Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовною заявою, якою просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KGMDAЕ00000314 від 21.12.2006 року в сумі 19827,78 доларів США звернути стягнення на предмет застави: автомобіль BMW, модель 320, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: WBAAM11050CA05321, реєстраційний номер ВА7250AE що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ „ПриватБанк з укладанням від імені Відповідача договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та стягнути з Відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.12.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № KGMDAЕ00000314 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 22886,72 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.12.2011року. Відповідач умови Договору не виконує в зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушених прав. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд з'ясувавши обставини справи, дослідивши заяви сторін та надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 21 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № KGMDAЕ00000314 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 22886,72 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.12.2011року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами був укладений договір застави від 21.12.2006 року, згідно з яким відповідач надав у заставу належне йому майно, а саме автомобіль: BMW, модель 320, рік випуску: 1998, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: WBAAM11050CA05321, реєстраційний номер ВА7250AE. У відповідності до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 10.11.2010 року має заборгованість в розмірі 19827,78 доларів США, яка складається з наступного: 13420,06 доларів США - заборгованість за кредитом; 4272,23 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 359,25 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1776,24 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань є неприпустимою. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно з ст. 20 Закону України Про заставу заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України Про заставу, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та договорі, що є підставою для їх задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачене державне мито з відповідача в розмірі 1379 грн.83 коп. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. При винесені рішення суд керується ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved