Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 14.03.2010 року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на будинок № 4 по вул. Фрунзе в с. Івниця Андрушівського району Житомирської області. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, але вона не може реалізувати свої спадкові права, оскільки на вищезгаданий будинок відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на жилий будинок № 4 по вул. Фрунзе в с. Івниця Андрушівського району Житомирської області, як на спадщину за законом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши його наведеними в позові обставинами. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, з проханням розглядати справу в його відсутність, вказував, що позов визнає, проти задоволення не заперечує. Вислухавши представника позивача,дослідивши матеріали справи,суд встановив: 14.03.2010 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на жилий будинок № 4 по вул.Фрунзе в с. Івниця Андрушівського району Житомирської області. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом та прийняла спадщину,в частині іншого спадкового майна,а саме земельної ділянки (паю) площею 3,0704 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Івницької сільської ради Андрушівського району Житомирської області,отримавши в державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст. ст . 328,380, 121 б,1220, 1222, 1269 ЦК України, ст. З ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. З ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов,визнає за позивачем право власності на жилий будинок № 4 по вул.Фрунзе в с. Івниця Андрушівського району Житомирської області. Відповідно до клопотання позивача понесені нею судові витрати при подачі позозу суд на її користь з відповідача не стягує.

Outcome: approved