Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

10.12.2010 р. до суду заявлено цей позов. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обовязку надавати їх спільній неповнолітній дитині щомісячне утримання, хоча має таку можливість, оскільки отримує постійний і стабільний дохід. Відповідач вимоги позову визнав частково, в розмірі 1/10 частки від усіх видів його заробітку на утримання неповнолітньої дитини, посилався на те, що він хворіє, є інвалідом 3 групи, потребує періодичного стаціонарного лікування, в зв»язку з чим задоволення вимог позивачки може поставити його у скрутне матеріальне становище. З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити частково з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є законним чоловіком [PERSON] і рідним батьком їх спільного сина [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обовязку по наданню утримання неповнолітній дитині, хоча має таку можливість, отримує середньомісячну заробітну плату 922 грн. та середньомісячну пенсію по інвалідності 718 грн., загалом 1640 грн. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач має загалом середньомісячний дохід 1640 грн., ухиляється від добровільного виконання свого законного обов»язку по наданню коштів на утримання неповнолітньої дитини, чим порушує її права, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття сина,- в примусовому порядку. Висновки суду, крім пояснень позивачки та відповідача, підтверджуються ще й такими доказами: -свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 022987 від 22.07.2006 р., згідно з яким 22.07.2006 р. зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.4); -свідоцтвом про народження серії І-АМ № 154827 від 11.12.2009 р., згідно з яким 19.11.2009 р. народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5); -довідкою виконавчого комітету Гайсинської міської ради № 5266 від 9.12.2010 р., за якою син [PERSON] проживає разом з матір'ю, [PERSON], і знаходиться на її утриманні (а.с.9); -довідкою Немирівської ЦРЛ від 17.12.2010 р., за якою [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні в Немирівській ЦРЛ щорічно з 2001 р. двічі на рік (а.с.13); -довідкою до акта огляду МСЕК серія 10 ААА № 313912 від 5.05.2010 р., за якою [PERSON] встановлено третю групу інвалідності (а.с.14); -довідкою Приватного багатопрофільного підприємства «Алла» м. Гайсин, за якою середній заробіток [PERSON] становить 922 грн. (а.с.15); -довідкою Управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі, за якою [PERSON] отримує пенсію по інвалідності (а.с.21). Заперечення відповідача про відсутність можливості виплачувати кошти на утримання дитини в запропонованому позивачкою розмірі з огляду на інвалідність 3 групи і необхідність періодичного стаціонарного лікування, суд врахував у поєднанні з законними інтересами дитини і визначив справедливий розмір аліментів стосовно їх обох.

Outcome: approved