Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються тим, що дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідач, являючись батьком дитини, участі в утриманні неповнолітньої дочки не приймає Крім того позивач посилається і на те, що має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, та просить стягнути з [PERSON] на її утримання ј частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до 11 жовтня 2013 року, посилаючись на те, що гарантоване їй ст.84 Сімейного кодексу України право, чоловіком не реалізується. У судове засідання сторони не зявилися, позивачка через канцелярію суду завчасно подала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце засідання повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності [PERSON]., на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги в частині права позивача та неповнолітньої дитини на матеріальне забезпечення від відповідача підтверджені належними та допустимими доказами. Однак сумарний розмір аліментів, про які просить позивач, суд вважає надмірним. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, аліментні зобов'язання відповідача слід визначити в іншій спосіб, з наступних підстав та міркувань. Судом встановлено, що сторони з 25 листопада 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво серії 1-ЕЛ № 004963, актовий запис № 16 від 25.11.2005 р., зроблений у виконкомі Михайло-Коцюбинської селищної раді, Чернігівського району, Чернігівської області (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 097423 сторони від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Запис в графі «батько»відповідачем не спростовано. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, її доход на час розгляду справи у суді складається з соціальної допомоги. Відповідач своєї участі в матеріальному забезпеченні сім'ї не довів. Згідно довідки № 842 від 30.05.2011 року Михайло-Коцюбинської селищної ради, Чернігівського району та області (а.с.5) до складу сімї позивача належать чоловік (відповідач), дочка [PERSON], [INFO] та син позивача [PERSON], [INFO]. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Враховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоровя, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період від дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття та на користь дружини 1/8 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно від дня подачі заяви до 11 жовтня 2013 року включно. Розв'язуючи таким чином питання про розмір аліментів, суд враховує, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N606-XIV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати боржника. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial