Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зобов'язати відповідача не порочити честь та гідність позивача в майбутньому та стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 1700 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просить його задовольнити. Вказує, що чоловік позивача, з яким вона перебуває в цивільному шлюбі, в минулому був чоловіком відповідача. На даному ґрунті між сторонами виникли неприязні відносини. Відповідач при зустрічах та телефонних розмовах ображає позивача, застосовує нецензурну лайку намагається принизити позивача в очах сторонніх осіб. Просить зобов'язати відповідача не чинити даних дій в майбутньому. Відповідач позов не визнала і пояснила, що ні коли не розповсюджувала будь-яку інформацію, яка б могла принизити честь та гідність позивача, дійсно спілкувалася по телефону з колишнім чоловіком з приводу стану здоров'я дітей, жодного разу не зустрічала позивача будь-де та не вступала в суперечки. .Адвокат відповідача вказує на безпідставність вимог позивача. Свідок [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що відповідач неодноразово при зустрічі ображала позивача, називаючи її непристойними словами та застосовувала нецензурну лайку. Дана інформація була розповсюджена як в присутності свідків так і в присутності невизначеного кола осіб. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, цивільним законодавством регламентується захист уже порушеного права особи.. Аналогічні положення містяться в ст. 277, 297, 299 ЦК України. В даному випадку, позивач ставить вимогу про зобов'язання не чинити порушень на майбутнє, що не передбачено діючим законодавством, а відтак, дана вимога не підлягає задоволенню. Позивачем ставиться вимога про стягнення моральної шкоди. Дану вимогу позивач пов'язує з неправомірними діями відповідача, а саме образах, розповсюдженні "нісенітниці" та ін. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Факт розповсюдження негативних відомостей підтверджується як поясненнями позивача так і поясненнями свідків. Однак, суд позбавлений вирішити питання про те, чи порочить дана інформація честь та гідність позивача, оскільки ні позивач в позовній заяві та в судовому засіданні ні свідки, не посилаються на конкретну інформацію, яку позивач вважає недостовірною та такою, що порочить її честь та гідність. Свідок [PERSON] вказує, що всі образи пов'язанні із сімейними відносинами позивача з колишнім чоловіком відповідача -[PERSON] Свідок [PERSON], яка стверджує, що майже щодня йшла на роботу з позивачем не могла пояснити з чим пов'язані образи. Відтак, суд позбавлений можливості оцінити інформацію з точки зору її достовірності. За даних обставин, суд не вбачає доведеним наявність моральних "страждань, протиправність поведінки відповідача, а відтак, підстав для стягнення моральної шкоди. За даних обставин, позовні вимоги слід залишити без задоволення. На підставі ст. 15, 23, 277, 297, 299 ЦК України,

Outcome: dismissed