Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення грошової суми боргу за договором позики у розмірі 12 700 грн, 88 грн 39 коп суми трьох процентів річних, 1 784 грн 60 коп процентів за позикою . також витрат , пов'язаних з оплатою судового збору у сумі 146 грн та витрат на ІТ'З 120 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим. що він передав відповідачу відповідно до договору позики , грошову суму у розмірі 12 700 грн . Договором не було встановлено строк повернення позики, тому відповідач повинен був повернути протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. З метою повернення позики позивач направив відповідачу лист -вимогу. Оскільки відповідачем не виконані зобов'язання, тому просить також стягнути на його користь 88 грн 39 коп трьох відсотків річних та 1\~784 грн 60 коп процентів за позикою, відповідно до ст.ст. 625, 1050 ЦК України. Оскільки [PERSON] ,моїх зобов'язань по поверненню позики не виконав, ухиляється від повернення боргу . вимушений звернутись до суду . Позивач у судовому засіданні та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави. Відповідач у судове засідання у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, у відповідності з ст. 169 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника , перевіривши матеріали прави та дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому адоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи , що 27 листопада 2008 року за договором позики, укладеним у простій формі, відповідач взяв у борг у позивача 12 700 грн . В даному договорі не обумовлений строк повернення позики, за порушення умов договору відповідальність не визначено. Таким чином між сторонами виникли договірні відносини у вигляді договору позики. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, позивач виконав умову вказаного договору позики - передав відповідачу грошові кошти, що підтверджується розпискою про отримання позики ( а.с.17), проте останній умов договору не виконав, оскільки суму боргу не повернув. Відповідно до ч.І ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це , якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.І ст. 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього кодексу . інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч.З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та суми процентів суд зазначає, що дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів , їх розмір установлюється на рівні облікової ставки Національного банку. Установлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір . за умовами якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 12 700 гри, а відповідач зобов'язувався прийняти позику. Однак п.5 розділу VIII « Прикінцевих положень» закону « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що до приведення законодавства у відповідність із цим законом закони України та інші нормативно - правові акти застосовуються в частині , що не суперечить цьому закону, якщо інше не передбачено цим законом. Відповідно до п.6 ст.4 закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою. Фінансова послуга надається з метою отримання прибутку , різновидом якого є проценти ( п.5 ч.І ст.1 закону). Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається. Тому до спірних правовідносин суд застосовує положення закону « Про фінансові послуги та держане регулювання ринків фінансових послуг», оскільки сторонами зазначеного договору є фізичні особи, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача процентів від суми позики на підставі ст. 1048 діючого Цивільного кодексу України. Суд приходить до висновку . що дії позивача щодо пред'явлення вимоги про повернення позики є правомірними ( а.с. 16) , і позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. оскільки договором не встановлений строк повернення позики. Суд погоджується з розрахунком суми 88 грн 39 коп трьох процентів річних, відповідно до якого: 88 грн 39 коп 12 700 грн ( сума боргу) х 0.008 % ( відсоток за один день) х 87 ( кількість днів прострочення. Розподіляючи судові витрати між сторонами суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розмір) задоволених позовних вимог. Тому стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають витрати по сплаті судового збору у сумі 127 грн 88 коп. витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн . На підставі викладеного,

Outcome: partial