Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації. В обґрунтування позову позивачка зазначає наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 30 грудня 2006 року позивачка придбала будинок з надвірними будівлями в с. Старий Кривин, Славутського району Хмельницької області по вул.. Петровського № 22. На момент придбання у житловому будинку був зареєстрований [PERSON], син попередньої власниці будинку, однак відповідач з моменту підписання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 30 грудня 2006 року не проживає у вказаному будинку. На даний момент він проживає у м. Нетішин. Жодних речей відповідача у житловому будинку в с. Старий Кривин немає.. Позивачка несе усі витрати повязані із утриманням будинку з грудня 2006 року й по сьогодні. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов, просила позбавити відповідача права користування житловим приміщенням та знятти з місця реєстрації. В судове засіданні відповідач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомлені, письмові заперечення на позов до суду не надсилав. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] є власником будинку № 22 по вул. Петровського в с. Старий Кривин Славутського району Хмельницької області, право власності вона набула на підставі укладеного договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 30 грудня 2006 року, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 30 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 4819. У даному будинку зареєстрованим є син попередньої власниці [PERSON] Відповідач [PERSON] був зареєстрований у будинку 21.09.2005 року, згідно даних про реєстрацію місця проживання у його паспорті. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів №2,4,7, та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав передбачених законом. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, а тому виникнення права членів сімї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сімї на користування цим будинком. Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сімї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Оскільки [PERSON] не є членом сімї власника [PERSON], тому її вимоги до відповідача є правомірні. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українізняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Outcome: dismissed