Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-18 00:00:00

Позовна заява подана 14 березня 2011 року, в судовому засіданні повністю підтримана позивачами по справі, які вказали, що проживають в будинку , який належить їм на праві часткової особистої власності за договором купівлі продажу від 15.02.2007 року , за адресою в селищі Біловодськ, провулок Танковий б. № 2, будинок зареєстрований відповідно витягу про реєстрацію права власності за позивачами в Біловодському БТІ- 15 березня 2010 року. Позивачам стало відомо, що відповідачка гр. [PERSON] залишилася за- реєстрованою в житловому будинку позивачів по цей час, не дивлячись на те, що будинок вона їм продала , оформивши у встановленому законом порядку договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями 15 лютого 2007 року, інтереси якої представляла довірена особа гр. [PERSON], який діяв за довіреністю від імені гр. [PERSON] . За доводами позивачів гр. [PERSON] та [PERSON], відповідачка при випадковій зустрічі була повідомлена про необхідність зняття з реєстрації, але категорично відмовилася від зняття з реєстрації, на даний час її місце перебування взагалі їм не відоме, але її реєстрація перешкоджає отриманню субсидії та оформленню іншої документації . Також інформацію про осіб, які зареєстровані у належному позивачам будинку, відділ СГІРФО їм не повідомив, посилаючись тільки на надання такої інформації на запит суду. За цих обставин позивачі не внесли запису про реєстрацію цієї відповідачки до даних заведеної ними домової книги. Посилаючись на ст. 116 ч.3 ЖК України,ст.ст. 346 ч.1 п.1, 383, 386 та 391 ЦК України, ст.ст.6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» позивачі просять суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні їхньою власністю, а саме житловим будинком в селищі Біловодськ, провулок Танковий, б. № 2 шляхом усунення перешкод в користуванні та розпорядженні їхнім будинком з прямим позбавленням права користування житловим приміщенням, належним їм на праві власності гр. [PERSON] , а саме в будинку за адресою в селищі Біловодськ, провулок Танковий, б. № 2 та зобовязати другого відповідача в особі відділу СГІРФО Біловодського РВ УМВС зняти з реєстрації гр. [PERSON] за адресою житлового будинку, який належить позивачам у справі. Відповідачка гр. [PERSON] в судове засідання не прибула, двічі викликалася шляхом надрукування оголення у газеті «Наша газета» для участі у розгляді справи , але в суд не прибула, про причини неприбуття суд не повідомила. Представник відповідача в особі СГІРФО Біловодського РВ УМВС гр. [PERSON] позовні вимоги визнав, не має заперечень проти їх задоволення у повному обсязі, бо за даними Біловодського РВ УМВС вона дійсно зареєстрована в [INFO], б. № 2 . Вислухавши сторони,оглянувши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Обєктом власності особи може бути , зокрема, житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку , квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового Кодексу , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання , проживання членів сімї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За ст. 116 ч.3 ЖК встановлені підстави виселення осіб, самоправно зайнявши житлове приміщення, тому посилання позивачів на цю норму закону є безпідставною, оскільки судом не встановлено, що вона саме таким чином займає належний на даний час позивачам житловий будинок, бо на даний час за твердженням самих позивачів її фактичне місце перебування невідоме . Стосовно посилання на ст. 346 ч.1 п. 1 ЦК України, то позивачі дійсно вказали на законодавчо визначені підстави припинення права власності - у разі відчуження власником свого майна, бо було припинено право власності гр. [PERSON] за договором купівлі продажу від 15.02.2007 року в селищі Біловодськ, провулок Танковий, б. № 2( а.с. 6), з наступною реєстрацією права власності на нерухоме майно в КП «Біловодське БТІ» 15.03.2010 року ( а. с 9) за позивачами у справі. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України зобовязані протягом 10 днів зі дня прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання, а при зміні місця проживання в межах адміністративно - територіальної одиниці , на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, повинна повідомити письмово про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. За ч. 1 ст. 7 вищевказаного закону( №1382-1У від 11.12.2003р.) зняття з реєстрації здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання та остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Як встановлено при розгляді справи, позивачі наполягають на усуненні перешкод в праві користування та розпорядження належного їм житлового будинку шляхом прямого позбавлення права на користування житловим приміщенням відповідачкою гр. [PERSON] в селищі Біловодськ , провулок Танковий , б. № 2, з наступним зобовязанням другого відповідача в особі СГІРФО Біловодського РОУМВД України зняти гр. [PERSON] з реєстрації там же - в селищі Біловодськ, переулок Танковий, б. № 2. Суд може захистити порушене право у спосіб, вказаний в ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», тобто без застосування терміну - «прямого» позбавлення права користування. На основі викладеного, керуючист ст. ст. 10,11,57- 60,88 ЦПК України, ст.ст. 346 ч.1 п. 1, 391ЦК України, ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-1У від 11.12.2003 року ,суд

Outcome: partial