overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивач в своїй позовній заяві просить визнати таким, що відбувся і дійсним договір про припинення права на аліменти для дитини у звязку з передачею їй права власність на 43/100 частину житлового будинку, розташованого по вул. 50 років Жовтня № 30 в м. Балта Одеської області і визнати за нею право власності на вищевказану частину будинку стверджуючи, що цей будинок раніше належав їй і відповідачу в рівних частках, свою частку відповідач передав їй у власність на умовах припинення права на аліменти для дитини доньки Анастасії [INFO], про що вони між собою уклали договір від 01.12.2010 року і відповідач взяв зобовязання посвідчити цей договір нотаріально , чого не зробив, посилаючись на те, що в нотаріальній конторі відмовлено у звязку з тим, що земельна ділянка, на який розташований будинок, не зареєстрована в кадастровому центрі, чого він не бажає робити, оскільки це дуже дорого і довго, що вимушує її звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, однак направила суду клопотання, з якого вбачається, що вона підтримує свій позов у повному обсязі і просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання теж не зявився, однак надав суду листа, в якому позов визнав, підтвердив факт передачі у власність позивача своєї ? частини будинку на умовах припинення права на аліменти на дитину і просить розглянути справу у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за доцільне позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, тому що вони є обгрунтованими і законними, так як вищевказаний будинок з господарськими будівлями належав раніше в рівних частках позивачу і відповідачу, про що свідчить рішення Балтського районного суду Одеської області від 16.11.2004 року і ухвали того ж суду від 05.03.2010 року , що відповідач передав у власність позивача на умовах припинення права на аліменти, про що свідчить договір, укладений між сторонами і власноручно підписаний ними від 01.12.2010 року , що позивач є добросовісним набувачем, зі своєї сторони умови угоди виконала в повному обсязі, припинила стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дитини, а відповідач ухиляється від свого зобовязання по оформленню угоди у нотаріуса. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом та просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 22 квітня 2009 року у Домажирській сільській раді Яворівського району Львівської області. Свої вимоги мотивує наступним. Під час перебування у шлюбі в них не склалися належні взаємовідносини. У них різні характери та погляди на життя. Між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, вони не можуть дійти компромісу. Стверджує, що даний шлюб необхідно розірвати, щоб припинити негативні відносини та взаємні образи. В судове засідання позивачка не прибула. Подала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не прибув. Подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, розгляд справи просить проводити у його відсутності. Дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Із свідоцтва вбачається, що шлюб між сторонами укладено 22 квітня 2009 року у Домажирській сільській раді Яворівського району Львівської області. Із свідоцтва про народження вбачається, що за час перебування у шлюбі у сторін анродилася дочка [PERSON], [INFO]. Беручи до уваги те, що позивачка та відповідач втратили взаємні почуття любові та поваги, їх сімя розпалась остаточно, суд приходить до висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача в її користь кошти на її утримання. Свої вимоги мотивує тим, що вона доглядає за малолітньою дочкою, а тому не має змоги працювати. Відповідач проживає окремо та матеріальним становищем сімї не цікавиться, фінансово не забезпечує, а інших джерел отримання коштів вона не має. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Додатково суду пояснила, що оскільки вона самотужки виховує їх спільного сина, то відповідач повине її матеріально утримувати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Просить стягувати з нього на користь позивачки 200грн., оскільки отримує невеликий розмір заробітної плати та крім того, ще сплачує аліменти на утримання сина. Вислухавши стороги, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Із свідоцтва про одруження вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.03.2007р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області. Із свідоцтва про народження вбачається, що під час перебування в шлюбі, у сторін народився син [PERSON], 28.11.2008р.н. З довідки №1120 від 12.11.2010р.вбачається, що відповідач працює машиністом крану Мостозагону №2 ПАТ «Мостобуд» та його заробітна плата з травня 2010р. по жовтень 2010р. складає 11804,41грн. Беручи до уваги те, що відповідач є особою молодого віку, працевлаштований, стабільно отримує заробітну плату, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати кошти на користь позивачки на її утримання. Оскільки відповідач сплачує аліменти на утримання малолітнього сина, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати по 300грн. щомісячно, як мінімальну суму, достатню для належного утримання позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказувала, що 29 вересня 1990 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Карапчівської сільської ради , актовий запис №29 . В шлюбі народилося двоє дітей , син - Дмитро, [INFO], та дочка [PERSON]»яна, [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Посилалася, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, між ними не має взаєморозуміння через що, виникають різні конфліктні ситуації. Все призвело до того, що вони припинили шлюбно-сімейні відносини та проживають окремо. Позивач в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на обставини викладені в позові на примирення не погодилася, просила розірвати шлюб з [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, причина його неявки суду невідома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони, 29 вересня 1990 зареєстрували шлюб у виконкомі Карапчівської сільської ради , актовий запис №29 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. В шлюбі народилося двоє дітей , син - Дмитро, [INFO], та дочка [PERSON]»яна, [INFO]. Ухвалою Вижницького районного суду 22 листопада 2010 року сторонам надано строк на примирення один місяць.однак примирення між сторонами не досягнуто. Збереження сім'ї і шлюбу між сторонами стало неможливим. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, на примирення не згідні. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України „суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення ". Враховуючи те, що у сторін відсутнє бажання зберегти сім»ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім»ї суперечить їх інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст.ст.110,112,114, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

12 липня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом де [PERSON] міської ради про визнання права власності на домобудування ) м. Чернігові по провулку Долорес Ібаррурі, 14. В обґрунтування позов) зазначив, що проживає та зареєстрований у вказаному будинку з лютогс 2010 року, яке раніше належало його бабусі [PERSON] і було подаровано 01.06.2006 року, проте в договорі буле помилково зазначено адресу вулиця Д.Ібаррурі, 14, замість провулок. Оскільки дарувальник [PERSON] померла 24 січня 2010 року, тому позбавлений можливості внести виправлення до договору, в зв»язку з чим просить визнати за ним право власності на вказаний будинок. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача не заперечував проти позову. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно договору дарування посвідченого Першою [PERSON] державною нотаріальною контрою ЗО січня 1980 року за реєстровим № 1-689, та зареєстрованого [PERSON] міжміським бюро технічної інвентаризації 10 вересня 1980 року за реєстровим № 2289 власником буд. 14 по провулку Д.Ібаррурі в м. Чернігові була [PERSON]. За час життя [PERSON] уклала договір дарування на [PERSON], що підтверджується копією договору дарування від 01.09.2006 року посвідченим приватним но [PERSON] міського нотаріального округу Матвієнком С зареєстрованим в реєстрі № 6521, де помилково було зазначене будинку вул. Д.Ібаррурі, 14 замість провулку Д.Ібаррурі, 14. 24 січня 2010 року померла [PERSON] Федорі підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 5 ). Позивач, як новий власник будинку замовив та отрі [PERSON] БТІ новий технічний паспорт на подарований будин цьому проводилось обстеження, оцінка домобудування саме по п] Д.Ібарурі, 14 в м. Чернігові. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набуває підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право вл вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із зак< незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»явити поз визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визі іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідч\ право власності. Згідно копії домової книги позивач зареєстрований в буд. провулку Д.Ібаррурі в місті Чернігові. Враховуючи, що відповідач визнає позов та згодний з факти обставинами справи, які ніким не оспорюються, а також те, що визнані позову не порушує права та законні інтереси інших осіб, за виклг обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до Великощимельської сільської ради Щорського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її діда. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що її дід [PERSON] помер 25 лютого 2003 року. Після його смерті лишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями та земельний пай. В звязку з юридичною необізнаністю та тією обставиною, що майнові відносини належним чином не були врегульовані, вона пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини і просить визначити додатковий строк. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивачка в позовній заяві просить справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Дід позивачки [PERSON] помер 25 лютого 2003 року. Після його смерті лишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями та земельний пай. В звязку з юридичною необізнаністю та тією обставиною, що майнові відносини належним чином не були врегульовані, позивачка пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини і просить визначити додатковий строк. Вирішуючи справу суд має керуватися як нормами ЦК України, які діяли на момент виникнення правовідносин, тобто нормами ЦК України 1963 року. Відповідно до ст. ст. 549, 550 ЦК України суд може продовжити шестимісячний строк для прийняття спадщини за позовом спадкоємця, якщо цей строк був пропущений з поважних причин. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявниця пропустила строк з поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

У жовтні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 12 січня 2008 року вона та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 08. Від шлюбу дітей не мають. Шлюб із відповідачем [PERSON] виявився невдалим. Протягом останнього року сімейне життя у них погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З ініціативи відповідача між ними часто виникали сварки, які спричиняли їй душевні страждання. Про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги [PERSON] не піклується. На даний момент спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу є неможливим. Спір про поділ спільного майна відсутній. Просила розірвати шлюб між нею, [PERSON], та [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, дала суду пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позов та розірвати шлюб між нею і [PERSON] Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 січня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 08. Дітей від шлюбу не мають. Протягом 2010 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи фактичні відносини подружжя, той факт, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а шлюб між нею та [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 21, 24, 104, 110, 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивачка 30.11.2010 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що ними 27.09.2008 року укладений шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини до досягнення нею повноліття аліменти у сумі визначеній судом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала можливі докази на підтвердження своїх вимог. Уточнила, що вважає, що на дитину їй необхідно щомісяця по 1/4 частині видів заробітку з урахуванням того, що відповідач сплачує на іншу дитину також 1/4 частину. Відповідач уточнені позовні вимоги визнав, не заперечив розмір сплати аліментів, вказавши, утриманців не має. Аліменти на утримання першої дитини він сплачує в 1/4 частині заробітку. Добровільно не надає допомоги, так як йому зменшили заробітну плату і йому потрібно на його витрати. Погодився із розміром заробітку вказаним у довідці. Судом встановлено, що сторони 27.09.2008 року у Щербанівській сільраді Полтавського району та області уклали шлюб ( актовий запис № 148 ) ( а. с. 2 ). Від шлюбу мають неповнолітнього сина 01.12.2009 р. н. ( а. с. 3), який проживає разом із позивачкою. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Сплачує аліменти на першу дитину у розмірі ? частину заробітку, не має утриманців. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно відповідно до розміру заробітку відповідача та доходів позивачки, з врахуванням розміру сплачуваних аліментів на першу дитину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

23 листопада 2010 року [PERSON], заінтересована особа Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації, звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, обґрунтовуючи свою заяву наступними обставинами. Їй та її родині на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Але, всупереч її дійсному прізвищу згідно свідоцтва про шлюб та паспорту «Лєва», у вказаному витязі та технічному паспорті на квартиру, це прізвище записано як «Ліва». Тому, з метою уникнення ускладнень у звязку із можливою необхідністю переоформлення права власності на квартиру, просила встановити факт належності їй технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні заявниця уточнила заявлені вимоги, та просила встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло від 21 листопада 2006 року, виданого відділом по приватизації при міському комунальному підприємстві ЖЕУ м. Костянтинівки, а саме спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності громадянам [PERSON], [PERSON], «Лівій» [PERSON] та [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13463514 від 06.02.2007 року, виданого Костянтинівським МБТІ, реєстраційний № 17729638, на підставі свідоцтва про право власності б/н від 21.11.2006 року, виданого відділом по приватизації при міському комунальному підприємстві ЖЕУ (а.с. 12,16). На підставі зазначеного свідоцтва та витягу Костянтинівським МБТІ було виготовлено технічний паспорт із зазначенням прізвищ власників у вищенаведеному написанні (а.с. 9-11). Але, згідно свідоцтва про шлюб повторно виданого 03 серпня 2010 року відділом РАЦС по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, 21 листопада 1987 року громадянка [PERSON], [INFO], яка народилась в м. Костянтинівка Донецької області, зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], актовий запис № 922, та обрала прізвище чоловіка «Лєва» (а.с. 5). Згідно паспорту громадянина України серії ВК № 734140, видного 6 жовтня 2010 року Костянтинівським МВ ГУМВС України в Донецькій області, вірне написання прізвища заявниці є також «Лєва Інна Юріївна», яка зареєстрована за місцем проживання у [INFO] (а.с. 6-7). Таким чином суд вважає встановленим факту належності свідоцтва про право власності на житло від 21 листопада 2006 року, виданого відділом по приватизації при міському комунальному підприємстві ЖЕУ м. Костянтинівки, а саме спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] заявниці [PERSON]. Невірне написання прізвища заявниці в правовстановлюючому документі перешкоджає їй здійснювати права власності, тому заява підлягає задоволенню, оскільки цей факт не може бути встановлений в даний час іншим шляхом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

позивач просить про стягнення з відповідача по 220 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] [INFO] аліментів, починаючи з дня подачі заяви до суду і досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що позивач позбавлена батьківських прав відносно сина і той знаходиться на утриманні в школі - інтернаті. Відповідач позов визнала. У відповідності ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законих підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони приходить висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу її з [PERSON], який помер 29 січня 2010 року з 1 лютого 1993 року до 29 січня 2010 року та встановлення факту постійного проживання позивача із спадкодавцем - [PERSON], на час відкриття спадщини 29 січня 2010 року. В судовому засіданні заявник підтримали вимоги частково, просить встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу її з [PERSON], який помер 29 січня 2010 року з 1 лютого 1993 року до 29 січня 2010 року. Просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Бориславської міської ради [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви. Суд, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи Бориславської міської ради та заінтересованої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновків про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер 29 січня 2010 року, місце смерті м.Борислав, Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області від ЗО січня 2010 року, актовий запис № 33. Відповідно акту, складеного працівниками ДКП «ЖЕК №3» від 6 жовтня 2010 року [PERSON], [INFO], дійсно проживав з 1993 року і до дня смерті в будинку №48 по вул..Мазепи без реєстрації в гр..[PERSON]. Дружина [PERSON] - [PERSON] померла 2 лютого 1992 року, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане відділом ЗАЕСу м.Борислава З лютого 1992 року, зроблено запис №60. Відповідно чоловік заявника - [PERSON] помер 15 березня 1991 року, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане відділом ЗАГСу м.Борислава 15 березня 1991 року, зроблено запис №108. Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про те, що факт проживання однією сім'єю чоловіка [PERSON], який помер ЗО січня 2010 року, та жінки [PERSON], знайшов підтвердження у судовому засіданні, а тому вимоги заявника про встановлення цього факту, що має юридичне значення, підлягають задоволенню.

Outcome: approved