Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

01.10.2010р. позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.4). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.04.1993р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вироком Савранського районного суду Одеської області від 17.09.2010р. відповідач засуджений за скоєння умисного злочину, передбаченого ст.185 ч.З КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, тому позивачка вважає за доцільне, в інтересах дітей, розірвати шлюб і визначити місце проживання дітей з нею до їх повноліття, у зв'язку з чим звернулася до суду з наведеним позовом. У попередньому судовому засіданні позивачка доповнила свої вимоги та просила суд після розірвання шлюбу залишити незмінним її прізвище «Пастух» (а.с.30), позов просила задовольнити. Відповідач, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.20-21). Оскільки відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд, на підставі ч.4 ст.130 ЦПК України, ухвалив закінчити розгляд справи та ухвалити рішення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, взявши до уваги визнання відповідачем позову, вважає, шо позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що громадянин [PERSON], який народився 15.08.1964р., і громадянка [PERSON]. яка народилася 17.12.1969р., уклали шлюб 14.04.1993р., про шо в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1993 року квітня місяця 14 числа зроблено запис за №10: після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON], шо підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, серія ІІІ-ЖД №361727. виданим Савранським районним відділом запису актів громадянського стану Одеської області 14.04.1993р. (а.с.5). Від шлюбу у подружжя [PERSON] і [PERSON] народилися троє дітей: [PERSON]. [INFO], шо підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №097860. виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області 11,09.2007р. (а.с.6). [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія 1-ЖД №097867, виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області 11.09.2007р. (а.с.7), та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія 1-ЖД №170673, виданим Виконавчим комітетом Бакшанської сільської ради Савранського району Одеської області 13.05.2009р. (а.с.8). які згідно довідки останнього від 24.09.2010р. за №395, знаходяться на утриманні позивачки (а.с.9). Вироком Савранського районного суду Одеської області від 17.09.2010р. у кримінальній справі №1-7/2010р. [PERSON] було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ст.185 ч.З КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців (а.с.10). Як вбачається з вказаного вироку цей злочин відповідач скоїв перебуваючи на іспитовому двохрічному строкові, встановленому Вироком Савранського районного суду Одеської області від 19.09.2007р., за яким його було засуджено за скоєння аналогічного злочину. Судом також встановлено, що в теперішній час [PERSON] відбуває покарання у Одеській виправній колонії Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області (№14), яка знаходиться в м.Одеса по вул.Краснова, 2- «а». У судовому засіданні позивачка пояснила, що на протязі останніх років знаходження в шлюбі між ними часто виникали непорозуміння в сімейних відносинах, відповідач систематично зловживав спиртними напоями, будучи в стані алкогольного сп'яніння влаштовував вдома сварки, ображав позивачку нецензурними словами. Все це відбувалося на очах у їхніх дітей, чим принижував людську та жіночу гідність позивачки. Також були випадки фізичного насилля з боку відповідача, тому позивачка вирішила розірвати такий шлюб, оскільки подальше проживання з відповідачем однією сім'єю є недоцільним як для позивачки, так і для їхніх трьох неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з наведеним позовом. Відповідач в своєї заяві від 29.10.2010р. позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.21). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 цього кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, а також зазначені положення закону, суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а також їхнім трьом неповнолітнім дітям, тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Як встановлено ч.І ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому вимога позивачки щодо надалі іменуватися прізвищем «Пастух» після розірвання шлюбу теж підлягає задоволенню. Суд також роз'яснює, що відповідно до вимог ст.157 СК України питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дітей, зобов'язаний брати участь у їх вихованні і має право на особисте спілкування з ними. Той із батьків, з ким проживають діти, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. Судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з відповідача на користь позивачки, відповідно до ч.І ст.88 ЦПК України, не стягуються на прохання позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved