Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-10 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, в якому зазначає наступне. У зв'язку з набуттям чинності Законом України «Про акціонерні товариства» з метою приведення установчих документів банку у відповідність до чинного законодавства України найменування банку змінено на Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON] (скорочене найменування - ПАТ «ВіЕйБі Банк») та є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]». 15.11.2007р. між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №120/гр про надання кредиту в сумі 16 800.00грн. на поточні потреби терміном по 12.11.2010р. включно з виплатою 24% річних відповідно до п.1.4 договору. Банк свої зобов'язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 19724 від 15.11.2007р. Відповідно до п.п.3.3.3 кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування ними, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. Однак, відповідач, порушуючи умови кредитного договору, всупереч вимогам ст.629 ЦК України, припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, чим порушив норми ст.1054 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач з моменту отримання кредиту свої обов'язки по поверненню коштів згідно графіку погашення кредиту не виконує, в результаті чого станом на 24.11.2010р. виникла заборгованість, розмір якої складає 13 685.80грн. Оскільки відсотки є платою за користування кредитом, то вони нараховуються та підлягають сплаті за весь час користування кредитними коштами до моменту повного погашення суми наданого кредиту. Тому станом на 24.11.2008р. заборгованість [PERSON] по відсоткам за користування кредитом склала 7 350.17грн. За неналежне виконання зобов'язань, передбачених п.3.3.3 кредитного договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 25% від суми невиконаного грошового зобов'язання (згідно п.4.3 договору). Тому станом на 24.11.2008р. штраф за пропуск платежів по кредиту складає 2 578.49грн. Умовами п. 3.2.6 кредитного договору та нормами ст.1050 ЦК України встановлено право банку вимагати дострокового погашення кредиту та сплати процентів за користування ним у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором складає 23 614.46грн. з яких: заборгованість по кредиту -ч 13 685.80грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 7 350.17грн., штраф за пропуск платежів за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування кредитом - 2 578.49грн. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] вказану суму заборгованості та судові витрати, пов'язані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, заперечень проти ухвалення заочного рішення не має (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, після його неявки він був повідомлений про це' через ЗМІ шляхом розміщення об'яви в газеті, про що є підтвердження в матеріалах справи (а.с. 15,17-19,21). Про причини неявки від відповідача ніяких повідомлень до суду не надходило. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що за обставин, що склалися, доцільно провести заочний розгляд справи, що передбачено ст.225 ЦПК України та про що висловив клопотання представник позивача. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилався в своєму позові позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті* обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків і як будь-який правочин, є актом, що виражає спільну волю сторін. В зміст договору входять ті умови, на яких сторони погодились виконувати договір, вони повинні дотримуватись взятих на себе зобов'язань. Статтею 525 ЦК України закріплена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. У відповідності до вимог ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, що виникли в результаті укладення між ними кредитного договору, які регулюються ст.ст. 1048- 1050,1054 ЦК України. Згідно з нормами цивільного законодавства зобов'язання, підставою виникнення яких є договір, мають грунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Статтею 546 ЦК України встановлено види забезпечення виконання зобов'язання, одним з яких є неустойка (ст.ст.549,550 ЦК України). У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, одним з видів яких є сплата неустойки, що передбачено ст.ст.610-612 ЦК України. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією кредитного договору №120/гр від 15.11.2007р. (а.с.5,6), копією меморіального ордеру № 19724 від 15.11.2007р. (а.с.8), розрахунком заборгованості по кредиту (а.с.9). Позовні вимоги є законними, достатньо обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім задоволення вимог в основній частині позову, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, понесені ним в зв'язку з розглядом справи, а саме : 233.81грн. - по оплаті державного мита (судового збору), 120.00грн. - по оплаті витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи, всього розмір судових витрат складає - 353.81 грн. Судові витрати підтверджено позивачем документально (а.с. 1,2). При подачі позову позивачем сплачено державне мито не в повному обсязі, - на 02.33грн. менше, ніж необхідно (замість 236.14грн. сплачено 233.81грн.), тому вказана різниця підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved