Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

У листопаді 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк про визнання окремих положень кредитного договору недійсними. Позивач свої вимоги мотивує наступним. Відповідно до кредитного договору від 19.06.2007 року [PERSON] взяв на себе зобовязання по поверненню кредиту на суму 140 209 грн. 20 коп. для купівлі автомобіля. 06.01.2009 року було направлено закритим акціонерним товариством комерційного банку ПриватБанк повідомлення про підвищення процентної ставки, тому [PERSON] просить зобов'язати відповідача відновити процентну ставку за кредитним договором, зобов'язати відповідача зарахувати на поточний місяць різницю, зобов'язати відповідача надати розрахунок вартості кредиту, стягнути судові витрати з відповідача. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пояснюючи, що кредитним договором передбачено змінювати відсоткову ставку в односторонньому порядку. Крім того зазначив, що збільшення відсоткової річної ставки збільшилося до набранням чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 червня 2007 року закрите акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту в розмірі 140\~209 грн. 20 коп. зі сплатою відсотків у розмірі 9,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення 18.06.2014 року. Згідно п. 7.1. кредитного договору №DN81AR00270139 від 19.06.2007 року, щомісячний платіж становить 2\~244 грн. 34 коп., що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. У п. 2.3.1. кредитного договору № DN81AR00270139 від 19.06.2007 року, сторони обумовили, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме у разі зміни курсу встановленого НБ України на момент укладення даного договору, при зміні облікової ставки НБ України, розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБ України). 06 січня 2009 року закрите акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» надіслало листа [PERSON] у якому повідомляв про те, що відповідно до умов договору між сторонами, в зв'язку зі зміною кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, з метою виконання зобов'язань перед своїми вкладниками з 01.02.2009 року відсоткова ставка буде 21,00% на рік. Також зазначили, що підвищення процентної ставки відбудеться 01.02.2009 року. Крім того, зазначено, що у випадку не згоди із вказаними змінами кредитного договору, пропонують у строк не пізніше 20.01.2009 року звернутися у відділення ПриватБанку, що обслуговує кредит та надати письмове повідомлення про свою незгоду із зміненими умовами кредитування та погасити заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Законодавство, що регламентувало спірні правовідносини до 09.01.2009 року, не містило заборони банкам збільшувати в односторонньому порядку встановлений кредитним договором розмір процентів. Абзацом 4 ч. 4 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, встановлено, що у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБ України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом 7 календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Закрите акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» прийняло рішення від 30.12.2008 року про збільшення процентної ставки за укладеним між ними кредитним договором до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку. Про прийняте рішення банк повідомив позивача письмово більш ніж за 7 днів, отже дані рішення товариства, а також форма, спосіб і час його доведення до відома [PERSON] відповідають як вимогам законодавства, що регулювало спірні правовідносини у момент прийняття та виконання цього рішення, так і умовам п. 2.3.1 кредитного договору № DN81AR00270139 від 19.06.2007 року. Спірні правовідносини виникли до набрання чинності норми матеріального права статті 1056-1 ЦІК України, тобто вказаний акт цивільного законодавства немає зворотної дії в часі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Стаття 203 ЦК України вказує, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач продовжує користуватися кредитом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах. Встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За вказаних обставин відповідач відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України довів, що дії банку щодо підвищеної відсоткової ставки за кредитним договором відповідають умовам договору кредиту № DN81AR00270139 від 19.06.2007 року. Оскільки встановлено, що позовні вимоги необґрунтовані, тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: dismissed