Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, мотивуючи свої вимоги тим, шо 04.11.1999 року приблизно о 19 год. 45 хв. водій мотоциклу ЯВА-350. відповідач по справі [PERSON], рухаючись по вул.. Дзержинського, між вулицею [PERSON] і вул.. Островського в м. Мелітополі, зробив зіткнення з транспортним засобом, мопед «Ріга», під керуванням водія [PERSON]. В результаті даного ДТП син позивачів [PERSON]. одержав тілесні ушкодження, від яких помер. Постановою слідчого Мелітопольської міжрайонної групи по розслідуванню ДТП капітана міліції [PERSON]. від 10 квітня 2009 року було відмовлено у порушенні кримінальної справи у відношенні водія [PERSON] Постановою Мелітопольської міськрайонного суду Запорізької області від 09.03.2010 року вищевказана постанова залишена без змін, але як вважають позивачі, все одно відповідач повинен відшкодувати їм заподіяну матеріальну та моральну шкоду, яку відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодовувати її. тому вони вимушені звернутись до суду для захисту своїх порушених прав і просять стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди в розмірі 4 839,51 грн.. а також суму моральної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 20 000грн., та на користь [PERSON] у розмірі 20 000 грн. У судовому засіданні позивачі, та їх представник наполягали на задоволенні своїх позовних вимогах у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивачів не визнав, і просив у задоволенні позовних вимог відмовити, у зв'язку з тим, що при розгляді кримінальної справи порушеної за фактом дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 04листопада 1999 року о 19-45 год, по вул.. Дзержинського в м. Мелітополі, постановою від 14 серпня 2007 року в порушенні кримінальної справи відносно його доверителя було відмовлено, у зв'язку з відсутністю у його діях складу злочину, передбаченного ст.. 286 КК України. Крім того, при розслідуванні кримінальної справи, яка була порушена за фактом дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 04листопада 1999 року о 19-45 год. по вул.. Дзержинського в м. Мелітополі, були призначені судово комісіонні авто технічні експертизи, які встановили винність у дорожньо - транспортній пригоді водія мопеда«Ріга» [PERSON], і постановою від 10 квітня 2009 року кримінальна справа, яка була порушена за фактом дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 04листопада 1999 року о19-45 год, по вул.. Дзержинського в м. Мелітополі, була закрита на підставі ч.8 ст. 6 КПК України, у зв'язку зі смертю особи, яка винна у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди, тобто [PERSON]. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що вона є кухар і готувала для позивачки поминальну обідню, гроші надала позивачка своій сестрі, а та вже розраховувалась з нею. Вона готувала обід за вказаною у заяві меню, і на такуж кількість осіб. Суд заслухавши позивачів, та їх представника, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із копією постанови слідчого Мелітопольської міжрайонної групи по розслідуванню ДТП [PERSON], від 10 квітня 2009 року, яке набрало законної чинності, кримінальна справа, яка порушена за фактом дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 04 листопада 1999 року о 19-45 год, по вул.. Дзержинського в м. Мелітополі була закрита на підставі п. 8 ст. 6 КПК України у зв'язку зі смертю особи, винної у скоєнні данної пригоди. Відповідно до постанови Мелітопольського міськрайонного суду від 09 березня 2010 року, скарга [PERSON] на постанову в.о. слідчого Мелітопольської міжрайонної групи по розслідуванню ДТП [PERSON]. від 10 квітня 2009 року була залишена без задоволення. Згідно до копії постанов про відмову в порушені кримінальної справи від 14 серпня 2007 року винесені слідчім Мелітопольської міжрайонної групи по розслідуванню ДТП [PERSON]. в порушені кримінальної справи відносно [PERSON] за відсутністю у його діях складу злочину передбачену ст.. 135, 286 КК України. Відповідно до постанови від 14 серпня 2007 року у якої вказано, що згідно висновкам судових авто технічних експертиз № 9-58 від 31.07.2006 року, № 9-181 від 22.01.2007 року, № 95 від 06.07.2007 року технічної можливості уникнути дорожньо -транспортної пригоди у [PERSON] не було, крім того при дорожньо - транспортної пригоди [PERSON], також отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Як вибачається з долученої до матеріалів справи постанови про закриття кримінальної справи, порушенної за фактом дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 04 листопада 1999 року о 19 - 45 год.. по вул.. Дзержинського в м. Мелітополі, було встановлено у ході досудового слідства, що у діях водія [PERSON], [INFO] є порушення п. 6.1 Правил дорожнього руху України: «рухатися по дорозі на мопедах дозволяється особам, які досягли 16 - річного, на велосипедах - 14 річного віку», і також п. 10.1 Правил дорожнього руху України: « перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, шо це буде де спечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», що знаходяться у прямому та причинному зв'язку з подіями дорожньо - транспортної пригоди. Крім того, як вибачається з долученої до матеріалів справи постанови про відмову в порушені кримінальної справи відносно [PERSON], у ході досудового слідства було встановлено, що у діях [PERSON], який керував мотоциклом ЯВА - 350, без посвідчення водія, також є порушення Правил дорожнього руху України, а саме п. 2.1: «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення. На час виникнення події, яка відбулась 04 листопада 1999 року, діяв Цивільний кодекс Української РСР від 1963 року, відповідно до ст.. 450 організації і громадяни, діяльність яких пов'язана з підвищенною небезпекою для оточуючих, зобов'язані відшкодувати шкоду, завданою джерелом підвищенної небезпеки, якщо не докажуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.. 454 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, якщо груба необережність самого потерпілого сприяла винекненю або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого ( а в разі вини заподіювана шкоди - та у залежностівід ступнея його вини) розмір відшкодування, якщо інше не передбачене законом Союзу СРСР . повинен бути зменшено або у відшкодуванні шкоди повинно бути відмовлено. Згідно п. 4 прекінцсвих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли, або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст.. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого ( а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування ' зменшується, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з того, що право позивачів на звернення до суду для захисту своїх порушених прав продовжувало, почали існувати після набрання чинності Цивільного кодексу України, тому суд вважає, що при розгляді справи повинно керуватись Цивільним Кодексом України який набрав чинності з 01.01.2004 року. Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України .N6 від 27.03.1992 року (зі змінами від 24.10.2003 року) ..Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них вирішується за правилами ст. 440 ЦК України: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним: при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується: при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного: при відсутності вини володільців у взаємному заподіяні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з останніми змінами від 25.05.2001 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із останніми змінами від 25.05.2001 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'ясняє, що відповідно до ст.. 454 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювана і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина)». Суд. заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, надав оцінку доказам, які сторони надали у судовому засіданні в підтвердження своїх позовних вимог, прийшов до висновку, що при встановлених обставинах по справі і з урахуванням висновків судово автотехничніих експертиз на які є посилання в постановах доданих до матеріалів справи у даному випадку розмір відшкодування збитків стороні має бути визначений відповідно до ступеню вини кожного водія. На підставі того, що, виходячи з висновків судово автотехничніих експертиз в діях [PERSON] вибачається невідповідальність вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України, що знаходяться у причинному зв'язку з подією даною дорожно - транспортною пригодою, а в діях [PERSON] вибачається невідповідальність вимогам п. 2.1 Правил дорожнього руху України, яка не знаходиться у причинному зв'язку з подією дорожно - транспортною пригодою, але враховуючи те. що відповідач [PERSON] керував мотоциклом не маючи посвідчення водія, тобото не пройшовши відповідну підготовку, і не маючи права сідати за кермо, вважає, що шкода потерпілому [PERSON] була заподіяна неправомірними діями обох водіїв. Виходячи з наданих та досліджених у судовому засіданні доказів, суд прийшов до висновку, що вина [PERSON] в даної дорожньо - транспортної пригоди дорівнюється 70 % відсотків, а вина [PERSON] у дорожньо - транспортної пригоди дорівнюється 30% відсотків. Виходячи з наведеного суд задовольняє позовні вимоги позивачів [PERSON]. [PERSON] на ЗО % відсотків від суми предявленного позивачами матеріальної та моральної шкоди.

Outcome: partial