Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] про повернення надміру виплачених коштів за допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що громадянка [PERSON], перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримуючи відповідну допомогу, як застрахована особа, 25.08.2009 року була звільнена з роботи у звязку із скороченням штату. З 04.09.2009 року перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна. Про свій новий статус відповідачка управління праці та соціального захисту населення не попередила і продовжувала отримувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, чим було порушено пункт 23, абзац 2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 зі змінами та доповненнями. При виявлені цього факту [PERSON] було запропоновано добровільно повернути надмірно виплачені кошти на рахунок Управління держказначейства в Миколаївській області, про що було надіслано повідомлення від 10.11.2009 року № 685/1 та від 14.12.2009 року. Відповідачка категорично відмовляється від повернення вищевказаної суми, чим нанесено збиток державі в сумі 330,68 грн. згідно з п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 зі змінами та доповненнями. Посилаючись на викладене просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила постановити рішення про задоволення позову. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, про що написала заяву в якій проти постановлення рішення про задоволення позову не заперечувала. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позиції сторін, і розяснивши їм наслідки визнання позову, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Начальника управління праці та соціального захисту населення Первомайської райдержадміністрації можливо задовольнити, оскільки відповідачка визнала позов позивача і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримуючи відповідну допомогу, як застрахована особа, 25.08.2009 року була звільнена з роботи у звязку із скороченням штату. З 04.09.2009 року перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна. Про свій новий статус відповідачка управління праці та соціального захисту населення не попередила і продовжувала отримувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, чим було порушено пункт 23, абзац 2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 зі змінами та доповненнями. При виявлені цього факту [PERSON] було запропоновано добровільно повернути надмірно виплачені кошти на рахунок Управління держказначейства в Миколаївській області, про що було надіслано повідомлення від 10.11.2009 року та від 14.12.2009 року. Відповідачка категорично відмовлялася від повернення вищевказаної суми, чим нанесено збиток державі в сумі 330,68 грн. Також, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь держави, судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 37 грн. на користь позивача.

Outcome: approved