Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

У березні 2010 року ВАТ "Донецькобленерго" в особі структурного підрозділу Приазовські електричні мережі звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 2178,74 грн., вказуючи на те, що відповідачка є споживачем електричної енергії у квартирі [ADDRESS]. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачкою обов'язків з оплати спожитої електричної енергії у неї за період 1999 - 2009 р. утворилась заборгованість, розмір якої становить 2178,74 грн. У добровільному порядку відповідачка заборгованість на сплачує, тому ВАТ „Донецькобленерго" звернулося до суду з метою стягнення заборгованості у примусовому порядку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити, посилаючись на акт звіряння № 28 від 14.07.2009 року, підписаний відповідачкою; витяг з книги ведення особових рахунків; акт перевірки Держенергонагляду № 02/17-0351 від 8 червня 2010 року; наряд на заміну електролічильника № 3115 від 11 червня 2009 року; розрахунок заборгованості. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, представник відповідачки [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на невідповідність фактично встановленого лічильника за типом та номером даним облікової бази енергопостачальника; недоведеність належними та припустимими доказами контрольних знімань показань, на яких базується розрахунок боргу; здійснення відповідачкою передплати за спожиту електричну енергію та не підписання нею акту звіряння заборгованості; просив застосувати позовну давність. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Так судом встановлено, що правовідносини між енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою'Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року та іншими нормативними документами, які регулюють правовідносини у сфері електроенергетики. Відповідачка - власниця квартири [ADDRESS] та є абонентом ВАТ "Донецькобленерго" в особі Приазовських електричних мереж, тобто між сторонами по справі існують зобов'язання. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно рішення Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 4 червня 2008 року підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення. Стаття 162 ЖК України зобов'язує власника житлового приміщення своєчасно вносити квартирну плату та комунальні послуги, до яких, згідно до ст. 67 ЖК Українни належать послуги з енергопостачання. За заявою відповідачки 11 червня 2009 року у належній їй квартирі було здійснено заміну засобу обліку електричної енергії. За змістом наряду на заміну електролічильника знято електролічильник СО-2 № 136709 1951 року випуску із показниками 9767, держповірений у другому кварталі 1983 року. З наряду також вбачається, що ані у представника енергопостачальника, ані у відповідачки не виникло жодних претензій до працездатності демонтованого лічильника та його цілісності. Наданий енергопостачальником розрахунок базується на чотирьох зняттях показів приладу обліку: станом на 1999 рік - 9844 кВт/год (відповідачкою здійснено самозняття показників приладу обліку для оформлення субсидії); станом на 16.01.2006 року - 0146 кВт/год; станом на 01.09.2006 року - 0163 кВт/год та на момент зняття - 9767 кВт/год. Відомості контрольного огляду засобів обліку від 16.01.2006 року та від 01.09.2006 року суду для огляду не надавались. Для надання пояснень здійсненого розрахунку було викликано провідного інженера Маріупольського РЕМ Приазовських ЕМ [PERSON], з пояснень якої вбачається, що конкретні дати зняття контрольних показників електролічильників мають істотне значення при застосуванні певного тарифу. [PERSON] також пояснила, що без урахування непідтверджених письмовими доказами відомостей за 16.01.2006 року та 01.09.2006 року заборгованість має становити 1542,26 грн. Відповідно до ст.ст. 57 - 59 ЦПК України доказами по справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність певних обставин на підтвердження вимог або заперечень сторін, та інші обставини, що мають значення для справи; відносними та належними доказами є такі докази, що містять інформацію про предмет доказування, при цьому, обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими. З огляду на вищенаведене, суд приймає до уваги витяг з книги ведення особових рахунків та наряд на заміну лічильника, заперечення представника відповідача про недоведеність показників електролічильника у 2006 році, таким чином грошові вимоги енергопостачальника у сумі 636,48 грн. є недоведеними. Ст..ст. 256 - 257 ЦК України визначено, що позовна давність, на застосуванні якої наполягає представник відповідачки, - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із заявою про захист свого порушеного права та встановлюється тривалістю у три роки. Частинами З - 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується лише за заявою сторони по справі, а її сплив є підставою відмови у задоволенні позову. Представгіик відповідача наполягав на застосуванні позовної давності, оскільки спірна заборгованість утворилась за 1999 - 2009 роки. Суд вважає за необхідне задовільнити заяву представника відповідача та застосувати позовну давність, таким чином, задоволенню підлягає лише 504,80 грн. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved