Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

У січні 2011 року в.о. прокурора м. Славутича Київської області в інтересах держави в особі Славутицької міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Прокурор посилався на те, що рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 30.12.97 р., на підставі якого видано оспорюваний державний акт, земельна ділянка у власність [PERSON] не надавалась. Посилаючись на те, що державний акт [PERSON] виданий та зареєстрований з порушенням вимог земельного законодавства, прокурор просив визнати недійсним державний акт ІІ-КВ № 077474 на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0843 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарских споруд, що знаходиться на території Славутицької міської ради, який зареєстрований 03.08.2000 р. у книзі реєстрації державних актів на право приватної власності за номером 73 та скасувати його державну реєстрацію, а земельну ділянку повернути у розпорядження Славутицької міської ради. Відповідач [PERSON] подав заперечення проти позовної заяви в повному обсязі, згідно яких вважає позовні вимоги прокурора необгрунтованими, невірними і суперечливими. При цьому посилався на те, що 05.02.1998 р. на підставі договору купив у [PERSON] жилий будинок за адресою: [ADDRESS], разом з надвірною спорудою гаражем, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0843 га.. Приблизно через рік подав заяву до виконкому Славутицької міської ради про приватизацію земельної ділянки та одержав державний акт на право власності на землю серії ІІ-КВ № 077474 від 03.08.2000 р., зареєстрований за № 73. Таким чином жодних порушень при отриманні державного акту на право власності на земельну ділянку він особисто не допустив. Крім того, згідно ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на об'єкт нерухомості, до покупця переходить право користування земельною ділянкою, на якій він розташований, у тому ж обсязі і на тих же умовах, на яких ним користувався попередній землекористувач. Крім того відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності до вимог про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку і просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку із закінченням строків загальної позовної давності у три роки, який слід обчислювати з 03.08.2000 р. - дня видачі державного акта на право власності на землю. У судовому засіданні прокурор, представник Славутицької міської ради та представник виконавчого комітету Славутицької міської ради позовні вимоги підтримали, пославшись у своїх поясненнях на доводи, наведені у позовній заяві. Відповідач та його представник позов не визнали, пославшись у своїх поясненнях на доводи, викладені у письмових запереченнях. Перевіривши та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов вимновку про необхідністю позов задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 30.12.1997 р. № 836 "Про передачу у приватну власність земельних ділянок", копія якого надана суду, передано безкоштовно у приватну власність 145 земельних ділянок для будівнцтва і обслуговування житлового будинку згідно з додатком. Згідно додатку до цього рішення списку громадян, яким передано у приватну власність безкоштовно земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, під № 55 зазначений [PERSON], адреса: Таллінський (квартал) 31-1. За договором купівлі-продажу від 5 лютого 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області [PERSON], реєстр. № 751, копія якого надана суду, [PERSON], який діяв від імені [PERSON], [PERSON], яка діяла від себе та як законний представник від імені неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], неповнолітнього [PERSON], [INFO], який діяв у присутності та за згодою матері [PERSON], на підставі виданого ними доручення, посвідченого 28.01.1998 р. приватним нотаріусом Бориспільського нотаріального округу Київської області [PERSON], за р.№ 173, продав, а [PERSON] купив нерухоме майно, яким є квартира під номером один, що знаходиться у будинку номер тридцять один Таллінського кварталу м. Славутича Київської області. [PERSON], який мешкає за адресою: м. Славутич, Таллінський квартал 31-1, видано державний акт на право приватної власності на землю ІІ-КВ № 077474 від 03.08.2000 р., згідно якого на підставі рішення виконкому Славутицької міської ради від 30.12.1997 р. № 836 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0843 га на території м. Славутича, Таллінський квартал 31-1, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 73, що підтверджено наданою копією державного акта на право приватної власності на землю ІІ-КВ № 077474 та копією сторінок книги реєстрації державних актів на право приватної власності. Згідно статті 3 Земельного кодексу України (в редакції від 18.12.1990 р., який був чинний на час виникнення спірних відносин) розпорядження щодо земельних ділянок здійснюють ради народних депутатів або ж їх виконавчі органи, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування. Відповідно до статті 6 цього Кодексу громадяни мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими радами народних депутатів відповідно до їх компетенції. Безоплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Відповідно до вимог статті 17 цього Кодексу передача земельних ділянок у приватну власність провадиться радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), що відповідно до ст. 23 цього Кодексу посвідчується відповідними державними актами. Як встановлено судом, земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських споруд за адресою: м. Славутич, Таллінський квартал 31-1, у приватну власність [PERSON] рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 30.12.1997 р. № 836 не передавалась, у зв'язку з чим державний акт на право приватної власності на землю ІІ-КВ № 077474 від 03.08.2000 р. йому виданий безпідставно. Враховуючи встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини, позов прокурора є обгрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved