Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

28.06.2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та. уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати протиправними дії ГІАТ «ОТП-банк», як надавача банківських послуг відносно неї, як споживача банківських послуг, які виразилися у порушенні банком договірних зобов'язань, стягненні грошових коштів, у порушенні передбаченої договором ануїтетної форми платежів, у розмірах більших, ніж передбачені узгодженим сторонами графіком платежів, у безпідставній відмові у прийнятті дострокового погашення кредиту. У зв'язку з чим просила розірвати достроково кредитний договір № СМЬ-500/020/2004 від 29.03.2004 р., укладений між нею та АКТ «РаффайзенБанк Україна», правонаступником якого є відповідач, зобов'язати банк перерахувати грошову суму кредиту, виходячи з курсу валюти, що діяв на момент укладання договору, повернути зайво сплачені кредитні платежі, розірвати іпотечний договір. У судовому засіданні позивачка від позову в частині розірвання іпотечного договору відмовилась, решту позовних вимог підтримала у повному обсязі та надала пояснення в обгрунтування своїх вимог. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту у розмірі 6 504,34 доларів США та судові витрати по справі. Позивач за первісним позовом вимоги зустрічного позову визнала частково, зазначаючи, що її заборгованість за договором кредиту є значно меншою. Представник 3-ї особи з боку позивача без самостійних вимог Управління з захисту прав споживачів Одеського міськвиконкому у судове засідання не з явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд доходить до висновку, що позовні вимоги Багрій - [PERSON] та Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк" підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що між Акціонерним комерційним банком «Раффайзенбанк Україна», як кредитодавцем, та [PERSON], як позичальником, укладено кредитний договір № СМЬ-500/020/2004 від 29.03.2004 р., відповідно до умов якого позивачка отримала кредит у розмірі 25000 доларів США на строк 6 календарних років, під 12 % річних, на споживчі цілі - для проведення ремонту житлового приміщення. Відповідно ст.1 Статуту ПАТ «ОТП Банк», відповідач [PERSON] акціонерне товариство «ОТП банк» є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке. у свою чергу, є правонаступником Акціонерного комерційного банку «Раффайзенбанк Україна». Відповідно до п. 1.5.1. договору, погашення кредитних платежів здійснюється позичальником щомісячно загальною сумою, згідно із Графіком повернення кредиту (додаток 2) шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням із свого поточного рахунку, відкритого у Банку на транзитний рахунок банку. Одже, сторонами погоджено, що сплатою кредиту (виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором) вважається внесення готівки позичальником в касу банку, і саме з цього моменту позичальник вважається таким, що належним чином виконав свої зобовязання перед банківською установою, використовуючи при цьому готівкову іноземну валюту як засіб платежу. У квитанціях, наданих до справи позивачкою, призначення платежу вказане як «внесення готівки на поточний рахунок»; а у виписках з поточного рахунку, наданих до справи сторонами, призначення платежу вказане як «поповнення поточного рахунку для погашення кредиту». Згідно даного Графіку повернення кредиту від 06.05.2004 р. (додаток № 2 до кредитного договору № СМЬ-500/020/2004 від 29.03.2004 р.), під час дії договору позичальник зобов'язана сплатити кредитних платежів у загальній сумі 35 166,45 доларів США, враховуючи тіло кредиту та проценти за користування кредитом за весь строк договору. Срок останнього платежу 29.03.2010 року. Форма платежів - ануітетна, тобто, у рівних частках, щомісячно, по 496,28 доларів США. Згідно п.1.5.2 договору, банк має право на договірне списання коштів з рахунку позичальника, на виконання договірних зобов'язань позичальника. Згідно п.1.10 кредитного договору, для визначення суми і підстав виконання боргових зобовязань, остаточною підставою є бухгалтерськи книги та рахунки банку. Але, у порушення ст. 10, 60 ЦПК України, відповідач не надав до суду бухгалтерські книги та розрахунки кредитних платежів у повному обсязі. Перевірка судом виконання боргових зобов'язань позичальника відбувалася відповідно до роздруківки від 15.09.2009 року, наданої у якості доказу позичальником. У судовому засіданні встановлено, що загальна сума заборгованості позивачки за договором складає 35 166,45 доларів США, на виконання договору позивачкою внесено кошти загальною сумою 34 466 доларів США. Відповідно до роздруківки кредитних платежів за період з 01.04.2004 р. до 15.09.2009 р., на момент надання роздруківки, за 7 місяців до закінчення строку договору, від позивачки надійшло на розрахункові рахунки відповідача грошових коштів в загальній сумі 34 445 доларів США, що на 721,45 доларів США менш, ніж загальна сума платежів за даним договором, тобто, не відповідає графіку повернення кредиту, який є додатком № 2 до кредитного договору, та свідчить про наявність зайвих стягнень з позичальника. Також, із даної роздруківки платежів від 15.09.2009 р. вбачаються наступні розрахунки: За 2004 рік позивачкою внесено на рахунок відповідача 6195 доларів США; За 2005 рік - 8750 доларів США, За 2006 рік - 6100 доларів США, За 2007 рік - 5572 доларів США, За 2008 рік - 5939 доларів США, За 2009 рік (до вересня 2009) - 2000 доларів США; Разом - 34445 доларів США. З даної роздруківки від 15.09.2009 р. вбачається, що на початок 2005 року на особистому банківському рахунку позивачки знаходилося 2000 доларів США; 21.04.2005 р. внесено 3000 доларів США; 28.09.2005 - 1800 доларів США; 26.122005 р. - 1000 доларів США; 07.03.2006 р. - 2000 доларів США, що об'єктивно свідчить про наявність особистих грошових коштів на банківському рахунку позивачки, у грошових сумах, достатніх для здійснення відповідачем своєчасно договірного списання коштів на погашення кредиту, відповідно п. 1.5.2 договору, у тому числі, списання за листопад 2005 року та за березень 2006 року, що призвело до порушення умов договору з боку відповідача - помилкового розрахунку та стягнення з позивачки зайвих кредитних платежів під час подальшого виконання договірних зобов'язань. Відповідно до роз'яснення щодо висновку експертизи від 08.10.2010 р., наданого відповідачем, відповідач, у порушення п. 1.5.2. кредитного договору, не здійснив договірного списання з банківського рахунку позивачки заборгованості за листопад 2005 року, не здійснив договірного списання за березень 2006 року, самовільно, у порушення Графіку погашення кредиту в ануітетній формі, зписав з рахунку позивачки на погашення заборгованості 26.05.2006 р. - 315,17 \~ \~ \~ \~ доларів США, 29.05.2006 р. - 181,11 доларів США - за березень 2006 р.; 03.05.2006 р. самовільно списав з рахунку позивачки проценти за кредитом 407,49 доларів США, у тому числі, надлишок 184.11 доларів США; що також обєктивно свідчить про порушення з боку відповідача умов п. 1.5.2, 1.10 кредитного договору та Графіку повернення кредиту щодо ведення банком розрахунків, щодо ануітетної форми платежів, щодо договірного списання коштів на погашення заборгованості - що є порушенням прав позичальника, як споживача банківських послуг. Крім того, з банківської роздруківки від 15.09.2009 р. вбачається, що з особистого банківського рахунку [PERSON] були списані наступні грошові суми: 21.12.2004 р. - 2000 доларів США, 13.06.2005 р. - 1000 доларів США, 29.06.2005року - 186,14 доларів США, 28.07.2005 р.- 400 доларів США, 18.10.2005 р. - 500 доларів США, 15.11.2005р. - 200 доларів США, 16.01.2006 р.- 100 доларів США, 27.02.2006р. - 40 доларів США, 30.03.2006р. - 300 доларів США, 18.04.2006р. - 400 доларів США, 16.05.2006р. - 300 доларів США, 13.06.2006р. - 18.86 доларів США За клопотанням позивача судом були витребувані у відповідача за первісним позовом відомості на підтвердження фактів отримання вказаних грошових сум [PERSON] Віповідач, у порушення ст.ст. 10,60 ЦПК України не виконав вимогу суду, не надав вказаних документів до справи. Крім того, в даній роздруківці та в інших розрахунках відповідача відсутні наступні платежі, що фактично здійснені позивачкою та відображені у відповідних квитанціях, наданих до справи позивачкою: 500 доларів США - 12.05.2008 р„ 30 грн - 10.12. 2008 р„ 120 грн - 06.01.2009 р., 500 доларів США - 27.02.2009 р., що також об'єктивно свідчить про порушення з боку відповідача умов кредитного договору п.1.10 щодо ведення бухгалтерських книг та розрахунків, що є порушенням прав позичальника, як споживача банківських послуг. Відповідно до розрахунку від 12.10.2009 р., наданого до суду відповідачем, заборгованість позивачки складає 6504,34доларів США, що не відповідає умовам кредитного договору та дійсному стану справ. Відповідно до розрахунку від 29.09.2010 р., наданого до суду відповідачем, заборгованість позивачки складає 6 604,94доларів США. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості та квитанцій про внесення готівки на поточний рахунок від 28.11.2006 року, У порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідачем не надано платіжних документів в обгрунтування даних розрахунків, суми розрахунків входять всупереч з роздруківкою відповідача, наданою відповідачем позивачу, а суми заборгованості, вказані відповідачем є помилково розрахованими, не відповідають умовам кредитного договору та порушують права позивачки, як споживача банківських послуг. За клопотанням позивача, на забеспечення доказів позовних вимог судом була призначена судова бухгалтерська експертиза. Вартість експертного дослідження 1838,40 грн, відповідно рахунку № 12002-12003,-23 від 21.12.2009 р. Висновком вказаної експертизи 12002-12003 від 07.06.2010 р. встановлені наступні порушення відповідачем умов кредитного договору, що також є об'єктивним доказом наявності порушення прав позивачки, як споживача банківських послуг: -на виконання договору зараховано 34 466 доларів США, -знято з рахунку 5458,8 доларів США, але відсутні відомості, чи видавалися кошти позивачці готівкою, чи за рахунок виданих коштів відбувалося договірне списання банком заборгованостей за кредитом. -Згідно Графіку, передбачена сплата процентов в загальній сумі 10166 доларів США (на 29.03.2010 р.); фактично стягнуто процентів 10215 доларів США (на 29.04.2009 р.); -За листопад 2005 р. та березень 2006 року - не здійснено договірне списання на погашення заборгованості, а протягом травня 2006 р. -здійснено стягнення за 2 місяця; -Протягом до травня 2006 р. - порушення з боку банку умов договору: 05.2005 - замість 496,28 доларів зараховане 992,93 доларів, на 01.06.2006 - тіла меньш на 669,12 доларів, а процентів більш на 172,99 доларів, на 12.05.2009 - заборгованість по виписці 5600,44 доларів, а по розрахунку 6036 доларів, що більш на 435,77 доларів; стягнення штрафних санкціє не відображене. У частині сум погашення кредиту та відсотків по кредиту, стягнення не відповідають Графіку повернення кредиту. Також, в експертному висновку зазначено, що відповідачем не надано на дослідження виписки по рахункам позивача щодо погашення заборгованості за кредитом та відсотками, та щодо відсотків по кредиту, а надані відповідачем розрахунки мають розбіжності, тому експерт не має змоги провести дослідження у повному обсязі та встановити, чи були сплачені позивачем кошти, які не зараховані у погашення кредиту та відсотків за користу вання кредитом. Представник відповідача під час розгляду справи попереджався судом про необхідність надання вказаних виписок, однак витребувані докази до суду надані не були. Крім того, експерт вказав на те, що у зв'язку зі зменшенням сум, списаних з рахунку позивачки в погашення кредиту, повільніше зменшувалась сума запозиченого кредиту і, відповідно, зростала сума стягненних відсотків за користування кредитом. Також, слід зазначити, що відповідач не оскаржив даний експертний висновок та не завляв клопотання про призначення повторної або додаткової експертизи для обгрунтування розміру своїх позовних вимог. Крім того, позивач вказувала на те, що вона декілька раз намагалась здійснити дострокове погашення кредиту, однак отримала відмову, що є порушенням вимог п.п. 1.8 та 2.4.2 Кредитного Договору. Згідно ст. З ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність, які практично виражаються у встановленні законодавством рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості захисту порушених цивільних прав або інтересів, поєднання правових норм, що спрямовані на реалізацію цивільних прав, з шанування відповідних прав та законних інтересів інших осіб, моралі суспільства, тощо. Одже, на думку суду, подальше виконання кредитного договору, за наявності числених порушень відповідачем умов договору, є суттєвим порушенням важливих принципів цивільно- правових відносин, регламентованих ст. З ЦК України є несправедливими, оскільки, його наслідками є істотний дісбаланс обсягу договорних прав та обов'язків на користь кредитора та на шкоду позичальника, як споживача кредитних послуг, що суперечить принципам добросовісності, рівності прав сторін у договірних відносинах. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладанні договору. На думку суду, викладені порушення з боку відповідача є істотними, що є підставою для розірвання кредитного договору. Однак, слід зазначити, що суд вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо зайвого стягнення з позивачки грошових коштів за курсом приблизно 8 грн. за 1 долар США, замість курсу 5 грн. з 1 долар США, що діяв на момент укладання кредитного договору. Відповідно до п.1.1. кредитного договору, сторони домовилися щодо надання-отримання кредиту в сумі 25000 доларів США, згідно Графіку повернення кредиту, ануітетні платежі повинні здійснюватися також в доларах США. Відповідно до ч.З ст.653 ЦК України, якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору чинної сили. Оскільки до теперішнього часу діє договірне зобов'язання сторін щодо сплати кредитних платежів у валюті - доларах США, то відповідач має право розраховувати кредитні платежі відповідно до встановленого курсу валюти на момент платежу. Також, суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, позовні вимоги відносно зобов'язання відповідача до повернення на користь позивача зайво сплачених грошових коштів за кредитним договором, оскільки судом встановлено відсутність переплати кредитних платежів з боку позивачки, а встановлено наявність недоплати з боку позивача платежів на повернення кредиту у загальній сумі 721,45 доларів США. Крім того, слід зауважити, що посилання позивача на Закон України „Про захист прав споживачів" є безпідставним, так як положення Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до спорів, які виникли з кредитних правовідносин лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні ризики, процедури виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання договору цей закон не може застосовуватися, ці відносини регулюються нормами ЦК України та іншим спеціальним законодавством. Стосовно зустрічного позову Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк", суд вважає, що його слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь банку заборгованість за договором кредиту у розмірі 721,45 доларів США, що за курсом НБУ на день постановлення рішення (100доларів США=796грн.35коп.) складає 5 745,26 гривень, так як наявність боргу у іншому розмірі представником позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні доведена не була. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у зв'язку з чим позовні вимоги зустрічного позову про стягнення судових витрат підлягають частковому задоволенню та з [PERSON] на користь банку слід стягнути судовий збір у розмірі 57грн.45 коп. та витрати на ІТЗ у сумі 120 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial