Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

15 жовтня 2010 року позивач, звернувшись до суду з вищевказаним позовом, вимоги якого уточнила в процесі розгляду справи, просила винести рішення про його задоволення, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 лютого 1998 року по 29 січня 2009 року. Під час шлюбу вони придбали майно, яке згідно з вимогами сімейного законодавства належить їм на праві спільної сумісної власності, і складається з: - двокімнатної квартири [ADDRESS], яка була придбана сторонами по справі 13 серпня 2003 року, вартістю 636800 грн. та автомобіля «Фольгсваген Гольф» державний номер [NUMBER], 2003 року випуску, який був придбаний сторонами 11 червня 2007 року, вартістю 40000 грн. ; Все вищевказане майно згідно зі ст. 60 СК України являється їхньою спільною сумісною власністю, тобто кожному з них належить по ? частині цього майна. В зв'язку з тим, що вони з відповідачем не змогли мирним шляхом вирішити питання щодо розподілу майна, позивач і звернулася до суду з вимогою розподілити майно наступним чином. Виділити їй в користування: - 2/3 частини квартири [ADDRESS] придбаної сторонами по справі 13 серпня 2003 року, ціна 424533,33 грн. та ? частки ринкової вартості автомобіля «Фольгсваген Гольф» державний номер [NUMBER], 2003 року випуску, який був придбаний сторонами 11 червня 2007 року, ціна 20000 грн. Відповідачу [PERSON] виділити: - 1/3 частини квартири [ADDRESS] придбаної сторонами по справі 13 серпня 2003 року, ціна 212266,66 грн. та автомобіль «Фольгсваген Гольф» державний номер [NUMBER], 2003 року випуску, який був придбаний сторонами 11 червня 2007 року, вартістю 40000 грн., стягнувши з нього на користь позивача вартість ? частки автомобіля - 20000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила суд винести рішення про його задоволення. Відповідач в судовому засіданні пред'явлений до нього позов визнав частково, пояснивши, що не заперечує проти розподілу придбаного сторонами по справі майна в рівних частинах між ним та колишньою дружиною. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 1998 року по 29 січня 2009 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу. [INFO] у сторін народився син [PERSON], а [INFO] у сторін народилась донька [PERSON], копії свідоцтв про народження яких також є в матеріалах справи. Під час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: -двохкімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 58,1 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 13.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу С.В. Лозняковою, вартістю 636800 грн.; - автомобіль «Фольгсваген Гольф», державний номер [NUMBER], 2003 року випуску, який був придбаний сторонами 11 червня 2007 року, що підтверджується Біржовою угодою №706233 від 11.06.2007 року, вартістю 40000 грн. Дане підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, які ніким не оспорюються. Згідно зі ст.ст.60, 112 ч.2 СК України (введеного в дію з 1 січня 2004 року і діючого на час вирішення справи судом), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В ч. 1 ст. 70 СК України вказано, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Разом з тим в ч. 3 ст. 70 СК України зазначено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При розгляді справи судом було встановлено, що відповідач матеріально допомагає позивачу в утриманні дітей. Зважаючи на те, що діти проживають разом з позивачкою, а відповідач матеріально допомагає колишній дружині, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині збільшення частки позивача при поділі належної їм з відповідачем на праві спільної сумісної власності спірної квартири [ADDRESS], з 1/2 частини на 1/3 частину необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позов частково задовольняється, то, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею по справі судові витрати у вигляді державного мита у розмірі 1700 грн.00 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення позову у розмірі 120 грн. 00 коп.

Outcome: partial