Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особи - [PERSON] державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 21 серпня 2010 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0564 га, шо розташовані по пров. Шевченко, 36 в м. Миколаєві, Вони, як спадкоємці за заповітом, у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримали свідоцтво про власності за заповітом на спадковий житловий будинок, проте отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку не мають можливості, оскільки Державний акт на землю загублений спадкодавцем. Посилаючись на викладене позивачки просили суд визнати за ними право власності в рівних частках на земельну ділянку, площею 0,0564га, що розташована по пров. Шевченко, 36 в м. Миколаєві в порядку спадкування за заповітом, від 19.10.2004 року після смерті [PERSON], померлої 21.08.2009 року. У судовому засіданні позивачки позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про місце й час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутності з позовом згодна. Представник третьої особи Другої [PERSON] державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, рішення прийняти на підставі наявних матеріалів. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. На підставі рішення [PERSON] міської ради від 02.07.1999 року за № 10/32 [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, площею 0,0564, розташовану по пров. Шевченко, 36 в м. Миколаєві від 12.08.1999 року за №262, що стверджується копією Державного акту. Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за р.№2493 від 19.10.2004 року, [PERSON] залишила розпорядження на випадок смерті, яким заповідала позивачкам в рівних частках житловий будинок з надвірними будівлями, а також земельну ділянку, що розташовані по пров. Шевченко, 36 в м. Миколаєві. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть від 25.08.2009 року, 1-ФІІ №100570, актовий запис №379 - [PERSON] померла 21.08.2009 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по пров. Шевченко, 36 в м. Миколаєві. Спадкоємцями померлої [PERSON] за законом є її донька [PERSON] та чоловік - [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини, спадкоємцями за заповітом є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи №1047/2009 року, відкритою після смерті спадкодавця. 16 липня 2010 року [PERSON] помер, актовий запис №>165. Державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 29.04.2010 року за р№5-483 та за р.№5-486 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по Уг частці житлового будинку, розташованого по пров. Шевченко, 36 в м. Миколаєві та зареєстрованого в ММБТІ 01.07.2010 року за №8468. Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.04.2010 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану по пров. Шевченко, 36 в м. Миколаєві, за відсутності правовстановлюючого документу на вказану вище ділянку. Отримати дублікат зазначеного Державного акту на землю, у позивачів не має можливості, оскільки згідно розяснень Управління земельних ресурсів [PERSON] міської ради від 11.11.2009 року за №01-1592, державний акт виписано у двох примірниках, один з них зберігається в архіві, а другий видано [PERSON], про що свідчить її особистий підпис в Книзі записів державних актів на паво приватної власності на землю. Отже, в інший спосіб як в судовий, у позивачів не має можливості захистити свої спадкові права. Таким чином, суд вважає, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 1216-1218, 1221-1223, 1225, 1233-1236, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved