overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави: автомобіль СНЕRY, реєстраційний номер [NUMBER] та про стягнення судових витратів в сумі 708,53 грн. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] уточнив заявлені позовні вимоги, посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором № DNQ0AK14120033 від 18.01.2008 року погашено тому просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору 708 грн. 53 коп. та 120 грн. за сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В матеріалах справи маються квитанції про сплату судового збору 708 грн. 53 коп. та 120 грн. за сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу (а.с. 1). За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги необхідно задовольнити. На підставі ст.88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

В січні 2011 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 29 жовтня 2005 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 529. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Просила слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Просив слухати справу у його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

В січні 2011 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 14 грудня 2007 року, актовий запис № 772. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Просила слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Просив слухати справу у його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. ст. 180-182; 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не дає і за своїм матеріальним та сімейним становищем має можливість надавати таку допомогу, інших дітей у відповідача немає, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

В 27 січня 2011 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб зареєстрований 06 серпня 1994 року Ленінсським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 594. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із несумісністю характерів сторін. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем по справі. Позивач стверджує, що спору, щодо порядку виховання та утримання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву, оскільки у відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї сталі постійні сварки, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку ст. 88 ЦПК України суд-стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 700 грн. щомісяця. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 06 березня 2008 року, актовий запис № 68. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. В судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні уточнений позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. ст. 180-182; 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що малолітня\~дитина проживає\~з позивачем\~і знаходиться\~на її\~утриманні,\~батько дитини\~коштів на\~її утримання\~не дає\~і за\~своїм матеріальним\~та сімейним\~становищем має\~можливість надавати\~таку допомогу,\~інших дітей\~у відповідача немає, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 08 січня 2005 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 2. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON]. [INFO], який проживає разом із позивачем. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Просила слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Просив слухати справу у його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

В лютому 2011 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 23/1 - житлового будинку № 32 по пров. Лесі Українки в м. Миколаєві, укладений між [PERSON] з одного боку та Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України в особі Ленінського відділення № 8351 Сбербанку м. Миколаєва з другого боку, посвідчений 26 червня 1996 року ТБ «Українська біржа нерухомості» та зареєстрований 28.06.1996 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за р. № 2026. В обгрунтування позовних вимог позивач вказувала, що 26 червня 1996 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку № 32 по пров. Лесі Українки в м. Миколаєві, який був посвідчений 26 червня 1996 року ТБ «Українська біржа нерухомості» та зареєстрований 28.06.1996 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за р. № 2026. Згідно даного договору [PERSON] купила, а позивач продав вказаний будинок. В даний час позивачу стало відомо, що вищевказаний договір необхідно визнати дійсним в судовому порядку, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач посилаючись на те, що умови вищевказаного договору виконані сторонами в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа - ТБ «Українська біржа нерухомості» в судове засідання свого представника для участі у справі не направила, надала до суду заяву з клопотанням слухати справу в відсутність її представника, проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 26 червня 1996 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку № 32 по пров. Лесі Українки в м. Миколаєві, який був посвідчений 26 червня 1996 року ТБ «Українська біржа нерухомості» та зареєстрований 28.06.1996 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за р. № 2026. Згідно даного договору [PERSON] купила, а позивач продав вказаний будинок. На теперішній час позивач не може розпорядитися своїм майном, оскільки вищевказаний договір купівлі - продажу нотаріально не посвідчений. Згідно з ч. 2 ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення правовідносин, оскільки одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Крім того, згідно зі ст.334 Цивільного Кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

У лютому 2011 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 21 листопада 2008 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 619. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому вважається повідомленим належним чином у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України, доказів проти задоволення позову не представив. Тому суд на підставі ч,4 ст.169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21 листопада 2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 619. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно зі ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем «Костенко-Борисовська».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

В лютому 2011 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати дійсним договір міни квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] в [PERSON], укладений 12 липня 1997 року між [PERSON] з одного боку та [PERSON], [PERSON], [PERSON] з другого боку, зареєстрований на Товарній Бірж «Нерухомість Південь» за реєстровим № 902. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що 12 лиипня 1997 року між нею та відповідачами був укладений договір міни нерухомого майна - квартири [ADDRESS] належну позивачу згідно договору дарування за N3 - 2719; на квартиру [ADDRESS], який був зареєстрований на Товарній Біржі «Нерухомість Південь» за реєстровим № 902, який не був посвідчений нотаріально. В даний час позивачу стало відомо, що вищевказаний договір необхідно визнати дійсним в судовому порядку, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа - Товарна Біржа «Нерухомість Південь», в судове засідання свого представника для участі у справі не направила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, не надала доказів проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. 12 лиипня 1997 року між позивачем та відповідачами був укладений договір міни нерухомого майна - квартири [ADDRESS] належну позивачу згідно договору дарування за N3 - 2719; на квартиру [ADDRESS], який був зареєстрований на Товарній Біржі «Нерухомість Південь» за реєстровим № 902, який не був посвідчений нотаріально. На теперішній час позивач не може розпорядитися своїм майном, оскільки вищевказаний договір купівлі - продажу нотаріально не посвідчений. Згідно зі ст.ст. 241,242 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення правовідносин, до договіру міни житлового будинку застосовуються правила, передбачені для угоди купівлі - продажу. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачається, що договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодерження цієї вимоги тягне недійсність договору. Разом з тим, згідно зі ст.334 Цивільного Кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна.

Outcome: approved