Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи, яку зазначили, що 12.01.2008 року померла їхня бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, що складалась із земельної ділянки площею 3,250 га, що розташована на території Григорівської сільської ради. Відповідно до заповіту, спадкоємцями померлої [PERSON] стали позивачі. Проте при зверненні до нотаріальної контори, щодо прийняття спадщини, їм було відмовлено, оскільки площа в заповіті земельної ділянки та площа відповідно до державного акту відрізняється. Дана різниця виникла в звязку з тим, що [PERSON] отримала сертифікат на земельну ділянку (пай) площею 3,54 га, яку вказала в заповіті, а при оформленні державного акту на право приватної власності на землю, площа була зменшена до 3,250 га. Позивачі в судовому засіданні свої вимоги підтримали і просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, при вирішенні справи покладаються на рішення суду. Суд заслухавши позивачів, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, тим самим після смерті [PERSON], яка померла 13 травня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про смерть виданий Виконкомом Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області серії І-ОК № 186073 від 14.05.2010 року, до складу спадщини війшло право власності на земельну ділянку, яка належала покійній згідно держаного акту на право власності на земельну ділянку на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, площею 3,250 га серії Р1 № 222028 від 07.11.2001 року. Відповідно до Заповіту від 10.04.2000 року [PERSON] земельну частку (пай) розміром 3,54 га, яка перебуває у колективній власності КПАСП «Світанок» заповіла [PERSON], та [PERSON] 22.01.2011 року позивачі подали до Обухівського районної державної нотаріальної контори заву про прийняття спадщини, проте в видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмолено в звязку з тим, що площа земельної ділянки вказана в заповіті не відповідає площі вказаній в державному акті. Відповідно до сертифікату серії КВ № 0132147 від 24.04.1997 року [PERSON] була наділена земельна ділянка (пай) площею 3,540 га на території Григорівської сільської ради. Відповідно до рішення виконкому Григорівської сільської ради від 28.03.2001 року № 13 була затверджена технічна документація на видачу державного акту взамін сертифікату з уточненими розміром земельної ділянки площею 3,250 га. Таким чином [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 3,250 га, на підставі сертифікату на земельну частку (пай) площею 3,54 га, що свідчить що це одна і та сама земельна ділянка, яку [PERSON] заповіла позивачам. Спадкоємцями , згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, що підтверджується копіями документів, в звязку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом, і її звернення до суду є правомірним . Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивач прийняв спадщину, що визнається та не спростовується відповідачем по справі, тим самим позивач набув право на спадкове майно. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивачі набувши право на спадкове майно набули на нього правомірно право власності, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, вказуючи на незаконність набуття позивачами права власності, а тому суд, для захисту прав позивачів, вважає за необхідне визнати їх власниками майна в порядку спадкування в рівних частинах. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved