Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] (надалі Відповідачі) про визнання недійсним та скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Арбітраж» від 17 березня 2008 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 березня 2008 року постійно діючим третейським судом при Асоціації «Арбітраж» було прийнято рішення у справі № 09/ 26 2008 про визнання дійсним письмового договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в м. Олександрія по вул.. Декабристів, 35, укладеного 04 лютого 2008 року між подружжям [PERSON], [PERSON] та нею як спадкоємницею померлого [PERSON]. За цим рішенням третейським судом було визнано право спільної сумісної власності на цей будинок за подружжям [PERSON]. Підставою для звернення до третейського суду із позовною заявою [PERSON] стала письмова угода купівлі продажу вказаного житлового будинку, що була укладена між сторонами 04 лютого 2008 року. Вважає, що вказане рішення третейського суду порушує її права та прямо суперечить нормам прямої дії Конституції України та цивільного законодавства. Позивач та її представник в судовому засіданні на позовних вимогах наполягають, посилаючись на викладені обставини. Інтереси позивача в суді представляла адвокат [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують , вважаючи, що відсутні підстави, визначені в ст.. 51 Закону України «Про третейські суди» для задоволення позовних вимог [PERSON] та пояснили суду, що всі умови договору купівлі продажу сторонами були виконані, оскільки [PERSON] отримала кошти в сумі 10 000 грн. за будинок і сама підписувала усі документи. Вона пропустила тримісячний строк для звернення до суду, тому просять суд відмовити через пропущені строки. Інтересі відповідача в суді по довіреності представляв [PERSON] Відповідач [PERSON] проти позовних вимог не заперечує, просить суд вирішити спір та повернути будинок, який перейшов до її матері після смерті її батька, а її діда, і який вона в 2008 році продала їй та її чоловіку. Згодом шлюб між подружжям було розірвано. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, ознайомившись із матеріалами справи третейського суду № 09/26 2008, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. . 3, 11-14, 15, 16, 22, 209, 220, 234, 235, 659 ЦК України. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Момент набуття права власності передбачений законом. Суд приймає до уваги , що в судах загальної юрисдикції приймаються до розгляду позовні заяви про визнання права власності в порядку спадкування тільки у випадку, коли втрачений правовстановлюючий документ на спадкове майно, що належав спадкодавцю, тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину позовні вимоги про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом чи за заповітом судовому розгляду не підлягають. За змістом ст. 6 Закону третейські суди можуть розглядати будь які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком тих справ, перелік яких наведено в цій ст.. Закону. Відповідно до ст. 51 Закону України « Про третейські суди» заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі, якщо третейський суд вирішив питання про їх права та обовязки, - протягом трьох місяців, з дня, коли вони дізнались, або повинні були дізнатись про прийняті рішення третейського суду. Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1)справа, по якій прийнято рішення третейським судом не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченою третейською угодою або цим рішенням вирішено питання , які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення , що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди. 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам ст..ст. 16-10 цього Закону 5) третейський суд вирішив питання про права та обовязки осіб, які не брали участь у справі. Судом встановлено, що 17 березня 2008 року було прийнято рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Арбітраж» у справі № 09/ 26 2008 про визнання дійсним письмового договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в м. Олександрія по вул.. Декабристів, 35, укладеного 04 лютого 2008 року між подружжям [PERSON], [PERSON] та спадкоємницею померлого [PERSON] - [PERSON]. За рішенням суду було визнано право спільної сумісної власності на цей будинок за подружжям [PERSON]. Підставою для звернення до третейського суду стала письмова угода купівлі продажу вказаного житлового будинку, що була укладена між сторонами 04 лютого 2008 року. Суд приймає до уваги, що продавець будинку [PERSON], укладаючи угоду купівлі продажу будинку не була власником житлового будинку, який вона продала подружжю [PERSON] ( де покупцями є її донька та зять). Вказаний будинок до 04 лютого 2008 року належав батьку [PERSON] - померлому [PERSON]. [PERSON] після смерті батька до лютого 2008 року не оформила нотаріально спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер 17.11.1998 року, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть і продала будинок, який їй не належав. Викладені обставини суперечать вимогам ст.. ст.. 657, 658 ЦК України, за змістом яких право продажу товару належить власнику, а письмові договори купівлі-продажу житлового будинку (квартири) підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Суд також приймає до уваги, що на рішення третейського суду від 17 березня 2008 року виконавчий лист не був виданий, про що свідчить ухвала Олександрійського міськрайонного суду від 28 березня 2008 року про відмову у видачі виконавчого документу. Згідно ст.. 56 ч.6 п.2 Закону компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документу, якщо справа по якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Однак до суду надана довідка Олександрійського МБТІ № 1046 від 22 жовтня 2010 року, згідно якої [PERSON] та [PERSON] зареєстрували за собою житловий будинок на підставі рішення третейського суду саме від 17 березня 2008 року. Суд приймає до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що в даний час проживати в будинку не можливо, оскільки в ньому розпочато капітальний ремонт Суд також приймає до уваги пояснення позивача, що спір про вказаний будинок виник після того, як позивач дізналась, що інше рішення третейського суду, за яким вона придбала будинок в с. Березівка Олександрійського району, не було зареєстроване в Олександрійському МБТІ, і не відбувся такий собі обмін будинками. Суд не погоджується із доводами представника відповідача, який вважає рішення третейського суду від 17 березня 2008 року законним та таким, що не підлягає скасуванню, оскільки всі істотні умови договору купівлі продажу сторонами були виконані, так як суму 10 000 тисяч грн.. [PERSON] отримала під час підписання договору 04 лютого 2008 року та спростовує цю позицію тим, що [PERSON] мала б звернутись до нотаріуса, щоб оформити спадщину, яку вона прийняла після смерті свого батька, який залишив заповіт на випадок своєї смерті, а потім уже звернулась до нотаріуса, щоб нотаріально посвідчити договір купівлі- продажу житлового будинку, що був укладений в письмовій формі 04 лютого 2008 року. За викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки доводи відповідача не ґрунтуються на законі. Суд дійшов висновку, що питання про спадкове майно, яке позивачі у справі - подружжя [PERSON], порушили у третейському суді, підлягало розгляду виключно нотаріусом або судом загальної юрисдикції, а тому у третейського суду були всі підстави для відмови в задоволенні позовної заяви подружжю [PERSON]. Суд приймає до уваги, що причина пропуску позивачем строку для звернення до суду є поважною, суд вважає можливим поновити строк для звернення до суду за захистом порушеного права. Судові витрати суд вважає необхідним віднести на позивача.

Outcome: approved