Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований в с. Приморське Кілійського району Одеської області по вул. Кірова, 47 як такий, що укладений в письмовій формі без нотаріального посвідчення, але фактично виконаний, і визнати за ним право власності на придбаний житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами. Позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, з позовом згоден і просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач з позовом згоден у повному обсязі, проти визнання за позивачем права власності на здобуте нерухоме майно не заперечує. Дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, суд вважає позов заснованим на законі, таким що не порушує законних прав та інтересів сторін, а тому задовольняє позов у повному обсязі. Як вказано в розписці від 03.08.2010 року, [PERSON] продавець, продав, а покупець [PERSON], купив житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в с. Приморське Кілійського району по вул. Кірова, 47 який належав продавцю на праві приватної власності. Сторона по укладеному правочину покупець, виконав зобовязання по договору щодо передачі обговореної ціни нерухомого майна, що підтверджується зазначеною розпискою від 03.08.2010 року. Відповідач в строк до 30.10.2010 року зобовязався підготувати всі необхідні правовстановлюючі документи для належного оформлення правочину. В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» 26.08.2010 року вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в с. Приморське Кілійського району Одеської області, що розташований по вул. Кірова, 47 складається з: літ. А житлового будинку, літ. Б літньої кухні, літ. В сараю, літ. Г - навісу, літ. Д вбиральні, № 1-6 - надвірних споруд та розташований на земельній ділянці площею 1024,0 кв.м.. Відповідно до рішення Кілійського районного суду від 30.07.2010 року по цивільній справі № 2-2690/10 р., що набрало законної сили 10.08.2010 року, та відповідно до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, за [PERSON] визнано в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в с. Приморське Кілійського району по вул. Кірова, 47. Реєстрація прав на нерухоме майно була проведена належним чином, про що свідчить відповідний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27314624 від 14.09.2010 року. Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з статтею 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як передбачає ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтями 656 та 657 ЦК України передбачається, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права; до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту та характеру цих прав; договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Укладений сторонами договір нотаріальному посвідченню не підлягався, але, як вбачається ст. 657 ЦК нотаріальна форма дослідженого договору є підставою для породження дійсних правових наслідків двостороннім правочином. Але згідно з ч. 2 ст. 220 чинного ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна з сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Як було встановлено у судовому засіданні, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору а саме щодо предмету, ціни, часу та моменту здійснення сторонами взаємних обовязків, що характерно для такого типу договорів та підтверджуються дослідженими доказами по справі, беручи до уваги регламентацію ст. 64 ЦПК України. Відбулося повне виконання договору з обох сторін, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, що дає підстави суду застосувати норму ч.2 ст. 220 ЦК України та, відповідно, визнати такий договір дійсним. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач, на підставі рішення Кілійського районного суду від 30.07.2010 року, є власником вказаного житлового будинку, котрий є предметом укладеного договору купівлі-продажу та набув, правовим чином, право власності на нерухоме майно, а внаслідок укладеного двостороннього правочину та правонаступництва право власності на житловий будинок перейшло до позивача, відповідач оформив належним чином всі правовстановлюючі документи після укладення правочину, що, зі свого боку, є наступною підставою для задоволення позовних вимог. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач правомірно набув право власності на вказаний обєкт нерухомого майна житловий будинок, невизнане право підлягає захисту відповідно до положень ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, що у комплексному дослідженні підстав виникнення, правонаступництва та захисту речового права позивача, дає всі підстави суду задовольнити предявлений позов у повному обсязі.

Outcome: approved