Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 3000 доларів США боргу та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.06.2009 року відповідач позичив у неї в борг гроші в сумі 6000 доларі США, взявши на себе зобовязання повернути їх до 30.01.2010 року. На підтвердження укладеного договору позики та його умов він написав розписку. Своїх зобовязань він не виконав і в строк вказаний у розписці зокрема до 30.01.2010 року борг не повернув. Лише 01.03.2010 року відповідач повернув їй 3000 доларів США. Іншу частину боргу, а саме 3000 доларів США відповідач не повернув. В судовому засіданні позивачка та її представник дали пояснення аналогічні наведеним та [PERSON] доповнила, що відповідач брав в неї кошти під 20 % річних, про що свідчать розписки від 22.01.2007 року та 07.03.2007 року. До вказаного у розписках часу відповідач не повернув їй борг. 3000 доларів США він повернув лише у 2009 році в перших числах. Після цього прийшов до неї 09.06.2009 року та написав розписку, що поверне їй суму позики 6000 доларів США з врахуванням, що 3000 доларів США їй ще не повернув по другій розписці, а також усно було обумовлено ще 3000 доларів США борг за процентами. У перших числах березня 2010 року відповідач повернув їй 3000 доларів по другій розписці, однак повертав основний борг чи проценти за користування грошима вони не обумовлювали. Крім того, уточнила позовні вимоги просить стягнути з відповідача борг у гривнях, а саме 24\~120 грн. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що [PERSON] повернув позивачці кошти в розмірі 3000 доларів США, а те що відповідачка вказує, що кошти в неї він позичав під 20% річних є надуманим. Просять відмовити у позові. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в кінці січня 2007 року та в кінці лютого 2007 року [PERSON] позичав у [PERSON] по 3000 доларів США. За одержання коштів він написав розписку. Їй відомо, що відповідач повернув їй кошти, однак при поверненні грошей вона присутня не була. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в січні 2007 року та в лютому 2007 року позивач позичав у відповідачки по 3000 доларів США. [PERSON] необхідно було повернути до січня 2009 року, однак 3000 доларів США відповідач повернув у березні 2010 року. Відповідно до ст. 1046,1047, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої якості, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це. Як вбачається з матеріалів справи, розписки від 09.06.2009 [PERSON] отримав грошові кошти від [PERSON] в сумі 6000 доларів США та зобовязувався повернути їх до 30.01.2009 року. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач повернув відповідачці 3000 доларів США, однак чи це була сума боргу, чи відсотків за користування грошима сторони між собою не обумовили. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що відповідач повернув позивачу лише 3000 доларів США чи це була сума боргу чи відсотків сторони між собою не обумовили, однак ще 3000 доларів США відповідач не повернув позивачці, відтак з нього на користь позивача слід стягнути 24\~120 грн. Крім того, частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 241 грн. 00 коп. державного мита, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи слід задоволити, оскільки такі є документально підтвердженими.

Outcome: approved