Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 13.06.2007 р. між АКБ Індустріалбанк(19.08.2009 р. загальними зборами учасників АКБ затверджено нову редакцію Статуту, у відповідності до якого змінено повну назву банку з Акціонерний комерційний банк Індустріалбанкна Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк Індустріалбанк), та [PERSON] було укладено кредитний договір №KRС/0900/257/07, за яким відповідач за цим позовом отримав кредит в розмірі 20\~000,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 9% річних на строк по 19 липня 2010 р. включно. Згідно з умовами договору відповідач набув зобовязання, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, погашати кредит щомісяця у рівних частках, в сумі не менш, ніж 555,56 грн., та сплачувати відсотки за користування кредитом, вартість супутніх послуг у відповідності до графіка погашення кредиту. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, згідно з п. 4.4 кредитного договору відповідач набув зобовязання, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, сплачувати банку нараховану комісію за управління кредитом в розмірі 1% від суми наданого кредиту щомісячно, не пізніше 25 числа кожного місяця. Зазначаючи у позові про те, з 25.11.008 р. відповідач припинив належне виконання зобовязань за кредитним договором, тобто строк остаточного виконання зобовязання сплинув 12.06.2010 р., утім, зобовязання не виконано, та заборгованість станом на 17.05.2010 р. становить 34\~781,71 грн., з яких 11 154,31 грн. заборгованість за основним боргом, 1352,02 грн. заборгованість по процентах, 3 400,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 18\~875,38 грн. пеня за несвоєчасне виконання кредитних зобовязань, зазначене й стало приводом для цього звернення до суду. У судове засідання позивач не зявився, водночас в особі представника за довіреністю надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи тощо. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи через оголошення у пресі , не зявився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені обставини. Як було встановлено судом, що 13.06.2007 р. між АКБ Індустріалбанк(19.08.2009 р. загальними зборами учасників АКБ затверджено нову редакцію Статуту, у відповідності до якого змінено повну назву банку з Акціонерний комерційний банк Індустріалбанкна Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк Індустріалбанк), та [PERSON] було укладено кредитний договір №KRС/0900/257/07, за яким відповідач за цим позовом отримав кредит в розмірі 20\~000,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 9% річних на строк по 19 липня 2010 р. включно. Згідно з умовами договору відповідач набув зобовязання, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, погашати кредит щомісяця у рівних частках, в сумі не менш, ніж 555,56 грн., та сплачувати відсотки за користування кредитом, вартість супутніх послуг у відповідності до графіка погашення кредиту. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, згідно з п. 4.4 кредитного договору відповідач набув зобовязання, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, сплачувати банку нараховану комісію за управління кредитом в розмірі 1% від суми наданого кредиту щомісячно, не пізніше 25 числа кожного місяця. З 25.11.008 р. відповідач припинив належне виконання зобовязань за кредитним договором, тобто строк остаточного виконання зобовязання сплинув 12.06.2010 р., утім, зобовязання не виконано, та заборгованість станом на 17.05.2010 р. становить 34\~781,71 грн., з яких 11 154,31 грн. заборгованість за основним боргом, 1352,02 грн. заборгованість по процентах, 3 400,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 18\~875,38 грн. пеня за несвоєчасне виконання кредитних зобовязань. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України Про банки та банківську діяльність); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Разом з тим, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №KRС/0900/257/07 від 13.06.2007 р. в розмірі 34\~781,71 грн., з яких 11 154,31 грн. заборгованість за основним боргом, 1352,02 грн. заборгованість по процентах, 3 400,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 18\~875,38 грн. пеня за несвоєчасне виконання кредитних зобовязань. Вирішуючи в обовязковому порядку відповідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги те, що позивач не має пільг щодо сплати судового збору та при подачі позову позивачем були в повному обсязі сплачені судові витрати, тому, у порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 347,82 грн. та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн.

Outcome: approved