Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Відповідач, [PERSON], у попереднє судове засідання не зявився, надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, проти позову не заперечує та просить суд розглянути справу за його відсутності. Позивач, [PERSON], у попереднє судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглянути за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході судового розгляду справи були досліджені наступні докази: договір купівлі-продажу від 01 вересня 2009 р.; копія заяви про отримання грошей [PERSON] від 01.09.2009 року; копія технічного паспорту реєстровій № 21-156-3023 на житловий будинок індивідуального житлового Фонду № 8 по вулиці Татарбунарського повстання в м. Рені Одеської області, складений 21.08.2009 року; копія паспорту [PERSON], [INFO], серії КК № 836732, виданий 19 лютого 2002 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області; копія паспорту [PERSON], [INFO], серії КМ № 345128, виданий 24 жовтня 2005 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області; заява № 8663 від 23.11.2010 р. [PERSON]; заява № 8662 від 23.11.2010 р. [PERSON]; копія довідки № 79 від 18.08.2009р. Ренійського БТІ; копія договору купівлі-продажу від 18.06.1963 р.; копія витягу з рішення 14 сесії ХХІ скликання від 14.10.1993 р.; копія рішення № 17 від 26.01.1996 р.; лист № 8799 від 24.11.2010 р.; квитанції про сплату державного мита та витрат по ІТЗ розгляду справи. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача [PERSON], зазначивши, що 01 вересня 2009 р. вона домовилась з відповідачем про купівлю житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами № 8 по вул. Татарбунарського повстання в м. Рені Одеської області, якій складається із: літ. «А» - житловий будинок житловою площею 34,70 кв.м., загальною площею 56,90 кв.м., глін.; літ. «Б» - літня кухня; літ.«Д»,«Е» - сараї глін.; літ «Ж» - вбиральня деревяна; 1,2,5,6,7 огорожа; 3,4 споруда, розташований на земельній ділянці загальною площею 600 кв.м., що належить відповідачу на праві особистій власності (договір купівлі-продажу від 18.06.1963 р.) за 10\~000 гривень, у звязку з чим між ними був укладений, договір купівлі-продажу, без номера, вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. 01 вересня 2009 р. позивач передав відповідачу 10\~000 гривень, на підтвердження чого, [PERSON] написав записку про отримання зазначеної суми в рахунок оплати за договором купівлі-продажу повної суми вартості житлового будинку. В свою чергу відповідач передав позивачу необхідні документи та ключі від житлового будинку. Вони також домовились, що згодом оформлять договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Таким чином була досягнута домовленість про всі істотні умови договору, крім того, відбулося повне виконання договору. У обумовлений термін, сторони, не оформили договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку, хоча позивач декілька разів звязувався з відповідачем і намагався домовитися про зустріч, проте кожного разу він на зустріч не приходив, тобто ухилявся від нотаріального посвідчення договору. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути укладений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Між сторонами була досягнута обоюдна домовленість відносно всіх істотних умов договору: покупець передав продавцю обумовлену суму грошей, продавець передав документи і нерухомість в натурі. Після укладення договору купівлі-продажу, позивач постійно користується придбаним житлом - почав там проживати, тобто фактично вступив у володіння, користування і розпорядження купленим житловим будинком. Тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші, а позивачу об'єкт нерухомості (житловий будинок), документи, ключі, яким він на теперішній час користується, проте через нотаріальне не посвідчення договору, позивач не може ним розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди підтверджуються: договором купівлі-продажу житлового будинку від 01 вересня 2009 р.; передачею грошей у рахунок вартості будинку запискою відповідача [PERSON] від 01.09.2009 р. про те, що він отримав від позивача [PERSON] 10\~000 (десять тисяч) гривень. Тобто, обставини продажу, передачі грошей відповідач не заперечує. В даний час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачем не сприймається. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із укладених правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч.3ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана належним чином, нею були припиненні обовязки відповідача щодо житлового будинку та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір купівлі-продажу дійсним та право власності на житловий будинок за позивачем.

Outcome: approved