Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. Позивач зазначила, що з 29.08.1998 по цей час перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період спільного проживання ними було придбано у спільну власність а саме житловий будинок, розташований по вулиці Свердлова, 84 в м. Барвінковому Харківської області. Позивач прохає визнати за нею право власності на Ѕ частину зазначеного будинку та господарських будівель. Відповідач позов визнає повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, і це підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, що з 29.08.1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу вони придбали житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вулиці Свердлова, 84 в м. Барвінковому Харківської області, договір купівлі продажу будинку офомлено на імя відповідача. З нотаріально посвідченого договору купівлі продажу жилого будинку від 25.10.2006 року вбачається, що [PERSON] придбав у [PERSON] жилий будинок з господарськими будівлями, розташований по вулиці Свердлова, 84 в м. Барвінковому Харківської області. З витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно видно, що за [PERSON] зареєстровано право власності на жилий будинок з господарськими будівлями, розташований по вулиці Свердлова, 84 в м. Барвінковому Харківської області на підставі договору купівлі продажу жилого будинку від 25.10.2006 року. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що вказане майно було придбано сторонами в період шлюбу. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 61. СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Будь якої домовленості між сторонами щодо спільного майна немає, шлюбний договір між ними не укладався. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Вирішуючи питання щодо поділу майна суд бере до уваги інтереси сторін, враховує, що при поділу відсутні будь-які обставини, які б могли б вплинути на рівність поділу майна між сторонами, оскільки майно, що є предметом поділу, набуте сторонами за спільні кошти. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на Ѕ (одну другу) частину жилого будинку, розташованого в м. Барвінковому Харківської області по вулиці Свердлова, 84. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені нею витрати зі сплати 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved