Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що після розірвання в 1978 році шлюбу із [PERSON] вона із 1982 року стала спів мешкати із [PERSON] Спочатку вони проживали у належній їй квартирі, потім почали будувати окремий житловий будинок. Оскільки їхні взаємні відносини були сталими, притаманними подружжю, будувались на паритетних засадах, почуттях взаємної любові, поваги, допомоги і підтримки, будь-яких письмових угод щодо сімейних і майнових відносин вони не укладали. На виділеній їм земельній ділянці по [ADDRESS] вони в період із 1986 по 1992 рік збудували житловий будинок і перейшли до нього жити. Будівництво цього житлового будинку вони проводили спільними коштами, спільною працею, з допомогою знайомих, родичів, дітей і батьків. Значною при цьому була допомога її батька інваліда війни І групи [PERSON], який мав суттєві пільги із придбання будівельних матеріалів. У 2010 році відносини між нею і відповідачем зіпсувались, часто стали виникати сварки і непорозуміння, 1 листопада 2010 року [PERSON] побив її, внаслідок чого вона змушена була звертатись до міліції, і став виганяти із їхнього житлового будинку. Саме тоді вона дізналась, що відповідач оформив і зареєстрував право власності на житловий будинок тільки на себе. Зокрема, рішенням виконкому Дашівської селищної ради Іллінецького району від 23 квітня 2002 року № 28 [PERSON] було надано дозвіл на оформлення на себе права власності на житловий будинок по [ADDRESS] 23 жовтня 2002 року Дашівська селищна рада видала [PERSON] свідоцтво про право власності на вказане домоволодіння. Такі дії відповідача [PERSON] і рішення відповідача Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області позбавили її права на частину спірного домоволодіння, яке, як вона вважає, є її із [PERSON] спільною сумісною власністю, набутою ними за час спільного проживання спільною працею і спільними коштами. На цей час вона продовжує проживати у житловому будинку по [ADDRESS], є зареєстрованою там. Вона вважає, що за нормами ст.ст.3, 74 СК України, ст.ст.368, 392 ЦК України і ст.17 чинного на час будівництва нею спільно із відповідачем житлового будинку Закону України «Про власність», майно, набуте чоловіком і жінкою, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Вона вважає, що такі її права були порушені відповідачами. При цьому про порушення своїх прав вона дізналась лише 1 листопада 2010 року, пропустивши, таким чином, встановлений законом строк позовної давності для звернення до суду із поважної причини. Тому вона просить суд поновити їй пропущений нею з поважної причини строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права, визнати протиправними і скасувати рішення виконавчого комітету Дашівської селищної ради Іллінецького району від 23 квітня 2002 року № 28 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок» і видане на його підставі Свідоцтво про право власності на житловий будинок із господарськими будівлями від 23 жовтня 2002 року на ім'я [PERSON] та визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково і пояснив, що він із 1980 року проживав спільно із нею, як із співмешканкою. В період із 1984 по 1989 роки вони на виділеній йому земельній ділянці збудували житловий будинок. Майже всі витрати по його будівництву були понесені ним особисто, участь позивача у цьому була вкрай незначною. Він вважає, що [PERSON] дійсно має право на частину належного йому домоволодіння, але лише на 1/3 його частину, а не 1/2, відповідно до її фактичного внеску у будівництво. Визнаючи вимоги позивача щодо її права на 1/3 частину спірного домоволодіння, він просить суд відмовити їй у за задоволенні решти позовних вимог. Відповідач Дашівська селищна рада Іллінецького району Вінницької області позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, про що подала до суду відповідного листа із проханням вирішити справу у відсутність її представника. Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково із наступних мотивів. Правовідносини, що є предметом спору у цій справі за позовними вимогами [PERSON], регулюються цивільним і сімейним законодавством України щодо права власності на майно та законодавством України про місцеве самоврядування щодо правових підстав і процедури скасування рішень органів місцевого самоврядування. Зокрема, відповідно до ст.ст.368, 392 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі; Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За нормами ст.ст.3, 74 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства; якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ст.17 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року, що втратив чинність на підставі закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України» від 24 липня 2997 року, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Як визначено у ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Судом визнаються встановленими наступні обставини у справі: - 19 жовтня 1978 року позивач [PERSON] розірвала шлюб із своїм попереднім чоловіком [PERSON], взявши своє дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.8); - із 1982 року сторони у справі [PERSON] і [PERSON] стали проживати разом однією сім'єю в належній позивачу квартирі в [ADDRESS] (пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].); - рішенням № 19 виконкому Дашівської селищної ради депутатів трудящих Іллінецького району Вінницької області від 26 лютого 1985 року [PERSON] була виділена земельна ділянка в [ADDRESS] площею 0,08 га для будівництва житлового будинку (а.с.15); - 26 лютого 1985 року [PERSON] виданий дозвіл на виконання будівельних робіт (а.с.17); - в період із 1984 по 1989 роки [PERSON] і [PERSON], проживаючи разом і ведучи спільне усталене господарство, спільною працею відповідно до своїх фізичних можливостей, коштами і матеріалами сумісно і з допомогою найманих та запрошених людей збудували житловий будинок із господарськими будівлями [ADDRESS] (пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON].) - згідно характеристики будівель і споруд технічного паспорта спірного домоволодіння, житловий будинок із господарськими будівлями [ADDRESS] збудований в 1999 році (копія технічного паспорта житлового будинку); - рішенням виконавчого комітету Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області від 23 квітня 2002 року № 28 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок» за [PERSON] оформлено право приватної власності на один цілий житловий будинок та сарай, гараж в [ADDRESS] без зазначення номера (а.с.18); - 23 жовтня 2002 року Дашівським селищним головою Іллінецького району Вінницької області на підставі рішення виконавчого комітету Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області від 23 квітня 2002 року № 28 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок» [PERSON] видане Свідоцтво про право власності на один цілий житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], зареєстроване Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 23 жовтня 2002 року в реєстровій книзі № 13, за реєстровим № 1878; - 2 листопада 2010 року [PERSON] звернулась до Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області із заявою про притягнення до відповідальності її чоловіка [PERSON], який 1 листопада 2010 року вдома, по [ADDRESS] в ході сварки заподіяв їй тілесні ушкодження (а.с.10); - згідно акта комісії Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області від 9 листопада 2010 року, [PERSON] і [PERSON] із 1992 року проживають в житловому будинку [ADDRESS], який побудували спільно, утримують домашнє господарство із свиней, курей і гусей (а.с.9); - 26 листопада 2010 року [PERSON] звернулась до суду із цим позовом. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини у справі в контексті наведених вище правових норм регулювання предмету спору, суд доходить наступних висновків. В період із 1982 по 2010 рік сторони у справі [PERSON] і [PERSON] проживали разом, між ними мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю. Такі їхні відносини тривали і на час набрання чинності Сімейним кодексом України, тому виниклий із них спір підлягає регулюванню також і нормами цього Кодексу. Обсяг спільного нажитого майна сторін, наявного у них на час припинення спільного ведення господарства у 2010 році, складає спірне домоволодіння, джерелом його надбання була спільні праця, кошти і майно [PERSON] і [PERSON] Будь-яких письмових доказів того, що [PERSON] в період спільного із [PERSON] будівництва житлового будинку [ADDRESS] в 1984 - 1989 роках перебувала із ним у договірних відносинах, як то підряду, чи найму на виконання будівельних робіт, чи найму на виконання робіт із харчового обслуговування інших найманих працівників, по справі немає. Тому суд вважає, що спірне майно є спільною сумісною власністю сторін. При цьому суд враховує визнання Дашівською селищною радою Іллінецького району протиправності своїх рішень щодо оформлення права власності на спірне домоволодіння лише за [PERSON] і вважає за необхідне прийняти беззаперечне визнання позовних вимог до себе цим відповідачем органом місцевого самоврядування. Суд враховує і приймає також часткове визнання позовних вимог до себе відповідачем [PERSON], який визнає претензії [PERSON] на право власності на спірне нерухоме майно, як на їхнє спільне майно, однак вважає, що позивачу пропорційно її вкладу належить лише 1/3 його частина. При цьому відповідач не навів і не надав суду будь-яких об'єктивних доказів і розрахунків визначення саме такої частки власності за позивачем. З огляду наведеного суд вважає, що пропущений позивачем із поважної причини строк позовної давності для звернення до суду слід поновити, за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на ? частину спірного домоволодіння, як спільного сумісного із відповідачем майна, визнати протиправним і скасувати рішення виконкому Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області та видане на його підставі Свідоцтво про право власності на житловий будинок в частині визнання за відповідачем [PERSON] права власності на ? частину спірного домоволодіння. В решті позовних вимог щодо визнання протиправним і скасування в цілому рішення виконкому Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області та виданого на його підставі в цілому Свідоцтва про право власності на житловий будинок слід відмовити за їх безпідставністю, оскільки їх задоволення протиправно позбавило б відповідача [PERSON] його законного права власності на 1/2 частину спірного домоволодіння. Понесені позивачем судові витрати по справі слід стягнути із відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial