Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку площею 837, 26 кв.м. , що розташована за адресою м. Черкаси вул.. Благовісна, 25, вказуючи про те, що з 31 січня 1987 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб носить лише формальний характер. Вони разом спільного господарства не ведуть, разом не проживають з квітня 2001 року.На момент припинення фактичних шлюбних відносин між нею та відповідачем існувала домовленість про поділ спільно набутого майна, яку відповідач не виконав, а тому за рішенням Соснівського районного суду від 30 січня 2006 року спільне нерухоме майно було поділене між сторонами.Так за рішенням суду до неї перейшло право власності на будинковолодіння № 25 по вулиці Благовісній в місті Черкаси. Будинок розташований на земельній ділянці площею 837,26 м2, яку рішенням Черкаської міської Ради від 27 серпня 1997 року за № 570 було безоплатно передано [PERSON] у приватну власність, про що останньому було видано державний акт на право приватної власності на землю.Таким чином при переході до неї права власності на будинок в результаті поділу між подружжям спільно набутого майна, право власності на земельну ділянку, яку відповідач приватизував під час подружнього життя до поділу спільного майна, також переходить до неї. Отримавши у власність будинок вона протягом чотирьох років безперешкодно користувалась і будинком і земельною ділянкою. За таких обставин вважає за необхідне захистити свої права на земельну ділянку шляхом пред'явлення позову про визнання права власності. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 837, 26 кв.м. , що розташована за адресою м. Черкаси вул.. Благовісна, 25. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили суд задовольнити . Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявсь в порядку ст. 76 ЦПК.. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника , дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що з 31 січня 1987 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі. Як пояснила в судовому засіданні позивач, даний шлюб носить лише формальний характер, сторони разом спільного господарства не ведуть, разом не проживають з квітня 2001 року. Як вбачається з рішення Соснівського районного суду від 30 січня 2006 року - спільне нерухоме майно було поділене між сторонами. Так за рішенням суду до позивача перейшло право власності на будинковолодіння № 25 по вулиці Благовісній в місті Черкаси. Будинок розташований на земельній ділянці площею 837,26 м2, яку рішенням Черкаської міської Ради від 27 серпня 1997 року за № 570 було безоплатно передано [PERSON] у приватну власність, про що останньому було видано державний акт на право приватної власності на землю. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України до набувача житлового будинку переходить право власності і на земельну ділянку, відведену для обслуговування цього будинку, яка на праві власності належала попередньому власнику. Пленум Верховного Суду України Постановою «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»від 16 квітня 2004 року за № 7 з подальшими змінами та доповненнями надав наступні роз'яснення щодо застосування земельного законодавства судами при вирішенні справ, пов'язаних з переходом права власності на земельну ділянку (ст182): «Відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК. 377 ЦК.» Таким чином при переході до позивача права власності на будинок в результаті поділу між подружжям спільно набутого майна, право власності на земельну ділянку, яку відповідач приватизував під час подружнього життя до поділу спільного майна, також переходить до позивача. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 328 ЦК України, передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає задовольнити позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved