Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

25.08.2010 року [PERSON] із зазначеною заявою звернувся до суду. В позовній заяві ставить вимоги про стягнення з [PERSON] на його користь 8880 гривень компенсації за моральну шкоду, спричинену порушенням його майнових авторських прав на твори образотворчого мистецтва, компенсації у розмірі 44400 гривень за порушення його авторських майнових прав на твори образотворчого мистецтва, 3000 гривень понесених судових витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги адвоката, 120 гривень судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, просить стягнути з [PERSON] на користь Державного бюджету України штраф у розмірі 4440 гривень а також вимагає відповідача опублікувати за власний рахунок в офіційних друкованих засобах масової інформації, діяльність яких розповсюджується на території Тульчинського району Вінницької області інформацію про допущене порушення авторського права відносно нього, посилаючись на те, що 10 березня 2010 року працівниками головного управління ДСБЕЗ ГУ МВС України у Вінницькій області було виявлено факт здійснення відповідачем реалізації надгробних пам»ятників, які були вироблені [PERSON] з використанням об'єктів інтелектуальної власності, що зареєстровані згідно свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № 27989 від 13.03.2009 року «Збірка малюнків пам'ятників (1991-2008 року)» за [PERSON]. Він - [PERSON] є правонаступником авторських прав на твори: «Збірка малюнків пам'ятників (1991-2008 роки)» згідно авторського договору від 17 березня 2009 року про передачу авторських прав. Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області № 3-580/2010 р. від 25.05.2010 року [PERSON] було визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 51-2 КУпАП, а саме незаконне використання б»єкта права інтелектуальної власності належного позивачу. За даний проступок до відповідача було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно ч. З ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки, дії особи, стосовно якої ухвалено постанову суду та відповідно встановлені у такій постанові суду обставини не підлягають доказуванню. Вважає обґрунтованим свої вимоги про стягнення з [PERSON] компенсації, яка є одним із видів відповідальності за порушення авторського права, що застосовується як альтернативний захід замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Враховуючи обсяг порушення вважає, що стягненню з відповідача підлягає компенсація у розмірі заявлених позовних вимог - 44400 гривень, що становить згідно ст. 50 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2010 рік 50 мінімальних заробітних плат на дату подачі позовної заяви та яка визначена з дотриманням приписів п. г ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права». В частині відшкодування моральної шкоди вважає, що моральна шкода, яка була йому завдана становить 8880 гривень. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, просить прийняти до уваги те, що відповідач без його згоди здійснював і продовжує здійснювати, навіть після притягнення останнього до адміністративної відповідальності, незаконне використання об'єктів інтелектуальної власності, якими володіє позивач. Даними нелегітимними діями відповідач завдає йому істотної1 матеріальної шкоди, оскільки реалізує авторські твори, якими він користується, а також відповідними діями відповідача завдано значної шкоди його честі та репутації. Це є негативним явищем для нього, у зв'язку з чим він зазнав моральних страждань. Крім того просить суд зобов'язати відповідача опублікувати за власний рахунок в офіційних друкованих виданнях відомостей про допущене порушення авторського майнового права, оскільки ці вимоги є обґрунтованими, пов»язані із захистом порушеного авторського права та передбачені Законом України «Про авторське право і суміжні права». Також просить суд стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету штраф у сумі 4440 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, попросив задовольнити їх в повному обсязі, дав пояснення, які відповідають обставинам викладених в позовній заяві, також доповнив, що факт порушення авторського права підтверджений постановою Тульчинського районного суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 51-2 КУпАП, відповідно до якої підтверджено факт виготовлення та реалізації надгробних пам'ятників, які вона виготовляє і проводить реалізацію і після винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час, місце та день розгляду позовної заяви була повідомлена відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. За таких обставин суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області № 3-580/2010 р. від 25.05.2010 року [PERSON] було визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51-2 КУпАП, а саме незаконне використання об'єкта права інтелектуальної власності належного позивачу. За даний проступок де відповідача було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу. Позивач є правонаступником авторських прав на твори «Збірка малюнків пам'ятників (1991-2008 роки)» згідно авторського договору від 17 березня 2009 року про передачу авторських прав. Згідно з частинами 1 -3 ст. 440 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про авторське право та суміжні права» до майнових прав автора чи іншої особи, яка має авторське право, належить виключне право на використання твору або на дозвіл та заборону використання твору іншим особам. За змістом ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» вчинення будь якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40, 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42, 43 цього Закону обмежень майнових прав, є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права позивач має право заявляти вимоги про виплату компенсацій за порушене авторське право, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, вимагати публікації в засобах масової інформації даних про допущення порушення авторського права і (або) суміжних прав, вимагати прийняття інших передбачених законодавством заходів, пов»язаних із захистом авторського права та суміжних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст. 50 цього Закону, суд має право постановити рішення чи ухвалу про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням авторського права і (або) суміжних прав, з визначенням розміру відшкодування (п. «а» ч. 2 ст. 52 зазначеного Закону), про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків, або стягнення доходу (п. «г» ч. 2 ст. 52 зазначеного Закону), про заборону опублікування творів, їх виконання чи постановок, випуску примірників, фонограм, відеограм, їх сповіщення, припинення їх розповсюдження, вилучення (конфіскацію) контрафактних примірників творів, фонограм, відеограм, чи програм мовлення та обладнання і матеріалів, призначених для їх виготовлення і відтворення, публікацію у пресі інформації про допущене порушення, якщо у ході суддового розгляду буде доведено факт порушення авторського права і (або) суміжних прав або факт наявності дій, що створюють загрозу порушення цих прав ( п. «д» ч. 2 ст. 52 зазначеного Закону) Відповідно до ч. 2 п. 4 роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.02.1996 року № 02-5/95 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди» передбачено обов'язок відшкодування моральної шкоди при порушенні авторського права. Згідно п. 7 даного роз'яснення відшкодування моральної шкоди при порушенні прав позивача не може бути меншим 5 мінімальних розмірів заробітної плати. Крім того, в частині 2 п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди також підтверджується той факт, що причиною завдання моральної шкоди є порушення права інтелектуальної власності. Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» передбачено, що суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Згідно п. З ч. З ст. 79 ЦПК України до складу судових витрат належать витрати на правову допомогу. А відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати За таких підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved