Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

23.03.2010 року [PERSON] звернувся з позовом до суду до Харківської міської ради, 3-я особа: КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на новостворене нерухоме майно та узаконення споруд самочинного будівництва. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що він власником 21/100 частин садибного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих на земельній ділянці площею 1820 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 99. На протязі 2006-2009 років при мовчазній згоді співвласників домоволодіння за власні кошти побудував для власних потреб нові споруди : льох літ. Л, сарай літ. М. та прибудову літ. а8. По закінченню будівництва даних самовільних споруд, звернувся за його реєстрацією, але йому було відмовлено. Після отримання розяснення щодо процедури узаконення, звернувся за виготовленням технічної документації на нові споруди до фірми «Зодчій» і отримав позитивний висновок на відповідність новозбудованих споруд до будівельних стандартів і можливості подальшої їх експлуатації. Також вказує, що ним були отримані позитивні відповіді від Київської районної СЕС м. Харкова, Київського районного відділу МНС м. Харкова, Харківського Управління містобудування та архітектури при міськвиконкомі, виконкому Київського району м. Харкова про можливість збереження та подальшої експлуатації зазначених будівель. Посилаючись на те, що співвласники домоволодіння не надають згоди на узаконення новостворених споруд, звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача доводи позовних вимог підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Зазначають, що наявність рішення суду про знос цих самовільних споруд не може бути забороною для звернення до суду з вищезазначеними вимогами про визнання права власності на це майно. Під час попереднього судового розгляду судом до участі у справі були залучені в якості третіх осіб співвласники домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 99 - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інспекція архітектурно-будівельного контролю в Харківській області, в якості співвідповідача - КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Представники Харківської міської ради та КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, у звязку з чим суд розглядає справу у їх відсутність. Представник третьої особи інспекції архітектурно-будівельного контролю в Харківській області також до судового засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, просив розглядати справу у їх відсутність. В запереченнях на позов зазначали, що здійснення будівельних робіт на обєктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт, який видається інспекціями ДАБК, вважається самовільним будівництвом. Відповідний дозвіл інспекцією ДАБК в Харківській області [PERSON] не надавався, обєкт в експлуатацію не приймався. (а.с.129-130). Співвласник домоволодіння [PERSON], діючий в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], представник [PERSON] проти позовних вимог [PERSON] заперечували та просили провадження по даній справі закрити, оскільки судом Київського району м. Харкова вже було постановлено рішення про знос цих же самовільних споруд. Крім того, вказують, що споруди були побудовані [PERSON] на земельній ділянці, якою спільно користуються [PERSON] та [PERSON], а згоди [PERSON] або її представник на користування цими спорудами та визнання права власності на надавали, напроти, категорично заперечують проти цього. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2010 року в задоволенні клопотання [PERSON] та [PERSON] про закриття провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України відмовлено. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи, справ №№ 2-6597/10, 2-1789/09, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивачу [PERSON] належить 21/100 частин житлового будинку по вул. Шевченко, 99 в м. Харкові з відповідною частиною надвірних будівель, ? частина цього ж домоволодіння з надвірними будівлями [PERSON], ? частина [PERSON], 18/100 частин - [PERSON] (а.с. 168). Статтею 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій»,дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно - будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів. Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2005 року домоволодіння з надвірними будівлями № 99 по вул. Шевченко, 99 було розподілено між співвласниками [PERSON], [PERSON], та [PERSON], [PERSON] та визначений порядок користування земельною ділянкою. [PERSON] та [PERSON] на 61/100 частину домоволодіння виділена в користування земельна ділянка по фактичному користуванню площею 1419 кв.м., а решта залишилася у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON], між якими порядок користування не визначений. Земельна ділянка площею 430 кв.м. виділена для спільного користування співвласників. Судом встановлено, що [PERSON] без згоди співвласників, які заперечують проти визнання за ним права власності на новостворене майно та без згоди власника земельної ділянки самочинно, без належного дозволу та належного проекту на земельній ділянці, яка знаходиться у спільному з [PERSON] користуванні, збудував цегляну прибудову літ.»а8», цегляний сарай літ. «М» із льохом літ. «Л». За змістом ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під вже збудоване нерухоме майно, якщо самочинне будівництво не порушує права інших осіб. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов до суду про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Однак, ст. 182 ЦК України передбачена обов'язкова державна реєстрація виникнення права власності на таке майно, тобто право власності на вперше створене нерухоме майно може виникнути тільки з моменту державної реєстрації або за рішенням суду. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості у звязку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації. Оформлення права власності на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані обєкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, місцевими органами самоврядування. Відповідно до п.10 Додатку 1 «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції від 7 лютого 2002р № 7/5 ( у редакції наказу від 28 січня 2003р. № 6/5) підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду, третейського суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна та про встановлення факту права власності на обєкти нерухомого майна. Як встановлено судом, питання порушення прав власників щодо новоствореного [PERSON] нерухомого майна вже було предметом судового розгляду. Так, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2009 року було визнано, що побудовані [PERSON] прибудова літ.»а8», цегляний сарай літ. «М» із льохом літ. «Л» є самовільними спорудами та зобовязано [PERSON] знести вищезазначені самовільно побудовані споруди. Дане рішення набуло чинності 11.11.2009 року, звернено до виконання в примусовому порядку, направлено [PERSON] державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ зобовязання про виконання. Під час розгляду даного спору за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] було встановлено порушення прав цих співвласників збудованими [PERSON] спорудами. Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2009 року встановлено, щ споруди, побудовані [PERSON] - прибудова літ.»а8», цегляний сарай літ. «М» із льохом літ. «Л» є самочинними, порушують права інших співвласників та підлягають зносу, то визнання права власності на ці ж самі споруди є неможливим при таких обставинах. Звертаючись з позовом до суду про визнання права власності [PERSON] посилається на те, що ним отриманий позитивний висновок фірми «Зодчій» на відповідність новозбудованих споруд до будівельних стандартів і можливості подальшої їх експлуатації. Також вказує, що ним були отримані позитивні відповіді від Київської районної СЕС м. Харкова, Київського районного відділу МНС м. Харкова, Харківського Управління містобудування та архітектури при міськвиконкомі, виконкому Київського району м. Харкова про можливість збереження та подальшої експлуатації зазначених будівель. Порушень прав та інтересів співвласників шляхом визнання за ним права власності на новостворені споруди не вбачає, навпаки, зазначає, що це вирішить усі проблемні питання. Дані посилання суд вважає необґрунтованими при наявності чинного на теперішній час рішення суду про визнання цих споруд самовільними та їх знос. Також суд звертає увагу на те, що під час розгляду даного позову інспекцією ДАБК було повідомлено, що дозвіл [PERSON] на виконання будівельних робіт, який видається інспекціями ДАБК не надавався, обєкт в експлуатацію не приймався, згоди співвласника, спільно з яким позивач користується земельною ділянкою ([PERSON]Ю.) також до теперішнього часу не отримано. Земельна ділянка [PERSON] в окреме користування виділена не була. Інші співвласники домоволодіння № 99 по вул. Шевченко в м. Харкові ([PERSON], [PERSON]В.) також заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на порушення їх прав та інтересів. Оскільки немає підстав для визнання права власності на новостворене самовільне майно, то немає підстав і для зобовязання комунального підприємства бюро технічної інвентаризації щодо державної реєстрації цього нерухомого майна. За таких обставин, аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed