Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила встановити, що покійний [PERSON], який помер 8.01.2009 року є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; визнати за названими дітьми право спільної сумісної власності на ? частину жилого будинку з відповідними господарськими, побутовими будівлями та спорудами, розташованого в смт. Понінка, по вул. Щорса № 47; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом видане для [PERSON] державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори 31.03.2010 року про право його власності на ? частину зазначеного домоволодіння, та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що вона є опікуном малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], матірю яких являється її сестра [PERSON]. Остання з 1998 року стала проживати у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], який і є батьком дітей, та за свого життя визнавав своє батьківство, однак у свідоцтвах про народження дітей запис щодо їх батька проведена у відповідності з ч.2 ст. 55 бувшого КпШС України. 8.01.2009 року [PERSON] помер, і після його смерті відкрилась спадщина на ? частину згаданого жилого будинку, яку успадкував відповідач [PERSON] рідний брат покійного, що на думку позивачки є незаконним, так як спадкоємцями першої черги мають бути діти. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що його покійний брат [PERSON] не міг бути батьком дітей, так як з [PERSON] він став разом проживати після народження дітей. Також вказував, що брат внаслідок психічного захворювання був визнаний судом в 1990 році недієздатним, тому він не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати. Третя особа [PERSON] позов підтримала, пояснила, що вона дійсно з 1998 року стала проживати з [PERSON] у належній йому частині будинку, та у них в період спільного проживання народились діти, батьком яких є [PERSON], котрий при житті визнавав своє батьківство, піклувався про дітей, допомагав для них, тощо. Третя особа представник служби у справах дітей пояснила, що малолітні [PERSON], і [PERSON] проживають у родичів їх матері [PERSON], яка раніше проживала з [PERSON] у смт. Понінка. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази суд вважає позов слід задовольнити. Встановлено, що покійний [PERSON] являвся власником ? частини названого вище домоволодіння на підставі договору дарування від 26.03.1982 року. За рішенням Полонського районного народного суду від 20 червня 1990 року внаслідок страждання хронічним психічним захворюванням [PERSON] визнано недієздатним. З 1998 року [PERSON] та [PERSON] стали спільно проживати у частині будинку, який належав останньому, де вони вели також спільне господарство. 17.10.1998 року [PERSON] народила сина [PERSON], а 19.01.2000 року дочку [PERSON]. У свідоцтвах про народження дітей запис щодо їх батька проведена у відповідності з ч.2 ст. 55 бувшого КпШС України з присвоєнням прізвища матері. Відповідно до ч. 3 ст. 53 КпШС України норми якого підлягають застосуванню до спірних правовідносин - при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У справі доведено, що з 1998 року до народження дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стали спільно проживати та вели спільне господарство. Вказана обставина стверджується поясненнями позивачки, третьої особи [PERSON], малолітнього [PERSON], показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які вказували, що [PERSON] та [PERSON] до народження дітей, зокрема з 1998 року по день смерті останнього проживали разом, вели спільне господарство, у них народились діти син [PERSON], дочка [PERSON], батьком яких являвся [PERSON], котрий за життя визнавав своє батьківство, піклувався та допомагав дітям. Даними акту депутата Понінківської селищної ради [PERSON] від 19.04.2010 року про те, що [PERSON] проживає в [INFO] з 1998 року по даний час. Даними паспорту [PERSON], із якого вбачається що місце проживання названої особи зареєстроване з 21.10.1998 року в смт. Понінка, по вул. Щорса, 47. Таким чином, суд приходить до висновку, що згідно ч.3 ст. 53 КпШС України є підстави встановити, що покійний [PERSON] являється батьком малолітніх дітей [PERSON], та [PERSON]. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, показаннями свідків з його сторони [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зазначали, що покійний [PERSON] до народження дітей не проживав із [PERSON], так як такі пояснення спростовуються сукупністю наведених вище доказів. Після смерті [PERSON], яка настала 8.01.2009 року, відкрилась спадщина на ? частину жилого будинку з відповідними господарськими, побутовими будівлями та спорудами, розташованого в смт. Понінка, по вул. Щорса № 47, яку успадкував рідний брат спадкодавця [PERSON], про що свідчать дані свідоцтва про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори 31.03.2010 року. Відповідно до ст. 1261, 1262 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають зокрема діти спадкодавця, у другу чергу рідні брати. Частина 2 ст. 1258 ЦК визначає, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК малолітня, неповнолітня особи вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1267 частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Так як судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], тому за дітьми як спадкоємцями першої черги слід визнати право власності в рівних частках на вказану частину домоволодіння, а свідоцтво про право на спадщину за законом видане для відповідача необхідно визнати незаконним та скасувати його. Згідно зі ст. 84, 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати, а на користь держави судовий збір від сплати якого [PERSON] була звільнена при подачі нею позову.

Outcome: approved