Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

Позивач ВАТ „[PERSON] [PERSON] в особі Полтавської обласної дирекції звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивував тим, що відповідно до кредитного договору №014/18780/74/111388 від 13.08.2008 року та додаткової угоди №014/18780//74/111388/1 від 19.05.2009 року [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 19995, 50 доларів США з терміном користування кредитними коштами до 13.08.2024 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 13,85% річних. Згідно умов Договору, відповідач зобовязувався повернути наданий кредит у строк та порядку, що встановлені договором, повертаючи кредит етапами щомісячно, на умовах графіку погашення заборгованості, складеного до кредитного договору, який є його невідємною частиною. Свої зобовязання за Кредитним договором відповідач не виконує, у встановлені графіком строком кредит не повертає, тому станом на 29.11.2010 року має загальну заборгованість по кредитному договору у розмірі 28788, 19 доларів США, еквівалент у національній валюті складає 228520, 65 гривень. З приводу існуючої заборгованості відповідачу неодноразово направлялись претензії з вимогою про сплату заборгованості та попередження про можливі наслідки у випадку невиконання цих вимог, на які ним відредаговано не було, оскільки проплати не проводились. Позивач прохає суд, урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, винести рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 228520, 65 гривень, що за курсом НБУ станом на 29.11.2010 року складає 28788, 19 доларів США, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 гривень та витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 гривень. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, прохав їх задовольнити. Представник відповідача в особі [PERSON] позов не визнав, мотивуючи тим, що відповідно до норм Цивільного кодексу України зобов»язання повинно виконуватись належним чином. Банк надавав відповідачу кредит в іноземній валюті, а тому і повинен просити стягнення коштів в іноземній валюті, а не в національній валюті. Розмір заборгованості по кредитному договору представник відповідача не заперечував. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13.08.2008 року між Позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/18780/74/111388 та додаткову угоду №014/18780/74/111388/1 19.05.2009 року (а.с.11-15), за якими банк надав відповідачу кредит в сумі 19995, 50 доларів США, що повністю підтверджує виконання умов кредитного договору Позивачем. Відповідно до вищевказаного кредитного договору відповідач [PERSON] був зобовязаний повернути кошти не пізніше 13.08.2024 року на умовах графіку погашення заборгованості (а.с.78-79). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач [PERSON] не виконував в повній мірі свої зобовязання, щодо виплати заборгованості за кредитним договором, а тому, станом на 29.11.2010 року має загальну заборгованість по кредитному договору у розмірі 28788, 19 доларів США, еквівалент у національній валюті складає 228520, 65 гривень, що підтверджується розрахунком позивача (а.с.87-88). Відповідно до умов Кредитного договору, [PERSON] має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання умов Договору, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути суму заборгованості у примусовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем дійсно було порушено зобовязання по кредитному договору, а тому маються підстави для дострокового стягнення заборгованості. Пункт 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлює, що згідно з частиною першою ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. У зв»язку з цим при задоволення позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні . У разі пред»явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи вищезазначену Постанову ПВС України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в грошовій одиниці України гривня . Крім цього, позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 гривень та 120 гривень за ІТЗ розгляду справи, які також підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved