Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-26 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення з жилого приміщення, посилаючись на те, що 22 липня 2003 року вона отримала в дар від [PERSON] жилий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, 18 (фактично відбувся обмін будинками, так як 9 місяців раніше її сімя подарувала [PERSON] свій будинок, який знаходиться в с. Карапиші Миронівського району Київської області). Право власності на будинок нею відповідно до законодавства було зареєстровано в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 16 серпня 2003 року, номер витягу 1261212. Після того як [PERSON] переїхала жити до с. Карапиші, в будинку в м. Боярці залишився проживати її син [PERSON] з сімєю, які згодом повинні були переїхати жити в с. Карапиші. Договору оренди будинку вони не підписували, але лише в усній формі домовились, що якщо в неї чи в членів її родини виникне необхідність для проживання в будинку по вул. Крилова, 18, то [PERSON] та [PERSON] звільнять будинок в найкоротший строк. До того ж [PERSON] повідомив, що в його дружини є жила площа-квартира з двох кімнат в гуртожитку по вул. Київській, 4 в м. Боярці і вони швидко зможуть звільнити будинок. Крім того, будинок, в якому вона проживає, та будинок по вул. Крилова, 18, знаходяться на відстані близько 300 м один від одного, що давало їй право в разі необхідності безперешкодно та майже без затрат часу контролювати стан будинку. Після переїзду [PERSON] на нове місце проживання [PERSON] почав зловживати спиртними напоями і можливо тому ні [PERSON], ні його дружина [PERSON] не взяли на себе жодних витрат по утриманню будинку та оплати послуг електроенергії, газу, телефону та інше. Через ці події в неї з [PERSON] виник конфлікт і вона змушена була погасити заборгованість та звернутися до відповідних служб, щоб відключити подачу газу та електроенергії, адже наймачі відмовлялись її сплачувати. У 2009 році [PERSON] захворів тяжкою хворобою, від якої в кінці 2009 року помер. Після смерті [PERSON] відносини з [PERSON] стали неприязними, хоча вони і до того були не досить дружніми. У цей період часу виникла у її сімї необхідність у житлі. Вона попередила [PERSON] про те, що та повинна покинути її будинок та звільнити займану площу. [PERSON] вона, не вислуховуючи її, вчинила сварку. Її рідні син та чоловік також повідомляли [PERSON] про те, що в них виникла необхідність проживати в [INFO]. [PERSON] не реагувала на їхні попередження та не виселилась з будинку. Жодні спроби, зроблені з її сторони, щоб врегулювати ситуацію, не дали бажаного результату. Крім того, депутатом Боярської міської ради також робилися спроби врегулювати конфлікт, однак [PERSON] не виселилась з будинку. Нею також було направлено [PERSON] 16 березня 2010 року лист з відміткою про вручення з вимогою звільнити будинок. Даний лист вона направила за адресою по вул. Крилова, 18 та Київській. 4. Обидва листи [PERSON] отримала, що свідчить про те, що вона її повідомила належним чином про виселення, а також те, що в неї є інша жила площа. Крім того, [PERSON] почала перешкоджати їй приходити до свого будинку та при кожному відвідуванні вчиняє сварку. Звернення її до відділу міліції бажаного результату не дали, так як в міліції повідомили, що вона повинна звернутись з позовом до суду для захисту свого права на житло. А тому вона змушена звернутись до суду з позовом про захист права власності та усунення перешкод у користуванні жилим будинком по вул. Крилова, 18 в м. Боярка. Крім того, [PERSON] не є членом її родини та не зареєстрована в її будинку, вона не має наміру на те, щоб вона проживала в ньому, так як будинок потрібен для проживання членам її родини. Враховуючи викладене, [PERSON] просила зобовязати [PERSON] виселитись з будинку № 18 по вул. Крилова в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області У листопаді 2010 року [PERSON], яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON], [INFO], звернулась із позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] про визнання договору дарування жилого будинку недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 17 грудня 2009 року помер її чоловік і батько її дитини [PERSON] [PERSON] [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину фундаменту, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, 18 і який був побудований на підставі дозволу, наданого рішенням Києво-Святошинської районної ради Київської області від 12 вересня 1989 року № 177/66 „Про надання дозволу на будівництво двоквартирного індивідуального житлового будинку гр. [PERSON] та [PERSON] в м. Боярка. За життя спадкодавцем не було складено заповіт. Враховуючи це, спадкоємцями померлого за законом є вона, дочка [PERSON], син [PERSON], а також мати померлого [PERSON]. Вона, дочка та син в установлені строки звернулися до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини. 25 червня 2010 року вона від свого імені та від імені дочки звернулась до державного нотаріуса про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, але нотаріус державної нотаріальної контори відмовив їм у оформленні права на спадщину, вказавши, що вони не надали правовстановлюючих документів на спадкове майно. 25 квітня 2010 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину фундаменту, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, 18 і який був побудований на підставі дозволу, наданого рішенням Києво-Святошинської районної ради Київської області від 12 вересня 1989 року № 177/66 „Про надання дозволу на будівництво двоквартирного індивідуального житлового будинку [PERSON] та [PERSON] в м. Боярка, житловий будинок з надвірними спорудами, які знаходяться за цією ж адресою, а також житловий будинок та земельні ділянки, які знаходяться в с. Карапиші, Миронівського району Київської області. За життя [PERSON] не склала заповіт. Вона від імені дочки [PERSON] у встановлені законом строки звернулась до Миронівської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус державної нотаріальної контори у оформленні права на спадщину на жилий будинок в м. Боярка по вул. Крилова, 18 відмовила їй, вказавши, що вона не надала правовстановлюючого документу на цей будинок на імя померлої. Даний факт не став для неї несподіванкою, оскільки у вересні 2009 року до них прийшла [PERSON], яка просила її чоловіка [PERSON] звернутись до суду свідком на її стороні та повідомила їм, що у неї йде спір з [PERSON] щодо завдатку, який остання отримала в рахунок майбутнього продажу їхнього будинку, як гарант, залишила їй всі наявні документи на будинок та земельну ділянку. Ці документи [PERSON] показала їм і серед них вони побачили рішення Боярської міської ради XV сесії І пленарного засідання XXІV скликання № 15/668 від 17 квітня 2003 року щодо скасування начебто вищезгаданого рішення виконкому Києво-Святошинської районної ради та надання їхньої земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку [PERSON] (сину відповідачів [PERSON] та [PERSON]А.), а також договір дарування, за яким будинок [PERSON] в м. Боярка від її імені [PERSON] подарував [PERSON], який начебто був уповноважений на це дорученням [PERSON], посвідченим секретарем виконавчого комітету Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області [PERSON] 14 жовтня 2002 року за реєстровим № 291. Даний договір є недійсним, оскільки ст. 63 ЦК України (у редакції 1963 року) визначено, що угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права і обовязки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою. Померла [PERSON], як заявляла за життя, особисто не уповноважувала [PERSON] на укладення договору дарування її будинку [PERSON] Ніякого доручення на імя [PERSON] щодо цього вона не видавала і не підписувала, в подальшому його дії щодо відчуження її будинку не схвалювала, у неї взагалі є сумніви з приводу його дійсності або навіть існування. У ст. 44 ЦК України (у редакції 1963 року) встановлено, що письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають, або іншими громадянами за їх дорученнями. [PERSON] спірного договору дарування не підписувала, і, як зазначила вище, нікого на це не вповноважувала. У ст. 48 ЦК України ( у редакції 1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. До того ж у спірному договорі дарування зазначено, що [PERSON] від імені [PERSON] подарував [PERSON] також і фундамент, що знаходиться біля будинку, але [PERSON] не могла його на таке вповноважити, оскільки він наполовину належав також її сину [PERSON] У відповідності до вимог ст. ст. 71, 76 ЦК України (у редакції 1963 року) строк позовної давності складає 3 роки з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права, однак порушення своїх прав та прав її дочки вона, а також спадкодавці дізналися лише у вересні 2009 року, тому вона змушена просити суд поновити їй пропущений строк для звернення до суду з вимогою про захист її права. Враховуючи викладене, [PERSON] просила поновити їй пропущений строк позовної давності, визнати недійсним договір дарування жилого будинку № 18 по вул. Крилова в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, укладений 22 липня 2003 року між [PERSON] від імені [PERSON], та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за № 3440, визнати за [PERSON] право власності на жилий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, 18 в порядку спадкування за законом після померлої 25 квітня 2010 року [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частин фундаменту, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, буд. 18 в порядку спадкування за законом після померлого 17 грудня 2009 року [PERSON] та померлої 25 квітня 2010 року [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину фундаменту, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, 18, в порядку спадкування за законом після померлого 17 грудня 2009 року [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину фундаменту, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, 18 в порядку спадкування за законом після померлого 17 грудня 2009 року [PERSON]. Ухвалою суду від 11 листопада 2010 року судом обєднано в одне провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності та виселення з жилого приміщення зі справою за позовом [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області [PERSON] про визнання договору дарування жилого будинку недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та присвоєно справі № 2-5103/2010. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду від 22 листопада 2010 року на підставі вимог ст. ст. 151, 152 ЦПК України накладено арешт на будинок, що знаходиться за адресою: вул. Крилова, 18 у м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, що належить на праві приватної власності на підставі договору дарування № 3440 від 22 липня 2003 року [PERSON]. У березні 2011 року [PERSON] подала суду заяву про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що на запит суду від 18 січня 2011 року Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області було дано відповідь, згідно якої не зберігся другий примірник доручення [PERSON] на імя [PERSON], на підставі якого був укладений спірний договір дарування, до того ж в книзі реєстрації нотаріальних дій запис щодо реєстрації даного доручення, начебто посвідченого 14 жовтня 2002 року за реєстровим № 291, відсутній. Пунктами 41-46 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції № 22/5 від 25 серпня 1994 року регламентувався порядок посвідчення доручень. На той час в нотаріаті вживався термін „Доручення, термін „Довіреність зявився лише 8 січня 2007 року на підставі внесення змін до Інструкції згідно з Наказом Мінюсту від 28 грудня 2006 року № 111/5. До того ж другий примірник спірної довіреності, виданої [PERSON] на імя [PERSON], не зберігся у виконкомі Карапишівської сільської ради і в книзі реєстрації нотаріальних дій виконкому Карапишівської сільської ради запису щодо реєстрації даної довіреності відсутній. Все це свідчить про недотримання законодавчої вимоги про нотаріальне посвідчення спірної довіреності, якою було уповноважено [PERSON] на дарування житлового будинку [PERSON] від її імені, що, в свою чергу, тягне її недійсність на підставі ст. 47 ЦК України 1963 року, оскільки довіреність є одностороннім правочином Враховуючи викладене, [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON], просила поновити їй пропущений строк позовної давності, визнати недійсною довіреність від 14 жовтня 2002 року, видану [PERSON] на імя [PERSON], на підставі якої [PERSON] від імені [PERSON] було укладено 22 липня 2003 року з [PERSON] договір дарування жилого будинку № 18 по вул. Крилова, м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований у реєстрі зав № 3440, визнати недійсним договір дарування жилого будинку № 18 по вул. Крилова в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, укладений 22 липня 2003 року між [PERSON] від імені [PERSON], та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за № 3440, визнати за [PERSON] право власності на жилий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, 18 в порядку спадкування за законом після померлої 25 квітня 2010 року [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частин фундаменту, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, буд. 18 в порядку спадкування за законом після померлого 17 грудня 2009 року [PERSON] та померлої 25 квітня 2010 року [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину фундаменту, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, 18. в порядку спадкування за законом після померлого 17 грудня 2009 року [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину фундаменту, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, 18 в порядку спадкування за законом після померлого 17 грудня 2009 року [PERSON]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] (відповідачка за позовом [PERSON]О.) та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, позов [PERSON] не визнали та заперечували проти його задоволення. У судовому засіданні відповідачка за позовом [PERSON] (позивачка за своїм позовом) [PERSON] та її представник позов [PERSON] не визнали та заперечували проти його задоволення, поданий позов [PERSON] підтримали та просили задовольнити. У судовому засіданні відповідач за позовом [PERSON] [PERSON] позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити, позов [PERSON] не підтримав та заперечував проти його задоволення. У судовому засіданні третя особа [PERSON] позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити, позов [PERSON] не підтримав та заперечував проти його задоволення. У судовому засіданні третя особа Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] позов [PERSON] не підтримала та заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що за Договором дарування жилого будинку від 22 липня 2003 року [PERSON], який дії за дорученням, посвідченим секретарем виконавчого комітету Карапишівської сільської ради Миронівського району, Київської області [PERSON] 14 жовтня 2002 року по р. № 291 від імені [PERSON], та [PERSON], уклали договір про таке: [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар жилий будинок № 18, що знаходиться по вулиці Крилова, в місті Боярка, Київської області. Будинок розташований на земельній ділянці, площа якої в бюро технічної інвентаризації не визначена, має розмір жилої площі 48,1 кв.м., загальної площі 69,4 кв.м. Біля будинку є фундамент літ. Б, сарай літ. Д, літ. В, літ. Е, літ. К., вбиральня літ. Г., навіси Ж, літ. З, огорожа № 1-5, колодязь № 6. Цей жилий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого К.-Святошинською держнотконторою 3 грудня 2002 року по р. № 2836, зареєстрованого в К-Святошинському бюро технічної інвентаризації за № 415, в книзі № 22. Цей договір посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу. Згідно оглянутої в судовому засіданні Довіреності від 14 жовтня 2002 року вбачається, що [PERSON], що проживає в [INFO], доручає [PERSON], що проживає в [INFO] продати або подарувати належний їй житловий будинок, що знаходиться в м. Боярка, Київської області, по вул. Крилова під номером вісімнадцять. Для цього вона уповноважує його подавати від її імені заяви, одержувати довідки і документи, розписуватись за неї, виконувати всі інші дії, звязані з даною довіреністю. Довіреність дійсна строком на три роки, тобто по 14 жовтня 2005 року. 14 жовтня 2002 року ця довіреність посвідчена [PERSON], секретарем виконавчого комітету Карапишівської сільської ради народних депутатів Миронівського району, Київської області. Довіреність підписана [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 291. Відповідно до наданої суду відповіді Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області від 5 січня 2011 року № 02-43-22 повідомлено, що другий примірник доручення [PERSON] на імя [PERSON], посвідченого секретарем виконавчого комітету Карапишівської сільської ради Миронівського району, Київської області 14 жовтня 2002 року за реєстровим номером № 291, не збереглось. Відповідно до наданої відповіді Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області від 22 лютого 2011 року № 02-43-113 повідомлено суду, що другий примірник доручення [PERSON] на імя [PERSON], посвідченого секретарем виконавчого комітету Карапишівської сільської ради Миронівського району, Київської області 14 жовтня 2002 року за реєстровим номером № 291 не збереглось, в книзі реєстрації нотаріальних дій запису щодо реєстрації даного доручення, посвідченого 14 жовтня 2002 року за реєстровим номером № 291, відсутній. Згідно наданої суду Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області належним чином засвідченої копії реєстру нотаріальних дій вбачається, що за р. № 291 від 17 грудня 2002 року складено і посвідчено заповіт [PERSON] Відповідно до наданої суду довідки Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області від 26 квітня 2011 року № 02-43-277 [PERSON], [INFO], з 30 червня 1982 року по 25 травня 2006 року працювала секретарем Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила суду, що [PERSON] восени 2002 року прийшла до сільської ради і сказала, що хоче видати довіреність на [PERSON] Текст довіреності писала вона, [PERSON], як секретар Карапишівсьької сільської ради, а підписувала дану довіреність сама [PERSON] Чому р. № 291 від 14 жовтня 2002 року не відповідає реєстру нотаріальних дій, свідок не пояснила. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] з 30 грудня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі [PERSON] та [PERSON] мають дочку [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва по смерть [PERSON] помер 17 грудня 2009 року. Із заявою про прийняття спадщини після його смерті до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори 26 грудня 2009 року звернулась його дружина [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та 2 червня 2010 року із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 466 за 2009 рік Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори до майна померлого 17 грудня 2009 року [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть 25 квітня 2010 року померла [PERSON] Із заявою про прийняття спадщин після смерті [PERSON] 12 серпня 2010 року до Миронівської районної державної нотаріальної контори звернулась [PERSON], яка діє від імені малолітньої [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 239/2010 року Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області після смерті [PERSON], яка померла 25 квітня 2010 року. Відповідно до рішення від 12 вересня 1989 року № 177/66 виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради Київської області надано було дозвіл на будівництво двохквартирного житлового будинку [PERSON] та [PERSON] в м. Боярка по вул. Крилова, 18 на земельній ділянці площею 1200 кв.м. /лишки 304 кв.м. тимчасово закріплено під город/; При умові використання існуючого фундаменту зобовязано [PERSON] і [PERSON] будівництво житлового будинку проводити згідно індивідуального проекту, затвердженого в установленому законом порядку і закінчити будівництво до 20 жовтня 1992 року; Старий будинок належить зносу; Нотаріальній конторі заборонено відчуження старого будинку і попереджено [PERSON] та [PERSON], що відхилення від затвердженого проекту та плану забудови садиби вважається як самовільне будівництво і тягне за собою наслідки, передбачені ст. 105 Цивільного кодексу УРСР. Згідно рішення № 45/2237 від 24 грудня 2009 року ІІ пленарного засідання чергової ХLV сесії V скликання Боярської міської ради „Про передачу у власність присадибної земельної ділянки в м. Боярка, вул. Крилова, 18, гр. [PERSON]В. вирішено передати безкоштовно у власність [PERSON] присадибну земельну ділянку площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в м. Боярка, вул. Крилова, 18, зобовязати [PERSON] виконувати обовязки власника земельної ділянки відповідно до ст. 91 Земельного кодексу України, попереджено [PERSON], що право власності на земельну ділянку може бути припинено у випадках, передбачених ст. ст. 140, 143 Земельного кодексу України, розробити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, та оформити правовстановлюючі документи згідно чинного законодавства. Згідно довідки виконавчого комітету Боярської міської ради від 6 жовтня 2010 року № 3589 вбачається, що власник будинку № 18 по вул. Крилова в м. Боярка є [PERSON], в даному будинку ніхто не зареєстрований. Відповідно до наданої відповіді Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області [PERSON], [INFO], за даними адресно-довідкової картотеки сектору ГІРФО Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області зареєстрованою не значиться. В судовому засіданні сторони пояснили, що в спірному жилому будинку № 18 по вул. Крилова в м. Боярка, Києво-Святошинського району проживають [PERSON] і [PERSON]. У позовній заяві та в судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник суду пояснили, що недотримання законодавчої вимоги про нотаріальне посвідчення спірної довіреності, якою було уповноважено [PERSON] на дарування жилого будинку № 18 по вул. Крилова в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, що належав [PERSON] від її імені, тягне недійсність довіреності на підставі вимог ст. 47 ЦК України 1963 року. Відповідно до вимог ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою ст. 48 ЦК цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно вимог ст. 48 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін збовязана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі-відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив, що оскільки довіреність від 14 жовтня 2002 року, р.№ 291 видана з порушенням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, а тому вона повинна бути визнана недійсною та у звязку з цим повинен бути визнаний недійсним договір дарування житлового будинку від 22 липня 2003 року, укладений на підставі спірної довіреності. Крім того, представник позивача [PERSON] суду зазначав, що оскільки довіреність видана з порушенням вимог п. п. 18, 19, 21, 27 даної Інструкції, то вважається, що такої довіреності в природі та юридично як документа не існує. Відповідно до вимог ст. 44 ЦК України (в редакції 1963 року) письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписатися, то за його дорученням угоду може підписати інший громадянин. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні та позивачка в позовній заяві з посиланням на вимоги даної ст. 44 ЦК України зазначали, що [PERSON] спірного договору не підписувала і нікого на це не вповноважувала. За таких обставин вони просили визнати недійсною вказану довіреність та договір дарування спірного жилого будинку. [PERSON] з такими доводами позивачки [PERSON] та її представника погодитись неможливо, оскільки суд вважає, що порушення секретарем виконавчого комітету Карапишівської сільської ради [PERSON] вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України не є підставами вважати дану довіреність недійсною. Посилання представника позивача [PERSON], що внаслідок порушень при видачі даної довіреності її юридично не існує, безпідставні, оскільки діє довіреність, видана [PERSON] 14 жовтня 2002 року, оригінал вказаної довіреності був оглянутий в судовому засіданні судом та всіма учасниками судового процесу. Вказаний договір дарування від 22 липня 2003 року не може бути визнаний недійсним з тих підстав, що дана довіреність не видавалась і договір дарування [PERSON] не підписувала власноручно. Як вбачається з спірного Договору дарування жилого будинку від 22 липня 2003 року даний договір був підписаний [PERSON], який діяв за дорученням від імені [PERSON], та [PERSON] Відповідно до вимог ст. ст. п. 4 ст. 10, ст. 31 ЦПК України судом розяснено позивачу [PERSON] та її представнику право уточнювати позовні вимоги. Як стверджувала позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні [PERSON] довіреності від 14 жовтня 2002 року не підписувала. Судом розяснено в звязку з цим позивачці [PERSON] та її представнику їхнє право про заявлення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи для зясування питання чи належить підпис в довіреності [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник наполягали ж на своїх заявлених позовних вимогах. Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що підстав для визнання недійсною довіреності від 14 жовтня 2002 року, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] на відчуження житлового будинку № 18 по вул. Крилова в м. Боярка, Києво-Святошинського району, та Договору дарування жилого будинку від 22 липня 2003 року, немає. Судом встановлено, що [PERSON] діяв відповідно до вимог закону та в межах наданих йому повноважень [PERSON] на підставі виданої нею довіреності від 14 жовтня 2002 року. А тому укладений [PERSON] від імені [PERSON] Договір дарування жилого будинку від 22 липня 2003 року припинив право власності [PERSON] на вказаний жилий будинок. За вказаним договором дарування жилого будинку право власності на нього набула [PERSON] Доводи, на які посилається позивачка [PERSON] та її представник, не можуть бути підставами для визнання недійсними даної довіреності та договору дарування жилого будинку. В судовому засіданні встановлено, що за життя сама [PERSON] не зверталась до суду з позовом про визнання даної довіреності та договору дарування жилого будинку недійсними. Як вбачається з матеріалів справи № 2-469/10 року, яка оглянута в судовому засіданні, [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись 19 жовтня 2009 року до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Боярської міської ради від 17 квітня 2003 року 15 сесії 1 пленарного засідання 24 скликання № 15/668 „Про скасування рішення виконкому № 177/66 від 12 вересня 1989 року та надання земельної ділянки у м. Боярка, вул. Крилова, 18 [PERSON]А., скасування та відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 20 січня 2010 року позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання незаконним державного акта органом місцевого самоврядування, що порушує право власності на земельну ділянку, житлового будинку, та відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта, залишено без розгляду на підставі вимог ст. 207 ЦПК України , оскільки позивачі подали суду заяву про залишення позову без розгляду (Справа № 469/10). Як вбачається з наявних матеріалів справи № 2-1387/10 року, яка оглянута в судовому засіданні, 4 лютого 2010 року [PERSON] та [PERSON] звертались до суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення Боярської міської ради від 17 квітня 2003 року 15 сесії 1 пленарного засідання 24 скликання № 15/668 „Про скасування рішення виконкому № 177/66 від 12 вересня 1989 року та надання земельної ділянки у м. Боярка, вул. Крилова, 18 [PERSON]А. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 21 квітня 2010 року провадження в справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: Києво-Святошинська районна рада, [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним правового акту органом місцевого самоврядування, що порушує право власності на земельну ділянку, житлового будинку, та відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта, закрито на підставі вимог п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України в звязку з відмовою позивачів від позову (справа № 2-1387/10). Відповідно до вимог ст. 71 ЦК України ( в редакції 1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно вимог ст. 75 ЦК України (в редакції 1963 року) позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Відповідно до вимог ст. 76 ЦК України (в редакції 1963 року) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Відповідно до вимог ст. 80 ЦК України (в редакції 1963 року) закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причиною пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Відповідно до вимог ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] за захистом прав звернулась до суду з даним позовом лише 10 листопада 2010 року, тим самим пропустивши строк звернення до суду. Суд не знайшов підстав для поновлення позивачці строку звернення до суду і вважає, що він пропущений без поважних причин. Посилання на те, що про порушення своїх прав вона дізналась лише у вересні 2009 році, спростовуються самими ж поясненнями [PERSON] в судовому засіданні, де вона зазначила, що коли в 2003 році демонтоване було світло у спірному будинку, то при зверненні до Київенерго, було повідомлено, що існує вказаний Договір дарування жилого будинку від 22 липня 2003 року. Також у позовних вимогах [PERSON] просила визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частин фундаменту, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, буд. 18 в порядку спадкування за законом після померлого 17 грудня 2009 року [PERSON] та померлої 25 квітня 2010 року [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину фундаменту, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, 18, в порядку спадкування за законом після померлого 17 грудня 2009 року [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину фундаменту, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Крилова, 18 в порядку спадкування за законом після померлого 17 грудня 2009 року [PERSON]. Судом встановлено наступне. За Договором дарування жилого будинку від 22 липня 2003 року [PERSON], який дії за дорученням, посвідченим секретарем виконавчого комітету Карапишівської сільської ради Миронівського району, Київської області [PERSON] 14 жовтня 2002 року по р. № 291 від імені [PERSON], та [PERSON], уклали договір про таке: [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар жилий будинок № 18, що знаходиться по вулиці Крилова, в місті Боярка, Київської області. Будинок розташований на земельній ділянці, площа якої в бюро технічної інвентаризації не визначена, має розмір жилої площі 48,1 кв.м., загальної площі 69,4 кв.м. Біля будинку є фундамент літ. Б, сарай літ. Д, літ. В, літ. Е, літ. К., вбиральня літ. Г., навіси Ж, літ. З, огорожа № 1-5, колодязь № 6. Цей жилий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого К.-Святошинською держнотконторою 3 грудня 2002 року по р. № 2836, зареєстрованого в К-Святошинському бюро технічної інвентаризації за № 415, в книзі № 22. Цей договір посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу. Фундамент літ. Б, на який посилається в позові [PERSON], ввійшов до складу будинку, який за Договором дарування [PERSON] відчужила [PERSON] Доказів того, що зведення даного фундаменту відбулось за кошти [PERSON], суду не надано. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON], оскільки позивачем, з огляду на вищевикладене, не доведено своїх вимог у судовому засіданні, а тому суд відмовляє у задоволенні позову. Судом встановлено, що за Договором дарування жилого будинку від 22 липня 2003 року [PERSON], який дії за дорученням, посвідченим секретарем виконавчого комітету Карапишівської сільської ради Миронівського району, Київської області [PERSON] 14 жовтня 2002 року по р. № 291 від імені [PERSON], та [PERSON], уклали договір про таке: [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар жилий будинок № 18, що знаходиться по вулиці Крилова, в місті Боярка, Київської області. Судом встановлено, що [PERSON] проживала у [INFO], яка належала на праві власності її колишній свекрусі [PERSON], на правах члена її сімї, так як вона доводилась дружиною її сину [PERSON], з яким була у зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 1999 року. Право користування [PERSON] спірним жилим приміщенням в даному жилому будинку було обумовлене наявністю сімейних відносин з власником будинку [PERSON] і спільним з нею проживанням. 22 липня 2003 року [PERSON] подарувала свій жилий будинок [PERSON], уклавши Договір дарування жилого будинку. Зі зміною власника вказаного будинку відповідно змінився правовий статус відповідачки [PERSON], право проживання якої в даному будинку було похідним від права колишнього власника будинку [PERSON]. По відношенню до нового власника будинку [PERSON] відповідачка [PERSON] не є ні членом, ні колишнім членом сімї. Оскільки право [PERSON] було похідним від прав власника, то з припиненням права власності на спірний жилий будинок № 18 по вул. Крилова у м. Боярка, Києво-Святошинського району припиняється право на житло й у відповідачки [PERSON] Ставши власником даного жилого будинку [PERSON], як власник, визначає своє право володіння й розпорядження власністю. Як зазначала позивачка [PERSON] вона попереджувала [PERSON] про те, що вона повинна звільнити її будинок, оскільки їй як власнику необхідний даний будинок, однак вона, не вислуховуючи, вчинила сварку. Також депутатом Боярської міської ради робилися спроби врегулювати конфлікт, однак [PERSON] не виселилась з будинку. Нею також було направлено [PERSON] 18 березня 2010 року лист з відміткою про вручення з вимогою звільнити будинок. Даний лист вона направила за адресою по вул. Крилова, 18 та Київській. 4. Обидва листи [PERSON] отримала, що свідчить про те, що вона її повідомила належним чином про виселення. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а саме відповідачка [PERSON] підлягає виселенню з даного жилого будинку № 18 по вул. Крилова в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON], то підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2010 року, на підставі вимог ст. 154 ЦПК України.

Outcome: approved