Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-27 00:00:00

В позові [PERSON], [PERSON] і [PERSON] просили суд визнати право властності на спадкове майно житловий будинок з прибудовою 1990 року побудови і житловий будинок 1920 року побудови з господарськими спорудами по 1/3 частці вказаного майна за кожним, мотивуючи тим, що вони прийняли спадщину після смерті 5.11.207 року матері [PERSON] як спадкоємці за заповітом на майно в рівних частках, але не можуть в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно, так як мати не встигла зареєструвати в БТІ вказане майно. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала і пояснила, що будівництво житлового будинку 1990 року побудови відбулося без дозволу виконкому і наявності будівельного паспорту та відведення земельної ділянки . Представник Леонівської сільської ради пояснив, що не заперечує проти задоволення позову. Сільська рада не надавала земельну ділянку під будівництво житлового будинку 1990 року побудови. Судом встановлено слідуюче. 05.11.2007 року померла спадкодавець [PERSON]. За життя вона була власником житлового будинку 1920 року побудови та господарських споруд загальною вартістю 37480 грн., що розташовані по вул..Шевченка №300 в с. Антонівка Кагарлицького району Київської області. В 1990 році спадкодавець [PERSON] побудувала по вказаній вище адресі ще один новий житловий будинок з прибудовою без дозволу Кагарлицької районної ради і без належно затвердженого проекту, що стверджується записом в техпаспорті на житловий будинок про рік самовільного будівництва та ненаданням позивачами доказів відповідно до ст.60 ЦПК України про наявність дозволу і належно затвердженого проекту на будівництво та прийняття житлового будинку в експлуатацію. А тому відповідно до ст. 105 ЦК України ( 1963 року) і п. 2 постанови Пленуму Верховного суду УРСР від 19.09.1975 року Про практику застосування судами Української РСР ст. 105 ЦК УРСР, що діяла станом на час побудови, вказаним самовільно побудованим майном спадкодавець не вправі розпоряджатися і відповідно до ст. 86 ч.1 ЦК України (1963 року) не стала власником вказаного майна на час побудови. Також відповідно до вимог ст.. 182 ЦК України на день смерті спадкодавець не провела державну реєстрацію прав на нерухомість і не є власником вказаного майна. Позивачі прийняли спадщину після смерті матері як спадкоємці за заповітом в рівних частках відповідно до ст. ст. 1218 ч.1, 1236 ч.1, 1269 ч.1 ЦК України, подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. А відповідно до ст. 1218 ч.1 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини не ввійшов житловий будинок з прибудовою 1990 року побудови. А тому позов слід задоволити частково і визнати за позивачами право приватної власності на житловий будинок 1920 року побудови та господарські споруди загальною вартістю 37480, що розташовані по вул.. Шевченка №300 в с. Антонівка Кагарлицького району Київської області в рівних частках по 1/3 вказаного майна за кожним . У визнанні за позивачами право приватної власності на житловий будинок та прибудову 1990 року побудови, що розташовані по вул.. Шевченка №300 в с. Антонівка Кагарлицького району Київської області в рівних частках по 1/3 вказаного майна за кожним відмовити. . А тому у

Outcome: dismissed