Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-08 00:00:00

Позовна заява подана 13 січня 2011 року, в якій позивач зазначив, що між Кредитною спілкою «Інвест- капітал» та членом кредитної спілки гр. [PERSON] було укладено договір кредиту № 13кр. Позивач видав кредит відповідачу в розмірі 2400 гривень , що підтверджено видатковим касовим ордером № 13 від 17.02.2009 року . Був укладений письмовий графік виконання зобовязання відповідачем, за яким гр. [PERSON] зобовязалася за договором повернути суму кредиту рівними частинами -17 числа кожного місяця з одночасною виплатою процентів за користування залишком кредиту в розмірі 51% річних відповідно до п.3.2 договору, окрім того, виконання зобовязання забезпечувалося договором поруки № 13 від 17.02.2009 року від імені співвідповідача гр. [PERSON] . Відповідачка гр. [PERSON] не виконала у повному обсязі взяті на себе зобовязання, а саме не повернула суму кредиту у розмірі 2030,09 гривні та 1177,87 гривні процентів за користування кредитом станом на час звернення з позовом до суду , позивач поніс судові витрати у звязку з поданням позову , не виконала і умови договору поруки співвідповідачка у справі гр. [PERSON] , тому представник позивача ,який діє за довіреністю від 20.01.2011 року гр. [PERSON] просить суд позовні вимоги повністю задовольнити. Відповідач гр. [PERSON] . позовні вимоги визнала повністю та суду пояснила, що дійсно вона отримав від позивача кредит на суму 2400 гривень на викладених представником позивача умовах,але вона не змогла розрахуватися з кредитом, також на думку відповідачки гр. [PERSON] . саме вона особисто повинна погашати свій борг, а не поручитель гр. [PERSON], яка не має вини у створенні заборгованості зі сторони [PERSON] перед позивачем.. Відповідач гр. [PERSON] в судове засідання не прибула, звернулася з заявою про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши позицію сторін у справі, оглянувши письмові докази,долучені до позовної заяви, а саме договір кредиту № 13кр( а.с.8). від 17 лютого 2009 року строком на один рік, за яким гр. [PERSON] на засадах строковості, зворотності та цільового характеру використання , платності та забезпеченості взяла кошти кредитної спілки « Інвест - капітал»та зобовязалася повернути їх на умовах, передбачених вищевказаним договором, в розмірі 2400 гривень, за п.3.2 встановлена плата у вигляді процентів , виходячи з процентної ставки 51% річних за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту. Базою для нарахування процентів є залишок заборгованості за основною сумою виданого кредиту. За порушення строків сплати кредиту та ( або) процентів більш ніж на три дні, спілка має право подвоїти проценту ставку, вказану в п. 3.1 до моменту повного погашення простроченої заборгованості. З метою своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за п. 4.1 за договором кредиту передбачено поруку гр. [PERSON] (договір поруки № 13 від 17.02.2009 року), оглянувши договір поруки (а.с.13) та інші докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: За ст. 510 ЦК України сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор. За ст. 553 за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ст. 543ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо. Кредитор , який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі . Виконання солідарного обовязку у повному обсязі одним із боржників припиняє обовязок решти солідарних боржників перед кредитором. Також за вимогами ст.. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Як встановлено при розгляді справи, договір поруки № 13 від 17 лютого 2009 року збігається зі строком основного договору, але вже закінчився станом на час предявлення позову, тому суд приходить до висновку про необхідність застосування в цьому випадку вимог ч.4 ст. 559 ЦК України щодо пропуску шестимісячного строку позивачем від дня настання строку виконання основного зобовязання , оскільки позов заявлений 13.01.2011 року, а строк виконання вимог до поручителя стосовно забезпечення виконання основного зобовязання збіг 17.08.2010 року . Оскільки станом на 13.01.2011 року строк дії договору поруки закінчився 17.02.2010 року, тобто фактично договір поруки є припиненим на час розгляду справи , а починаючи з 17.02.2009 року відповідачка гр. [PERSON] в межах строку позовної давності не виконала взятого на себе зобовязання стосовно погашення суми боргу за кредитом та процентів за користування кредитними коштами на заявлені в позові суми , тому позовні вимоги як окремо по кожному виду зобовязання, так і сумарно за час порушення строку виконання зобовязання обчислені вірно і підлягають стягненню відповідно до заявлених позовних вимог, але тільки з боржника гр. [PERSON] у відповідності до вимог ст. ст. 10,11 ЦПК України. На основі викладеного,

Outcome: partial