Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення заборгованості по договору кредиту на предмет застави. В обґрунтування позову покликаються на те, що 20.03.2008 року між сторонами було укладено кредитно-заставний договір № ROHAAE000054460, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 9915,46 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 20.03.2013 року. Відповідач надав в заставу автомобіль «Mazda», модель 626, рік випуску 1993, що належить йому на праві приватної власності. У порушення умов договору відповідач допустив заборгованість перед банком, яка станом на 24.08.2010 року становила 4828,18 доларів США та складається із: 4452,34 дол. США заборгованість за кредитом; 65,62 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 7,11 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 12,84 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 63,37 та 226,90 доларів США штраф. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив задовольнити та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20.03.2008 року в сумі 4828,18 доларів США звернути стягнення на предмет застави: автомобіль «Mazda», модель 626, рік випуску 1993, що належить на праві приватної власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Просив також стягнути з відповідача судові витрати по справі в розмірі 380,94 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Відповідач в судове засідання не зявився повторно. Про день, час і місце судового засідання повідомлений рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, а тому відповідач вважається належно повідомленим про судове засідання. Заперечень до позову не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 20.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № ROHAAE000054460, згідно п. 2.1, п. 17.1.1 якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит у розмірі 6631,85 доларів США з кінцевим терміном повернення 19.03.2013 року зі сплатою 10,56 % річних. Згідно п. 17.1.7 кредитно-заставного договору, з метою виконання зобовязань позичальнику відкрилась кредитна лінія в розмірі 3283,63 доларів США для сплати чергових страхових платежів. Свої зобовязання за вказаним договором банк виконав повністю. З оглянутого в судовому засіданні розрахунку заборгованості до договору кредиту вбачається, що позичальник [PERSON] свої зобовязання виконав не в повній мірі, заборгувавши банку станом на 24.08.2010 року 4828,18 доларів США, який складається із: 4452,34 дол. США заборгованість за кредитом; 65,62 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 7,11 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 12,84 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 63,37 та 226,90 доларів США штраф. Крім того, судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитно-заставним договором від 20.03.2008 року, відповідач прийняв на себе зобовязання передати предмет застави - автомобіль «Mazda», модель 626, рік випуску 1993, державний номер [NUMBER], у володіння банку за актом приймання-передачі (п. 12.2.2, п. 17.9 договору). \~ Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 19 Закону України «Про заставу» визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Як вбачається із п. 13.3.3 кредитно-заставного договору від 20.03.2008 року, позичальник уповноважив банк на його власний розсуд від імені позичальника здійснювати будь-які дії, необхідні для відчуження, зняття з обліку, реєстрації, перереєстрації предмету застави, у тому числі шляхом укладання договору купівлі-продажу предмету застави. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» \~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави … із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. \~26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Таким чином, сукупністю достовірно наведених доказів підтверджується, що позовна заява обґрунтована і підлягає до задоволення шляхом стягнення заборгованості по кредитно-заставному договору та звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 500,94 грн. понесених судових витрат: судовий збір (державне мито) в сумі 380,94 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120.00 грн. На підставі наведенного, ст. ст. 526, 527,530, 599 ЦК України,

Outcome: approved