Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до приватного підприємця-фізичної особи [PERSON] про припинення зобов'язання та стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач [PERSON] посилається на те, що 21.10.2008 року позивач [PERSON] підписав з відповідачем ПП [PERSON] Контракт № 21.10.1, відповідно до якого сторони прийняли на себе наступні зобов'язання: відповідач зобов'язується виготовити металопластикові вироби із склопакетами з ПВХ профілю; сума вартості робіт складає 5322,00 гривень, відповідно до умов Контракту; термін виконання робіт складає 18 днів з початку підписання Контракту; порядок платежів і розрахунків: передоплата 4300,00 гривень. У зв'язку з виконанням Контракту, відповідач бере на себе зобов'язання про якісне виконання робіт. 21.10.2008 року позивач вніс передоплату у розмірі 4300 гривень. Згідно до п. 4 Контракту, продавець зобов'язується передати виріб покупцю на протязі 18 (вісімнадцяти) днів з моменту підписання Контракту, зазначеного в п. 4 цього Договору. Позивач неодноразово звертався до відповідача ПП [PERSON] з приводу виконання Контракту, проте ніякої реакції з його боку не було. Проте, відповідач пояснив невиконання своїх зобов'язань тим, що в країні діє криза та запропонував позивачу підписати Додаткову угоду до Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року. 04.11.2008 року сторони підписали Додаткову угоду до Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року про зміну строку виконання Контракту. Позивач спочатку не надав уваги тому факту, що у даній Додатковій угоді № 21.10.1 строк дії Контракту № 21.10.1 від 21.11.2008 року буде погоджений додатково за взаємною згодою сторін, що є порушенням умов п. 4 Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року, в якому зазначено, що термін виконання робіт складає 18 днів з початку підписання Контракту. Також відповідач почав посилатися на третіх осіб, які не були зазначені в п. 1 Контракту від 21.10.2008 року, тобто він посилався на те, що строки виконання Контракту порушені через невиконання зобов'язань третіми особами, від яких залежало виконання умов Контракту № 21.10.1. Але, відповідно до умов Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року, сторонами у Контракті є «Замовник» та «Підрядчик», а наявність третіх осіб не передбачається. Таким чином, Додаткова угода № 21.10.1 є такою, що не відповідає вимогам п. 1, п. 4 Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року. Строк дії Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року, відповідно до п. 4, мав би бути продовжений згідно до Додаткової угоди № 21.10.1 від 04.11.2008 року і скінчитися 21.11.2008 року, тобто, міг бути подовжений тільки з 04.11.2008 року по 21.11.2008 року. Наданий час відповідач так і не виконує умови Контракту та Додаткової угоди, тому позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] просить суд (з урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог) стягнути з приватного підприємця-фізичної особи [PERSON] суму завдатку в розмірі 4300,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 2000,00 гривень, витрати з надання правової допомоги в розмірі 1500,00 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, доводи, викладені у ньому на підтримання позовних вимог, підтвердив повністю, просив уточнений позов задовольнити та пояснив, що 21.10.2008 року він підписав з відповідачем ПП [PERSON] Контракт № 21.10.1, відповідно до якого сторони прийняли на себе наступні зобов'язання: відповідач зобов'язується виготовити металопластикові вироби із склопакетами з ПВХ профілю; сума вартості робіт складає 5322,00 гривень, відповідно до умов контракту; термін виконання робіт складає 18 днів з початку підписання Контракту; порядок платежів і розрахунків: передоплата 4300,00 гривень. У зв'язку з виконанням Контракту, відповідач бере на себе зобов'язання про якісне виконання робіт. 21.10.2008 року позивач вніс передоплату у розмірі 4300 гривень. Згідно до п. 4 Контракту, продавець зобов'язується передати виріб покупцю на протязі 18 (вісімнадцяти) днів з моменту підписання Контракту, зазначеного в п. 4 цього Договору. Позивач неодноразово звертався до відповідача ПП [PERSON] з приводу виконання Контракту, проте ніякої реакції з його боку не було. Проте, відповідач пояснив невиконання своїх зобов'язань тим, що в країні діє криза та запропонував позивачу підписати Додаткову угоду до Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року. 04.11.2008 року сторони підписали Додаткову угоду до Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року про зміну строку виконання Контракту. Позивач спочатку не надав уваги тому факту, що у даній Додатковій угоді № 21.10.1 строк дії Контракту № 21.10.1 від 21.11.2008 року буде погоджений додатково за взаємною згодою сторін, що є порушенням умов п. 4 Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року, в якому зазначено, що термін виконання робіт складає 18 днів з початку підписання Контракту. Також відповідач почав посилатися на третіх осіб, які не були зазначені в п. 1 Контракту від 21.10.2008 року, тобто він посилався на те, що строки виконання Контракту порушені через невиконання зобов'язань третіми особами, від яких залежало виконання умов Контракту № 21.10.1. Але, відповідно до умов Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року, сторонами у Контракті є «Замовник» та «Підрядчик», а наявність третіх осіб не передбачається. Таким чином, Додаткова угода № 21.10.1 є такою, що не відповідає вимогам п. 1, п. 4 Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року. Строк дії Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року, відповідно до п. 4, мав би бути продовжений згідно до Додаткової угоди № 21.10.1 від 04.11.2008 року і скінчитися 21.11.2008 року, тобто, міг бути подовжений тільки з 04.11.2008 року по 21.11.2008 року. На даний час відповідач так і не виконує умови Контракту та Додаткової угоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, доводи, викладені у ньому на підтримання позовних вимог, підтвердив повністю, просив уточнений позов задовольнити у повному обсязі та пояснив, що позивач підписав Додаткову угоду, не розуміючи її правових наслідків, наданий час умови Контракту відповідачем не виконані. В судове засідання відповідач приватний підприємець-фізична особа [PERSON] не з'явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, проте надала суду заперечення на позов, де позовні вимоги не визнала, просила суд їх залишити без задоволення. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що 21.10.2008 року позивач [PERSON] підписав з відповідачем ПП [PERSON] Контракт № 21.10.1, відповідно до якого сторони прийняли на себе наступні зобов'язання: відповідач зобов'язується виготовити металопластикові вироби із склопакетами з ПВХ профілю; сума вартості робіт складає 5322,00 гривень, відповідно до умов Контракту; термін виконання робіт складає 18 днів з початку підписання Контракту; порядок платежів і розрахунків: передоплата 4300.00 гривень. У зв'язку з виконанням Контракту, відповідач бере на себе зобов'язання про якісне виконання робіт. 21.10.2008 року позивач вніс передоплату у розмірі 4300 гривень. Згідно до п. 4 Контракту, продавець зобов'язується передати виріб покупцю на протязі 18 (вісімнадцяти) днів з моменту підписання Контракту, зазначеного в п. 4 цього Договору. Позивач неодноразово звертався до відповідача ПП [PERSON] з приводу виконання Контракту, проте ніякої реакції з його боку не було. Проте, відповідач пояснив невиконання своїх зобов'язань тим, що в країні діє криза та запропонував позивачу підписати Додаткову угоду до Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року. 04.11.2008 року сторони підписали Додаткову угоду до Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року про зміну строку виконання Контракту. Позивач спочатку не надав уваги тому факту, що у даній Додатковій угоді № 21.10.1 строк дії Контракту № 21.10.1 від 21.11.2008 року буде погоджений додатково за взаємною згодою сторін, що є порушенням умов п. 4 Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року, в якому зазначено, що термін виконання робіт складає 18 днів з початку підписання Контракту . Також відповідач почав посилатися на третіх осіб, які не були зазначені в п. 1 Контракту від 21.10.2008 року, тобто він посилався на те, що строки виконання Контракту порушені через невиконання зобов'язань третіми особами, від яких залежало виконання умов Контракту № 21.10.1. Але, відповідно до умов Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року, сторонами у Контракті є "Замовник» та «Підрядчик», а наявність третіх осіб не передбачається. Таким чином, Додаткова угода № 21.10.1 є такою, що не відповідає вимогам п. 1, п. 4 Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року. Строк дії Контракту № 21.10.1 від 21.10.2008 року, відповідно до п. 4, мав би бути продовжений згідно до Додаткової угоди № 21.10.1 від 04.11.2008 року і скінчитися 21.11.2008 року, тобто, міг бути подовжений тільки з 04.11.2008 року по 21.11.2008 року. На даний час відповідач так і не виконує умови Контракту та Додаткової угоди. Відповідно до ч.1 ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.2 ст. 236 ЦК України, якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо продавець який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до зазначеного Контракту, позивач зробив 100 % передоплату у сумі 4300,00 гривень. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з погіршенням здоров'я». Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 28.09.90 із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 4.06.1993, № 4 від 31.03.95, № 14 від 25.12.96, № 12 від 3.12.97 "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій", згідно якої "При розгляді цивільних справ, порушених у порядку ст. 7 ЦК України, суди повинні з'ясувати, чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, чи порочать вони честь, гідність і ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності. Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі..., викладання у характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначному числу осіб або хоча б одній людині". Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вивчивши всі матеріали справи та вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що вимоги позивача щодо відшкодування йому заподіяної моральної шкоди обґрунтовані, тому суд вважає за можливе стягнути на користь позивача з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму коштів в розмірі 2 000 гривень 00 копійок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, за якою, стороні на користь якої постановлене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Також пілягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат з надання правової допомоги в розмірі 1500,00 гривень у зв'язку з їх документальним підтвердженням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved