Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-11 00:00:00

15.03.2011 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому пояснила, що вона з 1991 по 1994 рр. перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На теперішній час їхній син є студентом першого курсу Запорізького національного технічного університету денного відділення факультету Управління фізичною культурою та спортом, навчається за контрактом, стипендію не отримує. Самостійного заробітку син не має. Відповідач працює провідником в пасажирському вагонному депо Запоріжжя 1, має постійний, регулярний дохід. Проте відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а вона не має можливості самостійно оплачувати навчання. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення останнім 23 років, пояснила, що дохід її сімї складається з отримуваної нею соціальної допомоги одинокої матері на другу дитину в розмірі 244 грн., пенсії її батька 750 грн. та пенсії матері інваліда в розмірі 750 грн. Вказані фактичні обставини не оспорювалися в судовому засіданні відповідачем, в звязку з чим доказами не перевірялись Син навчається на денній формі навчання, на контрактній основі, вартість навчання за рік становить 4620 грн., що підтверджується довідками, наданими позивачем, крім того, сину необхідно придбавати підручники, канцелярські товари, одяг та їжу, на що не вистачає її сімейного бюджету. Вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу в заявленому нею розмірі, бо отримує заробітну плату близько 2000 гривень. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково в сумі 350 грн, пояснив, що може сплачувати аліменти без шкоди для свого сімейного бюджету лише в розмірі 350 гривень, оскільки в нього є ще дитина та хвора дружина, заробіток якої становить близько 1000 гривень, які перебувають на його утриманні. Позивачем вказані фактичні обставини не оспорювалися, в звязку з чим доказами не перевірялись. Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Ст. 199 СК України встановлено обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, в якій визначено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно є студентом І курсу денної контрактної форми навчання спеціальності Фізичне вихованняфакультету Управління фізичною культурою та спортом Запорізького національного технічного університету IV рівня акредитації, термін закінчення навчання 30.06.2014 року, що підтверджується довідкою № 165 від 8.09.2010 року, виданою Запорізьким національних технічним університетом. Доходів [PERSON] не отримує, що підтверджується довідкою про відсутність доходів № 40 від 28.02.2011 р. Позивач перебуває в відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 24.09.2008 р. По 3.07.2011 р. та отримує допомогу 244 грн. щомісяця. Факт проживання [PERSON] з позивачем підтверджується довідкою про склад сімї, виданою головою квартального комітету № 103 Шевченківського району м. Запоріжжя. [PERSON] від 07.02.2011 року. За таких обставин суд визнає, що повнолітній син позивача і відповідача, що продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, оцінюючи можливість відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, що її потребує, продовжуючи навчання, суд виходить з наступного: Відповідач має постійний дохід в вигляді заробітної плати, що в середньому дорівнює близько 2000 грн., на його утриманні перебуває неповнолітня дитина від другого шлюбу, дружина також потребує його матеріальної допомоги, бо отримує низький заробіток 1000 гривень, при цьому потребує лікування в звязку з хронічним захворюванням печінки вірусний гепатит. За таких обставин, суд вважає що сума, яку відповідач в змозі платити без значного погіршення батіального благополуччя своєї сімї, в якості аліменті на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, становить 400 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Витрати по оплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в дохід держави суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: partial