Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в сумі 929537 грн. 36 коп. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ВАТ «Селянський [PERSON] «Дністер» (Банк-Кредитор) та [PERSON] був укладений договір кредиту від 21.06.2007 року № 5249/1 (надалі кредитний договір), згідно з яким [PERSON] надав [PERSON] кредит на поточні потреби в розмірі 83000 доларів США строком до 19.06.2009 року зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов»язань по кредитному договору №5249/1 21.06.2007 року між ВАТ «Селянський [PERSON] «Дністер» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі №617. 26.05.2008 року до кредитного договору були внесені зміни відповідно до Договору №1 про внесення змін, відповідно до яких змінено графік погашення кредиту. 09.06.2008 року до кредитного договору були внесені наступні зміни відповідно до Договору №2 про внесення змін та змінено процентну ставку до 15% річних від суми кредиту, що фактично перебуває в користуванні відповідача. 10.12.2008 року до кредитного договору були внесені зміни відповідно до Договору №3 про внесення змін, відповідно до яких було встановлено процентну ставку у розмірі 16,5% річних. Банк-Кредитор свої зобов»язання щодо надання кредиту відповідачу виконав повністю. Кредитні кошти в розмірі 83000 доларів США були надані відповідачці трьома траншами, а саме: -21.06.2007 року 45000 доларів США; -18.04.2008 року 4000 доларів США; -15.07.2008 року 34000 доларів США. В порушення вимог п.1.1 кредитного договору [PERSON] кредитні кошти станом на 19.06.2009 року повернуті не були. 16.02.2010 року між Банком-Кредитором та ВАТ «[PERSON] банк «Південкомбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк «Південкомбанк» згідно рішення загальних зборів акціонерів від 05.02.2010 року на далі позивач) було укладено договір про уступку права вимоги №02/5249, відповідно до умов якого Банк-Кредитор передав позивачу право вимоги всієї заборгованості за кредитним договором. Крім того, 16.02.2010 року між Банком-Кредитором та позивачем було укладено також договір про відступлення прав за іпотечним договором №02/5249, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі №243. Того ж числа позивачем було направлено відповідачці повідомлення про відступлення права вимоги. В зв»язку з тим, що [PERSON] не здійснювала жодних дій по погашенню заборгованості, 24.06.2010 року позивачем було вручено вимогу про повернення кредитних коштів, яку відповідач отримала 30.06.2010 року. Однак і далі жодних дій по погашенню боргу відповідач не здійснювала. Свої зобов»язання відповідач [PERSON] виконала частково, у зв»язку з чим виникла заборгованість по кредиту: 82734,47 доларів США-сума основного боргу; 22294,95 доларів США-заборгованість за відсотками; 92085,28 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, а всього за курсом НБУ на 15.06.2011 року-929537,36 грн. В зв»язку з наведеним, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом і просить позов задовольнити, а також стягнути з відповідача на користь банку судові витрати. 15 грудня 2011 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] банк «Південкомбанк» про визнання частково недійсними умов договору, відповідно до якої просила: визнати недійсним підпункт «а» п.1.1 додаткової угоди №3 від 10.12.2008 року до договору про надання кредиту на поточні потреби №5249/1 від 21.06.2007 року; визнати недійсною ч.2 п.4.5 ст.4 договору про надання кредиту на поточні потреби №5249/1 від 21.06.2007 року. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що встановлена підпунктом «а» п.1.1 Додаткової угоди №3 відсоткова ставка за кредитним договором у розмірі 16,5% річних, є несправедливою, а в силу ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає визнанню недійсною. Підставою для твердження про несправедливість відсоткової ставки за кредитним договором є те, що між попереднім підвищенням відсоткової ставки до 15% річних та наступним збільшенням до 16,5% річних не змінювалась облікова ставка НБУ, а тому у позивача не було підстав для збільшення відсоткової ставки за кредитним договором. Стосовно ч.2 ст.4.5 договору [PERSON] вважає, що даною нормою передбачено подвійну його відповідальність, а тому норма також підлягає визнанню недійсною в силу пп.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, в судовому засіданні представником відповідача було подано доповнення до зустрічної позовної заяви про визнання частково недійсними умов договору, а саме, вважає, що підпунктом «а» п.1.1 Додаткової угоди № 3, якою було встановлено відсоткову ставку за кредитним договором у розмірі 16,5% річних, така умова договору не відповідає також умовам закону, зокрема ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п.2.1, 3.5 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року №168 «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Представник [PERSON] вважає, що єдиною підставою для зміни відсоткової ставки є зміна облікової ставки НБУ, а будь-яка зміна відсоткової ставки з інших підстав, ніж зміна облікової ставки, є несправедливою, а тому в силу ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає визнанню недійсною. Позивач за зустрічним позовом вважає, що банком порушено її права споживача при встановлені підвищення по сплаті відсотків за користування кредитними коштами до 16,5% річних та подвійної відповідальності за порушення виконання зобов»язання без законних на те підстав. Крім того, [PERSON] заперечує: проти нарахування відсотків за кредит за період з 25.01.2010 року до 15.02.2010 року в сумі 12699,52 доларів США через неправильне здійснене нарахування за цей період; заперечує проти стягнення пені, нарахованої до 15.02.2010 року в сумі 105257,36 грн., та просить застосувати позовну давність до вимоги про стягнення пені згідно ч.2 ст.258 ЦК України; заперечує проти застосування банком валютного курсу долара США станом на 16.06.2010 року при подачі позову та станом на 31.10.2010 року при збільшенні позовних вимог та просить при перерахунку простроченого зобов»язання з доларів США у гривні застосувати офіційний курс валюти на день пред»явлення позову - 29.07.2010 року - в розмірі 7,6901 грн. за 1 долар США. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував в повному обсязі. Представник відповідача за первинним позовом в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково: стягнення суми боргу в розмірі 82734,47 доларів США, відсотків за користування кредитом за період з 25.01.2010 року по 31.10.2010 року з ставкою 15% річних у розмірі 9810,08 доларів США, пені за прострочення погашення основного боргу -кредиту за період з 16.02.2010 року по 31.10.2010 року в розмірі 81070,21 грн., за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 4260,17 грн., зустрічний позов просить задовольнити в повному обсязі. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об»єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved