Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом і просила усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом покладення обов*язку на відповідачів демонтувати опорну стінку, яка розділяє спірні ділянки та встановити постійний земельний сервітут для проїзду транспортних засобів через земельну ділянку відповідачки для обслуговування належного позивачці житлового будинку по вул.Суворова, 90. У суді позивачка уточнила свої вимоги і просила задовольнити її позов в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом розбирання огорожі по межі суміжних земельних ділянок №90 та №92 по вул.Суворова з наступним улаштуванням огорожі без фундаменту для відтворення природного стоку дощових вод / варіант №5 висновку судової будівельно-технічної експертизи №27/09, а в частині встановлення земельного сервітуту за варіантом № 1 зазначеної експертизи. Відповідачка у суді позов не визнала і пояснила, що позивачка є попереднім користувачем земельної ділянки по вул.Суворова, 92. Після придбання нею вказаної садиби, погодивши межі земельних ділянок з позивачкою, вона набула право власності на земельну ділянку шляхом безоплатної передачі землі у власність. Згодом вона за власні кошти побудувала на своїй земельній ділянці паркан з металевої сітки, який має бетонний фундамент. Вказані споруди не утворюють перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачці. В частині встановлення сервітуту відповідачка також заперечила, пояснивши при цьому, що для під*їзду до городу позивачки мається заїзд з вул.Яблуневої, що знаходиться з протилежної від вул.Суворова частини садиби позивачки і якою традиційно остання користувалася. Влаштування проїзду по межі спірних земельних ділянок може негативно вплинути на міцність належного їй будинку, що буде знаходитися безпосередньо біля проїзду. Представник Корсунь-Шевченківської міської ради [PERSON] вважає, що позов не підлягає до задоволення в частині встановлення земельного сервітуту, оскільки це буде суперечити плануванню і забудові міських і сільських поселень /ДБН 360-92**/ Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №27/09 /а.с.79-118/ облаштування фундаменту відповідачкою під парканом з металевої сітки впливає на напрямок природного водовідводу дощових і талих вод, внаслідок чого зосередження значної кількості води біля стін будинку позивачки може вплинути на міцність його фундаменту та привести до руйнівних деформацій стін будинку /а.с.90/ Згідно того ж висновку існує п*ять варіантів усунення таких негативних наслідків, в т.ч. варіант № 5, про який просить позивачка, та варіант №2, який погоджується виконати відповідачка, оскільки він є найменш затратний і достатній для усунення негативних наслідків. /а.с.90/. Допитаний у суді експерт [PERSON] показав, що ним були запропоновані лише два варіанти встановлення земельного сервітуту між сторонами. При цьому ним не враховувалися вимоги ДБН360-92** щодо облаштування проїзду шириною не менше 3,5 м та відставні від стін будинку не менше 5 метрів. Відстань між будинками, позначеними у додатках №№2-6 експертизи літерами «А»і «В»є меншою ніж 13,5 метрів Будучи допитаним у суді в якості свідка начальник відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації [PERSON] показав, що він разом з [PERSON] начальником відділу містобудування, архітектури та ЖКГ Корсунь-Шевченківської міської ради, [PERSON] начальником відділу земельних ресурсів Корсунь-Шевченківської міської ради, в складі комісії обстежили спірні земельні ділянки і прийшли до висновку, що облаштування земельного сервітуту у способи, які запропоновані експертом неможливо, оскільки при цьому не будуть витримані вимоги Державних будівельних норм ДБН 360-92** в частині облаштування проїздів, т.я. відстань між найближчими будівлями сторін менша за 13.5 метрів /5 м+3.5м+5м/. Невиконання даних приписів будівельних норм та проїзд транспорту поміж зазначеними будівлями може привести, в свою чергу, до руйнування розташованих поруч будинків. Аналогічні показання надав суду член вказаної комісії [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, експерта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення. У суд достовірно встановлено, що сторони у справі є суміжними землекористувачами по вул.Суворова, 90 / позивачка [PERSON]П./ та вул.Суворова, 92 / відповідачка [PERSON]С./ в м.Корсуні-Шевченківському Черкаської області. Відстань між найближчими будівлями сторін, що належать сторонам і знаходяться в межах їхніх земельних ділянок є меншою за 13,5 метрів. На межі вказаних земельних ділянок відповідачкою збудовано паркан, який має бетонний фундамент. Облаштування фундаменту відповідачкою під парканом з металевої сітки впливає на напрямок природного водовідводу дощових і талих вод, внаслідок чого зосередження значної кількості води біля стін будинку позивачки може вплинути на міцність його фундаменту та привести до руйнівних деформацій стін будинку. Усунення негативних наслідків зміни природного водовідводу у відповідності до варіанту № 2 судової будівельно-технічної експертизи №27/09 від 29.10.2010 року можливий шляхом розбирання ділянки фундаменту огорожі довжиною 0,40 м у місці зосередження найбільшої кількості дощових і талих вод( біля лівого переднього кута житлового будинку№ 90). Встановлення земельного сервітуту у спосіб, запропонований позивачкою неможливий, оскільки при цьому суттево будуть порушені вимоги Дежавних будівельних норм ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», тому що для облаштування проїзду між будівлями сторін, позначеними літерами А і В в дадатках до експертизи, необхідна відставнь не менше 13, 5 метрів з розрахунку відстань від кожної будівлі по 5 метрів та власне ширина проїзду 3,5 метрів. Відповідно до приписів п.Г ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно вимог ч.1 ст.103 власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Статтею 104 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. За таких обставин, враховуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у спосіб №2, запропонований експертом, тобто шляхом покладення на відповідачку обов*язку розібрати частину фундаменту огорожі довжиною не менше 40 см, що розділяє будинковолодіння №№90 та 92 на відрізку від точки фундаменкту перпендикулярної до лівого переднього кута житлового будинку по вул.Суворова, 90 вниз в напрямку вул.Суворова. В частині позову щодо встановлення земельного сервітуту суд враховує наступне. Частиною першою ст. 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Стаття 395 ЦК України також передбачає право користування чужим майном /сервітут/. Види права земельного сервітуту визначені ст.99 ЗК України, а порядок встановлення такого сервітуту ст.100 ЗК України. Приписами ст.ст.401-104 ЦК України фактично дублюються зазначені положення Земельного кодексу України. Відповідно до абзацу другого пункту 3.22 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень»проїзна частина тупікових проїздів повинна закінчуватися кільцевими об*їздами радіусом по осі не менше 10 метрів, або майданчиками для розвороту розмірами 12 м х 12 м кожний. До житлових та громадських будівель передбачаються проїзди шириною 3,5 м на відставні не ближче 5 м від стін. За таких обставин, враховуючи, що в суді достовірно встановлено менший, ніж передбачений будівельними нормами 13, 5 метрів, розмір відстані між будівлями сторін, позначеними літерами А і В, приймаючи до уваги, що проїзд транспорту поміж зазначеними будівлями може привести до їхньої руйнації, відсутність наявного шляху, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Частково задовольняючи позов суд стягує з відповідачки на користь позивачки понесені останньою судові витрати у справі, тобто ? частину, що становить 933 грн.

Outcome: partial