overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Представник ЗАТ "Ей-І-ЕС Рівнеенерго" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди в сумі 947,99 грн., заподіяної самовільним втручанням до електромережі, а саме без облікове використання електроенергії. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при проведенні перевірки в липні 2010 року під час перевірки відповідача було виявлено самовільне втручання до електромережі, а саме без облікове використання електроенергії. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з»явилася, хоча достовірно була повідомлена про час та місце розгляду справи. З урахуванням викладеного, враховуючи згоду позивача, судом проведено заочний розгляд справи, на наявних у ній доказах. Оскільки розгляд справи проведено у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась. Дослідивши та оцінивши інші докази у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Так, в судовому засіданні встановлено, що під час перевірки господарства абонента [PERSON], що в с.Більська Воля Володимирецького району, 10.07.2010 року було виявлено факт порушення Правил користування електроенергією, а саме безоблікове використання електроенергії, про що того ж числа складено акт №014495 від 10.07.2010 року. У відповідності до ст.ст.26, 27 Закону України "Про електроенергетику" споживач несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією. Як вбачається з пп.48,53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р., споживач відшкодовує електропостачальній організації заподіяні збитки, в т.ч. безобліковим використанням електричної енергії, її розкраданням. Згідно протоколу засідання комісії Володимирецької комісії по розгляду актів про порушення правил розмір збитків, заподіяних позивачу діями [PERSON] становить 947,99 грн. Добровільно вказані збитки відповідач не відшкодував, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивач просить суд стягнути до бюджету Августівської с/р Біляївського району Одеської області (р/р 33113331700114 МФО 828011 ЄДРПОУ 23214732 УДК у Біляївському районі Одеської області) з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої рибним запасам України у розмірі 170 гривень. Судові витрати віднести на рахунок відповідача. В судове засідання представник позивача не зявилася, але надіслала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча своєчасно і належним чином повідомлявся про день час розгляду справи, про причини неявки не повідомив, на запит суду надійшла відповідь, що відповідач за вказаною адресою зареєстрований, і суд, відповідно до вимог частини 4 ст. 169 ЦПК України, розглянув справу на підставі доказів, які є в справі, ухваливши провести заочний розгляд справи. Позовні вимоги підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення № 005876 від 2 листопада 2008 року; описом-оцінкою; постановою № 005876/1104 від 12.11.2008 року. Правовідносини сторін регулюються цивільним законодавством. Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, тому позов слід задовольнити. В звязку з тим, що позивач відноситься до спеціального уповноваженого органу державної влади та є неприбутковою установою, що фінансується за рахунок державного бюджету (а.с.9) судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи тим, що 20.03.2009 року вона надала у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 2800 грн. На підтвердження укладеного договору позики, відповідач надав їй розписку, в якій зазначено про повернення вищевказаної грошової суми в строк до 15 червня 2009 року. Вказує, що станом на листопад 2010 року відповідач взятого на себе зобов'язання не виконав, кошти їй не повернув. Останнім часом [PERSON] став уникати зустрічей з нею та не відповідає на її телефонні дзвінки. Оскільки в добровільному порядку відповідач кошти повернути їй не бажає, просить стягнути з [PERSON] на її користь борг в сумі 2800 грн. та сплачені нею судові витрати по справі в розмірі 171 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позов підтримала та просила його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Суд ухвалив: на підставі ст. 224 ЦПК України винести заочне рішення по справі на підставі наявних в справі доказах. Заслухавши пояснення представника позивача за довіреністю [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, всебічного та об'єктивного їх дослідження суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Із матеріалів справи вбачається, що згідно розписки від 20.03.2009 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] гроші в сумі 2800 грн., які відповідач зобов'язався повернути терміном до середини червня 2009 року, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність гроші, або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст.599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що відповідач по справі борг позивачу не повертає, порушивши взяті на себе зобов'язання, на звернення [PERSON] з проханням повернення суми позики не відреагував, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути борг в сумі 2800 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як було встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] понесла наступні судові витрати по справі, а саме: витрати на оплату судового збору в розмірі 51 грн. (квитанція №36 від 11.11.2010 року) та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (квитанція №34 від 11.11.2010 року). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який був укладений 6.09. 1989 року. Покликається в обґрунтування своїх вимог на те , що спільне життя з відповідачем не склалося. Він не дбає про сім'ю, зловживав спиртними напоями Вже на протязі 3 років вона не підтримують ніяких відносин і вона втратила до нього всі почуття. Сім'я їх розпалалася і дальше перебувати в шлюбі з [PERSON] вона на бажає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився вдруге , позову не заперечив. Він був повідомлений про день розгляду справи , але не повідомив про причини неявки . Тому суд вирішив справу в його відсутності і вважає за можливе постановити заочне судове рішення. Позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони разом не живуть вже 3 роки , ніяких стосунків не підтримують. [PERSON] втратила до чоловіка всі почуття. Відповідач на протязі тривалого часу не дбає про сім'ю, не проявляє до дружини ніякої уваги , навіть не спілкується з нею вже на протязі 1 року . Все це свідчить про те , що сім'я їх розпалася.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу і доводи мотивує тим, що 03.06.2000 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі, шлюб реєструвався Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції, Донецької області, актовий запис № 51, і мешкали однією родиною по 01.11.2010 року, після шлюбні відносини припинили. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачкою і в майбутньому залишається з нею, питання стягнення аліментів вирішено добровільно. Спільного майна не мають. Причиною припинення родинних відносин послужила та обставина, що сторони перестати розуміти один одного, що і привело до розпаду родини, тому позивач звернувся до суду з позовною заявою. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка позов визнала і пояснила, при тих відносинах які склалися збереження родини не можливе. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 03.06.2000 року, шлюб реєструвався відділом реєстрації актів цивільного стану, Волноваського РУЮ, Донецької області, актовий запис № 51 і мешкали однією родиною по 01.11.2010 року, а потім припинили, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу і поясненнями сторін. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачкою і в майбутньому залишається з нею, питання стягнення аліментів вирішено добровільно, спірного майна не мають. Причиною розпаду шлюбних стосунків стало, те, що сторони перестали розуміти один одного, що і привело до розпаду родини, оскільки втрачено почуття любові та поваги один до одного, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 СК України позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за можливе подальші судові витрати покласти на відповідача, враховуючи, що другий шлюб підлягає стягненню 17 гривень. На стягненні судових витрат позивачка не наполягає. На підставі ст. ст. 104, 110-112 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

17.12.2010 р. до суду подано позов, в якому позивач просив встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, в звязку з тим, що після смерті 06.03.2010 р. [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку, державний акт серії ВН № 222756, спадкоємцем за заповітом якої є [PERSON], але позивач не встиг оформити спадщину у встановлений законом шестимісячний строк в зв'язку з важким матеріальним становищем. Представник Жерденівської сільської ради Гайсинського району з невідомих суду причин в судове засідання не зявився, своєї думки не висловив. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів суд визнає позовні вимоги повністю обґрунтованими з таких міркувань. Достовірно доведено, що після смерті 06.03.2010 р. [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку, державний акт серії ВН № 222756, спадкоємцем за заповітом якої є [PERSON], але в звязку з важким матеріальним становищем в шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначену причину пропуску суд визнає поважною. Вказані правовідносини регламентуються ч.1 ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України, відповідно до яких для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] 06.03.2010 р. з поважних причин, то задля реалізації його спадкових інтересів додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю чотири місяці йому необхідно визначити рішенням суду. Висновки суду, крім пояснень позивача, підтверджуються ще й такими доказами: -заповітом від 09.05.1988 р., згідно з яким [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку, державний акт серії ВН № 222756 (а.с.5); -державним актом на земельну ділянку серії ВН № 222756 від 01.03.2004 (а.с.6); -свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 162907 від 09.03.2010 р., за яким 06.03.2010 р. померла [PERSON] (а.с.7).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Посилається на те, що оформляє документи для призначення пенсії на пільгових умовах. Для цього йому необхідно подати в управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі відповідні документи, в тому числі архівну довідку з трудового архіву Заставнівського району Чернівецької області. Цьому перешкоджає той факт, що в архівній довідці №817 від 19.10.2010р. виданої трудовим архівом Заставнівського району Чернівецької області його прізвище вказано як «Савчук». [PERSON] тому просить встановити факт належності йому архівної довідки №817 від 19.10.2010р. із трудового архіву Заставнівського району Чернівецької області, в якій його прізвище вказано «Савчук», замість «Савко». Заявник в судове засідання не з»явився подав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності в зв»язку з поганим станом здоров»я, також вказав, що заяву підтримує в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву визнала, не заперечувала проти її задоволення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник зацікавленої особи не заперечував проти задоволення заяви та ухвалення рішення по суті у попередньому судовому засіданні, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення заяви. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], не може реалізувати своє право на оформлення пенсії на пільгових умовах в звязку з тим, що у архівній довідці № 817 від 19.10.2010р. виданої трудовим архівом Заставнівського району Чернівецької області його прізвище вказано як «Савчук», тоді як в паспорті громадянина України, виданого Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області 04.01.2001 р. (а.с. 5), свідоцтві про народження (а.с.4), трудовій книжці (а.с.6), військовим квитком (а.с.7), свідоцтві про переміну прізвища (а.с.9) прізвище вказано «Савко». Наведене свідчить про те, що правильно прізвище заявника «Савко». Вказана помилка перешкоджає заявнику звернутися до Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі із заявою про призначення йому пільгової пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Заявник [PERSON]звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Посилається на те, що оформляє документи для призначення пенсії по віку. Для цього їй необхідно подати в управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі відповідні документи, в тому числі архівні довідки з трудового архіву Заставнівського району Чернівецької області та трудову книжку. Цьому перешкоджає той факт, що в архівній довідці №881 та №883 від 09.11.2010 р. виданої трудовим архівом Заставнівського району Чернівецької області та у трудовій книжці №1180 виданої 12.11.1974 року на ім»я «Мірка-Анака» її ім.»я по батькові помилково вказано як «Федорівна». Саме тому просить встановити факт належності їй архівних довідок №881, №883 від 09.11.2010 р. із трудового архіву Заставнівського району Чернівецької області, та трудової книжки в яких помилково вказано по батькові «Федорівна», замість «Тодорівна». В судовому засіданні заявник заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву визнала, не заперечувала проти її задоволення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник зацікавленої особи не заперечував проти задоволення заяви та ухвалення рішення по суті у попередньому судовому засіданні, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення заяви. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], не може реалізувати своє право на оформлення пенсії по віку в звязку з тим, що у архівній довідці № 881, № 883 від 09.11.2010р. виданої трудовим архівом Заставнівського району Чернівецької області та у трудовій книжці № 1180 від 12.11.1974 року по батькові її вказано як «Федорівна», тоді як в паспорті громадянина України, виданого Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області 19.01.2000 р. (а.с. 4), свідоцтві про народження (а.с.5), у свідоцтві про одруження (а.с.6) по батькові вказано «Тодорівна». Наведене свідчить про те, що правильно по-батькові заявника «Тодорівна. Вказана помилка перешкоджає заявнику звернутися до Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі із заявою про призначення йому пільгової пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерно-комерційний банк «Львів» звернувся до суду із позовом про стягнення із [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 8\~435,99 гривень. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 14 лютого 2008 року між ПАТ Акціонерно-комерційним банком «Львів» та [PERSON] був укладений договір № 2008/с/ 362 згідно якого позивач зобов»язався надати відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. строком на 24 місяці з 14.02.2008 року по 14.02.2010 р., а відповідач прийняв на себе зобов»язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 24% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку. Кінцевий строк погашення кредиту 14 лютого 2010 р. Поручителем по кредиту являється [PERSON]. Позивач виконав свої зобов»язання за кредитним договором належним чином. Проте, відповідач не виконує свої зобов»язання за кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами згідно графіку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала просить його задоволити. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, з»ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи договору № 2008/с/362 від 14 лютого 2008 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000 гривень строком на 24 місяці з 14 лютого 2008 року по 14 лютого 2010 року, а відповідачі прийняли на себе зобов»язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 24% річних та здійснювати повернення кредиту в сумі згідно графіку. Вищевказані умови договору відповідачі не виконують. За таких підстав суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Представник позивача, уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації. В обґрунтування позову вказав, що гуртожиток № 3 по пр. Петровського № 33 в м. Дніпропетровську належить на праві приватної власності позивачу. 01.11.1993 року відповідач був зареєстрований до гуртожитку на підставі ордеру. З 2007 року відповідач не проживає у гуртожитку, що підтверджується актом від 22.06.2007 року. Представник позивача просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 3 по пр. Петровського № 33 в м. Дніпропетровську; зобовязати відділ громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації відповідача у гуртожитку № 3 по пр. Петровського № 33 в м. Дніпропетровську. Представник позивача надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, у заяві підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, місце і час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по справі не надав. Представник відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, заперечень по справі не надав. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що гуртожиток № 3 по пр. Петровського № 33 в м. Дніпропетровську належить на праві приватної власності позивачу на підставі дублікату наказу Фонду державного майна України та Переліку нерухомого майна, що передається у власність ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» № 71/3-120 від 22.03.1999 року. > 01.11.1993 року відповідач був зареєстрований до гуртожитку на підставі ордеру. З 2007 року відповідач не проживає у гуртожитку, що підтверджується актом від 22.06.2007 року. Згідно ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном,

Outcome: approved