Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

18.03.2009року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просила поділити сумісно нажите ними майно та виділити їй квартиру №7 по вул. 3-ій Тверської-Ямської, буд. 21/23 в м. Москві РФ і квартиру [ADDRESS] з визнанням за нею права власності, а відповідачу [PERSON] нерухомість у складі: домоволодіння №32 по вул. Шосейній с. Сонячногірське м. Алушта АРК, квартири [ADDRESS], нежитлових приміщень літ. "А", розташованих на першому поверсі будинку №64а/9 в м. Миколаєві, квартир №№32 і 42 по вул. Набережній, 5/11 в м. Миколаєві та стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію в розмірі 6930000грн.00коп.. 22.12.2010 року [PERSON] надала уточнену позовну заяву, в якої вточнила обсяг та перелік сумісно нажитого ними майна, яке підлягає розділу та просила виділити їй квартиру №7 по вул. 3-ій Тверської-Ямської, буд. 21/23 в м. Москві РФ, вартістю 3902220грн.00коп., квартиру [ADDRESS](в м. Києві, вартістю 3176240грн.00коп. з визнанням за нею права власності, домоволодіння, вартістю 168534грн.00коп. і земельну ділянку площею 0,2329га, вартістю 142069грн.00коп. по вул. Ольвійській, 45 с. Парутине Очаківського району Миколаївської області, а всього майна загальною вартістю 7389063грн.00коп.. А відповідачу [PERSON] виділити компенсацію нерухомості в розмірі 5276154грн. і 439373грн.00коп. у вигляді земельної ділянки площею 645кв.м. і домоволодіння №32 по вул. Шосейній с. Сонячногірське м. Алушта АРК, квартиру [ADDRESS] в м^Миколаєві, вартістю 1136754грн.00коп., домоволодіння вартістю 22471грн. і земельну ділянку площею 0,1753га вартістю 106933грн. по вул. Петровського, 7 у с. Парутине Очаківського району Миколаївської області, земельну ділянку площею 0,0798га, що розташована за адресою №45а по вул. Миколаївської, в с. Парутине, вартістю 48678грн.00коп., земельну ділянку в с. Парутине Парутинської сільської ради Очаковського району Миколаївської області площею 0,1740га, вартістю 106140грн.00коп., земельну ділянку в с. Парутине Парутинської сільської ради Очаковського району Миколаївської області площею 0,2497га, вартістю 152317грн.00коп., а всього на загальну вартість 7145004грн.00коп. та стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію в розмірі 2565770грн.50коп.. 23.04.2009року [PERSON] надав зустрічну позовну заяву, в якої просив за ним визнати право особистої приватної власності на квартиру №7 по вул. 3-ій Тверської-Ямської, буд. 21/23 в м. Москві РФ, квартиру [ADDRESS], земельну ділянку площею 645кв.м. і домоволодіння №32 по вул. Шосейній с. Сонячногірське м. Алушта АРК, квартиру [ADDRESS], квартири №№32 і 42 по вул. Набережній, 5/11 в м. Миколаєві. Також просив в порядку поділу сумісного майна виділити йому квартиру [ADDRESS], залишив відповідачу квартиру [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,15га в с. Парутине Очаківського району Миколаївської області і земельні ділянки по вул. Петровського, 5 та 7 в с. Парутине Очаківського району Миколаївської області та стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію240000грн.. 17.12.2010 року і 22.12.2010 року [PERSON] надав уточнену зустрічну позовну заяву, в якої просив визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS], домоволодіння №32 по 'вул. Шосейній с. Сонячногірське м. Алушта ЛРК, нежитлові приміщення літ. "А-4" загальною площею 21,7кв.м. на першому поверсі будинку №64а по вул. Шевченко в м. Миколаєві. Також вточнив обсяг та перелік сумісно нажитого майна, яке підлягає розділу та просив в порядку його поділу виділити йому квартиру №28 по вул. Шевченко. 64а в м. Миколаєві, домоволодіння і земельну ділянку площею 0,2329га по вул. Ольвійській, 45 с. Парутине Очаківського району Миколаївської області, земельну площею 645кв.м. по вул. Шосейній, 32 с. Сонячногірське м. Алушта АРК, домоволодіння земельну ділянку площею 0,1753га по вул. Петровського, 7 у с. Парутине Очаківського району Миколаївської області, земельну ділянку площею 0,0798га, що розташована за адресою №45й № вул. Миколаївської, в с. Парутине, земельну ділянку в с. Парутине Парутинської сільської Очаковського району Миколаївської області площею 0,1740га, та земельну дідяпку и і Парутине Парутинської сільської ради Очаковського району Миколаївської області площею 0,2497га, залишив відповідачу квартиру №7 по вул. 3-ій Тверської-Ямської, буд. 21/23 в м.Москві РФ та стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію2042369гри.. Позивач до суду не з'явилася, направила своїх представників. Представники позивача уточнену позовну заяву підтримали, визнав вимоги зустрічно» позову частково, посилаючись на обставини, викладені в-змісті позову та поданих запереченії на зустрічну позовну заяву. Відповідач до суду не з'явився, направив свого представника. Представник відповідача вимоги первісного позову визнала частково, підтримашпи вимоги зустрічної позовної заяви. Вислухав пояснення представників сторін, показання експерта, вивчивши матерімлн справи, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із наданих копій свідоцтв та рішення Центрального райсуду м. Миколаєва від 16.09.2009року, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі 1.10.1997року, від якого мають неповнолітню доньку Єлизабетту, 9.04.1999року народження. 1.01.1997року сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, стали проживати окремо, але шлюб розірвали в судовому порядку тільки 16.09.2009року. З січня 2007року неповнолітня донька сторін Єлизабетта стала постійно проживати сумісно з батьком [PERSON], на утримання якої мати, яка проживає окремо, офіційно аліменти не сплачує. Відповідно до змісту статі 22 КпШС України, статей 60, 61 СК України передбачено, що майно, яке нажите подружжям в період шлюбу є їх загальною сумісною власністю, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, відповідно до наданих копій договорів, державних актів про право власності і висновків судово-будівельно-технічних експертиз №6151/8937-8943/10-15 від 4.11.2010року та №120-1032 від 15.11.2010 року, в процесі сумісного проживання та ведення спільного господарства шлюбу в період зареєстрованого шлюбу сторони придбали майно, перелік та вартість якого не оспорюють, а саме: ціле домоволодіння №5 по вул. Петровського с. Парутине Очаківського району Миколаївської області, яке було придбано за 5500грн.00коп. на ім'я позивача та на даний час не має цінності, оскільки зруйновано; ціле домоволодіння №45 по вул. Ольвійської в с. Парутине, експертною вартістю 168534грн.00коп. оформлене на ім'я позивача; ціле домоволодіння №7 по вул. Петровського, с. Парутине, експертною вартістю 22471грн.00коп. оформлено на ім'я відповідача; земельну ділянку площею 0,0798га, що розташована за адресою: с. Парутине, вул. Миколаївська, 45а, експертною вартістю 48678грн.00коп. оформлену на ім'я відповідача; земельну ділянку в с. Парутине Парутинської сільської ради Очаковського району Миколаївської області площею 0,1753га, експертною вартістю 106933грн.00коп. оформлену на ім'я відповідача; земельну ділянку в с. Парутине Парутинської сільської ради Очаковського району Миколаївської області площею 0,1740га, експертною вартістю 106140грн.00коп. оформлену на ім'я позивача; земельну ділянку в с. Парутине Парутинської сільської ради Очаковського району Миколаївської області площею 2329га, експертною вартістю 142069грн.00коп. придбану на ім'я позивача та земельну ділянку с. Парутине Парутинської сільської ради Очаковського району Миколаївської області 0,2497га експертною вартістю 152317грн.00коп. оформлену на ім'я позивача. При пред'явлені йимог про поділ зазначеного майна сторони не включили до його переліку ціле домоволодіння №5 по вул. Петровського с. Парутине Очаківського району Миколаївської області, так як воно на даний час не має цінності та є зруйнованим. В період шлюбу, 26.12.1997року, за 218000грн.00коп. відповідачем [PERSON] була ифидбана квартира [ADDRESS], яка складається з 5-ти І шнтлових кімнат, загальною площею 198,1кв.м., житловою 94,7кв.м. та експертною вартістю 176 240грн.00коп.. Позивачем [PERSON] також у цей період - 22.12.1999року була придбана за загальною продажною ціною 310468руб.92коп. комунальна квартира [ADDRESS], яка складається з 3-х житлових кімнат, загальною площею 75,1кв.м., житловою - 51,8кв.м. та експертною вартістю 5 552 500грн.00коп.. Але на час судового розгляду-відповідачем оспорюється придбання квартири в м. Києві за сумісні кошти з посиланням на здійснення ним витрат за рахунок тільки особисто належних йому коштів, а позивачем, навпаки, оспорюється експертна вартість квартири в м. Москві з посиланням на газетні повідомлення про продаж іншою квартири в цьому будинку за іншу ціну. Між тим, при вирішенні справи вищевказані заперечення сторін судом не можуть бути враховані, так як вони суперечать іншим дослідженим у судовому засіданні доказам та не підтверджені жодними допустимими доказами. В тому числі, суд враховує, що експертна оцінка вартості спірній квартирі в м. Москві проведена експертом відповідно до визначених наукових методик з врахування місця її розташування в історично-культурному центрі міста, в районі станції метрополітену "Маяковській" на відстані однієї станції метро від Червоної площі м. Москви РФ. Тому, спірні квартири з визначеною експертом вартістю підлягають включенню до переліку майна, що повинно бути поділене між подружжям. Згідно до статті 27 КпШС України встановлено, що подружжя може укладати між собою усі дозволені законом майнові угоди. Так, із наданих суду копій договорів купівлі-продажу від 15.10.2001року, 23.05.2002року і 15.07.2003року та розпорядження Адміністрації Центрального виконкому Миколаївської міської ради від 8.08.2003року за №587-р слідує, що відповідачем в період шлюбу на своє ім'я були придбані однокімнатна квартира №27 загальною площею 48,4кв.м. та вохкімнатна квартира №29 загальною площею 60,4кв.м. по вул. Шевченка, 64-а в м. Миколаєві, а також шляхом укладання договору купівлі-продажу між подружжям відповідача з позивачем - однокімнатна квартира №28 загальною площею 35,5кв.м. за цією ж адресою. Після проведення перепланування вказані квартири були об'єднані в одну під №28 по вул. Шевченка, 64-а в м. Миколаєві, загальною площею 140,3кв.м., житловою 50,7кв.м. та експертною вартістю і 1136754грн.00коп.. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] здійснив відчуження спірній та квартири №28 на користь свого сина [PERSON], якій вйіс її до статутного фонду ТОВ "МЕГА го І ФОРУМ-Н", та угоди за якими були оспорені позивачем та визнані недійсними за рішенням га І Центрального райсуду м. Миколаєва від 24.09.2010 року. Пред'являючи вимоги про поділ квартири №28 як сумісно нажитого майна позивач не заперечувала проти первісного продажу цієї квартири за угодою між подружжям, але вважала, що здійснюючи її вона фактично передала в особисту власність відповідача ні усю квартиру загальною площею 35,5кв.м., а тільки Уг її частину і площею 17,75кв.м., таким чином після її об'єднання залишив в сумісній власності сторін квартиру загальною сумісною площею 122,55кв.м.. При вирішенні питання про розділ квартири [ADDRESS] як сумісно нажитого майна подружжя, суд враховує, що вона підлягає реальному поділу, так як угода по розпорядженню нею на користь іншої особи без згоди подружжя визнана за рішенням суду недійсною. Але, у зв'язку з тим, що сторони не заперечують проти запропонованого порядку її виділу у власність відповідача, слід вирішити питання про розмір грошової компенсації на користь позивача, яка підлягала б до стягнення з відповідача. При цьому, слід врахувати, що первісно квартира №28 до її об'єднання з іншими квартирами були придбана відповідачем у позивача на підставі ст. 27 КпШС України та є його особистою власністю. Підстав для визнання її об'єктом сумісної власності з передачею в осооисту власність одного із подружжя тільки її первісної частки немае, так як віповідач її придбанні сплатив грошову компенсацію за ту частку, яка була раніш придбана на користь позивача за сумісні кошти та продана другому із подружжя. Інші об'єднанні квартири №№27 та 29 є спільною власністю подружжя та складами перепланування в загальному підсумку площу в розмірі 108,8кв.м.. Тому в переплануванні об'єднаної квартирі №28 відповідачу повинна належати частка квартири, яка складає площу в розмірі 89.9кв.м., а позивачу в розмірі 54,4кв.м.. Між тим, при переплануванні загальної площа квартири була зменшена до 140,3кв.м., у зв'язку з чим відповідно зменшилися частки сторін: позивача до 53кв.м., а відповідача до 87,3кв.м.. Тому відповідно до вартості визначеної висновку експерта №120-1032 від 15.11.2010 року з відповідача на користь колишній дружині підлягає стягненню грошова компенсація в розмірі 429422грн.39коп.. Як вбачається зі статей 24, 28 КпШС України, статі 57 СК України майно, що належало кожному з подружжя до вступу в шлюб, або майно, набуте ними за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто є особистою приватною власністю дружини або чоловіка. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набути нею, ним за час їх окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Відповідно до копій договорів купівлі-продажу від 4.04.2003року і 24.04.2003року та пояснень представника відповідача, 4.04.2003року відповідач [PERSON] продав належну йому на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] 31015грн.00коп., за які придбав на своє ім'я в період шлюбу 1/2 частину житлового будинку №32 по вул. Шосейній с. Сонячногірське м. Алушта АР Крим за 16000грн.00коп., що складалисм частини коридору №1-1 площею 4,3кв.м., кладовій №1-2 площею 4,6кв.м., житловій кімнату № 1 І влаї З площею 15,2кв.м., житловій кімнати №1-9 площею 12,04кв.м., кладовій №1-10 площею 4км,м в будинку літ. "А", ступенів та надвірних споруд у вигляді: бані літ. "Г", сараю літ. "Д" та літи і кухні літ. "Е". Іншу частину особистих коштів в розмірі 15015грн.00коп. відповідач використав сумісно з грошима, що належали подружжю на придбання 34/100 частин земельній ділянки загальною площею 0,1912га, що складали площу 645кв.м. за 84000грн.00коп. для за 1 обслуговування належного йому житлового будинку. Після придбання вищевказаної власності відповідачем [PERSON] в період 2007- прі 2009р.р. на земельній ділянці була переобладнана придбана ним частина житлового будинку та утс побудовані нові споруди, які були технічно інвентаризовані як самовільні 28.12.2008року та від введені до експлуатації на підставі рішення виконкому Малоріченської сільської ради від 29.12.2008року №429. Тому 5.01.2009року за відповідачем на праві власності було зареєстровано домоволодіння №32 по вул. Шосейній с. Сонячногірське м. Алушта АР Крим, яке після Ки будівництва складалося з основних будівель літ. "А", загальною 40,1кв.м., житловою 27,2кв.м., літ. "К", загальною 158,3кв.м., житловою - 71,8кв.м., господарчого блоку літ. "И", балкону, пр навісу літ. "Л", вбиральні літ. "З" та споруд, експертною вартістю в розмірі 274343 Ігрн.ООкоп. та °с є розташованим на земельній ділянці фактичною площею 649кв.м. та експертною вартістю - не 439373грн.00коп„ Зазначені обставини підтверджені наданими до суду Допустимими доказами, а саме: договором на будівництво житлового будинку від 1.02.2007року, платіжними дорученням про сплату коштів відповідачем за проведені роботи, рахунками та квитанціями, а також « "Г дослідженими у судовому засіданні висновками експертів. З цих підстав суд не може взяти до уваги заперечення позивача про використання на будівництво домоволодіння належних її матері [PERSON] особистих коштів. Надані до суду копії договору банківського вкладу та квитанції про здійснення невідомою особою чі банківських операції не є належним доказом щодо передачі відповідачу матір'ю позивача особисто належних їй коштів для здійснення ним будівництва, після фактичного припинення подружніх відносин між сторонами та їх окремим проживання. Виходячи з викладеного, суд вважає, що спірне домоволодіння №32 є особистою приватною власністю відповідача, так як первісно частина житлового будинку №32 була придбана відповідачем за особисто належні йому грошові кошти, а інша частина введеного до експлуатації домоволодіння була побудована за належні відповідачу гроті в період припинення домоволодіння на користь позивача немас, як немає підстав для оспорювання розміру вартості самого домоволодіння. Щодо посилань представників позивача на врахування в рахунок утворення сумісної вчасності подружжя отриманих позивачем 7.03.2007року особистих коштів в розмірі рМіМЮгрн.00коп. від реалізації належної позивачу квартири [ADDRESS], то суд вказане не приймає до уваги, так як рішенням Центрального райсуду м. Миколаєва від 16.09.2009року встановлений момент припинення подружніх відносин, після яких ivцільнасумісна власність сторонами не утворювалася. На час розгляду справи у суді відповідач [PERSON] розпорядився оформленою на нього »власністю на користь ТОВ "МЕГА ФОРУМ-Н", у зв'язку з чим на даний час немає підстав для І- пи шання за ним у судовому порядку права особистої приватної власності на домоволодіння №32, яке зареєстровано на праві власності за іншою особою. Що стосується придбаної частини земельній ділянки для обслуговування будинку, то суд враховує, що вона первісно була придбана площею 645кв.м. за 84000грн., частина яких І5015грн.00коп. належали на праві особистої власності [PERSON]. Тому, виходячи з процентного співвідношення та збільшення площі земельної ділянки на 5кв.м., на користь позивача слід би стягнути грошову компенсацію в розмірі 179303грн.45коп., залишив за відповідачем на праві власності спірну земельну ділянку. При цьому,, суд враховує, що право власності на частину земельній ділянці ні є підставою відповідно до ст. 328 ЦК України, ст. ЗО ЗК України (в редак. 1992року), ст. ст. 120, 127 ЗК України для автоматичного набуття права власності на збудовану споруду іншою особою, яка є І власником споруди та іншою частини земельній ділянки. t Як слідує із договорів купівлі-продажу від 29.01.2000року та 10.04.2003року позивач [PERSON] в період шлюбу придбала на своє імя за 14200грн00коп. трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 59,6кв.м. та експертною вартістю в розмірі 1512713грн.00коп., яку 10.04.2003року продала своєму батьку [PERSON] за 15500грн.00коп.. Дата продажу спірній квартири свідчить про використання спільних коштів подружжя при придбанні частини земельній ділянки в АР Крим, у зв'язку з чим сторони при наданні уточнених позовних заяв не включили вказану квартиру для врахування компенсації в рахунок відчуженого в період шлюбу майна одним з подружжя за згодою іншого. При уточнені позовних вимог з вказанням обсягу та переліку майна, сторони обґрунтовано виключили з його переліку квартири [ADDRESS], яка належала одному із подружжя до реєстрації шлюбу. Не підлягає поділу як сумісне придбане майно подружжя та ні є підставою для визнання права особистої приватної власності на нерухомість, яка була придбана іншою юридичною особою в особі відповідача як представника та відповідачем як приватним підприємцем, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 21,7кв.м., розташовані на першому поверсі житлового будинку літ. "А-4" по вул. Шевченка, 64а/9 в м. Миколаєві та квартири №№32 та 42 по вул. Набережній, 5/11 в м. Миколаєві, що в-подальшому виключені з його переліку. Як вбачається зі змісту статі 26 Закону України "Про власність", статі 12 Закону України "Про господарські товариства" (які діяли на час правовідносин, які виникли між сторонами), статей 80, 87, 100, 113-116 ЦК України, право участі в товаристві є особистим немайновим правом юридичної або фізичної особи та не може окремо передаватися іншій особі. Товариство є власником грошових і майнових внесків засновників та учасників цього товариства, у зв'язку з чим майно господарського товариства не може розглядатися як складова частина спільного сумісного майна подружжя, тому до нього не можуть застосовуватися норми сімейного законодавства, що регулюють питання спільної сумісної власності подружжя. Але, в той же час, вартість частки внесеної за рахунок спільних коштів подружжя одним із подружжя до статутного фонду товариства може бути компенсована іншому. Відповідно до матеріалів справи, до укладання шлюбу з позивачем і в період знаходження у шлюбі, відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] прийняли участь у створенні господарчих товариств як засновники, у зв'язку чим за ними як учасниками товариств зареєстровані частки в статутних фондах і право власності на цінні папери. Так, до реєстрації шлюбу сторонами. 10.11.1993року у встановленому законом порядок зареєстровано ТОВ "Нівен, засновниками якого сумісно з іншими особами був відпонідач [PERSON], частка якого, при утворенні підприємства складала 17%, з 1995року - 67,8% та реєстрації шлюбу і до вступу до учасників товариства позивача [PERSON] зменшилася 60%. При виході 30.11.2005року з ТОВ "Нівен" позивач як учасник товариства заявила залишення її частки на користь іншого учасника товариства, внаслідок чого частка [PERSON] Н Г збіл ьши лася до 100%. Виходячи з викладеного, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача в якого компенсації 1/2 його частки в статутному фонді ТОВ "Нівен" немає, так як внесок, якій він зробив до статутного фонду був здійснений за рахунок його особистих коштів та на час укладання шлюбу з позивачем, він не збільшився, а навпаки, зменшився. Щодо залишення частково позивачем на користь іншого учасника товариства, то ці правовідносини не регулюються нормами сімейного законодавства. Як слідує із наданих протоколу рішення про випуск акцій ЗАТ "ФОРЕСТА" №2 від 3.03.1999року, акту оцінки внесків від 2.02.1999року та статутних документів ТОВ "Фореста". и період зареєстрованого шлюбу сторони придбали 60,32% статутного фонду, якій складай і к,,и загальний розмір 92500грн.00коп. у вигляді акцій та 39,68% в порядку внесення обладнання. [PERSON] були зареєстровані акції на суму 22298грн.00коп., за [PERSON]В, 33502грн.00коп.. 7.10.2006року [PERSON] заявила про свій вихід зі складу перереєстрованого І товариства ТОВ "Фореста" із залишенням своєї частки на розгляд товариства, у зв'язку з чим 10.10.2006року були зареєстровані зміни до статуту товариства та частка іншого учасники j Пс збільшилася до 100% і складала загальний розмір статутного фонду в первісної сумі 92500грн.00коп.. Після припинення подружніх відносин 24.04.2007року до статуту ТОВ і об "Фореста" були внесені зміни по кількості учасників, збільшення статутного фонду та зміну і зеь частки відповідача [PERSON] до 25%, яка складала 273125грн.00коп.. Тому з відповідача [PERSON] в якості компенсації з належної йому частки до виходу зі складу товариства позивача як учасника та припинення подружніх відносин, слід стягнути 23125грн.00коп.. Правових підстав для стягнення з [PERSON] суми в розмірі 1875300грн.00коп. в якості компенсації його частки, яка збільшилася, після припинення подружніх відносин та з № урахуванням майна товариства, суд не вбачає. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] і зустрічний позов [PERSON] 1 0,'. про поділ сумісного майна такими, що підлягають задоволенню частково. У відповідності до статей 60, 61, 63, 70, 71 СК України, суд вважає за необхідне | щ розділити майно, придбане в період шлюбу з урахуванням рівності сторін, їх побажань, інтересів дитини, яка проживає з відповідачем та порядком користування, якій склався між ними, аз, гр урахуванням компенсації майна, що було реалізовано або підлягає до виділу однієї зі сторін. Загальна вартість майна, що підлягає розділу як сумісно нажите без урахуванням належних компенсації, складає 9475882грн.00коп.,, тобто частка кожного з подружжя повинна складати 4737941грн.00коп.. Розмір загальної компенсації, яка б підлягала стягненню з відповідача в якості 1/2 частки іншого з подружжя згідно до запропонованого порядку розділу майна та з врахуванням внесення до спільної власності належних на праві особистої приватної власності коштів, складає . 631850грн. 84коп.. Таким чином, суд вважає за необхідним виділити у власність позивача [PERSON] квартиру №7 по вул. 3-ій Тверської-Ямської, буд. 21/23 м. Москва РФ, вартістю 552 500грн.00коп., а все інше майно у власність відповідача зі стягненням на його користь грошової компенсації 182708грн. 16коп; за відрахуванням суми компенсації, яка б підлягала стягненню з нього на користь позивача. На майно, що оформлено на праві власності на позивача, але за рішенням суду підлягає виділу на користь відповідача, за останнім слід визнати право власності. В іншій решті позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. У відповідності до ст. ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати сплачені сторонами при юрненні до суду, а витрати за проведення експертиз при їх проведенні. Підстав для стягнення Шьічрлт з однієї сторони нажористь іншої суд не вбачає.

Outcome: partial