Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що вступив у шлюб з відповідачкою 28.08.2004 року. Від даного шлюбу у них народилася донька Єлизавета, [INFO], яка після розірвання шлюбу буде мешкати із нею. Позивач зазначає, що їхні сімейні відносини припинені через подружню невірність відповідачки. Відновлювати відносини він не має наміру. З цих підстав вони проживають окремо. Майнового спору між ними не має. Примирення між ними не можливе. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позов, просив його задовольнити. Також пояснив, що наданий судом час на примирення бажаних результатів не дав вони не помирилися. Наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, визнала, що за наданий судом строк для примирення вони із чоловіком не помирилися. Просила постановити рішення про задоволення позову, при цьому відповідачка вказала, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити своє шлюбне прізвище «Малютіна». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] про шлюб серії І-ФП № 062915, виданого Кодимською сільською радою Первомайського району Миколаївської області слідує, що 28.08.2004 року сторони зареєстрували шлюб. Сторони від шлюбу мають двох неповнолітню дитину доньку Єлизавету, [INFO], що слідує із відповідного свідоцтва про народження дитини. Також встановлено, що вжиті судом заходи щодо примирення подружжя, передбачені ст. 111 СК України, позитивних результатів не дали. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, врахувавши наявність у подружжя малолітньої дитини, судом встановлено, що між подружжям [PERSON] фактично припинені шлюбні стосунки, з таких підстав шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Крім того, згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому відповідачці, після розірвання шлюбу, залишити прізвище, на яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved