Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-15 00:00:00

Позивач 25.02.2011 року звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В своєму позові позивач зазначив, що 14.12.2007 року, на мосту Патона, в м. Києві, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер [NUMBER], сталася ДТП, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Ауді 6», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Також позивач зазначив, відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як власник автомобіля і не відшкодував особисто заподіяну ДТП шкоду потерпілому [PERSON], внаслідок чого останній отримав страхове відшкодування від позивача на підставі поданої заяви. Посилаючись на те, що ДТП сталася з вини відповідача та на факт відшкодування позивачем третій особі [PERSON] страхового відшкодування, позивач на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.625,1166, 1188,1191 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на відшкодування потерпілій особі в сумі 10734,94 грн., понесені витрати з надання послуг аварійного комісара в сумі 590 грн., витрати з надання правової допомоги в сумі 2000 грн. та 5360,64 грн. нарахувань за прострочення виконання грошового зобовязання, а також всі судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в позові обставини та на вину відповідача в заподіянні матеріальної шкоди, внаслідок ДТП, просила суд позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Відповідач посилаючись на те, що ніяких повідомлень від позивача про необхідність здійснити відшкодування не отримував, не визнав позовних вимог в частині відшкодування нарахованих коштів за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 5360,64грн. та 2000 гривень понесених витрат позивачем на правову допомогу. В останній частині позовні вимоги не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи, 14.12.2007 року, на мосту Патона, в м. Києві, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер [NUMBER], сталася ДТП, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Ауді 6», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Згідно з дослідженими в судовому засіданні висновком спеціаліста автотоварознавця №3067 від 28.12.2007 року, шкода заподіяна автомобілі «Ауді 6», державний реєстраційний номер АА 4893АР, яким керував [PERSON] склала 10734,93 гривні. Вина відповідача [PERSON] у скоєні цієї ДТП підтверджена постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.01.2008 року. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як власник автомобіля, не мав чинного договору обовязкового страхування такої відповідальності, як власник наземного транспортного засобу і не відшкодовував добровільно заподіяну ДТП шкоду автомобілю потерпілому водію [PERSON]. Моторно транспортне страхове бюро України ( позивач) відповідно до чинного законодавства, на підставі поданої заяви [PERSON], на виконання своїх зобовязань, здійснило страхове відшкодування останньому в розмірі заподіяної шкоди в сумі 10734,94 грн.. Також позивач в процесі здійснення страхового відшкодування поніс витрати на послуги аварійного комісара в сумі 590 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, повязані з цим страховим випадком в загальній сумі склали 13324,94 гривень, що підтверджено в судовому засіданні дослідженими документами справи. Аналізуючи та оцінюючи дослідженні докази в частині що стосуються позовних вимог, суд, на підставі ст.ст.11,1166, 1187-1188,1191 ЦК України, ст.ст.22,38,41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приходить до висновку, що відповідач має відповідати, в порядку регресних вимог позивача і відшкодувати йому виплачене застрахованій особі страхове відшкодування в сумі 10734,94 грн., а також відшкодувати 590 гривень витрат на послуги аварійного комісара і 2000 гривень витрат на правову допомогу, згідно зі ст.84 ЦПК України. Що ж стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 5360,64 гривень нарахувань за прострочення виконання грошового зобовязання, то в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач, як на підставу своїх вимог посилається на те, що неодноразово інформував відповідача про необхідність добровільного виконання зобовязань зі сплати в регресному порядку виплачених страхових відшкодувань, але відповідач ігнорував ці вимоги, а тому на підставі ст.625 ЦК України, як прострочивший виконання грошових зобовязань, на вимогу кредитора повинен сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, що складає 4320,80 грн., а також упущену вигоду в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 1039,84 грн., а всього 5360,64 грн. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що ніяких повідомлень від позивача не отримував і спростував ці твердження представника позивача про заподіяння позивачу шкоди внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання. Позивач в судовому засіданні не довів належними і допустимими доказами факт звернення до відповідача, повідомлення його про необхідність виконання грошового зобовязання і відмову відповідача добровільно виконувати ці грошові зобовязання, та не довів заподіяння цими діями відповідача матеріальних збитків позивачу. Тому, за таких обставин, суд приходить до висновку, що в цій частині вимоги позивача безпідставні, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і не доведенні відповідними, належними і допустимими доказами, а тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в загальній сумі 306,86 гривні.

Outcome: partial