Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за Кредитним договором в розмірі 8 217, 00 доларів США, що еквівалентно 64 997, 74 гривень за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.06.2010 року за 1 долар США - 7,91 гривень та 880, 90 гривень, а всього 65 878, 64 гривень, в тому числі: 6 019, 74 доларів США (що еквівалентно 47 616, 14 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 18.06.2010 року за 1 долар США - 7, 91 гривень) - заборгованість за кредитом; -333, 15 доларів США (що еквівалентно 2 635, 22 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 18.06.2010 року за 1 долар США - 7,91 гривень) - заборгованість за процентами; -460, 80 гривень - заборгованість по сплаті комісій; 1 864,27 доларів США (що еквівалентно 14 746, 38 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 18.06.2010 року за 1 долар США - 7,91 гривень) - пеня за несвоєчасну сплату щомісячних платежів; 420,10 гривень - пеня за несвоєчасну сплату комісій; а також судові витрати в вигляді судового збору у розмірі 658, 78 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 гривень та інші витрати, пов'язані з розглядом справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Оголошення про виклик відповідача було надруковано в газеті «Чорноморські новини» від 4 листопада 2010 року №113. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд розглядає справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, який не з'явився у судове засідання, на підставі матеріалів та доказів, що є в справі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 7 листопада 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №к-2061, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 10 139, 00 доларів США з оплатою по процентній ставці 10,0 % процентів річних. Згідно з п.2.3. кредитного договору кредит отриманий відповідачем за цим Договором використовується за цільовим призначенням: для придбання автомобіля Chevrolet Aveo, 2006 року випуску. Видача відповідачу кредитних ресурсів підтверджується копією Меморіального валютного ордеру №16 від 08.11.2006 року та заявами на видачу готівки №17 від 08.11.2006 року. Пунктом 3.2. кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов'язаний повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим Договором до 7 листопада 2012 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок. Згідно з п.3.3. кредитного договору Позичальник зобов'язується щомісячно, в термін з 1 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за Кредитними ресурсами у складі щомісячного Ануїтетного платежу, розмір якого за цим Договором становить 190,00 Доларів США, відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості (Додаток №1, який є невід'ємною частиною цього Договору). У складі Ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування Кредитними ресурсами (п.4.3. кредитного договору). Останню сплату Ануїтетного платежу Позичальник зобов'язується здійснити не пізніше 7 листопада 2012 року. Згідно з п.4.7 кредитного договору Позичальник щомісяця, в строк з 1 по 10 число кожного місяця, сплачує щомісячну комісійну винагороду за надання Кредитних ресурсів у розмірі 76, 80 гривень. У зазначений термін сплачується комісійна винагорода за попередній календарний місяць. Згідно з п.3.5. кредитного договору [PERSON] має право зупинити видачу Кредитних ресурсів, відмовити Позичальнику в продовженні строку дії цього Договору, а також вимагати дострокового повернення Кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них. неустойки відповідно до умов цього Договору у наступних випадках, зокрема, якщо Позичальник у період дії цього договору порушував будь-які умови цього Договору, у тому числі: несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або процентами, відповідно до пунктів 3.2., 3.3., 4.3.. 4.4. цього Договору. У випадку вимоги Банку про дострокове повернення Кредитних ресурсів та сплату процентів Позичальник зобов'язаний зробити повне погашення заборгованості за цим Договором, тобто повернути отримані Кредитні ресурси та сплатити всі проценти, протягом 10 банківських днів з моменту одержання вимоги Банку. Як встановлено в судовому засіданні, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не виконуються та він продовжує користуватися отриманими кредитними коштами. У відповідності з вимогами кредитного договору, відповідачу були направлені позивачем письмові повідомлення про необхідність дострокового погашення кредиту. Втім, зазначені повідомлення залишились поза увагою відповідача, заборгованість досі не погашена. Згідно з п. 6.1. кредитного договору за прострочення повернення Кредитних ресурсів та/або сплати процентів, Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від прострочено: суми за кожний день прострочення. Зазначена сума сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п.3.2., 3.3., 3.5., 4.3., 4.4., 4.6., 4.7., 4.8. цього- Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим Договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування Кредитними ресурсами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові ; розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.І. ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піхіягає виконанню у цей трок (термін). Згідно з ч.І. ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Статтею 550 ЦК України передбачається, що право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, станом на 18.06.2010 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 8 217, 16 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (за 1 долар США - 7,91 гривень) еквівалентно 64 997, 74 гривень та 880, 90 гривень, а всього 65 878, 64 гривень, в тому числі: 6 019, 74 доларів США (що еквівалентно 47 616, 14 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 18.06.2010 року за 1 долар США - 7, 91 гривень) - заборгованість за кредитом; 333, 15 доларів США (що еквівалентно 2 635, 22 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 18.06.2010 року за 1 долар США - 7,91 гривень) - заборгованість за процентами; - 460, 80 гривень - заборгованість по сплаті комісій; 1 864.27 доларів США (що еквівалентно 14 746, 38 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 18.06.2010 року за 1 долар США - 7,91 гривень) - пеня за несвоєчасну сплату щомісячних платежів; 420.10 гривень - пеня за несвоєчасну сплату комісій; що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. В якості забезпечення повернення Кредитних ресурсів 08.11.2006 року між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір застави автотранспорту, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 08.11.2006 року, реєстр. №6462. згідно з умовами якого відповідач передав позивачу в заставу автомобіль марки CHEVROLET AVEO SF48Y, тип - легковий комбі, 2006 року випуску, колір червоний, шасі №KL 1SF48YE7B713513, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕ 1-ГО МРВ ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 4 листопада 2006 року. Згідно з п.8 договору застави транспортного засобу в разі неналежного виконання (несвоєчасне повернення суми кредиту, несвоєчасна сплата процентів, комісійної винагороди, несплата пені, штрафних санкцій) Заставодавцем умов Кредитного договору та/або Договору про відкриття кредитної лінії, Заставодержатель має право на звернення стягнення на заставлене майно. Право звернення стягнення на предмет застави Заставодержатель набуває також якщо Заставодержатель відповідно до п.3.5. Кредитного договору та/або п.3.5 Договору про відкриття кредитної лінії заявить Заставодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у п.3.2. Кредитного договору та/або у п.3.2. Договору про відкриття кредитної лінії, а Заставодавець не виконає зазначене зобов'язання. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет заставі в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, надав належну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором законний, обгрунтований та підлягає задоволенню. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 1) витрати на інформаційно-технічне забезпечення; 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Втім, позивачем документально підтверджені лише судові витрати зі сплати судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Інших доказів судових витрат суду не надано, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача судового збору у розмірі 658,78 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 гривень підлягають задоволенню, а в частині позовних вимог щодо стягнення інших витрат, пов'язаних з розглядом справи слід відмовити.

Outcome: partial