Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

01.11.2010 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його тим, що 11 травня 2009 року померла її мама [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок літ.А загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., площа забудови 33,70 кв.м., прибудова літ.а площею 17,60 кв.м., ганок літ.аг, колодязь питний літ.к, які розташовані за адресою провулок Соловіїний,5 в селі Сиротенки Глобинського району Полтавської області на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. В свій час на вказаний будинок був план та під будівництво виділялася земельна ділянка, але документи, що підтверджували б вказані обставини не збереглися. 11 травня 2009 року [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації смертей [PERSON] сільської ради 12.05.2009 року зроблено запис №9. Оскільки заповіту за свого життя його мама не складала, то спадкоємцями першої черги за законом майна померлої є позивачка, її дочка, [PERSON]. Позивачка в установлений законом термін особисто подала до Глобинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно повідомлення №1352/01-14 від 13.10.2010 року Глобинської державної нотаріальної контори, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що належали померлій, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності померлої на нерухоме майно. Згідно довідки №452/02-21 від 21.10.2010 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Глобинського району Полтавської області, згідно запису № 23 в земельно-кадастровій книзі померла її мама, [PERSON], мала у користуванні земельну ділянку розміром 0,25 га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: село Сиротенки Глобинського району Полтавської області провулок Соловіїний,5. Відповідно довідки №452/02-21 від 21.10.2010 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] постійно проживала в [INFO] і за нею значиться, згідно записів в по господарській книзі №365, належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані на неприватизованій земельній ділянці розміром 0,25 га. Відповідно вищевказаної довідки, станом на 15.04.1991 року тип двору був: колгоспний. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 17.09.2010 року Комунальним підприємством "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації", користувачем житлового будинку №5 з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: село Сиротенки Глобинського району Полтавської області провулок Соловіїний,5 - є [PERSON]. На підставі викладеного, позивачка прохає суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове нерухоме майно : житловий будинок літ.А загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., площа забудови 33,70 кв.м., прибудова літ.а площею 17,60 кв.м., ганок літ.аг, колодязь питний літ.к, які розташовані за адресою провулок Соловіїний,5 в селі Сиротенки Глобинського району Полтавської області на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, вказала, що свої позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу у їх відсутності, вказав, що позов визнає, заперечень щодо його задоволення не має. Представники третіх осіб - Комунального підприємства "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації", Глобинської районної державної адміністрації, Глобинської державної нотаріальної контори, відділу Держкомзему у Глобинському районі в судове засідання не зявилися. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що позов визнають, заперечень щодо його задоволення не мають та при постановленні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. 11 травня 2009 року померла [PERSON] про що в книзі реєстрації смертей [PERSON] сільської ради 12.05.2009 року зроблено запис за №9. Згідно повідомлення №1352/01-14 від 13.10.2010 року Глобинської державної нотаріальної контори, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що належали померлій, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності померлої на нерухоме майно. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 17.09.2010 року Комунальним підприємством "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації", користувачем житлового будинку №5 з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: село Сиротенки Глобинського району Полтавської області провулок Соловіїний,5 - є [PERSON]. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім»ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Відповідно довідки №452/02-21 від 21.10.2010 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] постійно проживала в [INFO] і за нею значиться, згідно записів в по господарській книзі № 365, належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані на неприватизованій земельній ділянці розміром 0,25 га. Відповідно вищевказаної довідки, станом на 15.04.1991 року тип двору був: колгоспний. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не зареєструвала своє право власності в органах БТІ відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Спір може бути вирішено лише в судовому порядку, оскільки правовстановлюючі документи не померлих не видаються. Згідно висновку №1369/01-10.02 від 21.10.2010 року відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області про те, що будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст.ст.1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі вищевикладеного, дослідивши копію спадкової справи №542 за 2009 рік після померлої [PERSON], суд встановив, що спадщину в установлений законом строк по закону прийняла її донька [PERSON]. Спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, про що надали заяви до нотаріальної контори. Інших осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині немає. Встановивши, що позивачка в установлений законом строк прийняла спадщину за законом, суд прийшов до висновку, що вона має право на успадкування майна [PERSON]. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved