Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просить визнати об»єктом права спільної сумісної власності подружжя 1/3 частку квартири №2, що знаходиться у м.Рівне по вул.Кн.Романа, 15-а та належить співвласнику [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.07.1999 року. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що під час спільного проживання подружжя з 03.08.2007 року по 26.01.2010 року у спірній квартирі вони спільно зі [PERSON] проводили ремонтні роботи, а також позивачка частину робіт по впорядкуванню та ремонту квартири здійснила сама за свої власні кошти та кошти своїх батьків. [PERSON] вказує, що вона здійснила суттєве покращення квартири, що підтверджує наступним. 12.10.2007 року позивач придбала газову колонку вартістю 910 грн., 25.02.2008 року на кошти, позичені у батьків придбала кухонні меблі вартістю 3800 грн., 18.11.2008 року позивач за власні кошти уклала договір про надання послуг електрозв»язку, вартість послуги згідно касового чеку становить 180 грн. 22.12.2009 року [PERSON] замовила вікна на фабриці Акорд-с вартістю 2\~601 грн., придбала витяжку «Ардо» вартістю 229 грн., трубу гофр та решітку вентиляційну вартістю 25 грн. 50 коп. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло вартість квартири на момент приватизації становила 3 грн. 87 коп., а кошти внесені позивачем на покращення нерухомого майна становлять 7745 грн., що вказує на істотне збільшення вартості спірної квартири. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що спірна квартира є однокімнатною, за час спільного проживання зі [PERSON] у квартирі поміняли вікна, купували меблі, переобладнань у спірній квартирі не здійснювали. Представник позивача [PERSON] підтримавши доводи своєї довірительки вказав, що нерухоме майно було суттєво покращено та збільшилось у своїй вартості внаслідок грошових затрат [PERSON], а тому 1/3 частка квартири може бути визнана об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідач [PERSON] від свого імені та від імені свого довірителя [PERSON] позовних вимог не визнала та пояснила, що позивачка ремонтні роботи в квартирі не проводила, на облаштування квартири кошти надавав [PERSON] колишній чоловік позивачки, який на той час працював. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, подала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні, справу розглянути без її участі. Представник відповідачів [PERSON] підтримавши доводи своїх довірителів, просить відмовити у задоволенні позову у зв»язку з його безпідставністю, оскільки квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], частка співвласника [PERSON] не визначалась, вартість нерухомого майна не збільшилась, а меблі, інше рухоме майно можуть бути поділені між подружжям. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є необгрунтованим та не підлягає до задоволення із наступних міркувань. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року, шлюб між сторонами 26.01.2010 року розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Позивачка просить визнати об»єктом права спільної сумісної власності подружжя 1/3 частку квартири №2, що знаходиться у м.Рівне по вул.Кн.Романа, 15-а, та яка відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.07.1999 року належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частка нерухомого майна, яке належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], співвласнику [PERSON] - не виділена, вимога позивача про визнання 1/3 частки квартири спільною сумісною власністю подружжя належними та допустимим доказами не підтверджена. Проведення ремонтних робіт в квартирі, внесення грошових коштів, трудових затрат на впорядкування квартири позивачем також не стверджені належними доказами. Придбання меблів, інших рухомих речей не може бути доказом істотного збільшення вартості спірної квартири, та не є свідченням проведення переобладнання, реконструкції нерухомого майна, покращення його конструктивних властивостей. Не може бути взятий судом до уваги письмовий доказ про вартість вікон, оскільки замовником у специфікації до замовлення є [PERSON], а не [PERSON] Крім того, позивач не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що меблі, інші речі купувались нею за власні кошти, а не за кошти сім»ї, адже [PERSON] працював та надавав матеріальну допомогу сім»ї, що стверджено копіями заяв на отримання грошових переказів та вказані обставини позивач не заперечила. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Суду не надано доказів визначення частки квартири на праві власності [PERSON], істотного збільшення вартості квартири внаслідок спільних трудових чи грошових затрат подружжя [PERSON] або затрат позивача, а тому позовні вимоги є недоведеними та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed