Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-30 00:00:00

У серпні 2010 р, прокурор м. Миколаєва, в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтовування заявленого позову вказував, що проведеною прокуратурою м.Миколаєва перевіркою встановлено, що відповідач самовільно зайняла та використовує під город земельну ділянку площею 60 кв.м по вул. Рябиновій, 45 в м.Миколаєві, яка їй не належить, що є порушенням ст.ст.125,126 ЗК України. За самовільне зайняття земельної ділянки відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення № 4 від 02.04.10р. та постановою № 4 від 02.04.10р. на останню накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. Приписи державного інспектора Управління Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему в Миколаївській області щодо усунення порушень порушень земельного законодавства відповідач не виконує. Вказаним управлінням був проведений розрахунок розміру шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, що склала 757,30 гривень і яку просили стягнути на користь міського бюджету м.Миколаєва. Оскільки відповідач відмовляється добровільно звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, чим завдається шкода державним інтересам, прокурор просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні прокурор та представник позивача зменшили позовні вимоги та просили винести рішення, яким зобовязати [PERSON] звільнити самовільно зайняту під город земельну ділянку, загальною площею 60 кв.м, розташовану по вул. Рябиновій, № 45 в м. Миколаєві, шляхом демонтажу самочинно встановленого паркану навколо цієї ділянки та приведення її в первинний вигляд Миколаївській міській раді. Від позовних вимог з частині стягнення заподіяної шкоди на суму 757,30 гривень прокурор та представник позивача відмовилися. Відмова в цій частині позовних вимог прийнята судом, про що постановлена ухвала від 01.07.2011р. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що порушення земельного законодавства з її боку відсутні, рішенням Миколаївської міської ради від 06.09.2010р. їй було надано дозвіл на складання проекту, щодо відведення їй земельної ділянки; площею 60 кв.м., яку вона зайняла, проектна документація проходить стадію узгоджень. З приводу оренди спірної ділянки вона зверталася до відповідних органів, але їй чинили перешкоди в позитивному рішенні цього питання. Крім того шкоду державі вона не завдавала, а своєчасно та в повному обсязі сплачувала земельні податки за 0.1 га землі. Представник третьої особи - Управління Держкомзему України в м.Миколаєві - в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки засвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до ст.1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки є самовільним зайняттям земельної ділянки. Тобто обовязковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у неї таких документів є самовільним зайняттям земельної ділянки. Судом встановлено, що на підставі рішення 18 сесіїї 21 скликання Жовтневої районної Ради народних депутатів Миколаївської області від 08.06.1993р. „Про виділення присадибних ділянок під індивідуальне будівництво відповідачці [PERSON] була відведена земельна ділянка, загальною площею 0,091 га для індивідуального житлового будівництва, яка розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Рябинова, № 45. 16.12.1993р. Жовтневою районною Радою народних депутатів [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 688 від 24.12.1993р. Як вбачається з актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства від \ 02.04.2010р., 13,05.2010р., 14.06.2010р. та актом обстеження земельної ділянки №2 від 02.04.2009р. було встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 60 кв.м.. які використовує під городом. Постановою головного державного інспектора відділу державного контролю за додержанням земельного законодавства Управління Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Миколаївській області [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, а саме за те, що самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,0060 га по вул. Рябиновій, 45 в м.Миколаєві, та на неї був накладений штраф в розмірі 850 гривень, який вона сплатила добровільно. В той же День був виданий припис, яким відповідачка зобовязувалася в 30-деяний строк усунути порушення земельного законодавства, проте [PERSON] зазначений припис та подальший припис виконані не були. Таким чином [PERSON] самовільно зайняла під город земельну ділянку площею 0,0060 га по вул. Рябиновій, 45 в м.Миколаєві. Згідно зі ет.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Земельна ділянка є державною власністю і відповідно до ет.ст.116-126, пункту перехідних положень Земельного кодексу України перебуває у віданні міської ради, а тому самовільно зайнята [PERSON] земельна ділянка повинна бути повернута за належністю Миколаївській міській раді. Таким чином позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача судові витрати у сумі 45, 50 грн. у зв'язку з тим, що прокурор був звільнений від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи при зверненні до суду.

Outcome: approved