Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним договору іпотеки CSR0GR0000000114 від 27.08.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором CSR0GR0000000114 від 27.08.2008 року в розмірі 12 944,79 доларів США звернути стягнення на житловий будинок загальною площею 36,7кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,24га., які розташовані за адресою: Черкаська область, м. Городище, вул. Франка, 20, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № CSR0GR0000000114 від 27.08.2008 року з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу; виселити відповідачів та інших осіб при їх встановлені, які зареєстровані і проживають у вищевказаному житловому будинку, зі зняттям із реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Городищенського РВ ГУМВС України в Черкаській області; солідарно, стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 1033,72грн. судового збору та 120,00грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що 27.08.2008р. відповідач [PERSON] відповідно до укладеного з ним договору отримав кредит в розмірі 10300,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.08.2018 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором [PERSON], між КБ «ПриватБанк» та [PERSON], 27.08.2008 року було укладено договір іпотеки №CSR0GR0000000114, згідно з яким надано в іпотеку майно: житловий будинок загальною площею 58,00 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., який розташований за адресою: Черкаська область, м. Городище, вул. Франка,20, і належить відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2008р.. Земельна ділянка загальною площею 0,24га. розташована за адресою: Черкаська область, м. Городище, вул. Франка,20. Згідно договору іпотеки, останній підлягає нотаріальному посвідченню з покладенням витрат на іпотекодавця. На пропозицію банку зявитися до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору іпотеки, відповідачі відмовилися, посилаючись на небажання нести витрати, повязані з його нотаріальним посвідченням, хоча попередньо мала місце домовленість стосовно істотних умов договору іпотеки, відбулося його часткове виконання. У порушення вимог діючого законодавства та умов кредитного договору, станом на 02.06.2010р. відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 12 944,39 доларів США. За ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15.11.2010р., до участі по справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено Орган опіки та піклування Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області. В ході судового розгляду справи представник позивача [PERSON], діє на підставі довіреності, змінив позовні вимоги, просить, солідарно, стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № CSR0GR0000000114 від 27.08.2008 року, в розмірі 14672,25 доларів США та судові витрати, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору CSR0GR0000000114, [PERSON], 27.08.2008р. отримав кредит в розмірі 10300,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, що передбачені договором, з кінцевим терміном повернення 27.08.2018р., який погашається в наступному порядку, щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, комісією, а також інші витрати. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 19.10.2010р. має заборгованість 14672,25 доларів США, яка складається з наступного: 9904,20 доларів США заборгованість за кредитом; 2978,31 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 835,04 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 359,27 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору, з них: 31,37 доларів США штраф (фіксована частина), 564,06 доларів США штраф (процентна складова). Просять, у звязку з тим, що кредитні кошти надавалися для здійснення ремонту будинку, подружжя, є солідарними відповідачами по справі, постановити рішення за яким стягнути з відповідачів, солідарно, заборгованість в розмірі 14672,25 доларів США та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача доводи зміненого позову підтримав в повному обсязі. Відповідачі змінені позовні вимоги не визнали. Відповідач [PERSON], вказала, що у звязку з економічною кризою в державі, вони не спроможні сплачувати, щомісячно, ту суму коштів на погашення договору кредиту, котра випливає з договору, тому і утворилася заборгованість, яку вони сплачують по мірі своїх можливостей, просять суд звернути увагу, що кредитні кошти видавалися в доларах США, хоча національною валютою держави є гривня, і погашати кредит також необхідно в іноземній національній валюті, що є порушенням їх прав; що кошти за договором кредиту дійсно були використані для потреб сімї, і відповідачі перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей, одна дитина являється інвалідом; що вони на особистому прийомі з керуючим відділенням (філією) банку просили вирішити питання про реструктуризацію вже існуючої заборгованості, котре до цього часу залишається не вирішеним, хоча в цілому заперечень проти проведення такої реструктуризації зі сторони банку не було; що на сьогоднішні день сукупний дохід сімї складає 2215,25грн., а щомісячний платіж за кредитним договором 1896,86грн., з вересня місяця 2010 року [PERSON] є тимчасово не працюючим; що виконання договірних зобовязань під сумнів не ставиться за умови реструктуризації спірного договору; що порушується їх право на достатній життєвий рівень, як наслідок це унеможливлює виконання договірних зобовязань у повному обсязі; що питання про визнання кредитного договору недійсним по причині того, що кошти надані в іноземні валюті не ставлять, і не акцентують на цьому уваги. Відповідач [PERSON], до судового засідання на 13.12.2010р., не зявився, подавши лист про слухання справи без його участі, що стосується позовних вимог, то вони були висловлені ним у судових засіданнях, і відповідач позов не визнавав. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійний вимог щодо предмету спору Органу опіки і піклування Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області - [PERSON], при винесені рішення просить врахувати інтереси неповнолітніх дітей, що прописані та проживають з батьками, відповідачами по справі, у будинку за №20 по вулиці Франка в м. Городище Черкаської області. Суд, розглянувши позов в межах змінених позовних вимог, вислухавши представника позивача відповідачів, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до загальних положень цивільно-процесуального законодавства суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини (ст. 214 ЦПК України). При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Позивач повинен зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу. Предметом вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є стягнення боргу відповідно до договору кредиту за №CSR0GR0000000114 від 27.08.2008 року, укладеного з [PERSON], і понесених судових витрат. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 27.08.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №CSR0GR0000000114 (а.с. 13-15), за яким банк зобовязувався надати позичальнику [PERSON], відповідачу по справі, кредитні кошти в розмірі 10300,00 доларів США, шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, на капітальний ремонт, на строк з 27.08.2008р. по 27.08.2018р., включно, на умовах строковості, платності, сплата відсотків передбачена п.8.1 кредитного договору (зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту, щомісячно в період сплати винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до п.7.2 даного договору). Згода на укладення кредитного договору була дана відповідачем [PERSON], дружина відповідача по справі [PERSON] (а.с. 16). Отримання вищенаведених коштів підтверджується заявою на видачу готівки №114 від 27.08.2008р. (а.с. 21) та поясненнями самого відповідача [PERSON]. Відповідно до умов кредитного договору, банк виконав свої зобовязання перед [PERSON], однак відповідач не виконує взятих на себе зобовязань, і станом на 19.10.2010р., день зміни позовних вимог, у відповідача існує заборгованість в розмірі 14672,25 доларів США, яка складається з: 9904,20 доларів США заборгованість за кредитом; 2978,31доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 835,04 долара США заборгованість по комісії за користування кредитом; 359,27 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафів, відповідно до договору, з них: 31,37 доларів США штраф (фіксована частина); 564,06 доларів США штраф (процентна складова). На час укладення кредитного договору, 27.08.2008р., як і на час розгляду справи в суді, відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Кошти передані позичальникові [PERSON] у власність, за кредитним договором, відповідно до ст. 60 СК України, стали обєктом спільної власності подружжя. Зобовязання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.10561 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строки користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів, при цьому, розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Ст. ст. 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Ст. 625 ЦК України вказує, що, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Солідарний обовязок або солідарна вимога, за ст. 541 ЦК України, виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Згідно ч.4 ст. 65 Сімейного Кодексу України, договір укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Суд, критично відноситься до посилань відповідачів, що заборгованість за кредитним договором виникла не з їх вини, а у звязку з тим, що у сімї відсутні вільні кошти на погашення кредиту, бо відповідно до умов кредитного договору сторонами були взяті певні зобовязання, які слід виконувати належним чином; що вони звернулися до банку з питанням про реструктуризацію заборгованості і питання протягом тривалого часу не вирішується, бо це право банку я не обовязок, тим більше сторони не надали суду підтвердження цієї обставини. Що стосуються посилань відповідачів на те, що за кредитним договором кошти надані в іноземні валюті, а не в національній валюті, то, дана обставина судом не зясовувалася, так як відповідачі, кредитний договір №CSR0GR0000000114 від 27.08.2008 року визнали і не оскаржують його дійсність. Оскільки, за кредитним договором №CSR0GR0000000114 від 27.08.2008 року, що укладений з [PERSON], утворилась заборгованість, а кредитні кошти були використані в інтересах сімї на ремонт будинку, то суд вважає, що відповідно до ст. 60 СК України, дані грошові кошти стали обєктом спільної сумісної власності подружжя, і відповідачі, заявлені позивачем, зобовязані відповідати за порушення умов кредитного договору в солідарному порядку. Враховуючи положення ст. ст. 79, 81 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс витрати в розмірі 1153,72грн., сплатив судовий збір (мито) в сумі 1033,72грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., суд, стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України. На підставі наведеного та

Outcome: approved