16 грн. кредитної заборгованості та всі судові витрати, вказуючи на те, що 06 червня 2008 року між банком та [PERSON], відповідно до встановленого порядку та правил надання банківських послуг, укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі - 9100, 00 грн., які відповідач використала і зобовязалась повернути шляхом внесення обовязкових, щомісячних платежів. У позові також зазначається, що [PERSON], в порушення умов договору, свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за його використання не виконала, внаслідок чого на момент звернення представника банку до суду заборгованість відповідачки перед банком становить 10194,16 грн. В судове засідання представник позивача не зявився і звернувся до суду з заявою в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від [PERSON] не надходило. Відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази та зваживши доводи представника позивача, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ «[PERSON] та кредит» підлягає задоволенню за таких підстав. Суд встановив, що зобовязальні відносини між сторонами ґрунтуються на договорах про відкриття кредитної лінії в формі овердрафта, карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, укладених 06 вня 2008 року, згідно якого банк відкрив [PERSON] кредитну лінію у межах кредитного ліміту і перерахував на картковий рахунок відповідача - 9100 грн., зі сплатою відсотків за користування та за умови його повернення до 20.03.2011 року. Відповідно до положень ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. В порушення пп. 3.4 п. 3, пп. пп. 4.1 4.3 п. 4 договору про відкриття кредитної лінії у [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала і з 25 грудня 2008 року фактично припинила погашати кредит, у звязку з чим заборгованість відповідача перед банком на момент звернення до суду становить 10\~194, 16 грн., яка складається з основної суми заборгованості по кредиту, відсоткам у розмірі - 6336,49 грн. та пені у розмірі - 3857,67 грн. Наведені обставини підтверджується наявними у справі письмовими доказами, оголошеними і дослідженими в судовому засіданні і фактично ніким не оспорюються. За змістом ст.ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «[PERSON] та кредит», від імені якого діє філія «Придніпровське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «[PERSON] та кредит» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості ґрунтуються на Законі, відповідають характеру цивільно-правових відносин і підлягають задоволенню. Розмір понесених позивачем судових витрат повязаних з розглядом справи підтверджується наявними у справі платіжними документами і відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved