Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського казенного підприємства пробірного контролю про зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що 14 грудня 2009 року позивач звернувся до відповідача з метою клеймування трьох виробів, виготовлених з дорогоцінних металів, а саме: ювелірних виробів із сплаву золота. Проте, з боку відповідача позивачу в усній формі була надана відмова у клеймуванні ювелірних виробів, яка аргументована тим, що загальна вага наданих на клеймування ювелірних виробів складає 30 грам, а підприємством не приймаються на клеймування ювелірні вироби із сплаву золота загальною вагою понад 10 грам без наявності митної декларації та документа про сплату ввізного мита. Позивач зазначив, що вказана відмова у здійсненні дій відповідачем є незаконною та порушує права позивача, як споживача послуг, що надаються відповідачем. В обґрунтування вищевказаного позивач зазначив, що відповідач є юридичною особою, предметом діяльності якої є, зокрема, клеймування ювелірних та побутових виробів, виготовлених з дорогоцінних металів, за заявками юридичних і фізичних осіб. Клеймування ювелірних виробів відповідач здійснює відповідно до Інструкції про здійснення державно експертно-пробірного контролю за якістю ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999р. № 244. Вищевказана Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями за ними» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.04.2000 р. № 732 «Про утворення Державної пробірної служби та казенних підприємств пробірного контролю». Відповідно до абзацу третього частини другої статті 15 Закону України від 18.11.1997 р. № 637/97-ВР «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями за ними», органи, що здійснюють державний пробірний контроль (до складу яких входить відповідач) провадять обовязкове клеймування всіх ввезених на територію України юридичними та фізичними особами ювелірних та побутових виробів, виготовлених з дорогоцінних металів з метою їх реалізації (крім ввезених для власних потреб); клеймування провадиться за наявності митної декларації та документа про сплату ввізного мита і акцизного збору. Згідно з абзацом 4 частини 2 статті 15 цього Закону, органи, що здійснюють державний пробірний контроль (до складу яких входить відповідач) провадять клеймування ювелірних та побутових виробів, виготовлених з дорогоцінних металів, за заявками юридичних та фізичних осіб. Стаття 15 вищевказаного Закону України не містить обмежень щодо обсягів (виду, кількості або ваги) клеймування ювелірних виробів за заявками юридичних та фізичних осіб, ввезених на територію України для власних потреб, без наявності митної декларації та документа про сплату ввізного мита. Крім того, позивач зазначив, що стаття 15 цього Закону України не містить обмежень, щодо обсягів (виду, кількості або ваги) клеймування ювелірних виробів за заявками юридичних та фізичних осіб, якщо відсутня інформація щодо їх іноземного походження. Позивач із посиланням на приписи ст. ст. 8, 633 ЦК України зазначив, що відповідач не має права відмовитися від укладання публічного договору за наявності у нього можливості надання споживачеві відповідних послуг. Представник відповідача із позовними вимогами не погодився, надав суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що відповідно до п. 2.2 абзацу 5 Інструкції ДПС дозволяється приймати вироби іноземного виробництва без митної декларації, на які згідно чинного законодавства оформлення митної декларації не потребується. Згідно абзацу 1 ст. 252 Митного кодексу України дозволяється ввезення на митну територію України громадянами, без надання декларації товарів, сукупна вартість яких не перевищує суму еквівалентну 200 євро. Виходячи з офіційного курсу гривні до євро, встановленого національним банком України, облікової вартості одного граму дорогоцінного метала - банківського золота, встановленого Національним банком України, вартість 10 грамів золота 585 проби становить близько 200 євро. Представник відповідача зазначив, що відповідач не мав права приймати на клеймування ювелірні вироби із золота 585 проби без митної декларації вагою більш як 10 грамів, оскільки їх переміщення через митний кордон потребує письмового декларування. З огляду на вищевикладені обставини представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне. 14 грудня 2009 року позивач звернувся до Дніпропетровського казенного підприємства пробірного контролю з метою клеймування трьох виробів, виготовлених з дорогоцінних металів, а саме: ювелірних виробів із сплаву золота. Відповідачем по справі в усній формі була надана відмова у клеймуванні ювелірних виробів, яка була обґрунтована тим, що загальна вага наданих на клеймування ювелірних виробів складає 30 грам, а підприємством не приймаються на клеймування ювелірні вироби із сплаву золота загальною вагою понад 10 грам без наявності митної декларації та документа про сплату ввізного мита. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. А так, під час судового засідання було встановлено наступні обставини, що були визнані представниками сторін, а саме: 1.Андреєв С.О. звертався до Дніпропетровського казенного підприємства пробірного контролю з метою клеймування трьох виробів, виготовлених з дорогоцінних металів, а саме: ювелірних виробів із сплаву золота. 2.Вага наданих на клеймування ювелірних виробів складає 30 грам. 3.На вищезазначені ювелірні вироби була відсутня митна декларація та документ про сплату ввізного мита. Суд вивчивши надані матеріали, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню внаслідок наступного. У відповідності до 2 ст. 4 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» всі суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, що займаються операціями з дорогоцінними металами, дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, ювелірними виробами з них, проводять їх облік за встановленими формами і подають статистичну звітність. Оперативний облік видобутку, переробки, переміщення дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, ювелірних виробів з них ведеться суб'єктами підприємницької діяльності окремо по кожному виду операцій з урахуванням особливостей технології, виду утворених відходів та виробничих втрат. Особливості обліку дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння визначаються Міністерством фінансів України. Частиною 2 ст. 15 цього Закону передбачено, що органи, які здійснюють державний пробірний контроль в порядку, встановленому нормативно-правовими актами, провадять: - обов'язкове клеймування ювелірних та побутових виробів, виготовлених з дорогоцінних металів суб'єктами підприємницької діяльності в Україні, якщо зазначені суб'єкти не мають акредитованої в установленому порядку Держстандартом України лабораторії; - обов'язкове клеймування всіх ввезених на територію України юридичними та фізичними особами ювелірних та побутових виробів, виготовлених з дорогоцінних металів з метою їх реалізації (крім ввезених для власних потреб); клеймування провадиться за наявності митної декларації та документа про сплату ввізного мита і акцизного збору; - клеймування ювелірних та побутових виробів, виготовлених з дорогоцінних металів, за заявками юридичних та фізичних осіб; - випробування, контрольні та арбітражні аналізи матеріалів, що містять дорогоцінні метали, ювелірних та побутових виробів, що містять дорогоцінні метали, за заявками суб'єктів підприємницької діяльності, фізичних осіб та зверненнями правоохоронних органів. Згідно до частин 1, 4 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). З огляду на зазначені вище приписи чинного законодавства України суд приходить до висновку, що позивачеві було відмовлено відповідачем у здійсненні клеймування ювелірних виробів обґрунтовано, оскільки, останній не мав можливості надання споживачеві відповідних послуг. Неможливість надання споживачеві вказаних послуг підтверджується тим, що позивачем не було надано відповідачеві заявку, митну декларацію та документ про сплату ввізного мита. Посилання позивача на те, що стаття 15 вищевказаного Закону України не містить обмежень щодо обсягів (виду, кількості або ваги) клеймування ювелірних виробів за заявками юридичних та фізичних осіб, ввезених на територію України для власних потреб, без наявності митної декларації та документа про сплату ввізного мита, суд вважає необґрунтованим, оскільки аналіз приписів цієї норми права дозволяє дійти висновку про те, що у разі якщо ювелірні вироби було ввезено на територію України для власних потреб, то в такому випадку взагалі необовязково здійснювати клеймування цих виробів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed