Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-31 00:00:00

У лютому 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.12.2006р. відповідач отримав кредит у розмірі 8905,00 дол. США, кінцевий строк повернення кредиту 09.12.2011р., з процентною ставкою по кредиту 13% річних. В забезпечення повернення кредиту 11.12.2006 року був укладений договір поруки з відповідачем [PERSON], згідно якого вона зобовязалась солідарно відповідати перед позивачем за не виконання зобовязань [PERSON]. Оскільки відповідачі, взяті на себе зобовязання не виконують зявилась заборгованість, яка станом на 19.01.2010 р. складає: 4618,77 дол. США - заборгованість по кредиту; 190,83 дол. США - відсотки за користування кредитом, а всього 4808,60 дол. США, що в еквіваленті по курсу [PERSON] Банку України складає 38482,57 грн., а також 10,08 грн. - пеня, що загалом складає 38492,65 грн.. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану суму заборгованості, крім того, стягнути судові витрати. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 6 762,19 дол. США, що еквівалентно 53 715,47грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 4 618,77 дол. США, еквівалентно - 36 689,20грн., заборгованості по процентам - 1,657,67 дол. США, що еквівалентно - 13 167,70грн., та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентам - 485,75 дол. США, що еквівалентно - З 858,57грн., а також стягнути судові витрати. В свою чергу відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитного договору укладеного між ним та відповідачем 11.12.2006р. та договору поруки, укладеного між відповідачем та [PERSON], посилаючись на те, що договір укладено з порушенням вимог діючого законодавства, а саме ст. 99 Конституції України, ст. 215, 524, 533, 1054 ЦК України, ст. 22 закону України «Про захист прав споживачів», ст. 5 Декрету Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Обидва позови були обєднані в одне провадження. У судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Представник відповідачів у судовому засіданні проти первісного позову заперечувала та наполягала на задоволенні зустрічної позовної заяви. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. 11 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» назва якого змінена на ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11093381000 (надалі Договір) за умовами якого [PERSON] надав кредит у розмірі 8905 доларів США строком до 09.11.2011р. зі сплатою процентів за користування кредитом 13% річних. З умовами вказаного договору позивач був ознайомлений та ним підписаний. З метою забезпечення виконання Договору 11.12.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки, яка зобовязувалася нести солідарну відповідальність за невиконання зобовязань [PERSON] перед Банком. Приписами статей 525, 526, 530, 611 ЦК України, передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, зазначений у договорі, однобічна відмова від виконання договору не допускається. Згідно ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 16.02.2011 року, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачами прийнятого на себе зобов'язання за договором кредиту, сума заборгованості становить: 4618,77 дол. США - заборгованість за кредитом; 1657,67 дол. США - заборгованість по процентам; 485,75 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязання, а всього 6762,19 дол. США, що еквівалентно - 53715,47 грн.. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог зустрічного позову [PERSON] то вони є необґрунтованим та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Основний закон України не обмежує використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Згідно до ч.2 ст. 192 та ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю - є Декрет Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті. При цьому статті 47,49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» операції банків із розміщенням залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій [PERSON] банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст.5 Декрету Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Згідно п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджено Постановою Правління НБУ № 275 від 17 липня 2001 року , за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу [PERSON] банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: неторгівельні операції з валютними цінностями; операції з готівкою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставах укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. Отже з урахуванням викладеного, уповноваженні банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті, а отже й отримання коштів по їх поверненню. Відповідно до п.1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого Постановою Правління НБУ від 14.10.2004р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких [PERSON] видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції за валютними цінностями). Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій валютними цінностями встановлена п.в.ч.ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Проте на теперішній час такі терміни та суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено. Отже, згідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «По систему валютного регулювання і валютного контролю» підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, триманої у встановленому порядку. На момент укладання кредитного договору між [PERSON] та Банком діяла у встановленому порядку отримана Банком ліцензія №75 від 24.12.2001р. та дозвіл [PERSON] Банку України №75-2 від 25.06.2007р. з додатком від 19.11.2002р., відповідно до яких, відповідач має право здійснювати банківські операції щодо надання кредитних коштів в іноземній валюті. У порядку ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню удовий збір в сумі 537.15 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. в рівних частках з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved