Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з вказаним позовом просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей 36 000 (тридцять шість тисяч) гривень. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 31 жовтня 1992 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу в них народилось двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Рішенням Миронівського районного суду від 26 лютого 2008 року № 2-154, шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Питання щодо сплати аліментів в судовому порядку не вирішувалось, оскільки між ними було укладено договір, відповідно якого відповідач добровільно взяв на себе зобов'язання сплачувати щомісячно позивачу кошти в розмірі 1000 гривень на утримання дітей до досягнення ними повноліття. На даний час відповідач не надає коштів на утримання дітей, а тому вона звернулась до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивачка не зявилась, надала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, викликався належним чином причини неявки не повідомив. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так судом встановлено, що 31 жовтня 1992 року між сторонами було укладено шлюб від якого народилось двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] батьком в свідоцтві про народження записано відповідача (а.с. 7,8) Рішенням Миронівського районного суду від 26.02.2008 року шлюб між сторонами розірвано. До розірвання шлюбу сторони погодили порядок та спосіб виконання своїх обов'язків позивачем щодо утримання неповнолітніх дітей. Вказана домовленість між сторонами була оформлена розпискою, (а.с.5) Відповідно до вказаної розписки відповідач взяв на себе зобов'язання надавати кошти в сумі 1000 гривень до повноліття дітей. У вказаній розписці відповідач зазначив, що вказана розписка може використовуватись як доказ у суді. Відповідно до ст. ст. 180,181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) дію (передати) майно виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525,526 ЦК України встановлено,що одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до у мов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається зі змісту розписки відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати на користь позивачки 1000 гривень з 8 лютого 2008 року. На даний час відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання станом на день ухвалення рішення заборгованість становить 36 місяців х 1000 гривень = 36000 (тридцять шість тисяч гривень) Умови виконання відповідачем обов'язків щодо утримання дітей не суперечать закону і наданий час не порушують прав інших осіб, а тому приймається судом. Понесені позивачем судові витрати, підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved