overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] у травні 2011 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, укладеного між ними 11 лютого 2010 року відповідно до нотаріально посвідченого договору, згідно якого [PERSON] позичив у неї 10 тисяч доларів США з терміном повернення 11 червня 2010 року, покликаючись на те, що відповідач не виконав узятих на себе зобов'язань згідно укладеного між ними договору, позичені кошти не повернув. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі з викладених у позовній заяві мотивів та просять задоволити, стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 79 723 гривні, що еквівалентно 10 000 доларів США відповідно до офіційного курсу Нацбанку України гривні до долара станом на 30 червня 2011 року, й понесені позивачкою судові витрати : сплачений судовий збір в сумі 800 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки й не подавши заяви про розгляд справи за його відсутності. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка та її представник не заперечують проти такого вирішення справи. Суд дослідивши та оцінивши докази по праві, встановив такі факти: 11 лютого 2010 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір позики, згідно якого відповідач [PERSON] позичив у позивачки [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 тисяч доларів США з терміном повернення 11 червня 2010 року. Таким чином відповідно до ст. 1046 ЦК України сторони уклали договір позики. У визначений договором строк позичені кошти відповідачем повернуті не були. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок . Судом встановлено, що відповідач [PERSON], як позичальник, свого обов'язку повернути позивачці [PERSON] як позикодавцеві, позичені кошти в розмірі 10 000 доларів не виконав. Таким чином, судом встановлено порушення прав позивачки [PERSON] які підлягають до захисту шляхом стягнення в її користь з відповідача [PERSON] суми боргу за договором позики в розмірі 79 723 гривні,що еквівалентно 10 000 доларів США боргу відповідно до офіційного курсу Нацбанку України гривні до долара станом на день винесення рішення - 30 червня 2011 року. Таким чином із відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] підлягає до стягнення 79 723 гривні,що еквівалентно 10 тисячам доларів США боргу за договором позики від 11 лютого 2010 року та 920 гривень понесених судових витрат ( у тому числі - 800 гривень сплаченого судового збору й 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи ) .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] в червні 2011 року пред"явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстрований 9 липня 2009 року, про що зроблено актовий запис № 865 Відділу РАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області . Від шлюбу дітей немає. Сімейні стосунки не склались, оскільки вони є людьми з різними характерами та поглядами на життя. Тому, вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки, перебування у шлюбі суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала та просить задоволити, оскільки, упродовж тривалого часу, майже із часу укладення шлюбу, з відповідачем разом не проживає, не підтримує подружніх та сімейних стосунків й не веде спільного господарства. Таким чином перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав ,вважає,що можна зберегти сім"ю . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 9 липня 2009 року, про що зроблено актовий запис № 865 Відділу РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України . Від шлюбу сторін дітей немає. Через різні характери та погляди на життя , сторони упродовж тривалого часу , разом не проживають не ведуть спільного господарства й не підтримують подружніх і сімейних стосунків. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки , тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що 06.12.1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району м.Києва зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що свідчить актовий запис №1009 в книзі реєстрації шлюбів.Від шлюбу подружжя має сина : [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, на даний час сторони припинили подружні відносини, не проживають разом, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету на мають, як стверджує позивач в тексті позовної заяви подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і буде суперечити інтересам сторін та їхньому синові. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши позивача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню так як сімя розпалась остаточно, шлюбних відносин сторони не підтримують, разом не проживають, тому шлюб існує формально. Сторони спору майнового характеру на момент розірвання шлюбу не мають. Дитина залишиться проживати з матірю. Відповідно ст. 112 ЦПК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку розірвати шлюб, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їхнього сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що 12.08.2007 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сімї зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що свідчить актовий запис №1282 в книзі реєстрації шлюбів.Від шлюбу подружжя має доньку : [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, на даний час сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету на мають, як стверджує позивач в тексті позовної заяви подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і буде суперечити інтересам сторін та їхній доньці. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснення надала аналогічні позовній заяві, пояснила, що сторони мають психологічно несумісні характери, в результаті чого між ними постійно виникають непорозуміння та сварки, подружжя перестало розуміти один одного. В судове засідання відповідач не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши позивача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню так як сімя розпалась остаточно, шлюбних відносин сторони не підтримують, спільного бюджету не ведуть, тому шлюб існує формально. Сторони спору майнового характеру на момент розірвання шлюбу не мають. Дитина залишиться проживати з матірю. Відповідно ст. 112 ЦПК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку розірвати шлюб, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їхньої доньки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем з тих підстав, що одруження з чоловіком виявилось невдалим, спільне життя не складається чер зе, що у них різні погляди на сімейне життя та сімейні обов»язки в наслідок чого між ними систематично виникають різного роду непорозуміння та конфлікти, які носять постійний характер і призвели до того, що сумісне життя і збереження сім»ї стало неможливим, у зв»язку з цим виникла потреба у зверненні з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Про те, що сторони одружились 08.12.1986 року свідчить свідоцтво про шлюб І-НМ №099081 запис №250. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду сімї. Сторони не бажають зберегти сімю, наполягають на розлученні, не підтримують сімейних стосунків більше року, спору про поділ спільного майна у них не виникає. Таким чином суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки,тому вважає за необхідне позов задоволити, витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАГСу, покласти на відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 109,110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що протиправними діями відповідача, які виразилися в порушенні [PERSON] користування електроенергією, завдані збитки на суму 362 грн. 72 коп. Просить стягнути з відповідача вказані збитки. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав за підставами, вказаними у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що працівниками позивача складений акт №219228 від 18.03.2010 р. про порушення відповідачем [PERSON] користування електроенергії, порушення детально викладені в акті, а саме: без облікове користування електричної енергії, підключення фазного та нульового дротів з розриву до обліку на горищі, через хвіртку у подовжувач. Виявлені порушення є відповідно до вимог ст.ст. 26, 27 Закону України „Про електроенергетику, п.48 [PERSON] користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року, підставою відповідальності споживача електричної енергії. Позивачем на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричної енергією, зареєстрованої Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року № 562, нараховані збитки в сумі 362,72 грн. Згідно ст. 53 ПКЕЕН, на підставі акту, енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 51,00 грн., а також витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового розгляду в розмірі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 26 вересня 2009 року між нею та відповідачем по справі [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім»ї ( актовий запис № 2105). Від спільного подружнього проживання мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя не склалось, оскільки мають різні погляди на життя і спільного майбутнього разом не бачать. Просить суд розірвати шлюб без надання строку на примирення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі і наполягала на розірванні шлюбу, так як з відповідачем не проживають разом на протязі останнього року і не мають наміру відновлювати шлюбні відносини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги та пояснив суду, що сімейне життя не склалось, на примирення не згоден. Просить суд розірвати шлюб. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року. Від спільного подружнього проживання мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO]. На протязі останнього місяця сторони по справі проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Тому на даний час сімя розпалась, шлюбні стосунки не підтримують, на примирення як позивач так і відповідач не згодні, а тому їх подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх малолітньої дитини, що має істотне значення для справи і тому шлюб необхідно розірвати. Встановлені судом обставини підтверджуються: -копією паспорта [PERSON]Ю, яка народилась 12.05.1992 року в м. Києві , серії СТ №159985; -копією свідоцтва про одруження між [PERSON]Ю та [PERSON]Ю (після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]), серії І-БК №123198 від 26.09. 2009 року; -копією свідоцтва про народження [PERSON], батьками якої записані [PERSON]Ю та [PERSON] серія 1-БК №223023 від 21.05.2010 року ;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

Рішенням Герцаївського районного суду від 21 червня 2011 року частково задоволено позов прокурора Глибоцького району за вищевказаним позовом та визнано частково недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку серії І-ЧВ № 0216939 виданий на імя [PERSON] щодо земельної ділянки розташованої по вул. Центральній, 63 смт. Глибока розмірами 0,2139 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства. Прокурор, при зверненні до суду з вказаним позовом, в порядку п. 30 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, ч.5 ст. 81 ЦПК України звільнений від сплати судового збору та витрат на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Згідно з п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за завою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Разом із тим, як вбачається з рішення суду від 21 червня 2011 року, ухвалюючи рішення, судом не було вирішено питання стягнення судових витрат. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

В травні 2011 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Шидловецької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди вказуючи, що головою двору по вул. Центральна, 37 в с. Шидлівці Чемеровецького району Хмельницької області, був чоловік позивача [PERSON], який помер 23.10.2006 року. В даний час виникла необхідність у визнанні права власності на житловий будинок та господарські споруди, однак через те, що дані приміщення не були зареєстровані сільською радою і не визнано права власності на житловий будинок та господарські споруди (відсутній техпаспорт та свідоцтво про право власності), позивач не може оформити необхідні документи про право власності через бюро технічної інвентаризації, а тому була змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача зявилася, подану позовну заяву підтримує і просить її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, згідно якої предявлений позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Судом обєктивно встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-БВ №062592 від 22.10.2007 року [PERSON] помер 23.10.2006 року. Згідно рішення від 25 вересня 2007 року № 50 виданою виконавчим комітетом Шидловецькою сільською радою про те, що [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] успадкувала житловий будинок в с. Шидлівці Чемеровецького району. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як у позивача відсутні будь-які перешкоди, які б не допускали визнання права власності на житлове приміщення та господарські споруди в порядку спадкування за законом по вул. Центральна, 37 в с.Шидлівці Чемеровецького району Хмельницької області. В силу ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В силу статті 1223 ч.2 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

[PERSON], звернулась суд з позовом до виконавчого комітету Чемеровецької селищної ради про визнання права власності на гараж , вказуючи що головою двору в даному господарстві в [ADDRESS] був чоловік позивача [PERSON], який помер 09.01.2008 року. В даний час виникла необхідність у визнанні права власності на гараж, однак через те, що дане приміщення не було зареєстроване в селищній раді і не визнано права власності на гараж (відсутнє свідоцтво про право власності), позивач не може оформити необхідні документи про право власності, а тому була змушена звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання позивач зявилася подану позовну заяву підтримує і просить її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, згідно якої предявлений позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Судом обєктивно встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-БВ №077017 від 21.01.2008 року [PERSON] помер 09.01.2008 року; згідно копії свідоцтва про шлюб серії ІІІ-УР № 038342 від 06.03.1963 року актовий запис № 4 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.02.1963 року; відповідно до звіту проведеного державною архітектурно-будівельною інспекцією - приватним підприємством «Меркурій-98» про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських ( присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт підтверджується відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації будівель та споруд і можливість безпечної експлуатації на гараж, що розміщений в смт.Чемерівці по вул.Центральна, 36 блок №2, бокс №2. Крім того, як вбачається з технічного паспорта на гараж від 21.03.2011 року, що знаходиться в по вул. Центральна, 36 блок№2, бокс№2 власником його був [PERSON]. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як у позивача відсутні будь-які перешкоди, які б не допускали визнання права власності на гараж по вул. Цетральна, 36 блок №2, бокс № 2 в смт. Чемерівці Хмельницької області. В силу ст. 392 ЦК України «власник майна може пред'явити позов про визнання права власності , якщо це право не визнається іншою особою».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

25.05.2011 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем є син [PERSON], 22.05.1993. року народження, що навчається на 1 курсі Харківського машинобудівного коледжу , навчання денне, термін з 01.09.2010 р. по 30.06.2013р. Відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, дитина знаходиться на повному утриманні матері. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю і просила стягнути у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні з позовом згоден частково і не заперечує проти стягнення аліментів, але у меншому розмірі, а саме 150 грн. Третя особа : [PERSON] з позовом згоден. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується записом у свідоцтві про народження [PERSON] (а.с. 5). Пунктом 1 статті 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач дійсно офіційно ніде не працює, але син продовжує навчання в Харківському машинобудівному коледжі, що підтверджується довідкою а.с. 6. Відповідно до ст 199 ч.1 ЦК України якщо повнолітні дочка., син продовжують навчання і у зв*язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов*язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, можливість отримувати допомогу від матері, матеріальне становище і стан здоровя відповідача, вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно на її користь матері. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в сумі 51 грн. в доход держави. Згідно ст. 81 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 120 грн. 00 коп. за інформаційно-технічне забезпечення при розгляді цивільної справи на користь держбюджету м. Охтирка.

Outcome: approved