Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

В жовтні 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], ЗАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER], 1988 року випуску. Право користування зазначеним автомобілем має також її син [PERSON] 25 червня 2010 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес Бенс 190», державний номер [NUMBER], допустив порушення Правил дорожнього руху України та здійснив зіткнення із автомобілем ВАЗ 21063 під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль ВАЗ отримав механічні ушкодження. Постановою судді Городоцького районного суду від 19 серпня 2010 року винним у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] Добровільно відшкодувати завдану шкоду [PERSON] відмовляється, стверджуючи, що його автомобіль застрахований в ЗАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут». Вказують, що внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ зазнав механічних ушкоджень. Вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 24842 грн. 81 коп. Крім того, [PERSON] оплачено вартість проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 600 грн., 390 грн. на послуги евакуатора для доставки машини на штрафмайданчик та 4000 грн. на надання правової допомоги, а всього [PERSON] заподіяно 29832 грн. 81 коп. матеріальної шкоди, яку вона просить стягнути солідарно з [PERSON] та ЗАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут». В результаті ДПТ матеріальної шкоди зазнав і [PERSON], оскільки змушений був лікуватись, витративши 166 грн. 40 коп. на придбання ліків. Крім того, він зазнав і моральної шкоди, яка полягає у хвилюваннях та страху у зв»язку із ДТП та можливими наслідками даної пригоди, а також неможливістю користуватись пошкодженим автомобілем. Тому просить стягнути заподіяну йому шкоду в сумі 5166 грн. 40 коп. солідарно з відповідачів. Крім того, позивачі просять стягнути солідарно з відповідачів і понесені судові витрати. В ході судового розгляду справи позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов не визнав та просить суд відмовити в частині задоволення позову до нього. Вказує, що його автомобіль застрахований в ЗАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут», а тому саме страхова компанія повинна відповідати за даним позовом. Лише тоді, коли ліміт відповідальності страховика не перекриє усю суму завданих позивачам збитків, решта коштів може бути стягнута з нього. Крім того, вказує, що згідно висновку автотоварознавчого дослідження розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля склав 14176 грн. 55 коп., а вартість його відновлювального ремонту 24842 грн. 81 коп., що є економічно недоцільним. Тому, відшкодуванню підлягає реальна вартість втраченого майна, тобто 14176 грн. 55 коп. Вважає також, що позивачами не доведено розмір сплачених витрат на правову допомогу та розмір моральної шкоди. Представник ПАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» до суду не з»явився, подав заперечення на позов, в яких вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до ПАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» незаконними та необґрунтованими, оскільки страховий поліс, яким застраховано автомобіль [PERSON] було втрачено, про що 06 травня 2010 року страхова компанія оголосила через газету «Урядовий кур»єр», а тому уся відповідальність за заподіяну позивачам шкоду лежить на [PERSON] Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником автомобіля ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER] є [PERSON] Право керування вищезазначеним автомобілем має також і [PERSON] Автомобіль «Мерседес Бенс», державний номер ВХ 1736АТ, належить [PERSON] 25 червня 2010 року о 22 годині 30 хвилин [PERSON] на 102 км автодороги Житомир-Чернівці, керуючи автомобілем «Мерседес Бенс», державний номер [NUMBER], порушив правила обгону, а саме: здійснив обгін на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, пересік суцільну лінію розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль останнього зазнав механічних пошкоджень. Постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2010 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються: свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21063, д.н. [NUMBER], на ім»я [PERSON] з відміткою, що право керувати ним має [PERSON], а також постановою Городоцького районного суду від 19.08.2010 року. У відповідності до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1188 ч.1 п.1 цього ж Кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на викладене та з врахуванням того, що в судовому засіданні [PERSON] визнав свою вину у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що саме він має відповідати перед позивачами за заподіяну їм дорожньо-транспортною пригодою шкоду. Разом з тим, суд не бере до уваги твердження [PERSON] про те, що відповідати за заподіяну ним шкоду має ЗАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут», виходячи з наступного. Згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/0272140 вбачається, що 11 січня 2010 року [PERSON] застрахував автомобіль «Мерседес Бенс», державний номер [NUMBER], на випадок дорожньо-транспортної пригоди в ЗАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут», правонаступником якої є ПАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут». Однак, ПАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» визнала вищезазначений страховий поліс втраченим, про що в газеті «Урядовий кур»єр» №81 від 06 травня 2010 року було опубліковано відповідне оголошення про втрату страхових полісів, серед яких є і поліс № ВЕ/0272140. Зазначені обставини підтверджуються полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/0272140, листом ПАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» від 22.04.2010 року до редакції газети «Урядовий кур»єр» про розміщення оголошення, а також копією газети «Урядовий кур»єр» №81 від 06 травня 2010 року. Крім того, суд бере до уваги, що сторони не надали суду доказів звернення у визначеному Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку до ПАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» про виплату страхового відшкодування та прийняте страховиком рішення; доказів вчинення будь-яких дій щодо з»ясування у ПАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» причин невиплати страхового відшкодування, обставин, за яких, страховий поліс визнано втраченим, не оскаржувались також й дії страхової компанії щодо невиплати страхового відшкодування. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідачем за даним позовом має бути саме [PERSON], а тому в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до ПАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» слід відмовити. Відповідно до положень ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розрахунок матеріального збитку, завданого автомобілю ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER], проводився 23 липня 2010 року експертом автотоварознавцем [PERSON] Згідно його висновку № 203/10 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП станом на 23 липня 2010 року склав 14176 грн. 55 коп., що дорівнює також ринковій вартості цього автомобіля. Вартість відновлювального ремонту вищезазначеного автомобіля складає 24842 грн. 81 коп. Крім того, висновком встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER], значно перевищує його ринкову вартість та розмір матеріального збитку, а тому відновлювати вищезазначений транспортний засіб є економічно недоцільним. Результати вищезазначеного висновку експертного автотоварознавчого дослідження сторонами не оспорюються. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для покладення на [PERSON] обов»язку відшкодовувати втрати пов»язані із фізичним зносом автомобіля ВАЗ 21063, тому стягує з нього на користь [PERSON] 14176 грн. 55 коп. матеріального збитку, який також дорівнює ринковій вартості автомобіля ВАЗ 21063 на момент ДТП. Згідно роз»ясень, даних в пункті 9 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Оскільки суд стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] повну вартість пошкодженого автомобіля на момент ДТП, тому сам автомобіль ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER], після відшкодування [PERSON] шкоди слід передати йому, оскільки пошкоджений автомобіль ще має певну цінність. На користь [PERSON] з [PERSON] слід також стягнути 390 грн. витрачених нею на послуги евакуатора для доставки пошкодженого автомобіля на штрафмайданчик, оскільки такі витрати підтверджуються оглянутою в судовому засіданні розрахунковою квитанцією (а.с.35). Крім того, за проведення автотоварознавчого дослідження ПП [PERSON] від [PERSON] прийняв 600 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.36) Однак, зазначені кошти суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON], оскільки в судовому засіданні [PERSON]В пояснив, що зазначені кошти йому дала мати [PERSON] на сплату за проведення експертизи. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 15166 грн. 55 коп. заподіяної пошкодженням належного їй автомобіля матеріальної шкоди (14176,55 грн. + 390 грн. + 600 грн.). Що стосується заподіяння матеріальної шкоди в сумі 166 грн. 40 коп. [PERSON], то суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно листка непрацездатності Старокостянтинівської центральної районної лікарні вбачається, що [PERSON] з 26 червня 2010 року по 06 липня 2010 року перебував на стаціонарному лікуванні у Старокостянтинівській ЦРЛ з діагнозом посттравматична вегето-судинна дистонія, ситуаційний невроз (а.с.39). Проте, позивачем не надано, а судом не здобуто належних та достатніх доказів того, що зазначене захворювання знаходиться у безпосередньому причинному зв»язку із дорожньо транспортною пригодою, яка мала місце 25 червня 2010 року і що на саме через це на своє лікування [PERSON] потратив 166 грн. 40 коп. Наданий позивачем чек на суму 166 грн. 40 коп. суд не вважає належним доказом при відшкодуванні даної шкоди. Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд враховує, що [PERSON], який постійно користувався пошкодженим автомобілем, з незалежних від нього причин не може більше ним користуватись, зазнав страху та певного нервового стресу в зв»язку із ДТП, пережив моральні страждання, через відмову [PERSON] в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, що потягло втрату нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, змусило шукати захисту своїх порушених прав у суді. Розмір завданої [PERSON] моральної шкоди суд оцінює в 1000 грн. та покладає обов»язок по її відшкодуванню на [PERSON], який є винуватцем даної ДТП. При розподілі судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.88 ЦПК України, згідно якої якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до положень ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постановою КМУ № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» передбачено, що витрати, пов»язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинна перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Правову допомогу [PERSON] у даному процесі надавав адвокат [PERSON] (а.с.74), за що остання сплатила йому 4000 грн., що підтверджується квитанцією №17 від 28 вересня 2010 року. Згідно журналів судових засідань загальний час участі адвоката у судових засіданнях склав 1 годину 43 хвилини (34 хв. у судовому засіданні 24.11.2010 року (а.с.58) + 34 хвилини у судовому засіданні 09.12.2010 року (а.с.75) + 35 хв. у судовому засіданні 20.12.2010 року). Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої з 01.10.2010 року в сумі 907 грн. та з 01.12.2010 року в сумі 922 грн., граничний розмір витрат, пов»язаних з правовою допомогою склав 629 грн. 12 коп. (907 грн. х 40:100=362 грн. 80 коп. за годину роботи, а за 34 хвилини роботи 24.11.2010 року = 205 грн.) + (922 грн. х 40:100=368 грн. 80 коп. за годину роботи, а за 1 годину 09 хвилин роботи в грудні 2010 року = 424 грн. 12 коп.). Однак, позовні вимоги [PERSON] задоволено судом на 58,7% (15166,55 грн. х 100% : 25832,81 грн.=58,7%, де 15166,55 грн. розмір задоволених судом вимог, 25832,81 грн. розмір заявлених позовних вимог, без врахування 4000 грн. на правову допомогу, оскільки це судові витрати, а не матеріальна шкода), тому виходячи з вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь [PERSON] слід стягнути 369 грн.29 коп. витрат на правову допомогу (629,12 грн. х 58,7% : 100% = 369,29 грн., де 629,12 грн. граничний розмір витрат, пов»язаних із правовою допомогою, 58,7 - % задоволених [PERSON] позовних вимог). Виходячи з відсотку задоволених позовних вимог [PERSON] на її користь слід також стягнути з [PERSON] 151 грн. 67 коп. судового збору (258,33 грн. необхідного до сплати позивачкою судового збору х 58,7% : 100 %=151,67 грн.) та 70 грн. 44 коп. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи (120 грн. х58,7% : 100%=70,44 грн.). Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено лише в частині відшкодування немайнової шкоди, тому на його користь з [PERSON] слід стягнути 08 грн. 50 коп. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved