Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

18.10.2010 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.07.2009 року дав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 10\~000 гривень, які останній, згідно даної ним розписки, зобовязався повернути у двомісячний термін, тобто до 23.09.2009 року. На даний час строк повернення боргу минув, кошти відповідачем не повернуті, відповідач уникає зустрічей, спілкування взяті на себе зобовязання за договором позики не виконує, в звязку з чим він змушений звернутися до суду за захистом свої прав. Сторони до судового засідання не зявилися, надали заяви про слухання справи у їх відсутність. З огляду на це суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 169, 197 ЦПК України у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.07.2009 року [PERSON] брав у [PERSON] в борг кошти в сумі 10\~000 гривень, про що мається письмова розписка ( а.с. 4). На даний час борг відповідачем не повернутий, а тому суд вважає, що доводи позивача заслуговують на увагу, його право необхідно захистити. Відповідно до ст. 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено зобов'язання позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Зі змісту ст. 1048 ЦК України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог суд вважає, що в даному випадку загальний борг відповідачів перед позивачем становить 10\~332 гривни 05 копійок ( 10\~000 сума позики + 332, 05 гривни -3% річних від простроченої суми). Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 220 гривень (120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи + 100 гривень судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved