Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-18 00:00:00

28 квітня 2011 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за ними в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою м. Вознесенськ, вул. Папаніна, 72. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі зазначили, що 18 червня 2010 року померла їх сестра - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по вул..Папаніна,72 в м.Вознесенську та земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.. Папаніна,72 в м.Вознесенську Миколаївської області площею 0,0626 гектарів. Право власності на вказану ділянку належало сестрі на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.11.2006р., яким за [PERSON] було визнано право власності на неї в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 03.07.2004р. До цього земельна ділянка належала померлому 26.01.2004р. [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю (серія ІІІ-МК №043483), виданого 27.03.1997р. Однак за свого життя сестра [PERSON] не отримала державний акт на земельну ділянку на підставі рішення суду. Заповіт на випадок смерті сестра не робила. Тому спадкоємцями за законом другої черги стали позивачі - рідні брати померлої : [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Батьки [PERSON] померли раніше, чоловіка та дітей вона не мала. Сестра померлої - Савченко (до шлюбу - [PERSON]) [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на мою, [PERSON], користь. Позивачі прийняли спадщину шляхом подання заяв про її прийняття до нотаріальної контори. Та 20.04.2011р. приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] було видано свідоцтва на право власності на спадщину за законом, відповідно до яких позивачі стали власниками житлового будинку по вул..Папаніна,72 в м.Вознесенську: Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку по вул..Папаніна,72 в м.Вознесенську, так як не було пред'явлено правовий документ на земельну ділянку, а саме Державний акт на право приватної власності на землю. Посилаючись на викладене позивачі просили визнати в судовому порядку право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті сестри у відповідних частках. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача - Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Відділу Держкомзему у м. Вознесенську в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачів, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що 18 червня 2010 року померла [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії І-ФП № 122083, видане 18 червня 2010 року). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по вул..Папаніна,72 в м.Вознесенську та земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.. Папаніна,72 в м.Вознесенську Миколаївської області площею 0,0626 гектарів, які належали їй на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2006 року. Спадкоємцями за законом другої черги є позивачі - рідні брати померлої : [PERSON], [PERSON], [PERSON], які прийняли спадщину шляхом подання заяв про її прийняття до нотаріальної контори. 20 квітня 2011року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких позивачі стали власниками житлового будинку по вул..Папаніна,72 в м.Вознесенську: а саме [PERSON] успадкував ? частку житлового будинку (свідоцтво про право на спадщину № 613 від 20.04.2011 року), [PERSON] успадкував ? частку житлового будинку (свідоцтво про право на спадщину № 615 від 20.04.2011 року), [PERSON] успадкував ? частку житлового будинку (свідоцтво про право на спадщину № 617 від 20.04.2011 року). Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 квітня 2011 року, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку по вул..Папаніна,72 в м.Вознесенську, в звязку з тим, що спадкодавицею [PERSON] не був отриманий документ про право власності на земельну ділянку, а саме Державний акт на право приватної власності на землю. В судовому засіданні було встановлено, що право власності на вказану ділянку належало [PERSON] на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.11.2006 року, яким за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 03.07.2004 року. До цього земельна ділянка належала померлому 26.01.2004 року [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю (серія ІІІ-МК №043483), виданого 27 березня 1997року на підставі виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 170 від 15 червня 1993 року. Згідно п.г) ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів, одним з яких є спадкування. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі цивільні права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно положень ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1 ст.1225 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного Кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. В зв"язку з цим, до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], ввійшло також належне їй право на земельну ділянку площею 0,0626 гектарів, що знаходиться по вул..Папаніна,72 в м.Вознесенську Миколаївської області та яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку. Та це право перейшло в порядку спадкування позивачам у відповідних частках згідно з п.г) ч.1 ст.81 та п.в) ч.1 ст.87 ЗК України, де зазначено, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Таким чином з урахуванням ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і того, що обраний позивачами спосіб захисту відповідає вимогам закону, суд вважає можливим визнати за [PERSON] , [PERSON], [PERSON] право власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку №72 по вул. Папаніна в м.Вознесенську. На підставі викладеного, ст.120 ЗК України, ст.1216, 1218 ЦК України,

Outcome: approved