Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі -продажу недійсним в частіші покупця та визнання права власності на квартиру, посилаючись на те, що у червні 2003р. вона вирішила придбати собі 4-х кімнатну квартиру на 44 кварталі в Жовтневому районі м. Кривого Рогу. Для цієї мети, 21.06.2003р. вона взяла в борг у свого знайомого [PERSON]. який мешкає в м. Одеса, грошові кошти в сумі 6 тис. 500 доларів США., що еквівалентно було на той час 33 тис. гри., але квартиру вона не купила, оскільки власники квартири передумали її продавати. У березні 2004р. вона підшукала собі 4-х кімнатну квартиру за адресою: вул. Вознесенського 5-а/1 в м. Кривому Розі, яку продавала [PERSON] І І.М. за 6 тис. 500 доларів США. На момент придбання вказаної квартирі вона мешкала з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу біля 4-х місяців. В день укладення договору купівлі продажу квартири, [PERSON] запропонував оформити договір придбання вищевказаної квартири у його знайомого приватного нотаріуса [PERSON] Продавець і вона з цим погодилися. Знаходячись у нотаріуса [PERSON] відповідач [PERSON] попросив її. оформити договір купівлі - продажу квартири на його ім'я, оскільки по його роботі можливо виникне необхідність оформлення кредиту в банку під залог нерухомості, а у нього на той час не було нерухомого майна. Після вирішення фінансових справ по роботі [PERSON] обіцяв подарувати їй цю квартиру, так як вона була придбана за її особисті кошти і не може бути їх сумісною власністю. Вона погодилася з пропозицією відповідача і договір купівлі - продажу вищевказаної квартири від 22.03.2004р. у приватного нотаріуса КМНО [PERSON] був оформлений на ім'я відповідача. Після укпадення правочину на 4-х кімнати) квартиру вона з відповідачем переїхали мешкати в цю квартиру, де разом мешкачи однією сім'єю до початку 2010р. Гроші, які були нею особисто взяті в борг у [PERSON] до початку сумісного проживання з [PERSON], за які була придбана спірна квартира, нею особисто після продажу 27.10.2005 року автомобіля марки «ДЕО ЕСПЕРА» 1997 р. випуску, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. який алежить їй на праві особистої приватної власності з 1998 року. Щоб повернути своєчасно борг [PERSON], вона вимушена була продати належний їй автомобіль «ДЕО ЕСПЕРА» 27.10.2005р. гр. [PERSON], який мешкає в м. Одесі, приблизно за 33 тис. грн.. що еквівалентно було на той час 6 тис. 500 доларів США. У зв'язку з відсутністю у [PERSON] коштів на переоформлення автомобіля в органах ДАІ УМВС України вона за домовленістю з [PERSON] видали на його ім'я довіреність, яка була посвідчена 27.10.2005р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] Таким чином, вищевказана спірна квартира була фактично придбана за її гроші і для неї. У подальшому вона мешкаючи з відповідачем [PERSON] в спірній квартирі, особисто за свої кошти сплачувала квартирну плату і комунальні послуги. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, так як відповідач [PERSON] добровільно вирішити спір не бажає, а вона внаслідок цього уклала невигідну для себе угоду, залишившись без грошей та квартири. У судовому засіданні позивачка [PERSON], а також її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі і підтвердили обставини, викладені позивачкою у її позові. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснивши, що дійсно йому відомо від відповідача, що він мешкаючи разом з [PERSON] придбали 4-х кімнатну квартиру за адресою: вул. Вознесенського - 5-а/І за гроші позивачки, вказавши в договорі купівлі-продажу від 22.03.2004 року покупцем відповідача по справі [PERSON] Відповідач [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначив, що позов він визнає у повному обсязі і просив суд розглянути справу у його відсутність. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] у порядку ст. 169 ЦПК України, сторони при ньому не заперечували. Вислухавши у судовому засіданні позивачку, представників сторін, свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги позивачки [PERSON] є обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, як засновані на законі і підтверджуються зібраними по справі доказами з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що у червні 2003р. позивачка [PERSON] вирішила за власні кошти придбати собі 4-х кімнатну квартиру на 44 кварталі в Жовтневому районі м. Кривого Рогу. Для ЦІЄЇ мети, вона 21.06.2003р. взяла в борі у свого знайомого гр. [PERSON], мешкаючого в м. Одеса, грошові кошти в сумі 6 тис. 500 доларів США, що еквівалентно було на той час 33 тис. грн.. про що свідчить копія розписки. Але власники квартири передумали її продавати. У березні 2004р. [PERSON] підшукала собі 4-х кімнатну квартиру за адресою: вул. Вознесенського -5-а/1 в м. Кривому Розі, яку продавала [PERSON] за 6 тис. 500 доларів США. На момент придбання вищевказаної квартирі позивачка мешкала з [PERSON], відповідачем по справі, однією сім'єю без реєстрації шлюбу на протязі 4-х місяців. 22.03.2004р. позивачка [PERSON] з продавцем квартири, за проханням [PERSON], пішли укладати правочин договір купівлі-продажу квартири за адресою: вул. Вознесенського 5-а/І у м. Кривому Розі до його знайомого приватного нотаріуса КМПО [PERSON] Як було встановлено судом, знаходячись у нотаріуса [PERSON] відповідач [PERSON] попросив позивачку, оформити договір купівлі - продажу квартири на його ім'я, оскільки позивачка на той час сумісно мешкала з відповідачем, вона погодилася на запропоновану останнім пропозицію і даний договір був оформлений на ім'я відповідача. Після вирішення фінансових справ по роботі [PERSON] обіцяв подарувати їй що квартиру. Тобто вказана квартира була придбана позивачкою за її особисті кошти і не може бути спільною сумісною власністю, оскільки на день придбання квартири сторони по справі мешкали однією сім*єю без реєстрації шлюбу. Після укладення нотаріально посвідченого правочину на 4-х кімнатну квартиру сторони по справі переїхали мешкати в цю квартиру, де разом мешкали однією сім'єю до початку 2010 р. Гроші, які були взяті нею особисто в борг у [PERSON] до початку сумісного проживання з [PERSON], за які була придбана 22.03.2004 р. спірна квартира, яка була оформлена на ім'я відповідача і повернути [PERSON] нею особисто після продажу 27.10.2005 р. автомобіля марки «ДЕО ЕСПЕРА» 1997 р. випуску, реєстраційний номерний знак [NUMBER], належного мені на праві особистої приватної власності з 1998 р. Зі слів позивачки [PERSON] щоб повернути своєчасно борг [PERSON], вона була вимушена продати належний їй автомобіль «ДЕО ЕСПЕРА» 27.10.2005р. гр. [PERSON] дюку [PERSON], мешкаючого у м. Одесі, приблизно за 33 тис. трн., що еквівалентно 6 тис. 500 доларів США. У зв'язку з відсутністю у [PERSON] коштів на переоформлення автомобіля в органах ДА1 УМВС України, вона за домовленістю з [PERSON] видала на його ім'я довіреність, яка була посвідчена 27.10.2005р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON], що підтверджується копією довіреності. Таким чином, вищевказана спірна квартира була фактично придбана за гроші позивачки [PERSON] і для неї. У подальшому позивачка мешкаючи з [PERSON] в спірній квартирі, особисіо за свої кошти сплачувала квартирну плату і комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій. Свідки [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], кожен окремо, в судовому засіданні пояснили, що позивачка [PERSON] в період з 2004р. до початку 2010р. мешкала разом з відповідачем [PERSON] у чотирьохкімиатній квартирі, розташованої по вул. Вознесенського 5а/1 у м. Кривому Розі, де вели спільне господарство. їм всім відомо, що вказана квартира була придбана за гроші позивачки [PERSON] Свідок [PERSON] також добавила, що 21.06.2003р. вона була свідком того, як позивачка [PERSON] взяла в борг у свого знайомого [PERSON] грошові кошти в сумі 6,5 тис. доларів США для придбання квартири, при цьому була написана позивачкою власноручно розписка, на якій вона поставила також свій підпис. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 21.06.2003р. він дійсно давав в борг [PERSON] грошові кошти на покупку квартири, про що була написана особисто позивачкою письмова розписка у присутності свідків. Йому відомо і те, що у 2004р. позивачка [PERSON] за його кошти придбала 4-х кімнатну квартиру по вул, Вознесенського - 5а^ 1 у м. Кривому Розі. У кінці 2005р. за його вимогою позивачка [PERSON] повернула йому борг у вищевказаній сумі, для цього їй знадобилось продати належний їй автомобіль його знайомому [PERSON], який також мешкає у м. Одесі, оформивши у приватного нотаріуса довіреність. Позивачка віддала йому всю суму боргу в день продажу належного їй автомобіля. Показання вищевказаних свідків підтверджуються і співвідносяться з іншими доказами по справі. Згідно гл. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009р. - за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України у редакції 2004р., ст. 58 ЦК України у редакції 1963р.) сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюється інший правочин. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинений з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, то вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено суперечить закону, суд ухвалює рішення про визнання його недійсним. Таким чином договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] від 22.03.2004 р. за реєстром № 699, є удаваним правочином. У відповідності до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинений сторонами для приховування іншого правочину. який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину. який сторони насправді вчинили. У відповідності до п.26 роз'яснень Верховного Суду України від 04.08.2001 р. (Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ - зобов'язання, що виникають з угод), якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбане за кошти іншої особи і для неї, та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір відповідно до ст. 235 ЦК України (ст.ст. 58, 60 ЦК України в редакції 1963 р.) визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Аналізуючи зібрані по справі докази, у їхній сукупності, суд дійшов висновку про те. що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, при цьому необхідно визнати договір купівлі продажу квартири за адресою: вул. Вознесенського 5-а;1 у м. Кривому Розі, посвідчений приватним нотаріусом КМІІО [PERSON] від 22.03.2004 р. недійсним в частині, що торкається покупця та визнати за позивачкою право власності на вищевказану квартиру. Відповідно до ст.ст. 215-216. 230, 235 ЦК України, п.26 роз'яснень Верховного Суду України від 04.08.2001 року (Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ (зобов'язання, що виникають з угод),

Outcome: approved