Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

В квітні 2009 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про визнання заповіту від імені [PERSON], посвідченого 05 серпня 2005 року державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, недійсним. Позивач посилався на те, що [PERSON], яка померла 23.10.2008 року, на момент складання заповіту перебувала в стані, при якому вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними через свій психічний стан. Рішенням Новозаводського районної суду м. Чернігова від 23 вересня 2009 року в задоволенні позову відмовлено. Суд виходив з того, що проведення призначеної по справі посмертної судово-психіатричної експертизи, яка є обов'язковою в даному випадку, не було оплачено позивачем, і при цьому останнім не було надано беззаперечних доказів того, що [PERSON] на момент складання заповіту на ім'я відповідачки через свій психічний стан не розуміла значення своїй дій та керувати ними. В апеляційній скарзі [PERSON] просив скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вказує, що після призначення експертизи він ні від експертної установи, ні від суду не одержував повідомлення про те, що протягом певного строку він повинен оплатити проведення експертизи. На думку апелянта, саме від суду він повинен був одержати повідомлення про вартість проведеної експертизи і строк внесення коштів, проте суд такого повідомлення не надсилав. Одночасно в апеляційній скарзі позивач просив призначити по справі судово-психіатричну експертизу. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON], [INFO], яка померла 23 жовтня 2008 року, 05 серпня 2005 року склала заповіт на ім'я [PERSON] ( а. с. 56). Звертаючись до суду з позовом про визнання зазначеного заповіту недійсним, позивач [PERSON] посилався на те, що в момент укладання заповіту його мати [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій. В ході розгляду справи ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01 грудня 2009 року по даній справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу. Відповідно до висновку акту № 1 83/42 посмертної судово-психіатричної експертизи судово - психіатричного експертного підрозділу Комунального лікувально-профілактичного закладу „Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" у [PERSON] на час укладення правочину 05.08.2005 року мав місце розлад психічної діяльності - інволюційний параноїд, який позбавляв її здатності в цей час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с. 160-165). За висновком повторної / а.с. 206-208/ посмертної судово-психіатричної експертизи, яка була призначена за клопотанням відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] і доручена експертам Київського міського центру судово-психіатрічних експертиз зазначено, що [PERSON] в період укладення заповіту 5 серпня 2005 року також за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. З ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Враховуючи два висновки судових експертиз та положення зазначених норм закону, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність заявлених [PERSON] позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивач підлягають стягнення понесені ним судові витрати.

Outcome: approved