Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-14 00:00:00

28 січня 2010 року [PERSON] звернувся до Овідіопольського райсуду Одеської області з позовом, в якому зазначив, що 1992 році він отримав диплом Одеського медичного інституту ім. М.1. Пирогова за фахом лікаря за спеціальністю лікувальна справа, що підтверджується копією диплому. В 2003 році його прийняли на роботу до Овідіопольської центральної районної лікарні на посаду лікаря реаніматолога. З 2009 року на нього також покладено виконання обов'язків завідуючого анестезіологічним відділенням (з ліжками інтенсивної терапії). ІЗ січня 2010 року [PERSON] звернувся до головного лікаря Овідіопольської центральної районної лікарні з заявою про звільнення з займаної посади завідуючого відділенням реанімації Овідіопольської ЦРЛ. Відповідно до наказу головного лікаря Овідіопольської ЦРЛ [PERSON]Д № 9 -в/к від 14.01.2010 року його звільнили, як завідуючого анестезіологічним відділенням з ліжками інтенсивної терапії, з посади з 14.01.2010 року, згідно поданої заяви за власним бажанням. Позивач вважає , шо звільнення було здійснено з порушенням трудового законодавства , а тому просить скасувати наказ про звільнення та його поновити на роботі на посаді завідуючого відділення , крім того позивач просить стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 19 050 грн. Позивач на його представник в ході судового засідання підтримали позовні вимоги . Представник відповідача з позовом не згодний . Представник третій особи позов не підтримує . Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази по справі , суд вважає позов задовольнити частково з наступник підставах . Відповідно до ст. 38 ч,2 КЗпП України якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення на залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли його місце запрошено іншого працівника, яком)' відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Відповідно до ст.. 235 ч.2 КЗпП України при винесення рішення про поновлення на роботі в орган , який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу Так судом встановлено, що в 1992 році [PERSON] отримав диплом Одеського медичного інституту ім. М.І. Пирогова за фахом лікаря за спеціальністю лікувальна справа, що підтверджується копією диплому. В 2003 році [PERSON] прийнято на роботу/ до Овідіопольської центральної районної лікарні на посаду лікаря реаніматолога. З 2009 року на нього також покладено виконання обовязків завідуючого анестезіологічним відділенням (з ліжками інтенсивної терапії). 13 січня 2010 року [PERSON] звернувся до головного лікаря Овідіопольської центральної районної лікарні з заявою про звільнення з займаної посади завідуючого відділенням реанімації Овідіопольської ЦРЛ, що підтверджується копією заяви. На заяві є резолюція «звільнити згідно заяви з 14.01.2010 року» головного лікаря. Наказом головного лікаря Овідіопольської ЦРЛ [PERSON]Д № 9 -в/к від 14.01.2010 року звільнено [PERSON] - завідуючого анестезіологічним відділенням з ліжками інтенсивної терапії, з посади з 14.01.2010 року, згідно поданої заяви за власним бажанням, що підтверджується копією наказу. 18 січня 2010 року [PERSON] звернувся до головного лікаря Овідіопольської ЦРЛ з заявою, у відповідності до якої він просить його заяву про звільнення його від займаної посади завідуючого відділенням реанімації, датовану 13.01.2010 року, вважати недійсною, так як він її відзиває. Так як в заяві [PERSON] від 13.01.2010 року відсутня дата, з якої він просив звільнити його, звільнення повинно було проводитися у двотижневий строк на загальних засадах ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Згідно ч. 2 я. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», працівник, який попередив власника або уповноваженого ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому разі не проводиться. Позивач просить поновити його на посаді завідуючого відділення реанімації Овідіопольської ЦРЛ, однак з даними вимогами суд погодиться не може, так на час розгляду справи на даної посаді працює працівник , що сторонами не оскарджується . Даний працівник належним чином був прийнятий на роботу . З метою захисту трудових прав позивача та інших осіб , який має належну освіту та кваліфікацію, що підтверджується посвідченням № 1427 від 04.12.2007 року , суд вважає можливим поновити позивача в Овідіопольської РЦЛ на посаді лікаря . При цьому зважає необхідним скасувати наказ головного лікаря Овідіопольської ЦРЛ [PERSON]Д № 9 -в/к від 14.0! .2010 року та визнати його незаконним . Таким чином , суд прийшов до висновку , що звільнення [PERSON] проведено з грубим порушенням трудового законодавства. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] під час праці у Овідіопольської РЦЛ за останніх два місяцю складає 1753 грн.65 к. , що підтверджується довідкою № 107 від 11 лютого 2010 року . Кількість робочих днів вимушеного прогулу складає 239 днів . Позивач надав суду розрахунок згідно , якого, заборгованість складає : 1753 грн.65+1753 грн.65 к.=3 507 рн.30 к. 3507 грн.30 : 44 (кількість робочих днів V рудні -23, у січні - 21 ) =79 грн. 71 к,- одноденний заробіток , 79 грн. 71 коп. х 239 = 19 050 грн. 69 к. Розрахунок судом перевірений, складений вірно, відповідачем не оспоруються, тому суд вважає можливим взяти до уваги розрахунок позивача та стягнути з відповідача на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 19 050 грн.69 к. Відповідачем по справі є державна установа вини відповідача у поданні позову не має , тому відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають . Відповідно до ст.367 ЦПК України в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць та поновлення на роботі суд допускає негайне виконання рішення суду.

Outcome: partial