Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивачі 05 листопада 2008 року звернулись до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з зазначеним позовом, вимоги якого в подальшому уточнили. В обґрунтування заявлений вимог зазначили, що будинок №137 по вул. Дніпрельстанівська в м. Дніпропетровську належав [PERSON] на праві приватної власності. 29 травня 1989 року [PERSON] помер, і після його смерті залишилась спадщина у вигляді зазначеного домоволодіння. Спадкоємцями після його смерті згідно заповіту були син померлого [PERSON] (61/100 частин домоволодіння) та відповідачка по справі донька померлого [PERSON] (39/100 частин домоволодіння). [PERSON] прийняв спадщину фактично, а [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріальної контори. 16 січня 2002 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на 61/100 частину домоволодіння, яку і успадкували в рівних частках (тобто по 61/200 частин кожному) позивачі по справі дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON]. Таким чином на даний час спірне домоволодіння належить сторонам по справі [PERSON] (39/100 частин), [PERSON] (61/200 частин) та [PERSON] (61/200 частин), правовстановлюючі документи яких оформлені належним чином. Після оформлення спадщини та становлення їх співвласниками позивачі, оскільки є однією сімєю та ведуть спільне господарство, забажали виділення своєї частки внатурі. Просили виділити їм в будинку на першому поверсі кімнати І, ІІ, ІІІ, ІV, на другому поверсі кімнати 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, виділити відповідачці в будинку на першому поверсі кімнати V, VІ, на другому поверсі кімнати 1-1, 1-2, 1-3. 1-4. Також виділити позивачам гараж Б, а всі інші споруди залишити в спільному користуванні. Окрім цього просили провести розділ земельної ділянки, виділивши їм 356,85 кв.м., а відповідачці 228,15 кв.м., визнавши за ними право власності на дану частину земельної ділянки. [PERSON], виступаючи як позивач та як представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Просив провести розподіл домоволодіння згідно до останньої експертизи. Відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Суду пояснила, що вона згодна на розподіл домоволодіння згідно останньої експертизи. Представник [PERSON] міської ради в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, проти задоволення не заперечувала. Представник ДДДНК в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Експерт [PERSON] в судовому засіданні дав пояснення стосовно додаткової експертизи та наявних в неї виправлень. Суд, вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, ЦК України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що домоволодіння №137 по вул. Дніпрельстанівська в м.Дніпропетровську належало [PERSON] на праві приватної власності /а.с. 91/. 29 травня 1989 року [PERSON] помер /а.с. 17/, і після його смерті залишилась спадщина у вигляді зазначеного домоволодіння. Спадкоємцями після його смерті згідно заповіту від 12 квітня 1989 року були син померлого [PERSON] (61/100 частин домоволодіння) та відповідачка по справі донька померлого [PERSON] (39/100 частин домоволодіння) /а.с. 13, 107, 123/. Відповідно до ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. [PERSON] прийняв спадщину фактично /а.с. 21-23/, а [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріальної контори /а.с. 101/. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, або якщо він фактично вступив в управління або володіння спадщиною. 16 січня 2002 року [PERSON] помер /а.с. 17/, після його смерті відкрилась спадщина на 61/100 частину домоволодіння, яку і успадкували в рівних частках (тобто по 61/200 частин кожному) позивачі по справі дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] /а.с. 14, 15, 20, 24, 108/. Таким чином, на даний час спірне домоволодіння належить сторонам по справі [PERSON] (39/100 частин), [PERSON] (61/200 частин) та [PERSON] (61/200 частин) /а.с. 131/. Встановлено, що після оформлення спадщини, позивачі, оскільки є однією сімєю та ведуть спільне господарство, бажають виділення своєї частки внатурі. Згідно ч. 1 ст. 370 ЦК України (в редакції 2003 року), співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно матеріалів додаткової експертизи від 08 грудня 2010 року, проведеної [PERSON] НДІСЕ за №3212, можливе наступне розділення домоволодіння №137 по вул. Дніпрельстанівська в м. Дніпропетровську позивачам виділити: 1) квартиру №2 в житловому будинку літ. А-1 з наступними приміщеннями (додаток №1 на плані визначений в зелений колір): цокольний поверх під А-1 приміщення І, площею 8,7 кв.м., приміщення ІІ, площею 5,2 кв.м., разом 13,9 кв.м., вартістю 25694 грн., цокольний поверх під А-1 приміщення №3, площею 10,4 кв.м., приміщення №4, площею 7,6 кв.м., разом 18,0 кв.м., вартість по цокольному поверху під А-1 складає 29450 грн., загальна площа 31,9 кв.м., перший поверх А-1 житлової прибудови, вартістю 48916 грн. приміщення №9, площею 3,0 кв.м., приміщення №8, площею 6,0 кв.м., приміщення №7, площею 4,6 кв.м., разом 13,6 кв.м.; А-1 житлової прибудови , вартістю 83809 грн. приміщення №6, площею 14,7 кв.м., приміщення №5, площею 5,1 кв.м., разом 19,8 кв.м., загалом площа першого поверху 33,4 кв.м., загальна вартість 187869 грн., 2) погріб, вартістю 6719, 3) огорожа №1, вартістю 4139 грн., 4) огорожа №4, вартість 5913 грн., 5) убиральня Г, вартістю 3064 грн., 6) огорожа №5, вартістю 4139 грн., 7) гараж Б, вартістю 38380 грн., 8) оглядова яма, вартістю 9300 грн., разом 71654 грн., а всього на суму 259523 грн., що складає 59/100 домоволодіння. Відповідачці виділивши: 1) квартиру №1 в житловому будинку літ. А-1 з наступними приміщеннями (додаток №1 на плані визначений в жовтий колір): цокольний поверх приміщення V площею 20,9 кв.м., вартістю 34195 грн., цокольний поверх під літ. «а» приміщення VI площею 4,5 кв.м., вартістю 9891 грн., разом по цокольному поверху площею 25,4 кв.м.; перший поверх приміщення 1-1, площею 5,6 кв.м., приміщення 1-2, площею 1,8 кв.м., приміщення 1-3, площею 5,0 кв.м., приміщення 1-4, площею 8,4 кв.м, разом по першому поверху площею 20,8 кв.м., вартість по першому поверху 88042 грн., площа першої квартири загалом становить 46,2 кв.м., вартість 132128 грн.; 2) ворота №3 вартістю 8493 грн., 3) хвіртка №2, вартістю 3817 грн., 4) колодязь К, вартістю 13707 грн., 5) крильце а, вартістю 10966 грн., 6) хвіртка №7, вартістю 3816 грн., 7) Д. літній душ, вартістю 4462 грн., разом 45261 грн., а всього на суму 177389 грн., що складає 41/100 домоволодіння. При даному розподілі у звязку з відступом від часток сторін можливе стягнення з відповідачки на користь позивачів грошової компенсації у розмірі 6993 грн. Сторони на даний розподіл домоволодіння згодні. Таким чином, суд, аналізуючи подані позивачами докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки спірне домоволодіння належить сторонам, позивачі бажають виділення своєї частки в натурі, відповідачка не заперечує, і варіант розподілу домоволодіння згідно додаткової експертизи влаштовує сторін. Проте, позовні вимоги в частині виділу земельної ділянки та визнання на її частину права власності, визначення меж земельної ділянки не підлягають задоволенню, оскільки є незаконними. Так, земельна ділянка не надавалась сторонам в користування, та не належала їх спадкодавцю на праві власності, тобто не відносилась до спадкової маси. Так, в силу ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та змінити ідеальні частки співвласників та розділити в натурі домоволодіння №137 по вул. Дніпрельстанівська в м. Дніпропетровську згідно додаткової експертизи від 08 грудня 2010 року, проведеної [PERSON] НДІСЕ за №3212. В іншій частині позовних вимог відмовити. При вирішенні питання стосовно судових витрат, понесених сторонами, суд приходить до висновку про можливість застосування взаємозаліку, у в звязку з чим стягнення не проводиться. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial