Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-28 00:00:00

Відповідач у судове засідання не зявився, заперечень проти позову від нього не надійшло. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», яке є правонаступником ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 16 грудня 2006 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем був укладений договір № 012-03105-161206, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 4838,70 грн. на придбання певного майна (послуг), на умовах, визначених Кредитним договором, із остаточним терміном повернення кредитних коштів та сплати процентів і комісійних по ньому, не пізніше, ніж 15 жовтня 2007 року. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у вищевказаній сумі, а відповідач зобовязався повернути суму кредиту та плату за користування (відсотки) у встановлений в договорі строк. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі. Відповідач станом на 02 листопада 2010 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Умовами договору передбачено, що Банк у випадку порушення позивальником строків сплати передбачених договором платежів, більше, ніж 1 місяць, має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені кредитним договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобовязання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Відповідач, отримавши кредитні кошти, систематично порушував умови договору, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 02 листопада 2010 року становить 1301,19 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1301,19 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 0,02 грн. У відповідності до п.9.1 Договору сторонами було досягнуто згоди про встановлення договірної підсудності розгляду спорів, які виникають при виконанні, зміні або розірванні кредитного договору, а саме: відповідні позови предявляються сторонами до місцевого районного суду за місцезнаходженням кредитора. В звязку з тим, що відповідач добровільно суму кредиту не повертає, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором у судовому порядку, та стягнути сплачені позивачем судові витрати у справі, які складаються із судового збору в сумі 51,00 грн. та витрат з ІТЗ в сумі 120 грн., тим самим задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], яка діє за довіреністю, в судове засідання не зявилася, до судового розгляду справи надала суду заяву, у якій зазначила, що підтримує позов Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором по суті та за обставинами справи у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, і у випадку неявки відповідачів - згодна на розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення, їй розяснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідачів. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ч. 3 ст. 74 ЦПК України судовими повістками, які направлялися йому рекомендованими поштовими відправленнями за його місцем проживання, що підтверджується поштовими відправленнями, які повернулися на адресу суду в звязку із закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні, які долучені до матеріалів цивільної справи. Відповідно до ст. 77 ч.1 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. В звязку з тим, що суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про зміну свого місця проживання суду не надав, що передбачено ст. 77 ЦПК України, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з тим, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: -кредитний договір (а.с. 6-7), яким підтверджуються умови кредитного договору № 012-03105-161206 від 16.12. 2006 року; -меморіальний ордер (а.с.8), яким підтверджується факт отримання відповідачем суми кредиту в розмірі 4838,70 грн.; -розрахунок ціни позову (а.с. 9-10), яким підтверджується сума заборгованості за кредитним договором № 012-03105-161206 від 16.12. 2006 року; -анкета позичальника (а.с. 11-12), якою підтверджується факт звернення відповідача до Банку для одержання кредиту та факт ознайомлення відповідача з умовами отримання кредиту; -копія паспорту відповідача (а.с. 13 - 14), якою підтверджується його особа громадянина України; -витратна накладна, рахунок-фактура (а.с. 16, 17), якими підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів та придбання ним товарів за кредитні кошти; -статут ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 18), яким визначається порядок створення, діяльності та припинення діяльності ПАТ «Дельта Банк»; -свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 19), яким підтверджується факт та дата реєстрації ПАТ «Дельта Банк» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про зміну свідоцтва про державну реєстрацію. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 16 грудня 2006 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 012-03105-161206 на придбання певного майна, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 4838,70 грн., і зобовязався повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені умовами договору, але не пізніше 15 жовтня 2007 року (п. 1.1. Договору). 18 грудня 2006 року відповідач отримав від Банку кредитні кошти в сумі, що передбачена кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером № 9528486 від 18.12. 2006 року та рахунком-фактурою № СФDNB-2381 від 16. грудня 2006 року (а.с. 8, 17), і отримав у своє розпорядження холодильник, пилосос та автомагнітолу, що підтверджується витратною накладною (а.с. 16). Відповідно до п. 2.3., 2.5 Кредитного договору відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати за користування кредитом проценти, виходячи зі ставки 0,01 відсотків річних на суму фактичної заборгованості. Однак відповідач систематично порушував умови Кредитного договору, не виконуючи його вимоги щодо повернення одержаного кредиту, сплати відсотків, і станом на 02 листопада 2010 року заборгованість за кредитним договором становить 1301,19 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1301,19 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 0,02 грн., що підтверджується розрахунком ціни позову( а.с. 9-10).. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1058 цього кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що у добровільному порядку відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, суму кредиту, відсотки не сплачує, тобто фактично відмовився від виконання своїх зобовязань, що суперечить чинному цивільному законодавству. Крім цього, суд приймає до уваги і той факт, що відповідач до судового розгляду справи не заявив про застосування позовної давності, а відповідно до ст. 267 ч. 3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Тому суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Належить стягнути з відповідача і судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 51,00 грн. та витрат на інформаційне-технічне забезпечення процесу в сумі 120 грн., так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження понесених витрат позивач надав платіжні доручення про сплату судового збору та витрат на інформаційне-технічне забезпечення процесу розгляду цивільної справи (а.с. 1, 2) На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, ч.2 ст.1050, 1054, ЦК України,

Outcome: approved