Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-24 00:00:00

До суду з позовом звернулася позивачка, в якому просить суд визнати визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок № 32 по вул. Гагаріна в с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області виданого 10 липня 1997 року Олевською державною нотаріальною конторою на імя [PERSON] та визнати за позивачкою право власності на спадщину за заповітом , яка залишилася після померлої 01 грудня 2008 року [PERSON], а саме на ? частину житлового будинку з господарськими приміщеннями [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що її баба [PERSON] за життя склав заповіт, яким заповідав на випадок її смерті позивачці зазначену 1/2частину житлового будинку та все належне їй на день смерті майно і позивачка після смерті баби звернулася до Олевської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено в оформлені спадщини у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. В судовове засідання позивачка не зявився, але від неї надійшла заява з проханням про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Від [PERSON] сільської ради Олевського району Житомирської області надійшла заява з проханням розглядати справу без їх участі, відносно задоволення позову не заперечують. Від комунального підприємства Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації в судове засідання надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника. Від Відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Олевської районної адміністрації Житомирської області надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі та прийняти рішення згідно закону. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідок [PERSON] сільської ради , технічного паспорту на житловий будинок за [PERSON] рахується ? частина житлового будинку № 32 кв. 1 по вул. Гагаріна в с. Білокоровичі Олевського району. 16 квітня 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала позивачці, яка є її онучкою зазначений житловий будинок з надвірними будівлями , що стверджується копією заповіту, копією свідоцтва про народження позивачки, копією свідоцтва про народження [PERSON], копією свідоцтва про укладення шлюбу. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 01 грудня 2008 року в с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області. 10 липня 1997 року Олевською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] померлого 11 грудня 1996 року на імя його дружини [PERSON] на житловий будинок № 32 по вул. Гагаріна в с. Білокоровичі Олевського району, хоча фактично [PERSON] є власником ? частини зазначеного будинку, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом , довідкою [PERSON] сільської ради, технічним паспортом на житловий будинок . Позивачка після смерті [PERSON] звернуласяся до Олевської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність нерухомого майна померлому спадкодавцю. Також позивачка звертався до Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації щодо первинної реєстрації ? частини зазначеного будинку за померлою бабою та видачею на її імя свідоцтва на право власності , але позивачці було відмовлено у звязку з тим, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна власнику повинно вирішуватися лише в судовому порядку. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що дані правовідносини врегульовані ст.ст. 328, 1216, 1223, 1269, 1270, 1299 ЦК України з яких слідує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Крім того, відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду , якщо буде встановлено, що особа , якій воно виданне, не мала права на спадкування, а також в іншихвипадках встановлених законом. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинокправо власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], зверталася до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але їй було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів, які б доводили належність ? частини даного будинку померлій [PERSON] , інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не встановлено, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, слід визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 10 липня 1997 року Олевською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] померлого 11 грудня 1996 року на імя його дружини [PERSON]. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved