Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

10 грудня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про покладення на Президента України, як гаранта дотримання вимог Конституції України, обовязок про вжиття заходів по виконанню відповідачем ВАТ «Державний ощадний банк України» вимог ст.ст. 3, 41 Конституції України, ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність»та усуненню порушень, допущених по вкладу позивача на рахунку №160938, зобовязати ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі Чернігівського обласного управління начислити на залишок належного позивачеві вкладу в сумі 9052 руб СРСР станом на 02.01.1992 року компенсацію з розрахунку 1 грн. 05 коп. на кожний рубль вкладу, що складе 9504 грн. 60 коп. та внести відповідний запис до розрахунку № 160938 і ощадну книжку позивача, начислити на належний позивачеві вклад 9504 грн. 60 коп. на рахунку № 160938 проценти згідно з обліковими ставками Національного банку України за період з 02.09.1996 року по 10.12.2010 року, про що внести відповідні записи до рахунку № 160938 та ощадної книжки позивача та виплатити 9504 грн. 60 коп. належного вкладу та 117550 грн. 02 коп. процентів на вклад за період з 02.09.1996 року по 10.12.2010 року, а всього 127054 грн. 62 коп. та на відшкодування моральної шкоди стягнути з ВАТ «Державний ощадний банк України» на користь позивача 1 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача позов не визнав та подав письмові заперечення. Представник співвідповідача в судове засідання не з»явився, просив розглянути справу без його участі та подав письмові заперечення. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.1991 року у філії Чернігівське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» [PERSON] був відкритий вкладний рахунок № 160938 на суму 9000,00 карбованців. По цьому вкладному рахунку банком нараховані відсотки включно по 31.12.1995 року, що підтверджується копією особового рахунку. На виконання Указу Президента України № 762/96 від 25.08.1996 року «Про грошову реформу в Україні»введена в обіг національна валюта гривня. Всі залишки на рахунках фізичних та юридичних осіб в банках переоцінено в гривні у співвідношенні 100000,00 крб. : 1 грн., що було зроблено відповідачем по рахунку позивача № 160938, тобто залишки по рахунку зменшились у 100000,00 разів. Залишок по рахунку № 160938 станом на 02.09.1996 року складав 71000,00 крб., а після переоцінки в гривні склав 0 грн. 71 коп. Статтею 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України»( далі Закону ), встановлюються зобовязання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 02.01.1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України. Заощадження громадян, відновлюються у співвідношенні 1 крб. заощаджень на 1,05 грн. станом на 01.10.1996 року. На виконання вимог Закону, установи Ощадного банку України провели одноразову індексацію вкладів громадян і на проіндексовані суми відкрили компенсаційні рахунки і видали вкладникам ощадні книжки. Залишок по рахунку № 160938 станом на 02.01.1992 року складав 9052 крб. та на виконання вимог Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України»нарахована компенсація в сумі 9504 грн. 60 коп. ( 9052,00х1,05) і відкрито компенсаційний рахунок № 91551031853. Грошові кошти на компенсаційний рахунок позивач не вносив на зберігання до ВАТ «Ощадбанк», а це сума нарахованої компенсації згідно з Законом, по яких держава взяла на себе зобовязання повернути їх в майбутньому за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому, нарахована компенсація враховується на позабалансовому рахунку ВАТ «Ощадбанк України»і до надходження коштів з Державного бюджету України немає реальної вартості. Разом з тим, відсотки на компенсаційні рахунки не нараховуються. Відповідно до вимог ст. 2 Закону передбачено, що держава зобовязується забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок дивідендів та активів Ощадбанку. Порядок проведення компенсаційних виплат згідно Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», у тому числі перерахування коштів з Державного бюджету України в установах Ощадного банку України, визначається Кабінетом Міністрів України, де визначається перелік груп вкладників, черговість виплат проіндексованих грошових заощаджень в рамках коштів, передбачених Державним бюджетом України на відповідний рік. На даний час нормативними актами України виплата проіндексованих сум по вкладах громадян, внесених в установи Ощадбанку до 02.01.1992 року не передбачена та ВАТ «Ощадбанк України»не може нести відповідальність за знецінення грошових заощаджень громадян. [PERSON] не належить до жодної категорії громадян, якім проводились виплати у відповідності з постановами Кабінету Міністрів України «Про виплату громадянам України компенсаційних втрат від знецінення грошових заощаджень і страхових внесків, вкладених до 2 січня 1992 року в установах Ощадбанку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України». Оскільки, суми коштів, зафіксовані в ощадній книжці ( на компенсаційному рахунку), яка виписана на імя [PERSON] відповідно до вимог Закону їм не вносились на зберігання до ВАТ «Ощадбанк», суми на компенсаційному рахунку до отримання коштів з Державного бюджету України реальної вартості не мають, а отже вкладами не являються, тому в задоволенні позову слід відмовити. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення моральної шкоди та покладення на Президента України, як гаранта дотримання вимог Конституції України, обовязку про вжиття заходів по виконанню відповідачем ВАТ «Державний ощадний банк України»вимог ст.ст. 3, 41 Конституції України, ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність», який до належних відповідачів по справам щодо відновлення заощаджень громадян України не входить, а право власності гарантоване ст. 41 Конституції України не порушено, оскільки зобовязання держави щодо повернення грошових заощаджень врегульовано названим Законом.

Outcome: dismissed