overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, вказуючи, що згідно рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради депутатів трудящих № 743 від 01.10.1971р. пятиповерховий будинок-гуртожиток по вул. Толстого, 17 м. Черкаси приймається в експлуатацію і передається у власність Черкаського хімкомбінату, правонаступником якого є ВАТ «Азот». [PERSON] звернувся до ВАТ «Азот» з заявою про реєстрацію та поселення в вищевказаний гуртожиток. ЖЕД ВАТ «Азот» йому був виданий ордер №24/019 від 26.01.1995р. та виділено койко-місце в кімнаті № 68. Відповідач проживав в гуртожитку з січня 1995р. по січень 1998р. З січня 1998 року по даний час у гуртожитку за адресою: вул. Толстого, 17 к.68 відповідач не проживає, його особисті речі та будь-яка інформація щодо його місцезнаходження відсутні. За таких підстав, просить визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою м. Черкаси, вул. Толстого, 17 кімната 68, судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням в разі відсутності її понад встановлені терміни. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності квартиронаймача право на жиле приміщення за ним зберігається протягом 6 місяців. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач зареєстрований, але не проживає в кімнаті № 68, гуртожитку - будинку № 17 по вул. Толстого в м. Черкаси, без поважної причини більше шести місяців, його особистих речей в даному помешканні немає, що підтверджується актами, які затверджені директором з персоналу ВАТ «Азот» [PERSON], то вказані обставини справи дають суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування даною кімнатою. Також з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 8 грн. 50коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON] про скасування реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги мотивують тим, що житловий будинок № 1 по вул. Комсомольській в м. Перечин належить їм на праві власності, а саме кожному з них по Ѕ частки, що стверджується довідкою, виданою районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради за № 145 від 31 травня 2010 року. В даному будинку є прописана [PERSON], яка фактично там не проживає більше року. Реєстрація відповідачки у вказаному будинку створює позивачам перешкоди у користуванні належним їм на праві власності будинку, тому просять їх усунути шляхом скасування реєстрації місця проживання відповідачки, зобов'язавши сектор ГІРФО Перечинського РВ УМВС України в Закарпатській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], яка зареєстрована у [INFO]. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідачка позов визнала. Представник третьої особи [PERSON] не заперечила проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності житловий будинок № 1 по вул. Комсомольській в м. Перечин Закарпатської області, що стверджується довідкою, виданою районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради за № 145 від 31 травня 2010 року. Також встановлено, що у зазначеному будинку зареєстрована [PERSON], що стверджується записами у будинковій книзі та перешкоджає позивачам у праві користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ч. 1 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 405 ч. 2 ЦК України передбачає, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідачка більше одного року не проживає у будинку позивачів і те, що останні не можуть належним чином користуватися своєю власністю, суд вважає, що [PERSON] слід зняти з реєстраційного обліку з належного позивачам будинку, який знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Перечин, вул. Комсомольська, № 1. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

17.01.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу № 780 від 17.12.1999 року вона купила камінний павільон «Ремонт взуття» у м. Вознесенську Миколаївської області на території колгоспного ринку загальною площею 14 кв. м.. Договір зареєстровано 17.12.1999 року на Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі за № 780. Нотаріально договір не посвідчений. Всі умови договору між сторонами виконані в повному обсязі. Позивачка посилається на те, що на теперішній час вона має намір здійснити відчуження даного об»єкту нерухомості, у зв»язку з чим звернулася до нотаріуса з консультацією, але їй було роз»яснено, що вказаний договір необхідно визнати дійсним в судовому порядку. Позивачка просить суд визнати договір купівлі-продажу № 780 від 17.12.1999 року кам»яного павільона «Ремонт взуття» в м. Вознесенськ Миколаївської області розташований на території колгоспного ринку по вул. Синякова, 6/104-2, укладений між нею та [PERSON] та визнати право власності на вказаний об»єкт нерухомості. В судове засідання позивачка не з»явилася за станом здоров»я. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Судом встановлено, що 17.12.1999 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу камінного павільону «Ремонт взуття» у м. Вознесенську Миколаївської області на території колгоспного ринку загальною площею 14 кв. м. по вул. Синякова, 6/104-2, який зареєстровано 17.12.1999 року на Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі за № 780. Всі умови договору сторонами виконані. У нотаріуса зазначена угода посвідчена не була . Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися шодо усіх істотних умов договору і це підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. З довідки МБТІ від 29.12.2010 року вбачається, що павільон, який знаходиться в м. Вознесенську по вул. Синякова № 6/104-2, зареєстрований за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого УТСБ 17.12.1999 року за № 780. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що право власності на вказаний об»єкт нерухомості за позивачкою зареєстровано в КП «Вознесенське МБТІ», тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню -- в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної поваги та порозуміння, вони мають різні погляди на ведення спільного господарства, не можуть знайти спільну мову, припинили шлюбні відносини. Просить суд не надавати строк на примирення, поскільки відповідач постійно висловлює на її адресу образливі слова , принижує її честь та гідність, постійно вчиняє сварки. Від шлюбу мають двох дорослих доньок. В судовому засіданні позивач на своїх вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини. Відповідач проти позову не заперечує, визнає, що зберегти шлюб уже не можливо і просить суд розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитеме інтересам обох сторін. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] О.В.03.02.2011р. \~звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання \~малолітнього сина, Віктора, [INFO], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, разом не проживають та не ведуть спільне господарство, їх шлюб носить формальний характер і збереження сімї є неможливим. Просила стягнути із відповідача аліменти в розмірі 1\\4 частки від доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~\~\~У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити . відповідач не заперечив проти позовних вимог. \~\~\~\~\~\~Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив наступні \~обставини справи. \~\~\~\~\~\~Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2003 року (свідоцтво про шлюб серії І-ИД №9081872, видане 07.09.2003 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції ). Від шлюбу у них народився син \~[PERSON], 21.01.2004 року (свідоцтво про народження серії І-ИД №144736, видане 27.03.2004 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції). \~\~\~\~\~\~\~Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги один до одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних стосунків. \~\~\~\~\~\~\~Відповідно до вимог ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки \~збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. \~\~\~\~\~\~Згідно із вимогами ст. 180 сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повнолітня. Аліменти присуджуються за рішенням суду \~від дня пред"явлення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з 15 березня 2002 року перебуває із [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею. [PERSON] ухиляється від надання допомоги на утримання дочки, що підтвердив своєю позовною заявою до суду про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що з 15 липня 2010 року вони не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Їхню дочку вона утримує одна, однак її зарплати в розмірі 1600 грн. -1700 грн. на місяць недостатньо і вона терпить матеріальну скруту. Інших доходів, крім зарплати, вона не має. Дочка відвідує третій клас загальноосвітньої середньої школи № 1 в м. Вишневе, на що вона несе додаткові витрати. [PERSON] працює інженером з виробничого навчання в Локомотивному депо Київ-пасажирський, отримує заробітну плату в межах 3000 грн. щомісячно і повинен надавати допомогу на утримання дочки. Стан його здоров»я задовільний, інших дітей або утриманців він немає, його батьки працездатного віку і працюють. Враховуючи викладене, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1 грудня 2010 року, до досягнення дочкою повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 15 березня 2002 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 21 жовтня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як зазначала позивач, відповідач [PERSON] не утримує дитину. Дочка [PERSON], [INFO], дійсно проживає та зареєстрована у [INFO] разом із своєю матір»ю і знаходиться на її утриманні, що також підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою, виданою виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району № 384 від 10 лютого 2011 року. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

У звязку з необхідністю затрати значного часу для складання повного рішення, суд на підставі ст. ст. 209, 218 ЦПК України, вважає за необхідне відкласти його складання на строк 5 днів, до 21.02.2011 року, при цьому проголосивши його вступну та резолютивну частини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

17.12.2010р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки Дарї, [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, починаючи з 17.12.2010р. та до повноліття дитини, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 листопада 2007 року Мигиївською сільською радою Первомайського району Миколаївської області було зареєстровано їх шлюб, актовий запис № 04. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку Дарю, [INFO], батьком якої являється [PERSON] - відповідач по справі. Дочка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Оскільки батько дитини також повинен надавати допомогу на її утримання, вона звернулася до суду із зазначеним позовом. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити його. Відповідач в судове засідання вдруге не зявився, хоча своєчасно та належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, клопотань про відкладення розгляду справи слуханням не надходило. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані суду письмові докази, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 листопада 2007 року у Мигиївській сільській раді Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 04. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку Дарю, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка знаходиться в матеріалах справи, батьком якої являється [PERSON] - відповідач по справі. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. З ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи вище викладене, матеріальне становище відповідача, те, що він на утриманні має одну неповнолітню дитину, інших утриманців не має, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 51грн. на користь держави, та стягнути з відповідача витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120грн. 00коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 07.12.1995 року уклали договір № 506 купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Зазначений договір вони зареєстрували та посвідчили в Первомайській філії Південної товарної біржи не знаючи про те, що згідно законодавства такий договір потребує обовязкового нотаріального посвідчення. Всі умови договору і позивач, і відповідачі виконали, тому у звязку із вказаним позивач просить визнати угоду дійсною та визнати за ним право власності на зазначену квартиру. Позивач [PERSON] судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, просив постановити рішення про визнання дійсним договору № 506 купівлі-продажу нерухомого майна від 07.12.1995 року та визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, від них до суду надійшли телеграми із клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають повністю. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, заперечень проти позову від Первомайської філії Південної товарної біржи не находило. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 07.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі- продажу нерухомого майна № 506, який посвідчений Первомайською філією Південної товарної біржи. Згідно зазначеного договору відповідачі продали позивачу квартиру [ADDRESS]. Всі умови зазначеного договору позивачем та відповідачами виконані. Зазначені обставини відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України є підставою для визнання договору дійсним. А оскільки відповідно до ч.З ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним, то за,позивачем слід визнати право власності на спірне майно з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі в силу ст.ст. 220, 334 ЦК України. Слід визнати дійсним договір від 07.12.1995 року № 506 купівлі-продажу нерухомого майна та визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

21.12.2010 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як відповідач з яким вона розлучена, як батько не піклується про доньку і утримувати її не бажає. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень по суті позову не надав. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги підтвердженими ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], яка народилась 23.10.2002 року в м. Первомайськ Миколаївської області і її батьками являються [PERSON] до [PERSON], а так як ніяких запере речень відносно позовних вимог відповідача не надійшло, то суд вважає, що відповідно до ст. 60 ЦПК України, позов доведений, а тому підлягає задоволенню згідно ст.ст.180,181,182,183 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

07 лютого 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину до відповідача [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, та пояснила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає допомоги на утримання сина. Просить суд стягнути аліменти в розмірі Ул частини його доходу. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення з його аліментів в розмірі % частини доходу на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано 15 листопада 2003 року Добропільським міським відділом реєстрації актів громадського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 290. На даний час шлюб не розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.З ст.183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не оспорював розмір бажаних [PERSON] аліментів. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає можливим стягнути аліменти в розмірі 1\\4 частки всіх видів доходів відповідача. Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду 07 лютого 2011 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

Outcome: approved