Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

9 червня 2010 року представник Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит (далі за текстом Банк) звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором в сумі 228529,95 гривень, шляхом звернення стягнення на належну [PERSON] квартиру №34 в м. Ланівці по вул. Незалежності, 7. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги змінив і просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 228529,95 гривень та судові витрати по справі, мотивуючи тим, що відповідач отримала у банку кредит в сумі 200 тисяч гривень для придбання квартири №34 в м. Ланівці по вул. Незалежності,7, проте не виконує своїх зобовязань по своєчасному його поверненню. Поручителем за даним договором виступив [PERSON], який повинен нести солідарну відповідальність разом із боржником. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково і пояснила, що у неї виникла заборгованість по сплаті кредиту у звязку із вчиненням щодо неї злочину та збігом тяжких сімейних обставин, а саме хвороба дочки, яку в даний час направлено на хірургічну операцію. Суму боргу вона визнає, за винятком нарахованої пені. Борг зобовязується погасити, проте зважаючи на збіг істотних обставин, що утруднюють виконання нею зобовязань, просить відстрочити їх виконання на один рік. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, від нього не надходило заяв та клопотань і повідомлень про причини неявки. 5 жовтня 2010 року [PERSON] звернулась із позовом до Банку про визнання недійсним пункту 6.1. кредитного договору №167Т/І07-4.4 (далі за текстом Договір), яким встановлено розмір пені з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, мотивуючи тим, що він суперечить положенням ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, якою визначено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Ухвалою суду від 13 жовтня 2010 року даний позов обєднаний в одне провадження із справою № 2-217/2010 за позовом Банку до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за Договором. Представник Банку в судовому засіданні даний позов не визнав і пояснив, що розмір неустойки був збільшений у Договорі за погодженням сторін, що відповідає вимогам ст. 551 ЦК України, а тому немає підстав для визнання Договору недійсним в цій частині. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд з'ясував наступні обставини. Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит згідно п. 1.3. його Статуту є правонаступником прав та обовязків товариства з обмеженою відповідальністю Банк Фінанси та кредит(далі за текстом Банк). 25 червня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №167Т/І07-4.4 (далі за текстом Кредитний договір), за яким вона отримала грошові кошти (кредит) в сумі 200000 грн., зі сплатою 18,5 % річних за користування кредитними коштами та кінцевим терміном їх повернення до 24 червня 2027 року. Кредит надано для придбання чотирьохкімнатної квартири, загальною площею 76,10 кв.м, житловою площею 50,80 кв. м., розташованої за адресою: м. Ланівці Тернопільської області, вул. Незалежності, 7/34, (далі за текстом - [PERSON] або Предмет іпотеки). Відповідно до іпотечного договору від 26 червня 2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу [PERSON] за реєстром №1356 (далі за текстом - Договір іпотеки), [PERSON] передала Кредитору [PERSON] в іпотеку в якості забезпечення повернення кредиту та сплати інших платежів за Кредитним договором. За письмовою заявою [PERSON] від 26 червня 2007 року кредитні кошти було перераховано на поточний рахунок і в той же день видано їй готівкою через касу, що підтверджується письмовою заявою на видачу готівки №7 з підписом [PERSON] про їх отримання. Згідно п.п.3.2, 4.1, 4.3 Кредитного договору Позичальник зобов'язався перед Креди\-тором щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно в сумі 3203,34 грн. Згідно ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав перерахованих в ст.11 Цивільного кодексу України, зокрема на підставі договорів. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. В ст.610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. [PERSON], всупереч п.п.3.2, 4.1, 4.3 Кредитного договору не здійснювала своєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом і станом на 20 травня 2010 року її несплачена прострочена заборгованість становила 15017,92 грн. Згідно п.3.4 Кредитного договору Кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих відсотків та пені у випадку несвоєчасного та не в повному обсязі зарахування Позичальником грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або процентами. Дострокове повне погашення заборгованості має бути здійснене протягом 10 банківських днів з моменту одержання Позичальником відповідної письмової вимоги Кредитора. Згідно договору поруки від 26 лютого 2007 року (далі за текстом - Договір поруки), укладеного з [PERSON], останній зобов'язався перед Банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за Договором. Згідно п.п.2.1 Договору поруки у випадку невиконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором відповідачі відповідають перед Банком як солідарні боржники. Згідно п.2.3 Договору поруки у випадку непогашення [PERSON] заборгованості по кредиту, відсотках, комісії за користування ним, інших платежів за Кредитним договором Банк має право вимагати від [PERSON] сплати боргу за Кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до п.3.1 Договору поруки [PERSON] зобов'язаний сплатити грошові суми, що вимагає Банк, протягом 2-х банківських днів з моменту одержання відповідного листа-вимоги. 16 жовтня 2009 року та 31 березня 2010 року Банком було надіслано відповідачам вимогу про дострокове повернення заборгованості за Договором, проте борг ними погашено не було. Станом на 20 травня 2010 р. Банком нараховано заборгованість відповідачів по Кредитному договору в сумі 228529,95 гри., з яких: 13603,87 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом; 1414,05 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1856,14 грн. - відсотків за користування кредитом, 20327,43 грн. - пеня за неналежне виконання обов'язків за Кредитним договором; 191328,46 грн. - неповернена сума кредиту без врахування прострочених пла\-тежів за ним. Виходячи з наведеного суд прийшов до висновку, що відповідачі не виконали свої обовязки за Кредитним договором та Договором поруки, а тому є законні підстави для задоволення позову і стягнення боргу, відсотків за користування кредитом та пені за прострочення їх сплати, а також судових витрат по справі. Разом з тим, враховуючи, що розмір неустойки (пені) в сумі 20327,43 грн. перевищує розмір збитків, беручи до уваги, що відповідачі мають на утриманні неповнолітню дочку, яка хворіє і потребує лікування, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі чотири тисячі гривень. При вирішенні позову [PERSON] про визнання недійсним пункту 6.1. Кредитного договору, враховуючи положення частини другої статті 551 ЦК України, якою визначено, що розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, суд приходить до висновку, що в даному випадку сторони відповідно до вимог чинного законодавства в договорі врегулювали свої відносини на власний розсуд, а тому встановлена ними відповідальність за прострочення виконання зобов'язання у більшому розмірі не суперечить закону та відповідно не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання угоди в цій частині недійсною. Згідно постанови про порушення кримінальної справи, винесеної 18 серпня 2010 року слідчим Яремчанського МВ УМВСУ в Івано-Франківській області, в період з грудня 2009 року по січень 2010 року щодо [PERSON] було вчинено злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, внаслідок чого їй заподіяно значну матеріальну шкоду в розмірі 85850 гривень. З матеріалів справи також видно, що [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дочку, яка хворіє і згідно направлення Лановецької комунальної центральної районної лікарні від 11 жовтня 2010 року їй рекомендовано оперативне лікування. Враховуючи наведені обставини, а також беручи до уваги строк, на який було надано кредит, суд приходить до висновку, що клопотання [PERSON] про відстрочення виконання рішення підлягає задоволенню.

Outcome: partial