Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] предявила позов до Тарутинського виробничого управління житлово-комунального господарства Одеської області, тре-тьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача у даній сп-раві виступає [PERSON], про відшкодування матеріальної та мора-льної шкоди, посилаючись на наступні обставини. 06 квітня 2005 року близько 18 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки ГАЗ 33021, реєстраційний № [NUMBER], який належить Тарутинському ВУЖКГ, на краю с.Зарічне Татарбунарського району Одеської області, порушивши правила безпеки руху, скоїв ДТП, в результаті чого їй заподіяно тілесні ушкодження, з приводу яких вона знаходилась на лікуванні в період з 06 квітня по 06 липня 2005 року, після чого перебувала на санаторно-му лікуванні. Витрати на лікування склали суму у розмірі 4275 грн. 90 коп. Також у звязку з пошкодженням в ДТП належного їй автомобіля їй заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої згідно з висновком спе-ціаліста складає 3422 грн. Крім того, їй заподіяно моральної шкоди, яка виразилась у спричинених фізичного болю і стражданнях у звязку з пошкодженням здоровя, душевних переживаннях, повязаних з цим. Оцінює заподіяну їй моральну шкоду в 30000 грн. Оскільки відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, то він повинен відшкодувати їй заподіяну шкоду. У судовому засіданні позивач змінила свої позовні вимоги в час-тині стягнення матеріальної шкоди у бік збільшення з урахуванням ін-фляції, просила стягнути з відповідача 15411 грн.20 коп. Представник відповідача та третя особа без самостійних вимог у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважаючи їх необгрун-тованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не вста-новлено вину відповідача у ДТП. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали сп-рави, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. З довідки про ДТП ( а.с.9 ) слідує, що 06 квітня 2005 року о 18 год. в с.Зарічне Татарбунарського району Одеської області внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний [PERSON] автомобіль марки М-2140, реєстраційний № [NUMBER], отримав механічні пошкодже-ння. Як вбачається з постанови про закриття кримінальної справи від 17.08.2010 р. ( а.с.6-8 ), 06 квітня 2005 року близько 18 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки ГАЗ 33021, реєстраційний № 64 790 ОК, в с.Зарічне Татарбунарського району Одеської області виїхав на перехрестя, не надавши дорогу автомобілю марки М-2140, реєстраційний № [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого сталося ДТП і пасажир [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження. Винність [PERSON] у скоєнні ДТП встановлено, але заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень виключає наявність у його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ № 255803, що було оглянуто у судовому засіданні, даний документ 06 квітня 2005 р. складено стосовно [PERSON] за скоєння ДТП за ознаками ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ, що було оглянуто у судовому засіданні та копія якого є у справі ( а.с.89 ), підтверджується, що [PERSON] є власником автомобіля марки М-2140, реєстраційний № [NUMBER]. Із висновку спеціаліста № 17 експертного, автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, від 11 липня 2005 року ( а.с.12-28 ) вбачається, що сума матеріальної шкоди, заподіяної власнику пошко-дженого в результаті ДТП автомобіля М-2140, реєстраційний № 51411, станом на 01.07.2005 р. складає 3422 грн. Як видно з довідки Татарбунарської ЦРЛ ( а.с.93 ) [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в центральній районній лікарні: з 06 по 26 квітня 2005 року в хірургічному відділенні; з 27 квітня по 18 травня 2005 року та з 27 травня по 21 червня 2005 року у неврологічному відділенні. У відповідності до висновку комісійної експертизи за матеріала-ми справи № 156, проведеної експертами Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи, який було оглянуто у судовому засіданні і витяг з якого є у справі ( а.с.90 ), в результаті ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забою мяких тканин лобної області зліва, які могли викликати розлад здоровя більше 6 днів, але не більше 21 дня, мають прямий причинний зв'язок з дорожньо-транспортною пригодою і відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тя-кості, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Довготривалість лікування [PERSON] більше 21 дня звязана з захворюванням, що не перебуває у причинному звязку з ЧМТ, про що свідчить наявність таких же симптомів і до ДТП, починаючи з 1995 року в результаті зах-ворювання…, з приводу чого були неодноразові госпіталізації до нев-рологічного відділення. Довготривалість перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні звязано передусім з наявністю у неї захво-рювань, якими вона страждала до ДТП. Висновок даної експертизи підтверджено висновком експертизи за матеріалами справи № 180, яку було проведено експертами Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, який було оглянуто у судовому засіданні і витяг з якого є у справі ( а.с.91-92 ), згідно якого у [PERSON] мали місце наступні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та припухлості мяких тканин лівої лобної області. Виявлені ушкодження виникли від дії тупих предметів можливо у термін та при обставинах, які вказані в постанові ( під час дорожньо-транспортної пригоди при знаходженні [PERSON] у салоні автомобіля ) та відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоровя. Довготривалість перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні не перебуває у причинно-наслідковому звязку з отриманими ушкодженнями, а повязана з загостренням хронічних захворювань, які у неї мали місце. Таким чином, отримані [PERSON] в результаті ДТП тілесні ушкодження могли викликати розлад здоровя більше 6 днів, але не більше 21 дня, вони мають прямий причинно-наслідковий зв'язок з до-рожньо-транспортною пригодою і відносяться до легких тілесних ушко-джень, які спричинили короткочасний розлад здоровя. Довготривалість перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні більше 21 дня - не перебуває у причинно-наслідковому звязку з отриманими ушкодженнями, а повязана з загостренням хро-нічних захворювань, які у неї мали місце до ДТП. Отже підлягають стягненню з відповідача витрати позивача на лікування, що тривало 21 день, тобто за період з 06 по 27 квітня 2005 року. За даний період згідно квитанцій, що були оглянуті у судовому засіданні і копії яких є у справі ( а.с.37,39 ), позивачем витрачено 325 грн. ( 310 + 15 ). Інші витрати позивача судом не приймались до уваги, оскільки були понесені у звязку з лікуванням хронічних захворювань, які виникли не в результаті ДТП, а якими вона страждала до даної події. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП склав суму 3747 грн. ( 3422 грн. + 325 грн. матері-альний збиток, згідно висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого в результаті ДТП, + витрати на лікування. ). Згідно з даними Держкомстату України індекс інфляції в Україні становив: у липні-грудні 2005 р. 103,8%, у 2006 р. 111,6%, у 2007 р. 116,6%, у 2008 р. 122,3%, у 2009 р. 112,3%, у січні-жовтні 2010 р. 107,9%. Загальний індекс інфляції за весь цей період з липня 2005 року до жовтня 2010 р. становив 200,2% ( перера-ховані індекси інфляції помножено між собою ). Отже, сума збільшення матеріальної шкоди відповідно до індексу інфляції обраховується як сума матеріальної шкоди, помноженої на індекс інфляції, мінус сума матеріальної шкоди 3747 грн. х 200,2% - 3747 грн. = 7501 грн.49 коп. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана непра-вомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі осо-бою, яка її завдала. Як передбачено ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює під-вищену небезпеку. Як з достовірністю встановлено, власником джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу у даному випадку, яким позивачу завдано шкоди, є відповідач у справі. Враховуючи викладене, суд вважає, що на користь позивача підля-гає стягненню з відповідача матеріальна шкода в обсязі з урахуванням інфляції, а саме в розмірі 7501 грн.49 коп. Статтею 1167 ГК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи без-діяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження моральні страждання позивача, які полягають у сп-ричинених фізичному болі і стражданнях у звязку з пошкодженням здо-ровя, душевних переживаннях, повязаних з цим, позбавленні можливо-сті користуватись власним автомобілем, що призвело до суттєвого ус-кладнення в повсякденному житті. Суд з урахуванням, згідно ст.23 ЦК України, глибини фізичних та душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності та справе-дливості, вважає за необхідне стягнути на її користь компенсацію за моральну шкоду у сумі 5000 грн.. Відповідач не довів, що шкоду майновим та немайновим правам по-зивача завдано не з його вини. Більше того, його вина у заподіянні шкоди позивачу знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні. Посилання представника позивача на сплив позовної давності суд вважає позбавленими серйозного підгрунтя, тому не може прийняти їх до уваги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial