Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення боргу. В судових засіданнях позивач уточнивши позовні вимоги в частині стягнення суми боргу, позовні вимоги підтримала, в обґрунтування яких зазначила, що в 2008 році [PERSON] позичила у [PERSON] 1000 доларів США, у строк до 15 серпня 2010 року, про що в подальшому відповідач дала Позивачу розписку від 21 червня 2010 року про отримання нею коштів. Зазначила, що на даний час відповідач не тільки не повернув борг, а і уникає зустрічі та розмови щодо повернення боргу. Просить позов задоволити, стягнути з [PERSON], на користь Позивача борг в сумі 1000 дол. США, та судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату та час розгляду справи повідомлялися заздалегідь та у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши думку позивача, та дослідивши докази належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 27.07.2010 року [PERSON] , позичила у [PERSON] 1000 тис. дол. США та зобовязувалась повернути зазначену суму до 15.08.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. У даному випадку договір було укладено в усній формі, тобто з порушенням вимог чинного законодавства, проте згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 1046 ЦК України «за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України - позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Довідкою підтверджено оплату послуг адвоката [PERSON] у розмірі 1500 грн. Згідно п.1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належить: 1. витрати на інформаційно-технічне забезпечення; 2. витрати на правову допомогу;. Судом встановлено, що офіційний курс гривні, встановлений НБУ по відношенню до долару станом на день винесення судом рішення складає 7,91 грн., за 1 дол. США. На підставі ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved