Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] підприємства РМР Теплотранссервіс про здійснення перерахунку абонентської плати, припинення неправомірних дій відповідача, стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала з підстав, викладених у позові. Просить суд їх задоволити та зобов'язати Комунальне підприємство ТеплотрансеервісРівненської міської Ради зробити перерахунок абонплати за користування тепловою енергією відповідно до рішення Рівненського міського суду від 09 липня 2007 року та списати суму заборгованості з її рахунку; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в суму 2000,00 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підприємства ТеплотрансеервісРівненської міської ради заявлені позовні вимоги позивала не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу по справі [PERSON] Відпуск теплової енергії позивачу по справі здійснювався на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг з теплопостачання № 36183 від 07.10.1999 року. Рішенням Рівненського міського суду від 09 липня 2007 року по цивільній справі за позовом [PERSON] підприємства ТеплотрансеервісРівненської міської Ради до [PERSON] позовні вимоги позивача задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь КП Теплотрансеервісзаборгованість за використану теплову енергію в межах строку позовної давності в сумі 1544,13 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено у звязку з пропуском строків позовної давності. Позивачем рішення Рівненського міського суду виконано повністю, а саме сплачено заборгованість за використану теплову енергію КП ТеплотрансеервісРМР. Незважаючи на наявність рішення Рівненського міського суду, відповідач повторно звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача заборгованості за використану теплову енергію, розмір якої вже був предметом розгляду справи в суді. 04 жовтня 2010 року за заявою КП РМР ТеплотрансеервісРівненським міським судом було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь КП РМР Теплотрассервісзаборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 1708,09 грн. За заявою відповідача по справі, судовий наказ винесений Рівненським міським судом 04 жовтня 2010 року скасовано. 05 жовтня 2010 року позивач по справі [PERSON] звернулась з заявою до КП ТеплотрансеервісРМР з проханням списання заборгованості за послуги з теплопостачання згідно рішення суду від 09 липня 2007 року. З дослідженої в судовому засіданні відповіді директора КП ТеплотрансеервісРМР від 02 листопада 2010 року за №02-01/6473 вбачається, що з метою врегулювання питання щодо списання заборгованості за послуги теплопостачання згідно рішення суду від 09 липня 2007 року, [PERSON] 0.0. необхідно звернутися в КП РМР Теплотранссервіс(зазначено адреси та години прийому громадян). З собою необхідно мати оригінали та ксерокопії наступних документів: паспорта, ідентифікаційного номера [PERSON] та квитанції про оплату послуги інформаційно-технічного забезпечення судового процесу (визначеної в судовому рішенні); свідоцтва про право власності на квартиру; технічного паспорту на квартиру; будинкової книги з відмітками про прописку; у разі наявності пільг - ксерокопію посвідчення пільговика та ксерокопію ідентифікаційного коду пільговика. 08.12.2012 року [PERSON] отримала позовну заяву про стягнення з неї на користь КП РМР Теплотранссервісзаборгованості в сумі 1707,92 гривні, яка вже була предметом розгляду в суді. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд вважає, що позивач в судовому засіданні не довела чому КП РМР Теплотранссервіс повинно провести перерахунок обонплати. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У главі 50 ЦК України містяться наступні підстави припинення зобов'язання: виконанням, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, поєднанням боржника і кредитора в одній особі, неможливістю його виконання, смертю фізичної особи, ліквідацією юридичної особи. Згідно зі ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, суд вважає, що сплив позовної давності не припиняє зобов'язання відповідача оплатити вартість спожитих послуг з теплопостачання в повному обсязі за весь період надання таких послуг. Сплив позовної давності не позбавляє КП Теплотранссервісправа на вимогу виконання зобов'язання боржником не в судовому порядку, не веде до припинення самого зобов'язання та не має своїм наслідком обов'язок кредитора списати прострочену суму боргу. Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Цією статтею передбачена можливість припинення зобов'язання прощенням борг,але тільки зі згоди кредитора та прощення боргу є правом, а не обов'язком кредитора. Таким чином, оскільки зобов'язання [PERSON] сплатити борг за користування тепловою енергією не припинено і існує заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання КП Теплотранссервісздійснити перерахунок заборгованості за теплопостачання та припинення неправомірних дій є недоведеними. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р., моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних наслідків, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності моральна шкода підлягає відшкодуванню у випадку наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. З пояснень сторін судом встановлено, що відпуск теплової енергії позивачу по справі здійснювався на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг з теплопостачання № 36183 від 07.10.1999 року. Дія договору про надання послуг з теплопостачання № 36183 від 07.10.1999 року в даний час припинена, оскільки між сторонами по справі було укладено інший договір про надання послуг з теплопостачання. Отже, судом встановлено, що на момент звернення КП РМР Теплотрансеервісдо суду з заявою на підставі якої Рівненським міським судом було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь КП РМР Теплотрассервісзаборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 1708,09 грн. та на момент отримання [PERSON] позовної заяви про стягнення з неї на користь КП РМР Теплотранссервісзаборгованості в сумі 1707,92 гривні будь-які договірні відносини між сторонами були відсутні. Враховуючи те, що рішенням Рівненського міського суду від 09 липня 2007 року по цивільній справі за позовом [PERSON] підприємства ТеплотрансеервісРівненської міської Ради до [PERSON] позовні вимоги позивача були задоволені частково і дане рішення було виконано, суд вважає, що КП РМР Теплотранссервіснемає права повторно звертатися до суду з тими ж самими позовними вимогами. Незважаючи на це КП РМР Теплотранссервіс звертається до суду з відповідними заявами та направляє на адресу [PERSON] фіктивні позовні заяви, розцінюючи це, як метод впливу на боржника. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що у зв'язку з необґрунтованим зверненням повторно до суду про стягнення суми заборгованості, яка вже була предметом розгляду судом і в цій частині КП ТепотранссервісРМР було відмовлено, відповідач знову звернувся до суду про видачу судового наказу про стягнення з позивача по справі заборгованості, що призвело до душевних переживань та страждань позивачки, а також те, що [PERSON] є особою похилого віку, має поганий стан здоровя, немає поточної заборгованості по сплаті за теплопостачання, суд вважає, що позивачу було заподіяно моральну шкоду. Однак, розмір моральної шкоди, яку позивач просить стягнути на її користь з відповідача є завищеним, і тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 1500,00 (півтори тисячі) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved