Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

У вересні 2009 року, ПАТ «Кредитпромбанк», в статут якого згідно Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-УІ від 17.09.2008 р. та згідно рішення загальних зборів акціонерів від 23.02.2010 р. були внесені зміни про перейменування позивача з ВАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Кредитпромбанк», який є єдиним правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ, звернулися до суду з позовом, який в подальшому уточнили та в якому зазначили, що 25.10.2007 р., між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 28.3/826-КЕК-07, відповідно до умов якого, останній отримав від позивача кредит у розмірі 10000 дол. США на споживчі цілі, зі строком користування до 20.09.2009 р. та відповідно до умов зазначеного договору, повинен був здійснювати повернення кредиту згідно графіку, укладеного між сторонами. Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати позивачу проценти у розмірі 26% річних за користування кредитними коштами. Позивачем у повному обсязі були виконані свої договірні зобовязання та надано відповідачу кредит у сумі 10000 дол. США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 111 20 від 25.10.2007 р. Однак в порушення умов договору, відповідач у грудні 2009 року, не здійснив відповідне повернення частини кредиту та не сплатив проценти за користування кредитом, порушивши умови п. 4.3 договору. В забезпечення належного виконання договірних кредитних зобовязань [PERSON], між позивачем та відповідачем [PERSON], \~ \~ \~ \~25.10.2007 \~ \~ \~ \~р., був укладений договір поруки № 28.3/826-КЕК-07П, умовами якого передбачено, що поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором. Внаслідок неналежного виконання своїх кредитних зобовязань, у [PERSON] утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2010 р. становить : 8648,32 дол. США, що в еквіваленті на дату здійснення розрахунку складає - 69177,91 грн., з яких заборгованість за кредитом 5205,10 дол. США, що в перерахунку становить - 41039,09 грн., заборгованість за відсотками 1209,90 дол. США, що в перерахунку становить 9673,35 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 2233,90 дол. США, що в перерахунку становить - 17868,97 грн., які позивачі просили суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку, а також судові витрати по сплаті державного мита у розмірі 691,78 грн., витрати на 1ТЗ судового процесу у розмірі 120 грн. та витрати, повязані з розміщенням оголошень у пресі про виклик відповідачів у сумі 710 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої уточнені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснивши суду, що не визнає суму пені та відсотків, нарахованих банком. Відповідач [PERSON] позов не визнав, мотивуючи це безпідставністю вимог банку саме до нього, так як вважає, що кредит, відсотки та пеню повинен сплачувати тільки [PERSON], який і отримував кредит у позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.І ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.З цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Частинами 1 та 2 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (частина 1), поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (ч.2). Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім цього, статтею 617 ЦК України передбачено - особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що 25.10.2007 р., між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 28.3/826-КЕК-07, відповідно до умов якого, останній отримав від позивача кредит у розмірі 10000 дол. США на споживчі цілі, під 26% річних за користування кредитом, зі строком користування до 20.09.2009 р. та відповідно до умов зазначеного договору, повинен був здійснювати повернення кредиту згідно графіку, укладеного між сторонами (а.с. 7-8). Позивачем у повному обсязі були виконані свої договірні зобовязання та надано відповідачу кредит у сумі 10000 дол. США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 111 20 від 25.10.2007 р. (а.с. 10). Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено банк надає позичальнику кредити на умовах забезпеченості, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів протягом дії цього договору. Згідно із п. 2.5.2 договору, проценти за користування кредитом нараховуються в дні сплати відповідно до умов цього договору, а також в останній робочий день місяця та у день повного погашення заборгованості за кредитом, але не пізніше дати, вказаної в п. 4.3 цього договору, виходячи із суми заборгованості на позичковому рахунку, який відкрито банком для обліку заборгованості позичальника, та процентної ставки, що встановлена цим договором. В разі, якщо день сплати процентів та погашення кредиту припадає на вихідний, святковий, неробочий день, нарахування процентів, погашення кредиту та сплата процентів здійснюється в перший робочий день, що є наступним за вихідним, святковим, неробочим днем. Одночасно, п. 2.5.4 договору вказує, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом у строк, встановлений у п. 4.4, останнє нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною у п. 4.4 в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються. Розділом 5 кредитного договору передбачено, що банк має право зокрема, достроково стягувати кредит та проценти за період фактичного користування кредитом, виданим за цим договором, у разі недотримання позичальником умов цього договору, погіршення фінансового стану позичальника, неналежного виконання позичальником зобовязань по цьому договору. У разі вимоги дострокового стягнення заборгованості за цим договором, встановлювати конкретний строк стягнення такої заборгованості. У разі недотримання позичальником умов цього договору, а також у разі погіршення фінансового стану позичальника, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування ним, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору. У розділі 7 кредитного договору чітко визначена відповідальність позичальника, а саме, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та процентами, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в наступних розмірах : в разі прострочення платежу до 10 календарних днів - у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості за кожний календарний день прострочення, у разі прострочення понад 10 календарних днів - у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості за кожний календарний день прострочення. Сплата пені - не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного повернення заборгованості. В забезпечення належного виконання договірних кредитних зобовязань [PERSON], між позивачем та відповідачем [PERSON], \~ \~ \~ \~25.10.2007 \~ \~ \~ \~р., був укладений договір поруки № 28.3/826-КЕК-07П, умовами якого передбачено, що поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором, пунктом 1.1. якого передбачено, що у відповідності з цим договором, поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 28.3/826-КЕК-07 від 25.10.2007 р., укладеного між банком та [PERSON] (а.с. 11) Пунктом 1.2 договору поруки передбачено - поручитель свідчить, що він ознайомлений та згідний з істотними умовами кредитного договору, а саме розміру осново зобовязання 10000 дол. США, процентної ставки - 26%, терміном повернення кредиту - до 20.10.2009 р. включно, а саме з порядком виконання основного зобовязання - щомісячно ануїтетними платежами, відповідальністю за порушення зобовязань за кредитним договором. Поручитель, згідно п. 1.3 договору поруки - бере на себе зобовязання відповідати перед банком у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті же строки, що і боржник [PERSON] Крім іншого, у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за платежами, передбаченими кредитним договором - поручитель, на підставі письмового повідомлення боржника або банку, не пізніше наступного робочого дня, після одержання такого письмового повідомлення, погашає за рахунок власних коштів на рахунок банку в повному обсязі заборгованість за боржника за кредитним договором. Судом було з'ясовано, що в порушення умов договору, відповідач у грудні 2009 року, не здійснив відповідне повернення частини кредиту та не сплатив проценти за користування кредитом, порушивши умови п. 4.3 договору, внаслідок чого, станом на 01.02.2010 р. заборгованість [PERSON] становить : 8648,32 дол. США, що в еквіваленті на дату здійснення розрахунку складає - 69177,91 грн., з яких заборгованість за кредитом 5205,10 дол. США, що в перерахунку становить - 41039,09 грн., заборгованість за відсотками 1209,90 дол. США, що в перерахунку становить 9673,35 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 2233,90 дол. США, що в перерахунку становить - 17868,97 грн., обгрунтований, у відповідності з діючим законодавством України та перевірений судом розрахунок якої, був наданий позивачем суду (а.с. 34-35). У звязку з невиконанням кредитних зобовязань, позивачем, на підставі умов кредитного договору та договору поруки, позивачем на адресу відповідачів були надіслані листи-вимоги з вимогою достроково погасити заборгованість перед банком від 23.07.2009 р. Вих № 2588/14-6.6-001 та Вих. № 2589/14-6.6-001, які були залишені відповідачами без відповіді та задоволення (а.с. 12,13). Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача [PERSON] щодо необгрунтованого нарахуванням банком пені, відсотків, які на його думку є завищеними, а також, посилання відповідача на те, що ним було частково погашено пеню та відсотки банку, у звязку з тим, що представник позивача пояснив суду, що у банку, на сьогоднішній час, відсутня інформація про надходження на їх рахунки будь-яких грошових коштів від [PERSON], як і не приймаються до уваги твердження [PERSON], щодо виникнення у нього заборгованості перед банком не з його вини, а звязку з тяжкою економічною ситуацію в країні та відсутності у нього відповідних заробітків для погашення кредиту, так як вказане суперечить нормам вищезазначеної статті 617 ЦК України. Також, суд вважає хибними, посилання відповідача [PERSON] на те, що він не повинен сплачувати борг [PERSON] перед банком та відсотки і пеню за його користування, так як він особисто грошей від банку не приймав та кредит не отримував, так як вказані твердження є безпідставними та необгрунтованими, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, як того вимагають приписи статей 57-60 ЦПК України та спростовуються вищенаведеними п. 1.1, 1.2, 1.3, 2.1 договору поруки, де визначений вичерпний перелік зобовязань [PERSON] перед банком як поручителя та солідарного боржника разом із [PERSON] На момент розгляду справи, доказів погашення кредиту та сплати відсотків та пені, відповідачами суду не надано, та відповідно у суду вони відсутні. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обгрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги, такими, що відповідають вимогам закону та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, обгрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі з солідарним стягненням з відповідачів на користь банку всієї суми заборгованості. Крім того, у відповідності до вимог ст.ст. 85,88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати по сплаті державного мита у розмірі 691,78 грн., витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 120 грн. (а.с. 1,2,30). Також, з відповідачів підлягають стягненню в солідарному порядку на користь позивача судові витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик зазначених відповідачів у розмірі 710 грн., які також підтверджені банком документально (а.с. 58,59).

Outcome: approved