Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до [INFO]. Посилалась на те, що від шлюбу мають доньку , яка після припинення шлюбних стосунків проживає з нею . Відповідач припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини. В судовому засіданні позивач та її представник просили позов задовольнити та стягнути з відповідача 500 грн. витрат на правову допомогу. Відповідач в суді позов щодо стягнення на користь дружини аліментів на утримання дитини визнав, вказав, що він постійно працює та має стабільно заробітну платню. Щодо стягнення з нього судових витрат та витрат на правову допомогу заперечував , так як він є інвалідом 3-ї групи з дитинства. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріли справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково , з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони в справі з 21.02.2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі ( а.с. 3), проте з березня 2011 року припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. В шлюбі народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч.1 ст. 181 СК України). За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд врахував стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідач працює , отримує регулярно заробітну плату, інших дітей не має, тому суд визначає аліменти , як і просить позивач, та не заперечував сам відповідач, в розмірі 14 частки від заробітку, що відповідає вимогам закону і обставинам справи. При цьому, суд вважає, що судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51 грн. та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи необхідно компенсувати за рахунок держави, так як відповідач є інвалідом 3-ї групи з дитинства. З матеріалів справи вбачається, що фахівець у галузі права [PERSON] (а.с.5) брала участь у справі не як особа, що надає правову допомогу (ст.56 ЦПК України), а як представник позивача за довіреністю . Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Отже, компенсація витрат на оплату допомоги представникам осіб, що беруть участь у справі не передбачена законом. За послуги « Адвокатській фірмі Ромаданова і партнери» позивачем сплачено згідно договору 500 грн. , розрахунок витраченого часу на надання допомоги в справі відсутній. За таких обставин, суд не має правових підстав стягувати з відповідача зазначені витрати позивача. Тому,

Outcome: partial