Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-21 00:00:00

У січні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що відповідачка навчалася за цільовим направленням відділу освіти Чернігівської райдержадміністрації на місцях державного замовлення. По закінченню університету вона була зобовязана відпрацювати за призначенням не менше 3 років, але до цього часу не надала повідомлення до направлення на роботу встановленої форми, а тому зобовязана відшкодувати до державного бюджету вартість навчання. У звязку з цим просить стягнути з відповідачки на користь Чернігівського національного педагогічного університету ім. Т.Г.Шевченка кошти в сумі 10642,70 грн.. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечили та зазначила, що не відмовляється працювати за призначенням, але коли звернулася до Іванівської та Ягіднянської ЗОШ їй повідомили, що вакансій за її спеціальністю там не було, тому вона влаштувалася в іншу державну установу. Також зазначає, що у разі відмови випускника працювати за направленням вартість навчання підлягає відшкодуванню до державного бюджету, а компенсація витрат замовникові. Зазначає, що у даному випадку права позивача не порушені. Заслухавши сторони та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до направлення відділу освіти Чернігівської райдержадміністрації /а.с. 5/ відповідачка була направлена на навчання до ЧДПУ ім. Т.Г.Шевченка. Згідно типової угоди між сторонами /а.с.8/ відповідачка зобовязувалася після закінчення університету на місце направлення і відпрацювати не менше 3 років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до бюджету вартість навчання. Відповідно до п.8 випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. Особи, зараховані до вищих навчальних закладів на цільові місця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992р. N408 "Про пільги для сільської молоді при прийомі до вищих навчальних закладів, удосконалення системи перепідготовки і підвищення кваліфікації кадрів", після закінчення вищого навчального закладу направляються на роботу на підприємства, до організацій сільського, лісового, водного господарства, переробних галузей агропромислового комплексу, закладів соціальної сфери села і зобов'язані відпрацювати за призначенням не менше трьох років. За п.2 Указу Президента України №77/96 від 23.01.1996 року «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» у разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Таким чином жодних доказів відмови відповідачки працювати за направленням позивачем до суду не надано. Також позивач не довів чим у даному випадку порушені його права, оскільки вартість навчання стягується до державного бюджету за рахунок якого проводилося навчання, а не на користь навчального закладу. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed