Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом в інтересах [PERSON], в обґрунтування якої, під час розгляду справи уточнивши позовні вимоги, остаточно зазначила, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком [PERSON] Шлюб між ними було припинено згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 19.03.2010 року, При цьому, шлюбні стосунки та спільне проживання між ними були припинені в 2001 році. Відповідач з цього часу проживає окремою сімєю з іншою жінкою, має дітей. З урахуванням цього позивач та опікун неодноразово звертались до відповідача з проханням знятись з місця реєстрації за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Мініна,19/20 та зареєструватись за дійсним місцем проживання. Проте відповідач відмовляв в цьому. З урахуванням цього, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №20 по вул.Мініна,19 в м.Дніпропетровську та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Також посилалась на те, що будучі зареєстрованим в квартирі позивачки, відповідач не сплачував жодної копійки за комунальні послуги. Тому позивачка була змушена сплачувати останні за рахунок власних коштів, в тому числі і 50%, які повинен був сплачувати відповідач, що складає суму 1863 грн. 09 коп., яку також просила стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що з 27.04.1990 року по 19.03.2010 року перебув у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] На підставі свідоцтва про право власності на житло за №5/645-98 від 18.06.1998 року, йому належала квартира [ADDRESS]. 14.09.2001 року між ним та [PERSON] відбулась домовленість, що він передає їй в дар зазначену вище квартиру, а за ним буде зберігатись постійно право користування останньою. [PERSON] таку домовленість підтримувала постійно. В останні роки [PERSON] страждала на психічне захворювання, в результаті чого та її поведінки, він фактично не міг проживати з відповідачкою в одній квартирі. На підставі рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15.01.2008 року [PERSON] була визнана недієздатною та її опікуном було призначено [PERSON], яка стала всіляко перешкоджати йому в користуванні спірною квартирою. Також зазначив, що він мав право користуватись квартирою, оскільки зареєстрований в останній, між ним та власником квартири в 2001 році відбулась домовленість щодо користування квартирою. Вважає причини не проживання в квартирі поважними. Спірна квартира є єдиним і постійним місцем проживання. Він постійно передавав [PERSON] гроші на оплату комунальних послуг. До теперішнього часу відвідує поліклініку за місцем реєстрації, постійно отримує кореспонденцію за цією адресою. В квартирі знаходяться його особисті речі. В звязку з цим, просив усунути йому перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав та, посилаючись на викладені в позові підстави, просив задовольнити його в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити за необґрунтованістю. Відповідач в судовому засіданні підтримав зустрічні позовні вимоги та просив їх задовольнити та відмовити в задоволенні первісного позову з викладених в зустрічній позовній заяві підстав. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, про причини неявки не повідомили. Про день та час слухання справи повідомлялись належним чином. Повідомлень про вступ до участі у справі відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК України не надавали. З урахуванням чого та думки представника позивача та відповідача, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності представників третіх осіб, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності останніх. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що з 27.04.1990 року по 19.03.2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Згідно договору дарування від 14.09.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованому в реєстрації за №5059, [PERSON] подарував [PERSON] належну йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.06.1998 року квартиру [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до довідки КВ ЖРЕП Кіровського району м.Дніпропетровська від 28.01.2011 року на теперішній час в квартирі зареєстровані [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.43). В судовому засіданні представник позивача пояснив та не заперечував відповідач, що в 2001 році шлюбні стосунки між [PERSON] та [PERSON] були припинені та після дарування в вересні 2001 року квартири і по теперішній час [PERSON] проживає за іншою адресою. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, враховуючи, що відповідач [PERSON] з 2001 року не є власником квартири [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за [PERSON], також з 2001 року та по теперішній час не проживає у вказаній квартирі, реєстрація відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачці, як власнику вільно користуватись та розпоряджатись останньою, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірною квартирою, а тому слід задовольнити позовні вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] в частині визнання відповідача [PERSON] втративши право користування квартирою №20 по вул.Мініна,19 в м.Дніпропетровську та зняття його з реєстрації за вказаною адресою, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про вселення до спірної квартири з зазначених вище підстав відмовити. Посилання відповідача [PERSON] з приводу того, що він не втратив права користування спірною квартирою, оскільки при укладенні договору дарування домовився з позивачкою щодо можливості подальшого користування квартирою суд вважає необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні представник позивачки вказаний факт заперечував та будь-яких доказів щодо існування вказаної домовленості відповідач, у відповідності до вимог ст.ст.10,61 ЦПК України не надав. З тексту укладеного між сторонами договору дарування спірної квартири також не вбачається, що при укладенні останнього, сторонами було визначено право [PERSON] та порядок користування ним квартирою. Що стосується заявлених позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача збитків за оплату житлово-комунальних послуг за період з 2009 року по січень 2011 року в розмірі 50% сплачених послуг, що становить 1863 грн. 09 коп., то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачкою у відповідності до ст.ст.10,61 ЦПК України не надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог. Так, останньою до суду було надано лише копії квитанцій про оплату вказаних послуг. Проте з останніх не вбачається за який період сплачувались вказані послуги, не надано документів щодо розміру нарахованих послуг за період з 2009 року по січень 2011 року, з яких можна було б зробити висновок про обґрунтованість визначеної позивачкою суми збитків в розмірі 1863 грн. 09 коп. В той час, як відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки в цій частині, зазначивши, що здійснював оплату житлово-комунальних послуг за спірну квартиру в розмірі не менше 50% та станом на 01.01.2011 року його передплата становить 477 грн. 66 коп. На підтвердження зазначеного надав розрахунки щодо розмірів нарахованих житлово-комунальних послуг, оригінали квитанцій про сплату останніх, які були оглянути в судовому засіданні та копії яких було залучено до матеріалів справи. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути також сплачені останньою при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 171 грн. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial