Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-07 00:00:00

У судовому засіданні позивач підтримав вищезазначений позов, посилаючись на те, що він є членом садового товариства Жемчужина. Влітку 2007 року відповідачка самовільно зайняла прохід до водойми та встановила на цій земельній ділянці хвіртку. Вважав, що внаслідок цього порушено його права та права інших членів товариства на вільне пересування до водойми. Просив зобовязати відповідачку повернути садовому товариству Жемчужинасамовільно зайняту земельну ділянку. Представник відповідачки заперечував проти позову, зазначивши, що спірна земельна ділянка зайнята нею на законних підставах. Представники третьої особи до суду не зявились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин, які згідно з ч. 1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, суд дійшов наступного. Встановлено, що рішенням Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №79 від 17.11.1999 року садовому товариству Жемчужинавиділено у власність для ведення садівництва земельну ділянку площею 1,3659 га. На підставі даного рішення садовому товариству видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивачу на праві власності належить земельна ділянка №241 площею 652 кв.м. в садовому товаристві Жемчужиназгідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.03.2002 року (а.с.10). Відповідачці на праві власності в цьому ж товаристві належить земельна ділянка №264 площею 0,053 га (державний акт на право приватної власності на землю серії ДП №044102, виданий 04.04.2001 року на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-1063 від 28.03.2001 року). Як вбачається з протоколу комісії садового товариства Жемчужинавід 17.07.2010 року та пояснень свідка [PERSON], відповідачкою зайнято суміжний прохід до водойми та у 2007 році заблоковано розташовану на ньому хвіртку. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і\~ громадянина\~ захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За теоретичним визначенням позов це матеріально-правова вимога до відповідача з приводу порушеного права, а належними сторонами в цивільному процесі є особа, якій належить право вимоги позивач та \~особа, яка повинна відповідати за позовом відповідач (ст.26 ЦПК України). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач пред'явив віндикаційний позов. Цей засіб захисту свого права являє собою вимогу власника про витребування майна із чужого незаконного володіння. Право на такий судовий\~ захист передбачене\~ст.152 ЗК України, ст.387\~ ЦК України, відповідно до яких власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Разом з цим, спірний прохід згідно п.4.1 Статуту садового товариства Жемчужина є власністю товариства. Враховуючи викладене, вимоги позивача про витребування земельної ділянки не підлягають задоволенню, оскільки права на такий позов в матеріально-правовому розумінні він не має.

Outcome: dismissed