Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

В травня 2010 року до суду звернулася [PERSON] з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 16.04.2004 року, актовий запис № 492, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно та на її утримання в сумі 500 грн. до досягнення дитиною 6 років, розділити спільне майно, визнавши за нею право власності на двокімнатну квартиру № 3 по вул..ДимимтроваД9 в м.Херсоні вартістю 55671 грн., а за відповідачем - на грошові вклади в сумі 17000 грн., 16000 грн. та 3500 доларів СІЛА, в еквіваленті - 27740,65 грн. В обгрунтування позову посилалася на такі обставини, що сімейне життя погіршилися із-за непорозуміння, сварок, шлюбні відносини фактично припинилися, зберегти шлюб неможливо. Також відповідач ухиляється від утримання дитини, і вона, виходячи з того, що [PERSON] працює моряком і отримує високу заробітну плату, яка має нерегулярний та мінливий характер, просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно. Оскільки дитина часто хворіє та не може відвідувати дитячий садочок, вона здійснює нагляд за дитиною, тому відповідно до вимог ч.З ст.84 СК України має право на своє утримання до досягнення дитиною 6 років. Оскільки домовленості про поділ майна між ними не досягнуто, пропонує поділити спільне майно шляхом виділення їй квартири, а відповідачу грошових кошт, які, на її думку рівні в ціні. Відповідач звернувся до суду зі зустрічним позовом, в якому вказав, що за час спільного життя ними, окрім двохкімнатної квартири та грошових коштів на вкладах у «Приватбанку», ще придбано таке майно, як холодильник «Лібхор», вартістю 3000 грн., ліжко двоспальне - 1200 грн., шифоньєр - 800 грн., ліжко дитяче - 900 грн., телевізор -600 грн., пральна машинка «Атлант» - 2800 грн., а всього на суму 9300 грн., яке також підлягає поділу. Пропонував поділити квартиру та грошові вклади порівну, інше майно виділити [PERSON], стягнувши з нею грошову компенсацію за половину майна в сумі 4650 грн.. Ухвалою суду зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду 06.07.2010 року. В судовому засіданні 17.09.2010 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги щодо розділу спільного майна, просила виділити їй з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, що проживає разом з нею 2/3 частини від спільного нажитого майна, а саме, визнавши за нею право власності на квартиру, вартістю 55671 грн. та грошовий вклад в сумі 3500 доларів США, еквівалент 27740, 65 грн., а всього на загальну суму 83411, 65 грн., відповідачу виділити 1/3 частину майна, визнавши за ним право власності на холодильник, ліжко двоспальне, шифоньєр, телевізор, пральну машинку, грошовий вклад в сумі 17000 та 16000 грн., загальною сумою 41400 грн,, а ліжко дитяче - 900 грн. залишити у користуванні дитини на підставі ст. 174 СК України. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просила його задовольнити з викладених в ньому підстав, зустрічний не визнала. Представник позивача також основний позов підтримала, зустрічний не визнала, пояснила, що дитина, що залишилася проживати разом з позивачкою, знаходиться на диспансерному обліку з приводу захворювань, лікарсько-консультативною комісією клінічної лікарні Суворовського району м.Херсона в лютому 2010 року з урахуванням стану здоров»я дитини встановлено неможливість дитини відвідувати дитячий садок та запропоновано [PERSON] здійснювати індивідуальний нагляд за її сином терміном на 6 місяців. Тому позивач не може працювати та утримувати себе, і з урахуванням вимог ч.3 ст.84 СК просила стягнути кошти на утримання позивача з [PERSON], Також просила визнати за позивачем право власності на спільну квартиру з урахуванням їх хворою неповнолітньої дитини, вважаючи, що права відповідача на проживання порушені не будуть, оскільки за ним зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] а, в м.Херсоні. В задоволені зустрічного позову просила відмовити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу, вважаючи, що шлюбні відносини зберегти неможливо та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина. Але не погоджувався з розміром стягуваних аліментів, пояснивши, що на теперішній час він безробітний, деякий час працював водієм маршрутного таксі, але після скоєння ДТП звільнився. Не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 300-400 грн. щомісячно. Що стосується аліментів на утримання дружини, просив відмовити в задоволенні цих вимог, посилаючись на те, що він у зв»язву зі своїм скрутним матеріальним становищем не може надавати дружині таку матеріальну допомогу, а також, що його дитина не має ніяких фізичних або психічних вад, які б давали позивачці право на її утримання до досягнення дитиною 6 років. Що стосується розділу спільного майна подружжя, то, уточнюючи свій зустрічний позов, просив поділити його в рівних частинах, не заперечуючи виділення у власність дружині меблів та побутової техніки, без стягнення на його користь компенсації, рівної половині вартості цих речей. Вважав, що підстав для відступу від рівності часток позивачем не надано. Представник відповідача в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, а основний визнав частково з підстав, викладених у запереченнях на уточнену позовну заяву [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, ще оснований позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний підлягає задоволенню І повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, і ці обставини не заперечувались, що сторони перебувають у шлюбі, від якого в них народився 07.02.2006 року син - [PERSON]. В період шлюбу сторони придбали майно; квартиру [ADDRESS], грошові вклади в ПАТ «Приватбанк» в сумі 17000 грн. на підставі договору № SAMDN25000708652733 від 07.12.2009 р., в сумі 16000 грн. на підставі договору № SAMDN06000709915943 від 24.03.2010 року та в сумі 3500 доларів США на підставі договору № 8АМОК01000709591135 від 24.02.2010 р., а також: холодильник «Лібхор» вартістю 3000 грн., ліжко двоспальне - 1200 грн., шифоньєр - 800 грн., ліжко дитяче - 9( грн., телевізор - 600 грн., пральна машинка «Атлант» - 2800 грн. Шлюбні відносини сторони не підтримують, наполягають на розірванні шлюбу за таких обставин, суд вважає, що шлюб зберегти не можливо, отже він підлягає розірваний Відповідно до вимог ст..180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину досягнення нею повноліття. Тому з [PERSON] мають бури стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини на користь Апараріної, з якою проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я дитини, матеріальне становище відповідача, який 02.02.2010 року звільнився із судна і на теперішній час не працює, тобто не має регулярного доходу, а вважає, що розмір аліментів треба визначити у твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісячно. Суд не може прийняти до уваги доводи позивача щодо постійної роботи [PERSON] та отримання великих заробітків, оскільки суду не надано таких доказів. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання до досягнення дитиною 6 річного віку, то згідно чл.3,4 ст.84 СК України таке право має дружина, з якою проживає дитина, що має вади фізичного або психічного розвитку, за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] на час розгляду справи не працює, то його заперечення щодо неможливості надавати таку допомогу заслуговують на увагу, а позовні вимоги [PERSON] в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст..70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересів сім»ї. Також частка майна дружини... може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Апаріною суду не надано доказів того, що [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, знищував або пошкоджував майно, або витрачав його на шкоду інтересів сім»ї. Навпаки з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працював, зарплату вкладав в депозити, на які сім»я жила. Також судом встановлено, що на час розгляду справи аліменти на утримання неповнолітньої дитини позивач [PERSON] не отримувала. Таким чином, умов для вирішення питання про збільшення частки майна позивачки при поділі спільного майна подружжя, суд не вбачає. Зустрічний же позов [PERSON] про поділ майна подружжя в рівних частках підлягає задоволенню з урахуванням його відмови від отримання компенсації за меблі та побутову техніку, яку він просив залишити колишній дружині, з якою залишився проживати їх неповнолітній син. На підставі викладеного,

Outcome: partial