Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 1914 грн. та судових витрат. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і пояснила, що згідно рішення Славутського міськрайонного суду від 3 лютого 2010 року [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх синів в розмірі 300 грн. щомісячно на кожну дитину. Однак матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає з грудня 2009 року. Станом на 1.02.2011 року утворилася заборгованість з виплати аліментів в розмірі 6\~400 грн. Тому просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів, а також понесені нею судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала і пояснила, що відповідач безпідставно не виконує обовязків по сплаті аліментів на утримання дітей. З грудня 2009 року він лише сплатив 2000 грн. в рахунок погашення боргу. На даний час він співмешкає з іншою жінкою, матеріально утримує її неповнолітніх дітей і ухиляється від сплати аліментів. Відповідач [PERSON] позову не визнав і пояснив, що йому дійсно відомо про необхідність сплати аліментів на дітей. Спочатку позивачка не бажала отримувати від нього аліменти, дала незрозумілий рахунок, на який він не бажав перераховувати кошти. В червні 2010 року державний виконавець повідомив його про необхідність сплати аліментів, однак він не знав куди їх перераховувати. На прохання сина в червні 2010 року він перерахував йому 300 грн. Він їздить по заробітках. Частину коштів змушений сплачувати в рахунок погашення боргу по кредиту за будинок. Деякий період він дійсно витрачав кошти на придбання спиртного та розваги. На даний час він знаходиться у важкому матеріальному становищі, а тому не має змоги сплачувати аліменти. Він має намір влаштуватися на постійну роботу і сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так судом встановлено, що рішенням Славутського міськрайонного суду від 3 лютого 2010 року [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх синів в розмірі 300 грн. щомісячно на кожну дитину. Із довідки розрахунку ВДВС Славутського міськрайонного управління юстиції від 31.01.2011 року вбачається, що відповідач з грудня 2009 року допустив заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 1 лютого 2011 року становить 6400 грн. У відповідності до ст.196 ч.1 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Судом встановлено, що відповідач мав реальну можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки мав відповідні заробітки, які використовував на погашення кредиту та інші потреби. Таким чином на думку суду заборгованість зі сплати аліментів сталася з вини відповідача. Тому є всі підстави для стягнення неустойки (пені) з відповідача в межах заявлених позовних вимог, а саме в розмірі 1914 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачкою судові витрати, а саме: 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 51 грн. судового збору. В задоволенні позовних вимог про стягнення витрат за надання правової допомоги в розмірі 350 грн. слід відмовити, оскільки така правова допомога в судовому засіданні не надавалась.

Outcome: approved