Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку на праві спільної власності та на 1/2 частину житлового будинку у порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що житловий будинок, розташований за адресою:[ADDRESS], зареєстровано на праві власності в цілому за її чоловіком, [PERSON], на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки. З [PERSON] позивач, дівоче прізвище якої [PERSON], а в першому шлюбі - [PERSON], з 1971 року проживала однією сім'єю без шлюбу, як член його сім'ї поселилась та проживала в будинку [ADDRESS], в житловому будинку який належав на праві власності матері [PERSON] - [PERSON] Вона була прописана в будинку за цією адресою. Під час проживання з [PERSON] однією сім'єю у них народилася донька [PERSON], [INFO], та донька, [PERSON], [INFO]. [PERSON] визнав себе батьком дітей, про свідчать свідоцтва про встановлення батьківства. Факт проживання однією сім'єю з [PERSON] без шлюбу з 1971 року по 1979 рік підтверджується актами депутата Мереф'янської міської ради, Будинковою книгою будинку №2 та копіями свідоцтв про народження дітей. Так як житловий будинок свекрухи [PERSON] був невеликий, їх сім'я зростала, то позивач з чоловіком побудували для їхньої сім'ї новий житловий будинок. Земельна ділянка під будівництво цього житлового будинку була надана поруч з ділянкою мадері чоловіка - по [ADDRESS]. Будівництво житлового будинку було розпочате в 1972 році. Закінчено будівництво житлового будинку в 1979 році. Після зак нчення будівництва житлового будинку була отримана на нього технічна документація та житловий будинок було зареєстровано в КП «ХРБТІ». З 1979 року по наступний час сім'я позивача проживає та прописана в цьому будинку. [INFO] року чоловік позивача, [PERSON], помер. На момент смерті чоловіка позивач була прописана та проживала в цьому будинку, звернулася до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини. Дочка позивача [PERSON] та мати чоловіка, [PERSON], відмовилися від спадщини на її користь. Позивач вважає, що житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою, має належати їй та її чоловіку на праві спільної власності, відповідно до вимог ст. 112 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Її частка в спільному майні складає 1/2 частину житлового будинку. Друга ? частина цього будинку є спадковим майном, яке теж повинно їй належати як спадкоємцю, який прийняв спадщину. Тому [PERSON] в цілому просить визнати за нею право власності на цей будинок. Крім того, просить встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 1971 року по листопад 1979 року. Відповідач [PERSON]. позовні вимоги матері визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовних вимог матері [PERSON] не визнала, зазначивши, що житловий будинок, розташований в [ADDRESS] не є спільною власністю її матері та батька, а є власністю одного батька, оскільки побудований до шлюбу батьків, мати в той час знаходилася у шлюбі з іншим чоловіком і не вкладала коштів у будівництво цього будинку. Тому вважає, що мати може лише бути спадкоємцем після смерті батька. Самостійних вимог щодо визнання права власності на частин) цього будинку у порядку спадкування після смерті батька не заявляє. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок, розташований в [ADDRESS], зареєстровано на праві власності в цілому за [PERSON], на підставі договор) про надання у безстрокове користування земельної ділянки, про що свідчить довідка КП «ХРБТІ» (а.с.6). [PERSON] помер [INFO] року (а.с.7). Спадкоємцями після його смерті за законом є його мати, [PERSON]. переживша його дружина [PERSON] та двоє дітей: [PERSON] та [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини до Першої державної нотаріальної контор и звернулася дочка померлого [PERSON] З заявами про відмову від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця [PERSON] звернулись мати спадкодавця [PERSON]. та дочка померлого [PERSON], про що свідчить лист Першо'' держнотконтори Харківського району Харківської області від 23.11.2007 року (а.с.34). Позивач [PERSON] у шестимісячний строк після смерті чоловіка не зверталася до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, однак проживала і була зареєстрована у спадковому будинку, про що свідчить будинкова книга (а.с. 15-19), є дружиною померлого (а.с.20), тому відповідно до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщин) . Тому, з урахуванням двох часток у спадщині, від яких відмовилися [PERSON] та [PERSON], її частка у спадковому майні складатиме 3А частини зазначеного вище житлового будинку. Інша 14 частина цього будинку має бути залишена відкритою для оформлення іншими спадкоємцями. При цьому суд вважає, що підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 1971 року по листопад 1979 року відсутні, оскільки встановлення даного факту передбачено Сімейним Кодексом України, який набрав чинності з 01.01.2004 року і не має зворотної дії у часі. Крім того, позивач посилається як на підставу виникнення у неї права спільної власності не на сімейне законодавство, а ст.112 ЦК України в редакції 1963 року. Тому встановлення цього факту не має юридичного значення. А за законом (ст.256 ЦПК України) можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Крім того, позивачем не надано доказів своєї участі у будівництві житлового будинку, розташованого [ADDRESS] який будувався [PERSON] Сам факт проживання з забудовником, про який значено у поясненнях допитаного у суді свідка [PERSON], ще не є безспірним доказом 'будівництва цього будинку за спільні кошти та не є безспірним доказом домовленості про утворення спільної власності. Тим більше, що при житті чоловіка позивач [PERSON] не оскаржувала його прав власності на цей будинок. Шлюб сторін зареєстровано 6.11.1979 року (а.с.20). Будинок розпочато будівництвом у 1972 році, закінчено - у 1977 році, про що свідчить Акт про закінчення будівництва та ввід в експлуатацію індивідуального будинковолодіння (а.с.11), тобто до реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.24 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час виникнення цих правовідносин, майно, яке належало кожному з подружжя до вступу у шлюб, є особистою власністю кожного з них. Тому цей будинок є особистою власністю [PERSON], померлого [INFO] року.

Outcome: partial