Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

На адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява Кагарлицького комунального житлово експлуатаційного підприємства до [PERSON] про стягнення заборгованості по утриманню будинку та при будинкової території, в якій позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Кагарлицького комунального житлово-експлуатаційного підприємства заборгованість за надані послуги по утриманню будинку і споруд та прибудинкової території в розмірі 1027,27 грн., та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даного позову, які були сплачені позивачем. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала. Відповідач [PERSON] легкий С.В. проти позову заперечує. [PERSON] в судовому засіданні показала, що того переліку робіт, за які позивач стягує гроші, позивач не виконує, виконує позивач лише вивіз сміття. Лампочки в під»їздах мешканці замінюють самі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що в будинку позивач здійснює лише освітлення під»їздів, та виконує вивіз сміття, інших робіт позивач не виконує. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступними доказами. Як встановлено судом в судовому засіданні, Кагарлицьким комунальним житлово-експлуатаційним підприємством було проведено перевірку та встановлено, що громадянин [PERSON] (відповідач по справі) є власником квартири [ADDRESS]. Також відповідач порушуючи п. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», а саме не укладаючи договір про надання житлово-комунальних послуг, але фактично користується послугами, які надає КЖЕП, оскільки постійно проживає за вищевказаною адресою. Але факт відсутності письмово укладеного договору не може свідчити про те, що житлово-комунальні послуги не надавалися споживачу, оскільки йому було виписано розрахункову книжку по якій він здійснював оплату, тим самим визнав факт одержання відповідних послуг. Ряд оплат, здійснених відповідачем, слід вважати як укладену угоду. Послуги по утриманню будинку і споруд та прибудинкових територій окрім як нашим підприємством надаватися не можуть, в зв'язку зі специфічними видами послуг які надаються і сам відповідач виконувати їх не може і фактично не виконує. Громадянин [PERSON] не проводить оплату за отриманні послуги по утриманню будинку і споруд та прибудинкової території і маючи житло площею 55,20 м (з урахування площі лоджії (балкону) не сплатив борг КЖЕП в сумі 1027,27 грн., за період з 01.06.2007. по 01.06.2010 року. Заборгованість була нарахована відповідно до рішень виконкому Кагарлицької міської ради про затвердження тарифів з визначенням на них цін. КЖЕП повідомляло боржника про його заборгованість та просило цю заборгованість погасити з визначенням строків, але на даний час відповідач заборгованість не сплатив. До даного спору суд застосовує наступні норми матеріального права. Що стосується застосування норм матеріального права, то суд перш за все наголошує на положенні ст. 67 та 68 ЖК України. Так, згідно ст. 67 ЖК України Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ч. 1 ст. ст. 68 ЖК України наймач зобов»язаний своєчасно вносити квартирну плату за затвердженими в установленому порядку тарифами. Крім того, суд вважає, що між сторонами по справі існують договірні зобов»язання, які регулюються Гл. 2 ЦК України, - «Підстави виникнення цивільних прав та обов»язків. Здійснення цивільних прав та виконання обов»язків, зокрема: - згідно ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Як встановлено в судовому засіданні з пояснення представника позивача, письмових доказів, поданих позивачем, та які були досліджені в судовому засіданні, відповідач [PERSON] користується послугами, які надаються позивачем, не сплачуючи при цьому вартість наданих послуг. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦК України нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, тому позивач правомірно звернувся до суду за захистом свого майнового інтересу Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов»язаний вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, то що.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Отже, на думку суду, між позивачем та відповідачем існують зобов»язання, на підставі яких відповідач [PERSON] легкий [PERSON] повинен сплачувати кошти за надані послуги позивачу [PERSON] комунального житлово експлуатаційного підприємству. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України зобов»язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно ч. 3 зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Відповідно, суд вбачає у відмові відповідача від сплати коштів за надані позивачем послуги порушення даної статті, та інших норм Закону, на які вище посилається суд при винесенні даного рішення. Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосовує наступні норми. Згідно ст. 10 ЦПК України «Змагальність сторін»: Ч.1 Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ч. 2 Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Ч.3 Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем до матеріалів справи додано довідку Кагарлицького районного відділення профілактичної дезинфекції за № 52 від 05 листопада 2010 року, з якої видно що даним підприємством на 2010 рік укладена угода № 121 від 14.01.2010 року на проведення дератизаційних робіт в підвальних приміщеннях будинків, в тому числі і на підвальне приміщення будинку по вул.. Білоцерківській, 8 м. Кагарлик Київської області. Роботи по дератизації проводилися згідно затвердженого графіка на протязі 8 ми місяців, що підтверджується відповідними документами. Також в матеріалах справи міститься довідка, видана Кагарлицьким РП ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» за № 34 від 15.06.2009 року, з якої видно, що згідно угоди № 343 від 01.07.2003 року Кагарлицьке комінальне житлово експлуатаційне підприємство щомісячно споживає 6900 кіловат годин електроенергії для освітлення підвалів та сходових кліток в будинках житлового фонду м. Кагарлика. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 57 ЦПК України ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема, звуко і відеозаписів, висновків експертів. Так, до матеріалів справи позивачем додано графік вивезення твердих побутових відходів, належним чином затверджений, крім того позивачем надані акти виконаних робіт по будинку, який розташований по вул.. Білоцерківській, № 8 м. Кагарлик Київської області за січень 2010 року, квітень 2010 року, грудень 2007 року, акт на періодичну перевірку та прочистку димових та вентиляційних каналів від 08.10.2009 року, акт прибирання підвалів, тех.. поверхів та горищ від 28.11.2006 року, та акти проведених робіт на прочистку каналізації від 13.07.2010 року, аналогічний акт від 03.08.2010 року, аналогічний акт від 24.07.2010 року, акт від 12.04.2010 року про заміну водопроводу в підвалі, акт від 04.02.2009 року про заміну вимикача електричного, , акт від 21 вересня 2009 року щодо ремонту електрообладнання, акт від 10.01.2010 року про ремонт каналізації, акт від 15.01.2010 року щодо прочистки каналізації. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Так, позивач до позовної заяви додав належним чином завірені письмові докази, які вище були досліджені судом. Згідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 3 ст. 58 суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, суд вважає, що на підставі положень даної статті позивач подав належні докази, які були вище досліджені судом, як то акти виконаних робіт, договори з іншими установами, то що. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. На думку суду позивач в повній мірі довів свої позовні вимоги з обґрунтуванням обставин, на які посилається в позовній заяві. Згідно ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На думку суду позивач подав достатньо доказів щодо обґрунтування своїх позовних вимог, а саме, - поясненням представника, письмовими доказами, в той же час на думку суду заперечення відповідача [PERSON] легкого ґрунтуються лише на його особистих припущеннях, суб»активних враженнях, без надання письмових доказів чи речових доказів, як то фотокартки, відеозапис порушень з боку позивача, то що. Що ж стосується показів свідків [PERSON], [PERSON], то до даних пояснень свідків суд відноситься критично, так як свідки дають протиречиві пояснення, путаються в своїх поясненнях, зокрема, свідок [PERSON] вказує, що освітлення в даному будинку забезпечують самі мешканці, в той же час свідок [PERSON] вказує, що освітлення здійснює позивач, крім того, ще багато розбіжностей знаходяться в показах свідків, які зафіксовано в журналі судового засідання. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, як встановлено судом, докази позивача ґрунтуються на належних доказах, зокрема, письмових доказах, заперечення ж відповідача ґрунтуються лише на його припущеннях, зокрема, на його суб»єктивній думці. Що стосується судових витрат, то суд на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] легкого [PERSON] на користь Кагарлицького комунального житлово-експлуатаційного підприємства, р/р 26005671120044, МФО 322904, код 2221968, КРД, Райффайзен банк Аваль", м. Київ 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даного позову, які були сплачені позивачем та 51 грн. державного мита на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved