overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання за нею права приватної власності на спадкове майно - земельну ділянку №8, площею 0,047га, розташовану по вул. Ярошевської в с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері - [PERSON], померлої 28 жовтня 2008 року, посилаючись на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача - Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області до суду не зявився, хоча про час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 жовтня 2008 року померла мати позивачки - [PERSON], про що у книзі реєстрації смертей виконкому Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області зроблено актовий запис за №49. При житті, а саме 29 травня 2008 року [PERSON] склала на імя позивачки заповіт, яким на випадок її смерті заповіла позивачці все своє майно, яке буде їй належати на день смерті, який був посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстровий №1030. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0,047га, розташовані по вул. Ярошевської, 8 в с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, позивачка в першу чергу має право на спадкування майна, яке залишилося після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Інших спадкоємців, які мають обовязкову частку у спадковій масі немає. В державній нотаріальній конторі позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у звязку з тим, що при житті спадкодавця земельній ділянці не було надано кадастрового номеру, у звязку з чим позивачка була вимушена звернутися до суду. Згідно зі ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені в заповіті. Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може преявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного, ст.ст.328, 1216-1218, 1223 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Прокурор Комінтернівського району Одеської області звернувся до суду з заявою в інтересах Міністерства праці і соціальної політики України в особі Красносільського будинку - інтернату для розумово - відсталих дітей за участю зацікавленої особи Органу опіки і піклування Комінтернівської районної державної адміністрації в Одеській області про визнання особи недієздатною, посилаючись на те, що [PERSON] страждає стійким, хронічним захворюванням - глибокою розумовою відсталістю, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені ним вимоги та просив суд задовольнити іх у повному обсязі. Представник головного управління праці та соціальної політики у Комінтернівському районі Одеської області - директор Красносільського будинку - інтернату для розумово - відсталих дітей Сенишин П.Є . також підтримав заявлені вимоги та пояснив суду, що дівчинка знаходиться на утриманні Красносільського будинку - інтернату для розумово - відсталих дітей, вона не може керувати та відповідати за свої дії, так як хворіє на стійке, хронічне захворювання - глибоку розумову відсталість. Представник органу опіки і піклування Комінтернівської державної адміністрації - Пальоха С.І. заявлені вимоги підтримав та пояснив, що [PERSON] дійсно хворіє стійким, хронічним захворюванням - глибокою розумовою відсталістю, тому вона не розуміє значення своїх дій та потребує постійного нагляду, а саме тому повинна бути визнана судом недієздатною. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом дитинства, що підтверджено копіями довідок (а.с.8,9), перебуває на обліку у психіатра в Комінтернівській ЦРЛ з діагнозом: глибока розумова відсталість(а.с. 8), за психічним станом потребує постійного стороннього нагляду та догляду так як, нездатна до самообслуговування. Згідно з висновком амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 472 від 22.04.2008 року [PERSON] виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді: глибокої розумової відсталості (а.с. 11). Вираженість виявлених психічних розладів така, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний період часу дівчинка знаходиться на утриманні Красносільського будинку - інтернату для розумово - відсталих дітей (а.с. 10), де вона отримує належну допомогу та піклування. Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. На підставі викладеного, вимоги прокурора Комінтернівського района Одеської області, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у якій просить суд встановити факт належності йому державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26 грудня 1997 року, виданого на ім`я [PERSON] . В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Красносільської сільської ради Комінтернівському районі Одеської області в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, хоча про день розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник зацікавленої особи - Відділу Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, хоча про день розгляду справи був належним чином повідомлений. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі представників зацікавлених осіб. Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.6 ч.І ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрованого 26 грудня 1997 року за №38-к заявнику на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,1428га, розташована в [ADDRESS] Проте, при видачі вищевказаного державного акту, прізвище заявника було помилково вказане як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Вказана розбіжність в документах не дає заявнику можливості розпорядитися належним йому майном на власний розсуд, у зв`язку з чим він був вимушений звернутися до суду з даною заявою. Рішенням виконкому Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №14 від 06 березня 2000 року [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] На підставі п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

У вересні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, і просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, у зв`язку з проживанням за адресою: [ADDRESS] . Згідно отриманого судового доручення, відповідач [PERSON] не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання його дитини у зв`язку з продовженням навчання. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.199 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей до 23 років, якщо їх повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 16 лютого 1991 року виконкомом Велико - Чернеччинської ради Сумського району Сумської області (арк.с.6). 02 липня 2008 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », про що зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області відповідний актовий запис № 20 (арк.с.8). Встановлено, що відповідач [PERSON] доводиться батьком повнолітній [PERSON] , [INFO] (арк.с.5). [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні позивачки, проживає разом з нею (арк.с.13). Як вбачається з довідки за вих..№2695 від 01.09.2010 року, виданої Національним фармацевтичним університетом, [PERSON] є студенткою денної форми навчання 1 курсу 2 групи за спеціальністю «Фармація», і закінчує навчання 01.07.2015 року (арк.с.7). При визначені розміру аліментів, суд також виходив з вимог ст.182 СК України, Відповідач будь-якими хронічними захворюваннями не страждає, не є інвалідом будь- якої групи, нікому іншому аліменти не сплачує і може надавати таку допомогу, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, враховуючи можливість відповідача платити таку суму і потрібність позивачки в отриманні даної суми. Відповідно до вимог ч. З ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 51 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а також на підставі ст. 81 ЦПК України з відповідача повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення по справі у розмірі 120 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення по справі при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 099,89 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 302/гр від 20.03.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік з кінцевим терміном повернення 15.03.2011 року. Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі. Однак, в порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з чим, за кредитним договором станом на 20.10.2010 року виникла заборгованість в сумі 5 099,89 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх, спираючись на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі: фотокопію договору № 302/гр від 20.03.2008 року, відповідно до змісту якого [PERSON] уклав договір з позивачем та погодився на його умови, фотокопію паспорту відповідача, розрахунок заборгованості, встановив наступне: 20.03.2008 року за договором № 302/гр [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. строком до 18.03.2011 року. Однак, відповідач в порушення умов договору не виконував взятих на себе обов`язків, у зв`язку з чим станом на 20.10.2010 року виникла заборгованість в сумі 5 099,89 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 14 523,98 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 547/гр від 24.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік з кінцевим терміном повернення 22.07.2011 року. Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі. Однак, в порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з чим, за кредитним договором станом на 20.10.2010 року виникла заборгованість в сумі 14 523,98 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх, спираючись на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі: фотокопію договору № 547/гр від 24.07.2008 року, відповідно до змісту якого [PERSON] уклав договір з позивачем та погодився на його умови, фотокопію паспорту відповідача, розрахунок заборгованості, встановив наступне: 24.07.2008 року за договором № 547/гр [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 700 грн. строком до 22.07.2011 року. Однак, відповідач в порушення умов договору не виконував взятих на себе обов`язків, у зв`язку з чим станом на 20.10.2010 року виникла заборгованість в сумі 14 523,98 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 611. ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язуєтьсяі надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦГЖ України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 043,90 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 69/гр від 12.10.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9 100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік з кінцевим терміном^ повернення 08.10.2010 року. Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі. Однак, в порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з чим, за кредитним договором станом на 20.10.2010 року виникла заборгованість в сумі 6043,90 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх, спираючись на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі: фотокопію договору № 69/гр від 12.10.2007 року, відповідно до змісту якого [PERSON] уклав договір з позивачем та погодився на його умови, фотокопію паспорту відповідача, розрахунок заборгованості, встановив наступне: 12.10.2007 року за договором № 69/гр [PERSON] отримав кредит у розмірі 9 100 грн. строком до 08.10.2010 року. Однак, відповідач в порушення умов договору не виконував взятих на себе обов`язків, у зв`язку з чим станом на 20.10.2010 року виникла заборгованість в сумі 6 043,90 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК У країни. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з друг ої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 22 травня 2009 року. На теперішній час відповідач проживає з сім`єю, але на утримання сім`ї не витрачає будь-яких зусиль, коштів на потреби сім`ї не надає. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні у позивачки. Доходу, який отримує позивачка, знаходячись у декретній відпустці, не достатньо для забезпечення потреб, тому просить суд стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку / доходу/ щомісячно. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає,«що позов підлягає задоволенню згідно ст.ст. 79,84,182 Сімейного кодексу України. Позивачка та відповідач перебувають у шлюбі і є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який в теперішній час знаходиться на утриманні у позивачки. Позивачка не працює, знаходиться у декретній відпустці. Майно, яке б приносило прибуток та інші доходи відсутні. Коштів утримуваних позивачкою не достатньо для утримання дитини і себе. Відповідач має постійний заробіток, працюючи ООО «Молочний дім» вантажником. Наявність у відповідача аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та інших обставин, що мають істотне значення не встановлено. Крім того, згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Право на утримання припиняється по досягненню дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що року між ним та відповідачкою 11.10.2003року відділом РАГС Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 729. Від зазначеного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] „ Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, у результаті чого у сім`ї постійно виникали сварки, через, що втрачено взаємопорозуміння та взаємоповага. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, кожний, з них має нові сім`ї. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні, просив шлюб розірвати. Відповідачка у судове засідання двічі 30.11.2010 року та 13.12.2010 року не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі суду не надала. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідачка не з`явилася до суду без поважних причин. Позивачка в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи в порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони з 11.10.2003року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом РАЦС Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 729, згідно свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від зазначеного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям, примирення між ними не можливе.. * . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю, розірвати шлюб між сторонами. На підставі ст.ст. 104,105,110,112 СК України,

Outcome: approved