Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

17.12.2010 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з КП «Прилуцька пересувна шляхобудівельна механізована колона агропромислового будівництва» заборгованість по заробітній платі в розмірі 38\~093 грн 78 коп та компенсацію втрати частини доходу у зв»язку з порушенням строків її виплати в розмірі 9779 грн 16 коп. Свої вимоги мотивує тим, що за час його роботи на посаді начальника з лютого 2007 року відповідачем не сплачувалася йому заробітна плата, заборгованість по якій станом на 01.12.2010 року складає 38\~093 грн 78 коп, а розмір компенсації втрати частини доходу відповідно складає 9779 грн 16 коп. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити з наведених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні визнала позов та не заперечувала проти його задоволення. Суд вважає за можливе прийняти визнання представником відповідача позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем станом на 01.12.2010 року становить 38093 грн 78 коп, а компенсації 9\~779 грн 16 коп (а.с.4-5) та визнається представником відповідача. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Частиною 2 цього Закону передбачена компенсація у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Враховуючи наведене і те, що [PERSON] в порушення вимог Закону України «Про оплату праці», ст. 115 КЗпП України протягом тривалого часу не виплачувалася заробітна плата, є всі підстави до задоволення даного позову. Крім цього, відповідно до ч.3 п. 2 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення заробітної плати , компенсацій працівникам, вихідної допомоги, відшкодування за затримку їх виплати. Зі змісту ч.1 п. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито від 21 січня 1993 року, звільняються від сплати державного мита позивачі за позовами про стягнення заробітної плати та за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин Тому судові витрати в справі у вигляді судового збору в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн, слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved