Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-14 00:00:00

У березні 2009 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] професійного ліцею, [PERSON] освіти і науки [PERSON] обласної державної адміністрації. В обґрунтування позову зазначила, що наказами №6 від 16.01.2009р та №12-к від 03.03.2009р. її притягнуто до дисциплінарних стягнень у виді догани, а наказом №13-к від 03.03.2009р. її звільнено з роботи за п.З ст. 40 КЗпП України. Оскільки її звільнення з роботи здійснено з порушенням вимог трудового законодавства, [PERSON] просила суд визнати накази №6 від 16.01,2009р та №12-к від 03.03.2009р. незаконними, поновити її на роботі на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи [PERSON] професійного ліцею, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 03.03.2009р. по день винесення судом рішення, та стягнути у відшкодування завдану моральну шкоду в сумі 15000 грн.00 коп. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача та третя особа [PERSON] позов не визнали, посилаючись на обставини які викладені в письмових запереченнях. Представник відповідача [PERSON] освіти і науки [PERSON] обласної державної адміністрації до судового засідання не зявився причини неявки суду не відомі. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність осіб які не зявилися, оскільки їх неявка не перешкоджатиме судовому розглядові. Вислухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив обставини справи та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] професійний ліцей є юридичною особою. Повноваженнями його директора є прийняття і звільнення з роботи працівників ліцею, а також нарахування їм заробітної плати. [PERSON] професійний ліцей у своїй діяльності керується розпорядженнями [PERSON] освіти і науки [PERSON] облдержадміністрації, але тільки з питань координації державної політики у сфері освіти та визначення бюджетних асигнувань і витрат на свою діяльність. Судом установлено, що [PERSON] з 1984 року була у трудових відносинах з ПТУ-13, правонаступником якого є [PERSON] професійний ліцей, з початку на посаді викладача, а з 1994 року переведена на посаду заступника директора по навчально- виховної роботи ліцею, в 2006 році з нею укладено трудовий контракт, строком дії по 01.01.2010 рік. Відповідно до умов трудового контракту, норм посадової інструкції та наказів директора ліцею №100 від 15 вересня 2006 року, №85 від 12 вересня 2007 року, №101 від 01 вересня 2008 року до обовязків [PERSON] входило забезпечення організації учбово-виховного процесу, створення належних побутових умов у гуртожитку ліцею, забезпечення безпеки та охорони життя й здоровя учнів, які мешкають у гуртожитку, виконання обовязків опікуна та піклувальника дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування. Однак таких обовязків [PERSON] не дотримувалася. Допустила ряд порушень трудових обовязків, за що була притягнута до дисциплінарної відповідальності. Так у червні 2008 року наказом директора ліцею №38 від 02.06.2008р. на позивача [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за відсутність належного контролю за роботою вихователів і слабку організацію компетентної виховної роботи в гуртожитку. З наказом позивач була ознайомлена але від підпису в ньому відмовилася у присутності свідків, про що було складено акт від 02.06.2008 року. До цього часу наказ ні ким не оспорений є чинним. 16січня 2009 року за результатами службової перевірки ліцею за зверненням учня [INFO], позивачці знову оголошена догана за неналежне виконання обовязків опікуна, внаслідок чого внаслідок чого були порушені права учня-сироти на своєчасне отримання пенсії у звязку з втратою годувальника. З наказом [PERSON] ознайомлена 03.03.2009р. після виходу її на роботу з лікарняного. 03 березня 2009 року наказом №12-к позивачка знов притягнута до дисциплінарної відповідальності у виді догани за невиконання службових обовязків опікуна, що призвело до порушення прав та інтересів дітей сиріт на своєчасне отримання державних стипендій, пенсій та використання власних заощаджень. Цей наказ видано на підставі службової перевірки за зверненнями учнів ліцею, в ході якої було встановлено, що [PERSON] не зберігає у відповідності до вимог закону фінансові документи суворої звітності і грошові кошти дітей, а також не передає їх на відповідальне зберігання до бухгалтерії установи. Позивачка [PERSON] самовільно, за своїм розсудом організовувала видачу та зберігання цих коштів, та пішовши на тривале лікування у період з грудня 2008р. по лютий 2009р. забрала з установи до себе до дому ощадні і пенсійні книжки дітей, а також належні ним гроші, тим самим порушив право дітей на їх отримання. Зазначені документи та гроші [PERSON] повернула лише у лютому 2008 року на вимогу правоохороніх органів, які також проводили перевірку за заявою директора [PERSON] професійного ліцею. При виході із лікарняного позивач відмовилася від дачі письмових пояснень по встановленим перевіркою порушень, про що був складений відповідний акт. Зазначені обставини позивач підтвердила в судовому засіданні, однак ту обставину щодо тримання документів та грошей дітей вдома, пояснила, що це було зроблено нею задля їх найкращого зберігання, оскільки побоювалася що поки вона знаходиться на тривалому лікарняному ці документи можуть зникнути. З березня 2009 року відбулися збори трудового колективу [PERSON] професійного ліцею, на яких було вирішено клопотати перед адміністрацією ліцею про звільнення [PERSON] з роботи. Звернення колективу було розглянуто профспілковим комітетом [PERSON] професійного ліцею та за наслідками його розгляду до адміністрації ліцею було подано відповідне клопотання з проханням звільнити [PERSON] з посади заступника директора з навчально-виховної роботи. Наказом [PERSON] професійного ліцею №13-к від 03.03.2009р. заступника директора з навчально-виховної роботи [PERSON] було звільнено з роботи за п.З ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причин службових обовязків. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано одне з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Згідно п.З ст. 40 КЗпП України працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково, і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Проте [PERSON] професійний ліцей не врахував зазначеного, та помилково застосував два різні дисциплінарних стягнення за один і той самий проступок (догана та звільнення) до позивачки [PERSON] в кінцевому результаті звільнивши її з посади заступника директора з навчально-виховної роботи. Такі дії [PERSON] професійного ліцею виходять за межі ч.І ст. 61 Конституції України, п.З ст. 40, ч.І ст. 147, ч.2 ст. 149 КЗпП України, що є підставою для поновлення позивачки [PERSON] на роботі зі сплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню але частково, оскільки як встановлено судом відповідач [PERSON] освіти і науки [PERSON] обласної державної адміністрації не має відношення до нарахування та виплати заробітної плати працівникам [PERSON] професійного ліцею, такі повноваження покладенні на директора ліцею, а тому й стягувати слід з відповідача [PERSON] професійного ліцею. Розмір середнього заробітку розраховується за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, виходячи з середньоденної заробітної плати та кількості робочих днів за спірний період. Згідно довідки [PERSON] професійного ліцею, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 119 грн.70 коп. Враховуючи викладене, середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON] складає 53625грн. 60 коп. (448 (робочих днів з 03.03.2009р. по 15.12.2010р. день ухвалення рішення) х 119,70 грн. середньоденного заробітку). Однак, як вбачається з довідки Пенсійного фонду у Центральному районі від 02.09.2010р. позивачка [PERSON] з березня 2009 року по вересень 2010 року отримувала пенсію за вислугу років працівникам освіти загальний розмір якої становить 24122 грн. 87 коп. Судом також враховано отримання позивачем такої пенсії у листопаді 2010 року, в сумі 1354,91 грн. Така пенсія нараховується працівникам освіти по звільненню з основного місця роботи, та припиняється виплачуватися при працевлаштуванні особи на рівноцінну посаду, робота на якій зараховується до стажу працівникам освіти. З урахуванням наведеного розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, належний до виплати позивачу, становить різницю між середнім заробітком за весь час вимушеного прогулу та отриманою позивачкою пенсією (53625грн. 60коп. - 24122грн. 87коп. -1354грн. 91коп.), що дорівнює 28147грн. 82 коп. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала. Однак, ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода може бути відшкодована грішми, іншим майном або в інший спосіб. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що поновлення позивача на роботі є достатньою компенсацією моральної шкоди, а тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Підстав для визнання наказів [PERSON] професійного ліцею №6 від 16.01.2009р та №12-к від 03.03.2009р. недійсним суд не вбачає, оскільки такі дисциплінарні стягнення на позивача були накладені з дотриманням процедури та порядку, та за порушення, що були виявлені за час її роботи і з її вини. При застосуванні стягнення відповідачем були враховані попередня робота позивача, ступень тяжкості, та обставини за яких було вчинено проступок. Таким чином в цій частині вимоги [PERSON] Л.Д. також не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] професійного ліцею на користь держави слід стягнути державне мито в сумі 281грн.47 коп. та 120,00 грн. витрат на ІТЗ.

Outcome: partial