Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

26.10.2010 року міським судом отримано позов [PERSON], що 25.11.2010 року уточнивши свої вимоги просить визнати її сина [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням: квартирою 39 в буд.19 по вул. Заводська м. Жовті Води посилаючись, що відповідач без поважних причин, більш як 6 місяців в квартирі не проживає. Квартира знаходиться в комунальній формі власності. В судовому засіданні позивач відповідно ст.62 ЦПК України давши пояснення по суті спору позов підтримала пояснивши, що в жовтні 2008 року син виїхав на постійне місце проживання в м. Дніпропетровськ, де працював проживаючи без реєстрації шлюбу з дружиною. В квітні 2010 року син змінив адресу, змінив номер мобільного телефону, з матірю не спілкується, участі в оплаті комунальних послуг по утриманню житла не несе. Наміру проживати в житлі в подальшому син немає. Такий стан речей позбавляє її можливості оформити субсидію на житлово-комунальні послуги, вона як інвалід 3-ї групи працює щоб отримати дохід, кошти які витрачає на утримання житла, що є для неї фінансовим тягарем. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи встановленого законом порядку, поштою, повістка та надані до неї матеріали повернуті суду. Відповідно ст.76 ч.9 ЦПК України так як місце перебування відповідача невідоме суд розглянув справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку визначеного цим Кодексом. Розглядом справи встановлено, що сторони зареєстровані в 2-х кімнатній квартирі [ADDRESS] з 28.01.1987 року, квартира знаходиться в комунальній формі власності (арк, cap. 9-11), ЖЕК №5 з [PERSON] 06 .02.1990 року уклав договір найму жилого приміщення, де та зазначена головням квартиронаймачем. Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON] дослідивши докази надані в цивільну справу суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з чинного законодавства, що врегульовує спірні взаємовідносини та обставин встановлених судом. Так за п. 3 наймач зобов'язався використовували житло по прямому призначенню, своєчасно оплачувати квартирну плату та комунальні послуги. По п.7 договору найма, члени сімї наймача спільно з ним проживаючі, і маючі самостійний заробіток несуть усі обовязки виникаючі з цього договору для наймача (арк. спр.12). Чинне законодавство, а саме ст. 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Ст.71 названого Кодексу в ч.1 встановлює, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. При вирішенні спору на підставі наданих позивачем доказів суд має необхідність їх проаналізувати на предмет їх безспірності та переконливості, доведеності тому, що житловіправа громадян охороняються слідуючим законодавством. Ніхто не може бути виселений іззайманого жилого приміщення або обмежений управі користування жилим приміщенням інакше як з підстав та порядку передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України). Однак в конкретному випадку суд обґрунтовано вважає, що відповідач добровільно в жовтні 2008 року залишив квартиру в якій був зареєстрований і виїхав на інше місце проживання в м. Дніпропетровськ. За ч.4 ст.9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних та інших органі По ст.10 ЖК України громадяни зобовязані дбайливо ставитися до будинку в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення. Держава в 1987 році надала безкоштовно сторонам для проживання благоустроєне житло. Однак відповідач на протязі більш як 6 місяців (з жовтня 2008 року) в квартирі [ADDRESS] без поважних на то причин не проживає, плату на утримання житла, комунальні послуги наприклад з оплати послуг з централізованого опалення, обслуговуванню жилого будинку і прибудинкової території не сплачує, шкодить інтересам головного квартиронаймача , протирічить і п.7 договору найму жилого приміщення від 06.02.1990 року. Ставити під сумнів пояснення позивачки суд не може так як вони підтверджені та взаємоповязані з поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], що проживають в квартирах 44,38 буд.19 по вул. Заводській і є сусідами позивачки. Свідки кожен окремо пояснили в судовому засіданні, що їм безперечно відомо, що [PERSON] в жовтні 2008 року з власної ініціативи залишив квартиру 39 і виїхав на постійне місце проживання у м. Дніпропетровськ. Зв'язків з матірю не підтримує, в квартиру в якій зареєстрованим не повертається в ній більш як 6 місяців без поважних на то причти не живе. Зі слів позивача витрат в утриманні житла не несе. Наслідком цього [PERSON] не може отримати субсидію на житлово- комунальні послуги, оплачує їх не тільки за себе, але і за сина. Отже, в наявності є зловживання житловими правами з боку відповідача і тому він як особа, що не проживає в комунальному житлі без поважних на то причин понад 6 місяців, не використовуючи комунальне житло за його призначенням має бути визнаний особою, що втратила право користування квартирою 39 буд.19 по вул. Заводській м. Жовті Води

Outcome: approved