Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вимоги якого у подальшому уточнила та просила суд розірвати шлюб з відповідачем, стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], поділити спільне майно, а саме квартиру [ADDRESS]. У позовній заяві позивачка посилається на те, що 16 липня 1993 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], від шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 11 жовтня 20СЗ року народження. У подальшому спільне життя позивачки та відповідача не склалося, тому позивачка просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей та поділити спільне майно. У судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги з підстав викладених у позові та просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Савеико) [PERSON] уклали шлюб 16 липня 1993 року, який зареєстрований Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Одеси, актовий запис №512, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). Від даного шлюбу у сторін 21 червня 1996 року народився син [PERSON], що підтвєрд;кується свідоцтвом про народження від 06 листопада 1996 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновської райадміністрації Одеської міської ради, актовий запис №697 (а.с.8). 11 жовтня 2003 у сторін народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 27 січня 2004 року, виданим другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції, актовий запис №66 (а.с.8). Шлюб у сторін перший. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦІІК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 61 1ДПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у спраЕІ, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, судом встановлено, що шлюб між сторонами був фактично припинений з 2007 року, з даного часу сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, сім'я розпалась остаточно, шлюб має формальний характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 91 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не заперечує факт батьківства дітей та оскільки вони проживають разом з позивачкою, враховуючи той факт, що відповідач визнав позов щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ьід 30.12.2003 року належить квартира [ADDRESS]. Даний договір зареєстровано в КП "ОМБТІ та РОП" за № 2514 стр.88 кн.517 пр. від 16 січня 2004 року/а.с.9/ Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Оскільки квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] під час шлюбу з [PERSON], суд вважає, що дане майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає розподілу на засадах рівності часток. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про поділ майна та визнання права власності на \\г частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] та на х/і частину вказаної квартири за [PERSON] є обгрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved