Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який доповнив відповідно до вимог ст.31 ЦПК України, з вимогами визнати недійсним договір № 2008-6, укладений 11 серпня 2008 року товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» з [PERSON] та зобов'язати [PERSON] повернути йому автомобіль АШІ А4 АУАЖ, кузов № №Аи2228Е86А031773, сірого кольору, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], а також ключі від цього автомобілю та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РВС № 312721 від 18.08.2005. Свої вимоги позивач в позовній заяві, а його представник у судовому засіданні мотивували тим, що 17.08.2005 [PERSON] придбав у ТОВ «Надія» автомобіль АІЮІ А4 АУАИТ, кузов № \\УАІІ2228Е86А031773, сірого кольору, 2005 року випуску, за який повністю розрахувався, про що отримав довідку-рахунок КГС № 443418. 18.08.2005 [PERSON] звернувся до [PERSON] МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Одеської області та отримав державні номерні знаки ВН5300АК із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу РВС № 312721. В судовому засіданні представник [PERSON] пояснив, що позивач працював в ТОВ «Надія». В 2008 році до позивача звернулася керівник ТОВ «Надія», в якому він працював, та попросив надати належний йому автомобіль у тимчасове користування [PERSON], який також працював у ТОВ «Надія». Вона мотивувала своє прохання тим, що [PERSON] надає товариству фінансову допомогу, а автомобіль йому потрібен для виконання по роботі. [PERSON] погодився на цю пропозицію, оскільки мав добрі стосунки з керівництвом ТОВ «Надія» та мав інший автомобіль у користуванні. 22.08.2008 позивач звернувся до [PERSON] МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Одеської області і отримав тимчасовий реєстраційний талон ДАН № 822198 на право керування вказаним автомобілем на ім'я [PERSON], який і передав останньому через генерального директора ТОВ «Надія». 28.04.2010 [PERSON] звернувся в РЕВ № 3 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області із заявою про анулювання вищезазначеного тимчасового реєстраційного талону, яка була задоволена цією установою. 05.05.2010 він направив [PERSON] телеграму, в якій повідомив його про анулювання тимчасового реєстраційного талону ДАН № 822198 на право керування належним йому автомобілем та запропонував повернути цей автомобіль за місцем своєї роботи 11 травня 2005 року. Але [PERSON] не повернув йому автомобіль, мотивуючи це тим, що набув на спірний автомобіль право власності. З приводу незаконного заволодіння [PERSON] належним позивачу автомобілем він звернувся до Великодолинського селищного відділення міліції за місцем роботи відповідача, в якому [PERSON] повідомили, що ТОВ «Надія» уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу належного йому автомобіля та запропонували звернутися до суду. Вважаючи, що ТОВ «Надія» не є власником спірного автомобіля, а тому не має права його продавати, а [PERSON] є недобросовісним набувачем, позивач та його представник просили розглянути позовні вимоги та задовольнити їх на підставі ст.ст. 186, 203 4.1, 215 ч.І, 387, 658, 1212 ч.ч.1,2 ЦК України. Представник ТОВ «Надія» позовні вимоги [PERSON] визнав. В судовому засіданні підтвердив факти, на які посилався в судовому засіданні представник [PERSON] Представник пояснив, що ТОВ «Надія» уклало з [PERSON] договір купівлі- продажу спірного автомобіля. На час укладення цього договору ТОВ «Надія» не було його власником і будь-яких доручень щодо його відчуження від позивача не отримувала. ТОВ «Надія» отримала від [PERSON] за цей автомобіль 8600 доларів США та не заперечує проти повернення цих грошей [PERSON] Також представник ТОВ «Надія» пояснив суду, що йому не відомі мотиви укладення керівництвом договору купівлі-продажу із [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у зв'язку із чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. При цьому суд вважає встановленими такі факти. 17.08.2005 [PERSON] придбав у ТОВ «Надія» автомобіль АШІ А4 АУАЖ, кузов № \\?АІІ2228Е86А031773, сірого кольору, 2005 року випуску, що підтверджується довідкою-рахунком КГС № 443418. 18.08.2005 [PERSON] МРЕВ УДАІ ГУМВС України Одеської області видало [PERSON] державні номерні знаки ВН5300АК та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РВС № 312721. 22.08.2008 на підставі заяви [PERSON] був виданий тимчасовий реєстраційний талон ДАН № 822198 на право керування вказаним автомобілем [PERSON] Ці обставини підтверджуються листом начальника РЕВ № 3 при УДАІ ЕУМВС України в Одеській області № 7/3-1025 від 08.06.2010. Ст.61 ч.І ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Тимчасовий талон ДАН № 822198 на право керування спірним автомобілем був переданий [PERSON] через керівника ТОВ «Надія», що сторони підтвердили у судовому засіданні, а тому суд вважає ці факти доведеними та доказаними. 28.04.2010 [PERSON] звернувся в РЕВ № 3 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області із заявою, на підставі якої тимчасовий реєстраційний талон ДАН № 822198 на право керування спірним автомобілем [PERSON] був анульований. Ця обставина підтверджується листом начальника РЕВ № 3 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області № 7/3-69-3 від 15.06.2010. 05.05.2010 [PERSON] направив [PERSON] телеграму, в якій повідомив його про анулювання тимчасового реєстраційного талону ДАН № 822198 на право керування належним йому автомобілем та запропонував повернути йому цей автомобіль за вказаним місцем роботи 11 травня 2005 року. Цю телеграму [PERSON] отримав. Ці обставини підтверджуються копією телеграми та зворотнім повідомленням до неї. Відповідач [PERSON] в запропонований строк не повернув спірний автомобіль [PERSON] Позивач [PERSON] звернувся до Великодолинського СВМ Овідіопольского РВ ГУМВС України із заявою щодо заволодіння [PERSON] спірним автомобілем, за результатами перевірки якої матеріали направлені у СУ ГУМВС України в Одеській області. Цей факт підтверджується листом начальника Велико до линського СВМ Овідіопольского РВ ГУМВС України. Після звернення до органів внутрішніх справ [PERSON] стало відомо, що 11.08.2008 ТОВ «Надія» уклала з [PERSON] договір № 2008-6 купівлі-продажу автомобіля. Пункт 1.1 цього договору передбачає, що ТОВ «Надія» взяло на себе обов'язок передати [PERSON] автомобіль АГГОІ А4 АУАИТ, кузов № \\УАІІ2228Е86А031773, а [PERSON] набуває право власності на цей автомобіль після повної сплати ним вартості автомобіля. При цьому в договорі не зазначено, що спірний автомобіль належить ТОВ «Надія» на праві власності. На підставі акту приймання-передачі від 26.08.2008 [PERSON] отримав від ТОВ «Надія» спірний автомобіль у тимчасове керування, який відповідав комплектації. Суд вважає, що факт отримання ТОВ «Надія» від [PERSON] 8600 доларів США за придбаний ним автомобіль є недоведеним, оскільки відповідачами по справі, що є одночасно сторонами за договором, не надано жодного належного та достатнього доказу на підтвердження цього факту. Ст.658 ЦК України передбачає, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару. В судовому засіданні ТОВ «Надія» підтвердила, що спірний автомобіль на час укладення цього договору належав на праві власності [PERSON], і ТОВ «Надія» не мало будь-яких прав на розпорядження ним. Ст.61 ч.І ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, ТОВ «Надія» не є власником спірного автомобіля, а тому не мало права укладати відносно нього договір купівлі-продажу. Ст.203 ч.І ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що продаж спірного автомобіля вчинений юридичною особою, яка не є власником його власником, тобто з порушенням ст.658 ЦК України. Це порушення є підставою для визнання договору № 2008-6 купівлі-продажу від 11.08.2008 недійсним на підставі ст.251 ч.І ЦК України, яка передбачає, що недійсним є правочин у випадку недодержання в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ст.387 ЦК України передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Суд вважає, що [PERSON] є недобросовісним набувачем спірного автомобіля на підставі договору купівлі-продажу, оскільки здійснював керування на підставі тимчасового реєстраційного талону ДАН № 822198, який був виданий його власником [PERSON] Ст.1212 ч.ч.І, 2, З ЦК України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому майно. Положення цієї статті застосовуються також до вимог про про витребування майна власником із чужого незаконного володіння та повернення виконаного за недійсним правочином. Суд вважає, що [PERSON] повинен повернути позивачу [PERSON] спірний автомобіль, оскільки набув його на підставі правочину, який суд визнав недійсним. Ст.186 ЦК України передбачає, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Ключі від спірного автомобілю та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу є речами, які належать до нього та без яких неможливо належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися цим автомобілем. Таким чином, одночасно із поверненням автомобіля [PERSON] повинен повернути [PERSON] ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РВС№ 312721 від 18.08.2005. Ст.217 ЦПК України передбачає, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Від представника позивача під час розгляду справи надійшло клопотання, в якому він просить суд визначити порядок виконання судового рішення, оскільки позивач припускає з боку [PERSON] можливіть відмови від добровільного виконання рішення суду. Суд вважає це клопотання обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд зазначає, що у випадку, коли [PERSON] буде відмовлятися від добровільного виконання судового рішення спірний автомобіль разом із ключами від нього та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу можуть бути примусово вилучені у нього органами державної виконавчої служби, які відкриють виконавче провадження, та передані [PERSON].

Outcome: approved