Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], у якому просить змінити місце проживання його сина [PERSON], [INFO], уродженця селища Сухорабівка, Решетилівського району Полтавської області та передати для проживання з ним. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що із кінця січня 2011 року син фактично проживає з ним та не бажає повертатися до матері, оскільки вона не забезпечила належних умов його виховання і утримання. Водночас, утриманням, доглядом і вихованням сина із кінця січня 2011 року фактично займаються позивач і його батьки, для чого створені відповідні умови. Зокрема, дитина має все необхідне, власний куточок, відвідує школу, гуртки, стан його здоров'я добрий. Відповідачка [PERSON] заявила зустрічний позов, у якому просила відібрати у позивача її сина -[PERSON] та передати їй, допустивши негайне виконання цієї частини позовних вимог. Окрім того, просила стягнути з [PERSON] 3000 грн. моральної шкоди і судові витрати. Ці вимоги відповідачка мотивувала тим, що при розлученні із позивачем 28.11.2008 року рішенням Решетилівського районного суду визначено місце проживання її сина [PERSON] із нею. У 2010 році вона змінила місце своєї роботи та переїхала на постійне проживання до м. Полтава, де проживає на даний час в квартирі [ADDRESS]. Щодо побачень сина із батьком вона ніколи не заперечувала, останній щотижня приїздив до сина, забирав його на вихідні дні. 21.01.2011 року [PERSON] забрав сина до села Сухорабівка, Решетилівського району, Полтавської області та повертати його відмовляється. Зазначила, що у м. Полтава сину були забезпечені належні умови виховання та утримання, зокрема організоване навчання у школі 37 м. Полтави, відвідування гуртків, побут. Забезпечено у кімнаті власним куточком для навчання. Окрім того, водила сина до цирку, кінотеатру. Надавала йому можливість спілкуватись із друзями, організувала поїздки до моря. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Підтвердив, що дійсно 21.01.2011 року забрав сина [PERSON] до себе додому у село Сухорабівка, Решетилівського району, Полтавської області, однак за його власним бажанням. Причиною стало те, що син неодноразово скаржився на матір, яка вона пізно його забирала зі школи, іноді останнім. Коли повертався додому нерідко чекав матір під під'їздом, часто харчувався самостійно холодною їжею, бо мати пізно приходила додому. Крім того, син скаржився на аморальну поведінку дядька (рідного брата матері, що проживає разом із ними), який в нетверезому стані примушував його знімати йому чоботи і інше. Також пояснив, що у син у м. Полтава мав низьку успішність, хворів. Зазначив, що сина насильно не утримує, жодних заходів впливу до нього не застосовує, він залишився добровільно. У свою чергу створює належні умови його утримання, виховання, забезпечення фізичного та духовного розвитку. Влаштував його до школи та щодня возить туди і забирає, забезпечив відвідування гуртків, періодично спілкується із педагогами щодо навчання сина. Забезпечив йому власний куточок, ліжко, приладдя для навчання, придбав необхідний одяг. Крім того, вказав, що син зареєстрований у нього в будинку в селі Сухорабівка та має право на користування житлом, де також зареєстроване і постійне проживання його матері. Також син народився у селі Сухорабівка, відвідував тут дитячий садок, має багато друзів із якими ріс та на даний час навчається у одному класі. З приводу визначення місця проживання дитини одразу звернувся до служби у справах дітей Решетилівської РДА, яка вважала за доцільне залишити дитину проживати з ним. Позивач має постійне місце проживання і роботи на посаді водія споживчого товариства, достатній дохід, спиртних напоїв не вживає, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, здоровий. Уважає, що за таких обставин сину буде краще жити з ним. Представник позивача [PERSON] первісний позов підтримав, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечила проти первісного позову та повністю підтримала зустрічний позов. Пояснила, що небезпеки для утримання і виховання сина із нею вона не бачить. Навпаки, створила для нього належні умови навчання, виховання та матеріального забезпечення. Проживала із сином в однокімнатній квартирі м. Полтави, яку винаймає, де також проживає її брат, віком 25 років та тимчасово у 2010 році проживала її баба [PERSON], яка допомагала у догляді за дитиною. У перший клас дитина пішла у школу № 40 м. Полтава, однак через пів року вона переїхала у інші квартиру та влаштувала дитину до школи № 37 м. Полтава, успішністю сина цікавилась, винаймала репетитора. Відповідачка працювала на різних роботах у тому числі до 23.00 год., із 04.01.2011 влаштувалась на посаду бухгалтера ЗАТ "Білицький МКК"із посадовим окладом 1500 грн. на місяць, її робочий день на даний час із 9.30 до 17.30 год. Вказала, що позивач зловживав спиртними напоями, що стало причиною розлучення, на даний час сплачує аліменти на утримання дитини. Також пояснила, що навідувала сина 4 рази на протязі його проживання із батьком, однак син не хотів до неї повертатися. Вважає, що батько впливає на сина підкупами, обіцянками та обманом відносно ролі матері у житті дитини. На підтвердження заподіяної моральної шкоди пояснила, що зазнала душевних страждань у зв'язку із втратою дитини, вимушена була витрачати час на звернення до різних установ про повернення сина, лікувалась, відлучалась від роботи. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечив за безпідставністю, посилаючись на Конвенцію про права дитини та відсутність виключних обставин розлучити дитину із матір'ю, зустрічний позов просив задовольнити з підстав у ньому зазначених. Представник третьої особи служби у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації Пятаха З.М. позов підтримала та пояснила, що службою проведено ряд обстежень житлово-побутових умов проживання і виховання [PERSON] разом із батьком, його соціальний супровід та обстеження психологами, в результаті чого дано позитивний висновок. При цьому дитина категорично висловила бажання залишитись проживати із батьком і не бажання повертатись до матері. Представник третьої особи Решетилівської районної державної адміністрації Проскура З.П. первісний позов підтримала з підстав у ньому зазначених. Заслуханий у судовому засіданні малолітній [PERSON] у присутності психолога [PERSON] прохав суд залишити його проживати з батьком, оскільки він створив для нього усі необхідні умови для проживання. Зазначив, що у січні 2011 року він добровільно поїхав із батьком до села Сухорабівки та не бажав повертатися до матері, через те, що у м. Полтава його ображають у школі інші учні, учителька постійно його сварить, він не встигає. До школи вимушений був ходити і повертатись самостійно, боявся великого руху транспорту. Нерідко у школі був допізна, а коли повертався додому чекав матір біля під'їзду. Харчувався погано, часто вживав холодну їжу, бо матері не було вдома, а він самостійно не уміє користуватись газовою плитою. Зазначив, що у кімнаті також проживав його дядько, який ображав його, приходив додому у нетверезому стані та примушував знімати йому чоботи та телефонувати дівчатам. Пригадав, що під час поїздки до моря, він купався у морі самостійно, плавати не вміє, а коли вийшов із води матері не було і він її шукав. Під час проживання з батьком спілкується з друзями, покращилось його навчання, батько приділяє йому належну увагу, стан здоров'я має нормальний. Заперечив, що батько якимось чином впливає на нього чи забороняє спілкуватись із матір'ю. До матері повертатися категорично відмовився. Суд, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, а також особи, що якої вирішується питання про визначення місця проживання [PERSON] та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи і оцінюючи зібрані у справі докази приходить до наступного. У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зазначені батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Решетилівського районного суду від 28.11.2008 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 05.10.2002 року розірвано та малолітнього [PERSON] залишено проживати із матір'ю. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов помешкання за адресою: [ADDRESS], встановлено задовільні житлово-побутові умови проживання [PERSON] Згідно договору оренди від 25.12.2009 року, [PERSON] отримала в користування від [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] із орендною платою 1000 грн. та оплатою комунальних платежів наймачем. Договір укладений на строк із 25.12.2009 року по 25.12.2010 року без зазначення умов про його пролонгацію та не зареєстрований в установленому законом порядку, у зв'язку з чим на даний час витік, тому достатніх правових підстав використання квартири наймачем не встановлено. Водночас, за даними адресної довідки №2141 від 2.03.2011 підтверджується місце реєстрації відповідачки [PERSON] у селі Сухорабівка, Решетилівського району Полтавської області. Із довідки ЗАТ "Білицький молочноконсервний комбінат"№ 01/27 від 27.01.2010 року, убачається, що [PERSON] прийнята на роботу у вказане підприємство з 04.01.2011 року. Юридична адреса підприємства: смт. Білики, Кобеляцького району Полтавської області. За даними характеристики із місця навчання -Полтавської загальноосвітньої школи №40 (2009-2010 рр.), [PERSON] характеризується посередньо, досягнув низького рівня, словниковий запас не відповідає віку, хлопчик не виявляв бажання вчитися, увага нестійка, пам'ять короткочасна. Мати приділяла увагу сину, який забезпечений всім необхідним. Згідно характеристики [PERSON] із місця навчання -Полтавської загальноосвітньої школи №37 (2010 р.), він характеризується позитивно, однак вразливий, життєві події сприймає дуже серйозно, приховує образи, емоції. Мати приділяє увагу навчанню і вихованню сина. Свідок [PERSON] пояснила, що є подругою відповідачки [PERSON] та часто спілкується із нею на протязі останніх 2 років. Зазначила, що відповідачка забезпечила належні умови виховання та утримання сина, який відвідував групу продовженого дня, гуртки, зі школи його забирала бабуся. Свідок [PERSON] зазначила, що є прабабою [PERSON] та із вересня 2010 року по 18.01.2011 року проживала разом з ним, а також онуками у м. Полтава. За цей час водила правнука до школи і забирала, однак з нею він майже не спілкувався, бо не сприймав. [PERSON] працювала на декількох роботах та поверталась додому пізно. Періодично до них приїздив [PERSON] та брав сина з собою. Стан здоров'я свідок має слабкий, 18.01.2011 року захворіла та повернулась додому у село Каленики, Решетилівського району, Полтавської області. Постановою Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 28.01.2011 року, у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за фактом відібрання дитини у матері відмовлено за відсутністю складу злочину. За результатами обстеження умов проживання [PERSON], від 24.01.2011 року, проведеного Решетилівським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, встановлено, що він бажає проживати з батьком, при цьому тиску у прийнятті даного рішення з боку батька чи інших родичів не встановлено. У ході бесід з'ясовано, що із матір'ю жити не хоче, бо та не приділяє йому уваги. Цим висновком також підтверджено пояснення [PERSON], його батька [PERSON] в частині обставин проживання дитини із матір'ю. Відповідно інформації Сухорабівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів, від 11.04.2011 року, [PERSON] навчається у даній школі із 07.02.2011 року. Спочатку навчання мав досить низький рівень знань, однак у процесі начально-виховного процесу досягнуто успіхів. Батько цікавиться навчанням сина, працює з ним вдома. Свідок [PERSON], який працює на посаді сільського голови Сухорабівської сільської ради характеризує [PERSON] позитивно. Зазначив, що раніше він вживав спиртні напої та у сім'ї постійно виникали сварки, однак після розлучення він перестав вживати спиртне, працює водієм споживчого товариства, приділяє увагу сину та говорить, що має бажання присвятити життя сину. Свідок [PERSON], яка працює на посаді педагога районного центру соціальної служби сім'ї, дітей та молоді пояснила, що службою здійснюється соціальний супровід [PERSON] із січня 2011 року. Шляхом бесід та спостережень, встановлено, що дитина була замкнута, не впевнена в собі, говорила короткими реченнями. Щодо навчання у Полтавській школі нічого гарного не розповідав, говорив, що друзів там не має, довго чекав щоб потрапити у квартиру, харчувався холодною їжею, зазнавав знущань дядька. На батька реагує позитивно. Під час подальших спостережень встановлено, що дитина, проживаючи у селі Сухорабівка стала більш відкрита, йде на контакт, поправився, не боїться поділитись своїми думками, спокійний, з дітьми товаришує та ними сприймається. Свідок [PERSON], яка працює на посаді директора Сухорабівської загальноосвітньої школи пояснила, що [PERSON] був прийнятий до школи з 07.02.2011 року на підставі заяви батька, розпорядження Решетилівської РДА та висновків медичної комісії, після чого був направлений запит у м. Полтава на його особову справу. 08.02.2011 року до неї звернувся учень [PERSON] та дуже просив не віддавати його матері. За час навчання спочатку виявляв низькі знання з учбових дисциплін, однак потім значно підвищив свою успішність. Батько дитини контролює навчальний процес сина, привозить і забирає його зі школи. Водночас, школа має все необхідне щоб забезпечити нормальний навчальний процес, працюють гуртки. У школі існують свої традиції, проводяться різні фестивалі і конкурси. Випускники досить успішно вступають і навчаються у ВУЗах. За місцем проживання і роботи [PERSON] характеризується позитивно. До кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, спиртних напоїв чи наркотичних засобів не вживає. До роботи відноситься добросовісно. За даними довідки № 30 від 20.01.2011 року, [PERSON] зареєстрований та проживає у селі Сухорабівка, Решетилівського району Полтавської області, де також зареєстровані його батьки і брат, а також [PERSON] та [PERSON], остання не проживає за місцем реєстрації. Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, від 28.03.2005 року убачається, що [PERSON] має у приватній власності житловий будинок, загальною площею 121,2 м.кв. При вирішенні спору підлягають застосуванню такі правові норми. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі -СК України) мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частинами 1-3 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Виходячи з вимог п.2 ч.2 ст.161 СК України, при вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Відповідно до положень ст. 214 СК України, ч. 1 ст. 11 Закону України від 13 січня 2005 року № 2342-ІV "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" (далі -Закон), Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно з вимогами ст. 12 Закону висновок органу опіки та піклування оформляється на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписується головою або заступником голови та скріплюється печаткою. Такі ж роз'яснення містяться і в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20). Виходячи із висновків засідання комісії з питань захисту прав дитини при Решетилівській райдержадміністрації (протокол № 1 від 25.01.2011 року та протокол № 2 від 02.02.2011 року), зважаючи на інтереси дитини, вирішено за доцільне визначити місце проживання [PERSON] із батьком. Із висновку служб у справах дітей Решетилівської райдержадміністрації, убачається за можливе проживання малолітнього [PERSON] із батьком за його місцем проживання у селі Сухорабівка, Решетилівського району Полтавської області, враховуючи обставини вивчення його житлово-побутових умов та думку дитини. Згідно із ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд уважає вказані висновки достатньо обґрунтованими, такими, що не суперечать інтересам дитини, у зв'язку з чим не може з ними не погодитись. Крім того, згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. У судовому засіданні [PERSON] висловив бажання проживати із батьком та категорично відмовився повертатися до матері. Таку прихильність до батька дитини встановлено також на протязі останніх трьох місяців. Указаний представником відповідача, проголошений у Декларації прав дитини принцип про те, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю не може бути застосований до даних правовідносин за відсутності достатніх правових підстав. Зокрема, як встановлено судом, перешкоди у спілкуванні матері із дитиною з боку батька чи інших осіб не чиняться, у зв'язку з чим мова про розлучення із матір'ю не йде, водночас, дитина досягла віку 8 років і за своїми розумовими та емоційними характеристиками здатна оцінювати свої уподобання та переваги, що відповідає її інтересам забезпечення фізичного, духовного та інтелектуального розвитку, при цьому у батька забезпечені належні умови його утримання, виховання та навчання. Суд враховує принципи 4, 7 Декларації прав дитини, щодо рівності умов у батьків за місцем їх проживання для забезпечення потреб дитини та особисту її прихильність до батька за встановлених обставин справи, при цьому керується загальними засадами регулювання сімейних відносин, передбаченими ч.8,9 ст.7 СК України, щодо максимально можливого врахування інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства у сукупності з положеннями ч.2 ст.152 СК України щодо права дитини противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків відносно неї. Тому рахує за необхідне задовольнити первісний позов, змінити місце проживання дитини та передати її батькові. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України: "Моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини..." Виходячи з принципу змагальності сторін моральна шкода має бути доведена стороною, якій вона завдана, а також вину в цьому особи, яка її завдала. Зважаючи, що у судовому засіданні не встановлено протиправних дій позивача [PERSON], моральна шкода не підлягає відшкодуванню. Із викладених вище підстав зустрічні позовні вимоги [PERSON] про відібрання дитини у батька, повернення його матері та стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки, із якої також підлягає стягненню на користь держави недоплачений судовий збір за зустрічними позовними вимогами в сумі 42 грн. 50 коп. ( 51-8,5 ).

Outcome: approved