overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

Позивачка звернулася г позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача до повноліття дітей. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, але 11 серпня 2010 року шлюб між сторонами розірваний. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає і добровільно, але вона бажає стримувати їх за рішенням суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але до суду подала письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але до суду також подав письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, з позовними вимогами згодний. Згідно статті 158, 197 ЦПК України розгляд справи в суді провадиться без участі сторін та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст.181 СК України той із них, хто проживає окремо від дитини може добровільно брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі за домовленістю між батьками дітей, а коли домовленості немає - за рішенням суду. Встановлено, що відповідач є батьком дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ст.182 СК України при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище як дітей, так і платника аліментів, - і вважає за можливе стягувати : відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця і до їх повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання їх спільної малолітньої дочки [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку ( доходу ) на її утримання щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. Також позивачка просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі 150 грн., які вона витратила на послуги адвоката за складання даної позовної заяви. Сторони на попереднє судове засідання не зявилися, але надіслали до суду письмові заяви в яких просять проводити розгляд справи за їх відсутності. Позивачка в своїй заяві просила суд задовольнити її позовні вимоги, а відповідач у своїй заяві не заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки. Зясувавши всі обставини справи судом встановлені наступні факти. Згідно свідоцтва про народження серії І-ТП № 103095, виданого виконкомом Коднянської сільської ради 09 липня 2009 року, [PERSON] народилася 19 червня 2009 року, а її батьками є сторони у справі ( а.с.4 ). Позивачка на даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за малолітньою дочкою [PERSON] до досягнення нею трьох років. Встановленим фактам відповідають сімейні правовідносини. Відповідно до довідки, виданої адвокатом [PERSON], позивачка сплатила кошти в сумі 150 грн. за складання позовної заяви про стягнення аліментів з відповідача ( а.с.8 ). Наявність порушення відповідачем своїх обовязків, як батька, утримувати свою малолітню дитину, а також утримувати свою колишню дружину до досягнення їх спільною малолітньою дочкою трьох років є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

ЗАТ «А.Е.С Київобленерго» звернулося до суду з вказаним позовом посилаючись на те. що при проведенні перевірки виконання побутовими споживачами «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року встановлено, що [PERSON] порушив вимоги п. 48 Правил, а саме: самовільне підключення до мережі поза засобами обліку, електроенергія, що споживається електролічильником не обраховується. Просить стягнути збитки в розмірі 1 530,23грн., судовий збір в розмірі 51,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю. В судове засідання відповідач не зявився, суд належним чином повідомляв відповідача про слухання справи, однак відповідач не зявився до судового засідання та і не повідомив суд про причини неявки до суду. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути справу на матеріалах цивільної справи та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що відповідач порушив п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999р., тобто самовільно підключився поза засобами обліку - електроенергія, яку він споживав не обраховувалась електролічильником. У матеріалах цивільної справи знаходиться акт від 29.09.2010р. про виявлення порушення Правил користування електричною енергією, згідно якого представниками ВАТ «А.Е.С. Київобленерго» було виявлено самовільне підключення споживачем [PERSON] за адресою с. Лютіж, вул. Гагаріна, 13 до електричних мереж поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку. Відповідно до п. 53 Правил користування електроенергією та Методики, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 04.05.2006р. № 562 фахівцем ВАТ «А.Е.С. Київобленерго» 28.10.2010р. було нараховано розмір завданих позивачу збитків, що складає 1 530,23грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що оскільки відповідач порушив Правила користування електричною енергією для населення, чим завдав майнової шкоди позивачу, сума завданих збитків має бути останньому відшкодована. Оскільки суд повністю задовольняє заявлені позовні вимоги, суд стягує із відповідача на користь позивача судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та ст. 1166 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 31 серпня 2010 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва. З відповідачем вона не проживає, шлюбні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дитини. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця з дня подачі вказаного позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в такому розмірі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в сумі 300грн.. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 14 листопада 2008 року зареєстрованому відділом РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві (а.с.З), який було розірвано 31 серпня 2010 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва (а.с. 5). Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач [PERSON] (а.с.4). Відповідно до довідки №15 від 06 квітня 2011 року, [PERSON] працює в TOB «ХОУМНЕТ» на посаді монтажника зв»язку-кабельника та отримує заробітну плату. Як зазначила позивачка, дитина знаходиться на повному її утриманні, оскільки відповідач взагалі в добровільному порядку не надає коштів - вона має намір вирішити питання про стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Причому обов»язком особистим і індивідуальним. Що ж стосується розміру аліментів, то, відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов"язаного з потребою обґрунтування доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголостити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, у звязку з розпадом сімї, що є підставою для розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні з викладених у ньому підстав. Відповідачка позов визнала і вважала збереження сімї неможливим. Матеріалами справи встановлено, що подружжя Іолик - [PERSON] перебувають у шлюбі з 18 жовтня 2003 року, від якого мають спільну дитину, доньку - [PERSON] ([INFO]), яка проживає разом з відповідачкою. Подальше спільне життя подружжя й збереження сімї є неможливим та інтересам кожного з них не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 22285, укладений 16 січня 1998 року на Одеській товарній біржі, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] та Петрова у м. Одесі. У позовній заяві позивачка посилається на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири діяв Закон України «Про товарну біржу», згідно якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними. Однак, в подальшому у звязку зі змінами законодавства, договори купівлі-продажу, які укладалися на товарних біржах, повинні бути нотаріально посвідчені, у звязку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові та просила суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та її відомі наслідки заочного розгляду справи. Представник третьої особи Одеської товарної біржі у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі. Суд вважає, що наявні документи достатні для розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідачки та представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 16 січня 1998 року на Одеській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] та Петрова у м. Одесі. Договір зареєстровано в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 22285 (а.с.5-6). Договір купівлі-продажу зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН»28 січня 1998 року за № 358 стр. 69 кн.5 допк/а.с.6/ З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна позивачка постійно користується квартирою, на даний час у квартирі зареєстровані позивачка [PERSON] та четверо членів її сім"ї, що вбачається із довідки з місця проживання від 13.10.2010 року /а.с.7/ Відбулось повне виконання договору. Правовідносини з приводу укладання договору купівлі продажу, який укладений у 1995 році повинні регулюватися відповідно до вимог ст. ст. 47, 227 ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення договору, громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом, тобто позивачка внаслідок купівлі-продажу квартири набула право власності на вказану квартиру. На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з Яссін [PERSON], посилаючись на те, що сімя розпалась через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на подружні відносини, сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, втрачені почуття любові та поваги, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. У попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила суд позов задовольнити. Відповідач у попереднє судове засідання зявився, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15 жовтня 1989 року Яссін [PERSON] та Яссін (дошлюбне прізвище Насирова) [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Палацом урочистих подій м. Одеси, актовий запис №2401 (а.с.9). У 1990 році у сторін народився син [PERSON] [PERSON], а 07.06.2001 року народилася донька [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18 вересня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 145 (а.с.5). У позивачки та відповідача шлюб перший. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, судом встановлено, що шлюб між сторонами був фактично припинений, сторони спільне господарство не ведуть, сім`я розпалась остаточно, шлюб має формальний характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, майнового спору немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що сімя розпалась через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на подружні відносини, сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, втрачені почуття любові та поваги, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. У судовому засіданні позивачка та її адвокат позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та просили суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, адвоката, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 19 червня 1993 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гура) [PERSON] уклали шлюб що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Палацом урочистих подій м. Одеси, актовий запис № 725 (а.с.6). 25 серпня 1994 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського району м. Одеси від 23 листопада 1994 року, актовий запис № 768 (а.с.7). У позивачки та відповідача шлюб перший. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, судом встановлено, що шлюб між сторонами був припинений півроку назад з восени 2010 року, з даного часу сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, сім`я розпалась остаточно, шлюб має формальний характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, майнового спору немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що сімя розпалась через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, втрачені почуття любові та поваги, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. У попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила суд позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з"явився, надав суду письмову заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги визнає та на розірвання шлюбу згоден, просить слухати справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 11 травня 1996 року. Шлюб, зареєстрований Березанською сільською Радою народних депутатів Біляївського району Одеської області 11 травня 1996 року, актовий запис № 6 (а.с.5). Шлюб у сторін перший. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис про народження № 441 (а.с.6). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, судом встановлено, що шлюб між сторонами був припинений, сторони разом не проживають з червня 2008 року, спільне господарство не ведуть, сім`я розпалась остаточно, шлюб має формальний характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, майнового спору немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки припинені та відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила суд позов задовольнити. Відповідач у попереднє судове засідання зявився, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2009 року, про що є актовий запис про шлюб № 670 від 05.09.2009 року, зареєстрований першим Малиновським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції м. Одеси (а.с.3) 26 березня 2010 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 09 квітня 2010 року (а.с.4). Син [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою-випискою з місця проживання про склад сімї та прописку (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, який за своїм матеріальним становищем потребує їх отримання.

Outcome: approved