Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

17.07.2006 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа КЖЕП № 8 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про вселення та визначення порядку користування квартирою. (а.с. 2-4, т. 1) Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Бондаренко Р.В. від 24.07.2006 року було відкрито провадження у даній цивільній справі. (а.с. 1, т. 1) Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2006 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа КЖЕП № 8 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про вселення та визначення порядку користування квартирою було задоволено частково, а саме постановлено вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати. (а.с. 56, т. 1) 04.12.2006 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд зазначеного заочного рішення. (а.с. 58-59, т. 1) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2007 року заочне рішення від 22.11.2006 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа КЖЕП № 8 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про вселення та визначення порядку користування квартирою було скасовано. (а.с. 94, т. 1) 22.03.2007 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із зустрічною позовною заявою до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину та припинення права власності на 1/5 частину в приватизованій квартирі з умовою її виплати. (а.с. 107-108, т.1) Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Чорнобук В.І. від 16.08.2007 року цивільну справу № 2-2306/07 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа КЖЕП № 8 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про вселення та визначення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину та припинення права власності на 1/5 частину в приватизованій квартирі з умовою її виплати, було прийнято до свого провадження. (а.с. 156, т. 1) 10.03.2009 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про заміну позивача [PERSON], який помер 06.07.2008 року, на його спадкоємця [PERSON] (а.с. 253, т. 1) Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Черновського Г.В. від 13.07.2009 року цивільну справу № 2-247/09 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа КЖЕП № 8 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] державного підприємства по перевезенню пасажирів та багажів Придніпровської залізниці, Першої [PERSON] державної нотаріальної контори, Управління житлового господарства [PERSON] міської ради, треті особи Відділ ГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, КП «ДМБТІ», [PERSON] про визнання свідоцтва про право власності на житло та заповіт частково недійсними, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, про виключення з реєстру прав власності на нерухоме майно та зняття з реєстраційного обліку, було прийнято до свого провадження. (а.с. 1, т. 2) Позивач за первісним позовом [PERSON], у своїй позовній заяві, з урахуванням уточнених позовних вимог, в та у судовому засіданні посилалася на те, що [PERSON] з 1977 року мешкав зі своєю дружиною [PERSON] у однокімнатній квартирі № 54 у будинку № 3 на ж\\м Тополь-3 у м. Дніпропетровську. У 1990 році вони зробили обмін квартири з [PERSON] онукою [PERSON], на квартиру [ADDRESS], де вони зареєструвались та почали проживати. Разом з ними там почали проживати донька [PERSON] [PERSON] з її чоловіком [PERSON] та онукою [PERSON] В квартирі № 54 у будинку № 3 на ж/м Тополь-3 зареєструвалась та почала мешкати [PERSON], яку у 1995 році остання приватизувала. 07.08.1997 року квартира [ADDRESS] була приватизована на 5 осіб, у звязку з чим [PERSON] на праві приватної власності стала належати 1/5 частина квартири. Після смерті [PERSON], [PERSON] успадкував 2/30 частин квартири [ADDRESS]. 06.07.2008 року [PERSON] помер. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості у звязку із наявністю даного спору між співвласниками спірної квартири. Крім того, відповідачі обмежують позивача у користуванні спірним житлом, а тому позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 8/30 частин квартири [ADDRESS], вселити її до спірної квартири, встановити порядок користування спірною квартирою виділивши їй у користування житлову кімнату площею 12,2 кв.м. (а.с. 2-4, т.1; а.с. 10-13, 61-66, т. 2) У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представники відповідачів проти позову заперечували, просили суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] ніколи не був членом сімї [PERSON] та не мешкав у спірній квартирі. Окрім того виділити у користування позивачу окрему кімнату на можливо, оскільки в спірній квартирі мешкає 10 осіб. Третя особа КЖЕП № 8 свого представника для участі у розгляді справи не направила, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суду не повідомила. (а.с. 95, т. 2) Позивачі за зустрічним позовом у своїй зустрічній позовній заяві, з урахуванням уточнених позовних вимог, та представники позивачів за зустрічним позовом у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 07.08.1997 року [PERSON] державним підприємством по перевезенням вантажів та пасажирів придніпровської залізниці було видано свідоцтво про право власності на житло, у відповідності із яким квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] Однак, [PERSON] на час приватизації спірної квартири та у подальшому у ній не мешкав, а його дружина [PERSON] вселилась у зазначену квартиру лише у 2001 році. 19.08.2003 року [PERSON] померла. Спадкоємцями після її смерті стали [PERSON] за заповітом, [PERSON] та [PERSON] за законом. Однак, [PERSON] та [PERSON] наприкінці 2000 року припинили сімейні відносини, у звязку з тим, що [PERSON] періодично зникав з дому на тривалий час і проживав з іншою жінкою, відтак [PERSON] не мав права на отримання у власність відповідної частини спірної квартири шляхом її приватизації, а також в порядку спадкування за законом після смерті його дружини, а тому позивачі просили суд поновити строк позовної давності, визнати [PERSON] та [PERSON] такими, які не проживали у [INFO] на час її приватизації, а тому не мали права на набуття права власності, визнати свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] від 07.08.1997 року недійсним, зобовязати відділ приватизації УЖГ виконавчого комітету [PERSON] міської ради видати нове свідоцтво про право власності на житло, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.05.2004 року на імя [PERSON] недійсним, визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.05.2004 року на імя [PERSON] недійсним, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.06.2005 року на імя [PERSON] недійсним, зобовязати КП «ДМБТІ» виключити з реєстру прав власності відповідні записи. (а.с. 107-108, 189-197, т.1, а.с. 45-53, т. 2) У судовому засіданні представники відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним заявлені зустрічні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним - проти зустрічного позову заперечувала, просила суд у задоволенні зустрічного позову відмовити, посилаючись на те, що викладені позивачами за зустрічним позовом посилання не відповідають фактичним обставинам справи, свідоцтво про право власності на житло та про право на спадщину за законом були видані правомірно. (а.с. 83-87, т. 2). Третя особа за зустрічним позовом - Дніпропетровське державне підприємство по перевезенню пасажирів та багажів Придніпровської залізниці, свого представника для участі у розгляді справи не направило, про час та день розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки представника суду не повідомило. (а.с.81) Третя особа за зустрічним позовом Управління житлового господарства [PERSON] міської ради свого представника для участі у розгляді справи не направило, про час та день розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки представника суду не повідомило. (а.с. 95, т.2) Третя особа за зустрічним позовом Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора свого представника для участі у розгляді справи не направила, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суду не повідомила. (а.с. 95, т.2) Третя особа за зустрічним позовом Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» свого представника для участі у розгляді справи не направило, про час та день розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки представника суду не повідомило. (а.с. 95, т.2) Третя особа за зустрічним позовом Служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради свого представника для участі у розгляді справи не направила, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суду не повідомила. Третя особа за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. (а.с. 91) Третя особа за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним, представників відповідачів за первісним позовом та представників позивачів за зустрічним позовом, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.08.1997 року, виданого [PERSON] державним підприємством по перевезенням вантажів та пасажирів придніпровської залізниці згідно з розпорядженням від 07.08.1997 року № 4513, належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується копією зазначеного свідоцтва. (а.с. 8, т. 1) Судом також встановлено, що 19.08.2003 року померла [PERSON], про що відділом реєстрації смерті в м. Дніпропетровську [PERSON] обласного управління юстиції 17.03.2004 року було видано свідоцтво про смерть серії 1-КИ № 544158, що підтверджується копією зазначеного свідоцтва. (а.с. 12, т. 1) У судовому засіданні також було встановлено, що 06.05.2004 року державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на 2/30 частини квартири [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] на 2/30 частини квартири [ADDRESS]. Також державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] 02.06.2005 року було видано додаткове свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на 2/30 частин квартири [ADDRESS], ці обставини підтверджуються копією спадкової справи № 995/2003. (а.с. 165-183, т. 1) У судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], розмір часток власників у квартирі [ADDRESS] відповідає наступним: [PERSON] 2/30 та 1/5 частки, [PERSON] 2/30 часток, [PERSON] 1/5 частка, [PERSON] 2/30 та 1/5 частки та [PERSON] 1/5 частка, що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовленого КП «ДМБТІ» станом на 02.04.2004 року та копією інформаційної довідки. (а.с. 13-16, 19-22, т. 1) Згідно довідки КЖЕП № 8 Жовтневого району № 2239, виданої станом на 2006 рік, [PERSON] постійно проживав за адресою: [INFO] та з 11.06.2003 року був зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 23, 182, т. 1) Судом встановлено, що 06 липня 2008 року помер [PERSON], про що 12.07.2008 року відділом реєстрації смерті [PERSON] МУЮ Дніпропетровської області було зроблено запис в Книзі реєстрації смертей за № 5657 та видано свідоцтво про смерть [PERSON] 1-КИ № 230462, що підтверджується копією відповідного свідоцтва. (а.с. 231, т.1) Судом також встановлено, що [PERSON] за життя, а саме 10.03.2004 року склав заповіт, яким заповідав усе належне йому майно [PERSON] та [PERSON]. 17.12.2008 року [PERSON] подала до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті її батька -[PERSON] Також 19.12.2008 року [PERSON] було подано заяву до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори, якою остання відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON], ці обставини підтверджуються копією спадкової справи № 1345-08. (а.с. 256-260, т.1) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (2003 року), Житлового кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого\~приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги первісного позивача [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON], померлого 06.07.2008 року, на 8/30 частин квартири [ADDRESS] у м. Дніпропетровську, суд виходить з того, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт правомірності набуття [PERSON] права власності на 8/30 частин зазначеної квартири, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті її батька [PERSON], у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON], та визнати за нею право власності на 8/30 частин квартири № 22, яка знаходиться у будинку № 2 по пр. Карла Маркса у м. Дніпропетровську у порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлого 06 липня 2008 року. Вирішуючи вимоги позивача [PERSON] про вселення у спірну квартиру, суд виходив з того, що позивач як співвласник квартири [ADDRESS], має право на володіння, користування та розпорядження належною їй часткою у спірній квартирі, а тому, враховуючи, що позивач не має можливості користуватися житловою площею вказаної квартири, оскільки відповідачі у добровільному порядку відмовляються надати позивачу можливість проживати у спірній квартирі, а також те, що такі їх дії чинять для позивача перешкоди у користуванні житловою площею квартири, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] до відповідачів щодо усунення їй перешкод у користуванні квартирою № 22 у будинку № 2 по пр. Карла Маркса у м. Дніпропетровську шляхом її вселення у зазначену квартиру. Вирішуючи вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] про визначення порядку користування спірною квартирою, виділивши їй у користування житлову кімнату площею 12,2 кв.м., суд, враховуючи інтереси кожного повнолітнього члена сімї та неповнолітніх членів сімї, технічні характеристики спірної квартири, вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими, а відтак такими, що задоволенню не підлягають. Вирішуючи вимоги позивачів за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], суд виходив з того, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт неправомірності набуття [PERSON] права власності на 1/5 частину спірної квартири в порядку її приватизації, а також 2/30 частини зазначеної квартири в порядку її спадкування за законом, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених зустрічних позовних вимог та вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити. При цьому, суд критично оцінює посилання позивачів за зустрічним позовом на те, що [PERSON] на час приватизації спірної квартири у ній не мешкав, оскільки у матеріалах справи відсутні відповідні доказі на підтвердження таких посилань позивачів за зустрічним позовом. Суд також, не приймає до уваги посилання позивачів за зустрічним позовом на те, що [PERSON] не мав права на спадкування 2/30 частин спірної квартири після смерті його дружини [PERSON], оскільки він на той час в ній не мешкав, з огляду на те, що закон не повязує право на спадкування із обовязком спадкоємця мешкати із спадкодавцем на час смерті останнього. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 42 гривень 61 копійки та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в сумі 30 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial