Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-26 00:00:00

[PERSON], прож. [INFO] звернулась в суд з позовом до [PERSON], прож. [INFO] про поділ спільного майна подружжя. Посилається в позовній заяві, що 24 квітня 2009 року вона із відповідачем [PERSON] у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції зареєстрували шлюб, а 18 липня 2009 року в ресторані у м. Чернівці відбулась іх весілля. На Весіллі родина та гості подарували ім, як подружжю 41000 гривень, 5000 Євро і 6000 доларів США на загальну суму 139140 гривень які згідно домовленості між ними та їхніми батьками належали ім так як батьки взяли на себе зобов'язання понести всі витрати на весілля. Після перерахунку грошей на весілля вінчальні батьки [PERSON] та [PERSON] зібрані гроші передали в руки відповідачу [PERSON], та за ці гроші вони мали купити квартиру або автомобіль. Посилається в позові позивачка на те, що на даний час їхня сім'я розпалась і виникла питання про поділ грошей, однак відповідач [PERSON] категорично відмовляється поділити іх в добровільному порядку тому вона змушена звертатися з даним позовом до суду.. З подарованої суми на весілля грошей вони потратили після весілля на відпочинок в терції 2000 доларів США, тобто 15780 гривень, та залишилось 123360 гривень з яких вона просить стягнути на її користь 1 / 2 частину в сумі - 61680 гривень. Відповідач [PERSON] подав до суду письмові заперечення в яких позов не визнав та зазначив, що всі витрати перед весіллям понесли він та його батьки [PERSON], [PERSON] , та перед весіллям між ними з позивачкою і їхніми батьками була усна домовленість по те що весілля організовують його батьки а витрати пов'язані із святкуванням весілля будуть оплачуватись із коштів які ім подарують на весіллі. Ного батьки [PERSON], [PERSON] до весілля платили гроші на організації весілля а після весілля він із позивачкою віддалі ім потрачені ним гроші з тих грошей яки ім подарували на весіллі. Батьки позивачки [PERSON] жодної копійки на весілля не потратили. Він разом із батьками на Каліновському ринку м. Чернівці, в магазині продтоварів "Рома-2", гіпермаркеті "Караван" та інших магазинах і ринках покупали різні продукти і напої для весілля. Всього його батькн [PERSON], [PERSON] потратили своїх грошей на весілля в сумі 78000 гривень яких вони з позивачкою повернули ім після весілля із грошей що ім подарували. Також в запереченнях відповідач [PERSON] зазначив що з грошей яки були ім подаровані на весілля вони з позивачкою розрахувались з музикантами заплативши ім - 5000 гривень, фотографу заплатили - 1450 гривень, за відео заплатили - 3000 гривень, за послуги тамади заплатили 2000 гривень. Після весілля він разом із позивачкою проживали в готелі «Оазис» де заплатили 1000 гривень. Після весілля він із позивачкою поїхали відпочивати в Терцію заплативши за путівку 11708 гривень, та із собою на відпочинок взяли ще 1000 доларів США , на Калиновському ринку придбали різні речі для поїздки потративши 5000 гривень. Під час спільного проживання із позивачкою потратили 2000 гривень га весілля і хрестини, та восени 2009 року позивачка купила собі куртку і чоботи потративши 2300 гривень. Крім того вони з позивачкою із грошей яких їм подарили на весіллі потратили ще і 31150 гривень на оплату комунальних послуг за вісім місяців по місцю свого проживання у його батьків. Також відповідач в запереченнях посилається, на те, що на весілля було оголошено округлену суму грошей в сторону збільшення яки ім було подаровані ім як молодим. Таким чином з грошей яки вони отримали в подарунок на весілля залишилось сто гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили іх задовольнити. [PERSON] додатково пояснила, що до весілля її мати [PERSON] передавала з Італії ім з відповідачем на протязі трьох місяців по 500 євро на місяць на яких були проведені покупки продуктів та вирішення інших організаційних питань по підготовці весілля.. З грошей які ім подарили на весілля вони розрахувались за фотографії в сумі - 1450 гривень і за відеокамеру - 3000 гривень, також витрати на поїздку в Терцію 15780 гривень. Після весілля її мати [PERSON] з Італії передавала по 300 євро в місяць ій на проживання і вони з відповідачем весільні гроші не тратили. Відповідач [PERSON] Д,Г. та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях просили суд в позові відмовити. Відповідач [PERSON] додатково пояснив, за гроші з весілля розрахувались за музику, фотографії, відеокамеру, послуги тамади, оплатили відпочинок в Терцію, витрати по комунальним послугам, та потратили на власні потреби, а 78 тисяч гривень передали його батькам . Свідок [PERSON] показала, що вона з молодими і батьками відповідача домовились, що весілля роблять з витратами батьків молодих пополам, а гроші яки будуть подаровані молодим залишаються ім. Вона за домовленністью до весілля передавала з Італії 2000 євро на придбання продуктів, спиртного та організаційні питання щодо підготовки весілля на яких молоді та батьки молодого проводили покупки. Під час весілля вона із матерю відповідача [PERSON] у адміністратора ресторану «Кварц» розрахувались пополам із батьками молодого за ресторан та вона заплатила 2500 євро, а [PERSON] заплатила другу половину гривнями. [PERSON] яки були подаровані гостями на весілля молодим в сумі 41000 гривень, 5000 євро і 6000 доларів США, вінчальні батьки передали молодому [PERSON]. З грошей яки були подаровані молодим на весілля розрахувались за музику, за тамаду і за торт заплатили до весілля. Після весілля вона передавала молодим з Італії приблизно по 300 євро в місяць на проживання і тому вони гроші від весілля не тратили крім поїздки в Терцію на відпочинок. Про те що після весілля гроші повернути матері молодого [PERSON] домовленості не було, а була розмова що молодим до грошей яких ім подарували на весілля вона додасть щоб вони з змогли купити собі квартиру. Свідок [PERSON] батько позивачки показав суду, що була домовленність між батьками молодих і молодими, що витрати на весілля пополам несуть батьки а подаровані молодим гроші на весілля залишається молодим. Його дружина [PERSON] з Італії до весілля передавала гроші на продукти і спиртного для весілля, а так же вона давала молодим гроші і після весілля на прожнвання. На весілля було подаровано молодим грошей в сумі 41000 гривень, 5000 євро і 6000 доларів США яких біло оголошено гостям весілля і передано молодому Жар Д,[PERSON] від весілля були у [PERSON] який приходив до нього і казав, що хоче купити автомобіль за ці гроші, а потім діти розійшлися і він підходив до відповідача і його батьків щоб повернули половину грошей від весілля однак вони відмовились. За ресторан платили пополам батьки молодих. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] брала гроші з дому і розрахувалась за ресторан до закінчення весілля. Сума грошей які подарили молодим на весілля було оголошено всім гостям, і зазначено що передаються молодим. Свідок [PERSON] показала шо на весілля зібралося 4000 євро, 6000 гривень і 4000 гривень яких було передано молодим. На весілля вона потратила свої гроші та за ресторан розрахувалась вона сама, до закінчення весілля у адміністратора ресторану заплативши 47 тисяч гривень , а [PERSON] грошей не давала. Після весілля через неділю [PERSON] повернув ій гроші в сумі 78 тисяч гривень яких було витрачено нею на весілля. Свідок [PERSON] показав, що була домовленість що батьки молодого роблять весілля, а батьки молодої покупають квартиру молодим. За ресторан розрахувались на другій день після весілля він та дружина за гроші які були зібрані на весілля. Свідок [PERSON] показав суду що батьки молодого купляли продукти і спиртне для весілля. Була домовленість що молодий позичить гроші у батьків на весілля, Всі розрахунки по весіллю проводила мати молодого. На весіллі було оголошено сума подарований молодим грошей. Свідок [PERSON] показав що він приймав участь у підготовки до весілля та розрахувалась за придбане спиртне на весілля [PERSON] Свідок [PERSON] показав суду що він відвозів [PERSON] під час весілля додому в с. Магала, Новоселицького району де [PERSON] мати молодої взяла гроші в сумі 2500 євро для розрахунку за ресторан на весілля. Також показав, що на весілля гості подарили молодим 41000 гривень, 5000 євро і 6000 доларів, про що було оголошено всім гостям. Суд дослідивши всі матеріали справи вислухавши сторін, покази свідків приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно до ст. 11 СК України при вирішенні сімейного спору суд за заявою заінтересованої сторони може врахувати місцевий звичай, а також звичаї національних меншин. Як встановлено судом сторони по справі [PERSON] і [PERSON] з 24 квітня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі про що свідчить свідоцтво про шлюб видане 27 липня 2010 року, актовий запис № 508. Під час шлюбу подружжями набуто майно в дар в грошовому виразі від гостей весілля яке мало місце 18 липня 2009 року в сумі - 139140 гривень. Факт набуття саме такої суми грошей подружжями [PERSON] і [PERSON]Г на весілля яке стало спільної сумісної власності подружжя встановлено по справі показами свідків гостями весілля [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Посилання [PERSON] на ту обставину, що грошей було подаровано на весілля в меншої кількості ніж було оголошено на весілля прилюдно , так як було оголошено округлені суми нічим не доведено по справі. Також по справі встановлено з показів свідків та пояснення сторін шо з грошей які були подаровані на весілля подружжям [PERSON] і [PERSON]Г були подружжями потрачені на оплату за послуги фотографа - 1450 гривень, за послуги відеокамери - 3000 гривень, і відпочинок в Турції в сумі 15780 гривень. По справі відповідач [PERSON] не надав суду належних доказів щодо проведених витрат саме з зі спільного подружнього майна, а саме спільних грошей яких ім було подаровано на весілля - витрат на весілля і хрестини на яких іх як подружжя запрошували, на придбання особистих речей [PERSON], на оплату за музику і тамаду на весілля, та оплату за комунальні послуги. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини на яких вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з показів свідка [PERSON] вона крім того шо надавала подружжям [PERSON] і [PERSON]Г кошти на весілля, також вона надавала [PERSON] як допомогу кошти на проживання, яких як пояснювала позивачка [PERSON] вона використовувала на потреби сім'ї та тим самим не витрачали кошти від весілля яких зберігали у перспективу для придбання квартири або автомобіль. Безпідставними е посилання відповідача [PERSON] на той факт шо гроші на весілля заплатила його мати [PERSON] так як встановлено з показів свідка [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON] витрати на весілля були оплачені батьками молодих подружжя наполовину, а гроші від весілля були подаровані молодим подружжя. Таким чином по справі встановлено, що подружжями набуто майно в дар в грошовому виразі від гостей весілля яке мало місце 18 липня 2009 року в сумі -139140 гривень, та ними понесені витрати з цих грошей на оплату за послуги фотографа - 1450 гривень, за послуги відеокамери-3000 гривень, і відпочинок в Турції в сумі 15780 гривень, та відповідно залишилося станом на час розгляду справи спільне майно подружжя в сумі - 118910 гривень . По справі належними доказами встановлено, що спільне майно подружжя в сумі 118940 гривень яке підлягає поділу знаходилося у відповідача [PERSON] , та розпорядженням частиною цих грошей відповідачем [PERSON] на свій розсуд проти волі іншого з подружжя шляхом передачі 38000 гривень [PERSON] дає право суду врахувати це майно при поділі. У відповідності до ст.. 70 СК України у разі поділу майна, що є суб'єктом право спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними. Відповідно частки сторін у спільному сумісному майні подружжя у грошовому виразі складає по - 59455 гривень. Судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст..11, 60, 69, 70, 71 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України, Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року, та

Outcome: partial