Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-25 00:00:00

Позивачка [PERSON], уточнивши позовні вимоги, звернулась до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Територіальної громади в особі Криворізької міської ради, Дзержинської районної у місті [PERSON] ради, третя особа: Управління домоустрою та житлової політики виконкому міської ради про узаконення перепланування квартири, розподіл часток та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на той факт, що їй - [PERSON] та її померлім батькам - [PERSON] та [PERSON], на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло за № Дз 451 від 08.05.1998 року виданого органом приватизації УЖКГ виконкому Криворізької міської ради, належить житлова квартира, розташована за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 6.27, кв. 61.(Даний факт підтверджується копією відповідного свідоцтва про право власності). Фактично, кожному зі співвласників належало по 1/3 частини вищевказаної квартири. За вказаною адресою вони були зареєстровані та мешкали спільно. 23.08.1998 року помер батько позивачки - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на його частку майна. Однак, ні позивачка , ні її мати не зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадини, хоча фактично прийняли спадщину після його смерті, оскільки вступили в повне управління, та володіння спадковим майном, а саме частиною житлової квартири, на яку мав право [PERSON] за життя. 03.05.2005 року померла мати позивачки - [PERSON], яка за життя так і не встигла одержати правовстановлюючі документи на спадкове майно. Однак, враховуючи, що позивачка та її мати були зареєстровані за однією адресою, позивачка є такою що прийняла спадщину після смерті матері, в розумінні ст. 1268 ЦК України в ред.. 01.01.2004 року. Після смерті батьків позивачка, як спадкоємець першої черги, звернулась до державної нотаріальної контори. Постановою від 02.11.2010 року за 1711/02-31 державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру. Після закінчення перепланування позивачка звернулася в жовтні 2010 року до УЖКГ та останні 07.10.2010 року надали акт про прийняття жилого приміщення в експлуатацію після здійснення його перепланування. Даний акт було погоджено в УЖКГ, що підтверджується відповіддю із УЖКГ від 07.10.2010 року. У зв'язку із цим позивачка повинна була після перепланування оформити документи в КП ДОР «Криворізьке БТІ»та одержати свідоцтво про право власності. При зверненні до КП ДОР «Криворізьке БТІ»їй було зазначено про необхідність спочатку оформити спадщину після смерті батьків, і тільки після цього вона мала змогу одержати свідоцтво із врахуванням всіх переобладнань. У звязку з тим, що іншим шляхом ці питання не можливо вирішити, позивачка просить суд ухвалити рішення, яким узаконити перепланування квартири 61 в будинку 27 по пр.. Металургів в м. Кривому Розі, виділити за ними по 1/3 часині вищевказаної квартири та залишити за померлим батьками позивачки по 1/3 частини спірної квартири, а також визнати за позивачкою право власності на частини спірної квартири, що належала її померлим батькам. 10 квітня 2011 року, у судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Також не заперечувала проти розгляду справи при заочному розгляді. Представники відповідачів: Територіальної громади в особі Криворізької міської ради та Дзержинської районної у місті [PERSON] ради у судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи сповіщені належно. Причини неявки суду не відомі. Заяв про можливість розгляду справи за відсутності їх представника суду не надано. Представник третьої особи - Управління домоустрою та житлової політики виконкому міської ради у судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи сповіщена належно. Згідно до письмової заяви від 03.03.2011 року, не заперечувала проти позову та зазначила щодо можливості розгляду зазначеної справи по суті, без участі їх представника. Згідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були повідомлені про слухання справи належним чином, однак до суду не з»явились. Вислухавши пояснення позивача, що приймала участь при розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Так, судом було встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № Дз 451 від 08.05.1998 року виданого органом приватизації - Управління житлово-комунального господарства на підставі розпорядження від 12.01.1998 року за № 45, [PERSON] та членам її сім»ї: [PERSON] та [PERSON],належить житлова квартира № 61 в будинку 27 по пр.. Металургів в м. Кривому Розі на праві приватної спільної сумісної власності яка зареєстрована Криворізьким БТІ, запис в реєстровій книзі за № 149П-339 (а.с.37). Згідно вказаного Свідоцтва, загальна площа квартири становить 55,40 кв.м. За вказаною адресою усі співвласники були зареєстровані та проживали, а позивачка і продовжує проживати і на теперішній час. Фактично, кожному зі співвласників належало по 1/3 частини вищевказаної квартири. 23.08.1998 року помер батько позивачки - [PERSON], актовий запис № 1005 від 27 серпня 1998 року(Свідоцтво про смерть І-КИ № 181758 від 27.09.1998 року(а.с.40). Після його смерті відкрилася спадщина на його частку майна в спільній сумісній власності. Після його смерті, позивачка [PERSON] дочка померлого та її мати - [PERSON] - дружина померлого, продовжили проживати у спірній квартирі, однак, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертались. Своїми діями вони фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки, вступили в повне управління, та володіння спадковим майном, а саме частиною житлової квартири, на яку мав право [PERSON] за життя. На час смерті [PERSON] діяв ЦК України в ред.. 1963 року. А 01.01.2004 року набрав чинності новий ЦК України . Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в ред.. 01.01.2004 року, значено, що правила книги 6 ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК України в ред. 01.01.2004 року. Враховуючи що позивачка та її мати прийняли спадщину після смерті батька, оскільки вступили в повне володіння та управління спадковим майном, до спадкування таким чином, в даному випадку слід застосовувати положення ЦК України в ред.. 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК України в ред.. 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином враховуючи, що зазначені дії були вчинені позивачкою та її матірю протягом шести місяців після смерті батька - [PERSON], вони вважаються такими, що фактично прийняли спадщину. Крім того, 03 травня 2005 року померла мати позивачки - [PERSON], актовий запис № 489 від 06 травня 2005 року (Свідоцтво про смерть І-КИ № 008783 від 06.05.2005 року(а.с.39), яка за життя не встигла одержати правоустановчі документи на спадкове майно. Після її смерті, позивачка [PERSON] дочка померлої, продовжила проживати у спірній квартирі, однак, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Позивачка вважає, що відповідно до вимог ст.. 1268 ЦК України в ред.. 2004 року, своїми діями вона фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки, вступила в повне управління, та володіння спадковим майном, а саме частиною житлової квартири, на яку мала право [PERSON] за життя. Також судом було з»ясовано, що за своє життя батько позивачки розпочав ремонтні роботи у спірній квартирі, як пояснила позивачка, оскільки його зовсім влаштовував дверний прохід в житлову кімнату № 6, та він мав намір його обладнати напроти дверного проходу в житлову кімнату № 8. Для чого було необхідно закласти дверний прохід в житлову кімнату № 6 та відповідно обладнати дверний прохід в іншому місці, а саме в перегородці між приміщеннями кімнати 5 та 6. Саме за своє життя він здійснив зазначене переобладнання. Однак, як було з»ясовано пізніше, належним чином узаконити зазначене переобладнання він не встиг. До перепланування, житлова квартира складалася із 3-житлових кімнат, та мала житлову площу 40,80 кв.м. Житлова кімната № 5 була прохідною, та із неї здійснювався вхід в житлові кімнати 6 та 8. Відповідно, зазначене перепланування не було узаконено і за життя матері позивачки. Після смерті обох батьків, позивачка, як спадкоємець та співвласник спірної квартири з метою реалізації свого права звернулась за консультацією до Криворізького БТІ, де їй було роз»яснено, що у квартирі, співвласником якої вона є має місце переобладнання і яке, в свою чергу, не зареєстроване у встановленому законом порядку. У зв'язку із цим в 2009 році позивачка звернулася до Дніпропетровської філії ДНД і проектно-вишукувального інституту «НДІпроектрекнструкція»та отримала технічний висновок (а.с.28-34). Відповідно до даного технічного висновку було зазначено про те, що при проведенні перепланування буде відсутнім втручання в несучі конструкції житлового будинку, та конструктивна схема житлового будинку не порушиться. У зв'язку із чим їй було зазначено про необхідність при виконанні робіт одержати дозвіл в УЖКГ на перепланування приміщень квартири № 61. Також в 2010 році позивачкою було отримано експертний висновок в ТОВ «КривбасБудСервіс», відповідно до якого було зазначено, що демонтаж та монтаж не несучих стін (перегородок) не впливає на працездатність несучих будівельних конструкцій будівлі, також було зазначено, що подальша експлуатація із змінами в конструкціях квартири з метою зміни планувальних рішень для покращення житлових умов можливі (а.с.14-27). Із технічним висновком та експертною оцінкою позивачка звернулася до УЖКГ виконкому Криворізької міської ради та останні розглянувши подані нею документи 18.08.2010 року надали відповідь відповідно до якої зазначили, що порушень санітарного законодавства при переплануванні квартири не виявлено. Надалі, 07.09.2010 року, УЖКГ надало позивачці відповідь, відповідно до якої зазначено, що погоджує будівельні роботи, які планується виконати в квартирі, та після перепланування їй необхідно звернутися до УЖКГ для отримання акту комісії про введення в експлуатацію об'єкта після перепланування з обов'язковим наданням журналу авторського нагляду. Пізніше, в жовтні 2010 року позивачка звернулась до УЖКГ та останні - 07.10.2010 року надали акт про прийняття жилого приміщення в експлуатацію після здійснення його перепланування. Даний акт було погоджено в УЖКГ, що підтверджується відповіддю із УЖКГ від 07.10.2010 року. У зв'язку із чим, позивачка повинна була, після здійснення перепланування, оформити документи в КП ДОР «Криворізьке БТІ»та одержати свідоцтво про право власності (а.с.10-13). При зверненні до КП ДОР «Криворізьке БТІ»їй зазначили про необхідність спочатку оформити спадщину після смерті батьків, і тільки після цього вона зможе одержати свідоцтво із врахуванням всіх переобладнань. Однак, Постановою державного нотаріуса від 02.11.2010 року за 1711/02-31 (а.с.8) останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру. Тобто, відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 27693516, виданого КП ДОР «Криворізьке БТІ»від 19.10.2010 року (а.с.9) було зазначено, що при обстеженні виявлено, що у квартирі за адресою: м. Кривий Ріг, пр.. Металургів, 27/61, житлова площа по квартирі зменшена і становить 39,6 кв.м. за рахунок вилучення площі квартирного коридору В квартирі виконане перепланування без зміни житлової та загальної площі. Перепланування прийнято актом прийняття в експлуатацію від 07.10.2010 року Правовстановлювані документи на переплановану квартиру не змінено. Тобто, саме ці питання і підлягають встановленню в судовому порядку. На підставі ст.ст.316, 317 ЦК України (2004 року) право власності - це право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до вимог ст.ст. 355, 357, 364, 370 ЦК України (2004 року) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У судовому засіданні було з"ясовано, що за життя померлих батьків позивачки не було укладено письмового договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, оскільки, за життя усіх членів родини не виникало потреби у виділенні часток у спільній власності. Із пояснень позивачки та письмових матеріалів справи було встановлено, що між усіма членами родини була встановлена лише усна домовленість, згідно до якої, кожен з родини мав право на 1/3 частини від спільної власності, що складалась з трикімнатної квартири №61, будинку № 27 по пр.. Металургів у м. Кривому Розі, ніхто із співвласників квартири не заперечував проти визначення часток у праві спільної власності саме у такому розмірі. Суд вважає підтвердженим той факт, що у вищевказаній квартирі позивачка [PERSON] постійно була зареєстрованою та проживали як за життя співвласників [PERSON] та [PERSON] та продовжує в ній проживати і після їх смерті. Крім того, суду не було надано доказів щодо наявності претензій зі сторони третіх осіб на спадщину. Крім того, суд вважає підтвердженим той факт, що позивачка та померлі батьки, як члени її сім»ї спірною квартирою №61, будинку № 27 по пр.. Металургів в м. Кривому Розі володіли сумісно , в рівних долях - по 1/3 частини. Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлими [PERSON] та [PERSON] підтверджений Свідоцтвом про шлюб батьків після укладення якого спільне прізвище є Петрови (Свідоцтво серії ЯФ № 263539 від 30.07.1953 року, актовий запис № 1082 (а.с.42) та Свідоцтвом про народження позивачки, де батьками дитини [PERSON], [INFO] зазначені: [PERSON] та [PERSON] ( Свідоцтво про народження серії ЯЛ № 869086 від 30.07.1953 року, актовий запис № 2077 від 30.07.1953 року (а.с.43). На підставі викладеного суд вважає доведеними у судовому засіданні право вимоги позивачки на визначення часток у праві спільної сумісної власності трикімнатної квартири № 61 в будинку № 27 по пр.. Металургів у м. Кривому Розі в рівних долях за співвласниками по 1/3 частини. Крім того, судом було встановлено, що в процесі експлуатації спірної квартири, її власниками, було самовільно здійснено її перепланування, внаслідок чого, житлова площа була змінена з 40,80 кв.м. на 39,6 кв.м., а загальна площа залишена без змін 55,40 кв.м. Так, у відповідності до вимог ст.. 152 Житлового кодексу України, переобладнання і перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, проводиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів та після узаконення самочинного перепланування видається нове свідоцтво про право власності, тобто фактично нове свідоцтво про право власності на квартиру після перепланування в поданих документах відсутнє. Саме для вирішення питання успадкування позивачам було рекомендовано звернутися до суду. Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Так, у 2009 році позивачкою було отримано технічний висновок виготовлений Дніпропетровською філією ДНД і проектно-вишукувального інституту «НДІпроектрекнструкція», відповідно до якого було зазначено про те, що при проведенні перепланування буде відсутнім втручання в несучі конструкції житлового будинку, та конструктивна схема житлового будинку не порушиться. У зв'язку із чим мені було зазначено про необхідність при виконанні робіт одержати дозвіл в УЖКГ на перепланування приміщень квартири № 61. Крім того, 2010 році позивачкою було отримано експертний висновок в ТОВ «КривбасБудСервіс», відповідно до якого було зазначено, що демонтаж та монтаж не несучих стін (перегородок) не впливає на працездатність несучих будівельних конструкцій будівлі, також було зазначено, що подальша експлуатація із змінами в конструкціях квартири з метою зміни планувальних рішень для покращення житлових умов можливі. Крім того, 18.08.2010 року УЖКГ виконкому Криворізької міської ради позивачці було надано відповідь відповідно до якої зазначено, що порушень санітарного законодавства при переплануванні квартири не виявлено. 07.09.2010 року, УЖКГ надало позивачці відповідь, згідно до якої зазначено щодо погодження будівельних робіт, які плануються виконати в квартирі, та що після перепланування, позивачці необхідно звернутися до УЖКГ для отримання акту комісії про введення в експлуатацію об'єкта після перепланування з обов'язковим наданням журналу авторського нагляду. Пізніше, в жовтні 2010 року звернувшись до УЖКГ 07.10.2010 року позивачка отримала акт про прийняття жилого приміщення в експлуатацію після здійснення його перепланування. Даний акт було погоджено в УЖКГ, що підтверджується відповіддю із УЖКГ від 07.10.2010 року. На підставі наданих погоджень, позивачка повинна була оформити документи в Криворізькому БТІ та одержати свідоцтво про право власності. Однак, при зверненні до БТІ їй зазначили про необхідність спочатку оформити спадщину після смерті батьків, і тільки після цього вказано на можливість одержати свідоцтво із врахуванням всіх переобладнань. Так, згідно зі ст. 28 Закону України "Про архітектурну діяльність" власники нерухомості зобов"язані отримати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов"язаних із реконструкцією об"єкта нерухомості. Законом України "Про планування та забудову територій" врегульовано, що здійснення будівельних робіт без дозволу на їх виконання, а також здійснення не зазначених у дозволі робіт вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно законодавства(ст. 29 Закону). Аналогічну норму про відповідальність містить в собі стаття 25 Закону України "Про основи містобудування". Виходячи з вищевикладеного, та беручи до уваги лист Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 25.11.2008р. № 10/23-1637, перепланування жилих приміщень без належного дозволу вважається самочинним. Крім того, судом було встановлено, що Криворізькою міською радою 27.01.2010 року було прийнято рішення №3692 «Про затвердження Правил утримання та збереження житлового фонду в м. Кривому Розі», третій розділ якого присвячений переобладнанню та переплануванню жилих приміщень у будинках, гуртожитках. Так, зазначеним рішення визначено, що власник, наймач (орендар) житлового приміщення у житловому будинку, що припустив самочинне переобладнання або перепланування притягається до відповідальності згідно зі ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення, після чого звертається до управління житлово-комунального господарства виконкому міськради для розгляду питання щодо прийняття в експлуатацію самочинно виконаного перепланування. Акт прийняття житлового приміщення в експлуатацію після здійснення його перепланування підписується управителем житлового будинку, головою ОСББ, ЖБК, представниками проектної організації, відповідних виконкому районних у місті рад та санітарно-епідеміологічного нагляду району. В подальшому акт прийняття в експлуатацію підлягає затвердженню для чого подається до управління житлово-комунального господарства виконкому міськради. Саме затверджений акт є підставою для внесення змін в облікові матеріали комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації»та оформлення свідоцтва про право власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою, на виконання вищевказаних вимог було отримано Експертний висновок з оцінки технічного стану конструкцій квартири № 61 в житловому будинку № 27 по пр. Металургів в м. Кривому Розі. Крім того, позивачці у справі було видано акт прийняття житлового приміщення в експлуатацію після здійснення його перепланування від 07.10.2010 року (а.с.10). Однак, позивачкою не вбачається можливим отримати свідоцтво про право власності на квартиру після проведеного перепланування, оскільки співвласники квартири є померлими. Відповідно до відповіді державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори від 01.04.2011 року за № 580/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON], померлого 23 серпня 1998 року спадкова справа не заводилась, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, заповіт від імені померлого,згідно спадкового реєстру, не посвідчувався. Свідоцтв про право спадщини після його смерті нікому не видавалось. Таким чином, об'єкт нерухомості трикімнатна житлова квартира № 61 розташована на четвертому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку № 27 по пр. Металургів в м. Кривому Розі згідно Свідоцтва про право власності на житло № Дз 451 від 08.05.1998 року виданого органом приватизації - Управління житлово-комунального господарства на підставі розпорядження від 12.01.1998 року за № 45, яке було зареєстровано Криворізьким БТІ, запис в реєстровій книзі за№ 149П-339, належить позивачці на праві приватної спільної сумісної власності. Доказів щодо наявності претензій з боку третіх осіб суду не надано. Крім того, згідно з Тимчасовим положенням "Про реєстрацію права власності на нерухоме майно" затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, "якщо особа за соє життя з будь - яких підстав не набула права власності на об'єкт нерухомого майна, то у разі звернення із заявою спадкоємця щодо видачі свідоцтва про право власності на ім'я померлого, виконком міської ради не може прийняти відповідне рушення у зв'язку з відсутністю належного заявника. Для вирішення питання щодо визнання права власності на об'єкт нерухомого майна за померлим громадянином спадкоємці мають право звернутися до місцевого суду. При розгляді вищеназваної справи судом не було встановлено обставин, які перешкоджають у винесенні відповідного рішення, самочинне перепланування прийнято в експлуатацію у встановленому законом порядку. Отже, на підставі викладеного суд вважає доведеним право позивачки на звернення до суду із зазначеним позовом, а вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.82 ЦПК України звільнити відповідача від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді. На підставі викладеного та

Outcome: approved