Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

Позивач (позикодавець) звернувся до суду з позовом до відповідача (позичальника) про стягнення боргу (позики), який останній взяв у нього 10 вересня 2009 року в сумі 9000 (девять тисяч) доларів США і зобовязався повернути 10 вересня 2010 року зі сплатою 6 відсотків щомісячно від отриманої суми. 30 вересня 2009 року відповідач отримав від позивача ще одну позику в сумі 7000 (сім тисяч) доларів США зобовязавшись повернути її до 30 вересня 2010 року. У встановлений строк відповідач зазначені борги не повернув. Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача на його користь 180 тис. 663 грн. (у національній валюті) боргу за вказаними договорами, а також судові витрати 1807 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просить їх задовольнити і пояснив, що 10 вересня 2009 року надав відповідачу грошову позику в сумі 9000 (девять тисяч) доларів США, уклавши з останнім усний договір про надання позики в строк до 10 вересня 2010 року зі сплатою шість відсотків щомісячно від наданої суми. 30 вересня 2009 року позивач надав відповідачу ще одну позику в сумі 7000 (сім тисяч) доларів США, також уклавши з останнім усний договір про надання позики в строк до 30 вересня 2010 року. Зобовязання про сплату відповідачем відсотків у цій розписці відсутні, але позивач ставить вимогу згідно ч.2 ст. 625 ЦК України про стягнення боргу по цьому договору в розмірі трьох відсотків від суми, що становить 1947 гривень. На підтвердження факту укладання між сторонами договорів позики і про виконання зобовязання по них, позивач надав суду письмові розписки написані відповідачем. Після закінчення строків повернення боргів, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконати дані зобовязання і повернути борги, але останній зобовязання не виконав, від зустрічей і розмов з цього приводу ухиляється. Відповідач, в порядку ст. 74 КПК України неодноразово викликався в судові засідання, але будучи належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в суд не зявлявся, про поважність неявки суд не повідомив, а тому суд заслухавши позицію позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачем надані суду документи, які свідчать про укладення між сторонами договору, а саме: одна розписка відповідача від 10 вересня 2009 року про отримання ним від позивача грошових коштів в сумі 9000 (девять тисяч) доларів США із зобовязанням повернути їх до 10 вересня 2010 року зі сплатою 6 відсотків щомісячно від суми позики. Друга розписка від 30 вересня 2009 року про отримання від позивача грошових коштів в сумі 7000 (сім тисяч) доларів США і зобовязання повернути їх позивачу до 30 вересня 2010 року, але в зазначеній розписці зобовязання про сплату відповідачем відсотків, відсутні. Згідно ст. 1047 ч. 2 ЦК України «на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей». Тому, на підставі ч. 2 ст. 1046 ЦК України, суд приходить до висновку, що сторони уклали між собою договір позики. Укладений між позивачем і відповідачем договір позики по суті і формі не суперечить вимогам статей 1046 та 1047 ЦК України. Згідно ст. 1046 ч. 1 ЦК України «за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими признаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості». З наданої позивачем розписки від 10 вересня 2009 року вбачається, що відповідач отримав від позивача позику в сумі 9000 доларів США, які зобовязався повернути до 10 вересня 2010 року зі сплатою шести відсотків щомісячно від загальної суми. Також з наданої позивачем розписки від 30 вересня 2009 року вбачається, що відповідач отримав від позивача позику в сумі 7000 доларів США, які зобовязався повернути до 30 вересня 2010 року. Станом на час розгляду справи судом, відповідач борг (позику) позивачеві не повернув, від зустрічей і спілкування ухиляється, є приватною особою-підприємцем. Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України «боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму з урахуванням встановленого індексу інфляції на весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Взяте відповідачем зобов'язання по своєчасному поверненню позивачу боргу, та передбачених договором відсотків за користування позиченими коштами, не виконується. При таких обставинах суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування взятого 10 вересня 2009 року і не повернутого боргу (позики) в сумі 71 тис. 550 грн. (еквівалентно 9 тис. доларів США згідно курсу НБУ на день звернення позивача до суду) і 51 тис. 516 грн., що становить шість відсотків щомісячних від суми боргу; а також у відшкодування взятого відповідачем 30 вересня 2009 року і не повернутого позивачу боргу (позики) в сумі 55 тис. 650 грн. (еквівалентно 7 тис. доларів США) і 1947 грн., що становить три відсотки від суми боргу. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved