overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

01.02.2011 року Вознесенський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до відповідача ДП «Вознесенський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 3999,21 гривень. При цьому прокурор зазначив, що позивач [PERSON] з 09.04.2001 по теперішній час знаходиться з відповідачем в трудових відносинах. Посилаючись на порушення ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено право громадян на своєчасне одержання винагороди за працю та встановлені строки виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, прокурор просив позов задовольнити. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача ДП «Вознесенський комбінат хлібопродуктів» в судове засідання не зявився, судом належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення прокурора, позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, при цьому суд виходить з наступного. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. В судовому засіданні було встановлено, що сторони знаходилися в трудових відносинах з 09 квітня 2001 року по теперішній час, роботодавцем порушувалися строки виплати заробітної плати. Згідно до довідки №133 від 30.06.2010 року у відповідача виникла заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу за період з 01.08.2008 року по 01.03.2010 року в розмірі 3999,21 гривень. Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 3999,21 гривень обґрунтована та підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави стягуються судові витрати по справі в розмірі: судовий збір 51 гривня та витрати ІТЗ 120 гривень . Відповідно до ч.2 ст.367 ЦПК України суд може допустити негайне виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні працівникові виплати заробітної плати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

Стрілківська сільська рада Перемишлянського району Львівської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно нарахованої заробітної плати в сумі 482,80 грн. з покликанням на те, що [PERSON] будучи звільненою 04.01.2006р. від обовязків завідувача військово-обліковим столом на час підготовки та проведення виборів до місцевих рад як голова ТВК, з 10 січня по 31 січня 2006р. безпідставно отримувала зарплату по основному місцю роботи в Стрілківській сільській раді, що було виявлено за результатами ревізії КРВ у Перемишлянському районі у жовтні 2007р. Відповідач в судове засідання не зявилася, натомість надіслала на адресу суду пояснення в якому погодившись з тим, що очевидно, що їй помилково нараховувалась заробітна плата, все ж позов заперечила та зазначила, що сама собі нічого не нараховувала, а помилка допущена з вини бухгалтера сільської ради. Проаналізувавши обставини і матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення мотивуючи це наступним. Як встановлено судом, ствердив позивач і вбачається з представлених документів, зокрема акту №33-38/18 від 23.10.2007р. «Про наслідки ревізії збереження грошових коштів та матеріальних цінностей в бюджетних установах Стрілківської сільської ради за контрольний період з 01.01.2005р. по 30.09.2007р.» та довідки про розрахунок зайвого нарахування заробітної плати та нарахування страхових платежів до Пенсійного фонду, [PERSON] за період з 10.01.2006р. по 31.01.2006р. зайво нараховано заробітну плату в сумі 354,49грн та страхові внески у сумі 128,31грн. Відповідно до ч. 1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Як встановлено в судовому засіданні з 04.01.2006р. [PERSON] була звільнена від обовязків завідувача військово-обліковим столом Стрілківської сільської ради на час підготовки та проведення виборів до місцевих рад як голова ТВК, однак за період з 10 січня по 31 січня 2006р. їй була нарахована та виплачена заробітна плата, яка підлягає поверненню. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

[PERSON] з 7.02.2004 року по 26.08.2010 року перебувала в шлюбі з [PERSON] і від цього шлюбу вона 2.08.2004 року народила сина [PERSON] . Дитина проживає разом з матірю , відповідач нерегулярно надає допомогу дитині. Тому позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом в якому просить стягувати аліменти з відповідача на утримання сина по 1/3 частині з доходу відповідача , але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину . Покликається на те , що з часу розлучення відповідач припинив утримувати сина і вона всі обовязки по утриманні дитини несе самостійно. Відповідач позов визнав і пояснив , що він є батьком дитини , згідний сплачувати аліменти на утримання дитини , але по 500 грн. щомісячно. Це звязано з тим ,що у нього є друга жінка яка перебуває на 7 місяці вагітності. Він змушений в Золочеві знімати житло . Крім цього він поступив на навчання у військову академію в Харкові і це буде вимагати від нього додаткових коштів. Після пояснень відповідача [PERSON] зменшила позовні вимоги і просила стягувати аліменти з нього в розмір по 500 грн. щомісячно. Позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Копією рішення суду від 26.08.2010 року підтверджено , що сторони шлюб розірвали . Як убачається з копій свідоцтва про народження дитини , то [PERSON] народився 14.08.2004 року . Його батьком є відповідач [PERSON] Дитина проживає з позивачкою і це підтверджено відповідачем . Отже , так як відповідач є батьком дитини, він зобовязаний надавати синові утримання . Оскільки сторони погодились на те , щоб аліменти відповідач сплачував по 500 грн. щомісячно , то суд приходить до висновку , про необхідність стягнення аліментів з [PERSON] саме в такій сумі. Аліменти слід стягувати з 1.03.2011 року , так як відповідач предявив поштові перекази з яких видно , що він в лютому 2011 року сплатив аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

25.01.2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягненняаліментів на дитину, в якому вказала, що вона 24 листопада 2007 року з відповідачемуклала шлюб, від якого є донька - [PERSON], [INFO]. Позивачкавказує, що з листопада 2010 року вони з чоловіком припинили шлюбні відносиниі проживають окремо. Позивачка стверджує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачкав позовній заяві просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], 05.01 [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачкав судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судозом засіданні позов визнав. Заслухавшипояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповіднодо ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частинз3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частказаробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. Всудовомузасіданні встановлено, що у сторони мають дочку - [PERSON], 05.01.2009 року, що підтверджуєтьсясвідоцтвом про її народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Її батькамизаписані сторони по справі. (а.с.З) Із довідки квартального комітету №59 м. Вознесенська за місцем проживання позивачки вбачається, що знею проживає її дочка --[PERSON], [INFO], (а.с.4). Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), щомісячно, доїї повноліття. На підставі ст.ст. 84, 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою з тих підстав, що між нею та відповідачем сімейні відносини не склалися, через несумісність характерів, постійні сварки, відповідач зловживає спиртними напоями. Шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть. Отже їх сімя фактично розпалась, примирення на її думку є неможливим, а тому просить суд постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги і шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати в її відсутності, на позові наполягає та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, находить позов підлягаючий до задоволення виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31.08.2002 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сімї, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та Па рубець В.В. , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1229. Прізвище позивача після одруження Усмединська. Реєстрували сторони шлюб вперше. Від цього шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO]. Судом встановлено, що через те, що спільне життя у сторін не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, сімя їх фактично розпалася, а тому подальше збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при таких обставинах шлюб сторін доцільно розірвати. На підставі ч.3 ст. 105, ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 червня 2000 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. В шлюбі вони мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. 27 грудня 2008 року її чоловік [PERSON] вчинив розбійний напад, через що він притягується до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 187 КК України, яка передбачає покарання від 8 до 15 років позбавлення волі. З 28 грудня 2008 року [PERSON] перебуває під вартою. У зв»язку з цим вона не бажає перебувати з ним у зареєстрованому шлюбі. З грудня 2008 року вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин і не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 10 червня 2000 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського управління юстиції, актовий запис № 74. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10 червня 2000 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають та знаходяться на утриманні своєї матері [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вишневої міської ради від 19 січня 2011 року № 130. Як пояснила позивач [PERSON] у судовому засіданні сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні характери та погляди на життя, в сім»ї часто виникали сварки та непорозуміння, сторони спільного господарства не ведуть, разом не проживають, позивач сім»ю зберегти не бажає. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

09.12.2010 року позивач [PERSON] звернулась в суд позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за невиплачені аліменти. Мотивуючи це тим. що 17 серпня 2002 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського РУЮ, актовий запис №188. Від спільного шлюбу у них народився сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2003 року було стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% для дитини відповідного віку утримання їх сина [PERSON]. Рішення суду від 16 травня 2003 року на даний момент не виконується. Однак, покладений обов'язок на відповідача, ним належним чином не виконувались в наслідок чого і виникла заборгованість. На підставі чого позивачка просить стягнути з [PERSON] існуючу заборгованість у розмірі 17039.43 гривень. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплатній аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В судове засідання сторони не з'явились, повідомлялись належним чином. Позивачка надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність. Причини неявки відповідача в судове засідання не відомі. Тому суд, ухвалив про заочне слухання справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено судом, що 17 серпня 2002 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського РУЮ. актовий запис №188, що підтверджується с свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 060987 від 09 червня 2008 року. Від спільного шлюбу у них народився сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 102352 від 09 червня 2008 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2003 року було стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ]Л частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% для дичини відповідного віку утримання їх сина [PERSON], що підтверджується виконавчим листом №21480/03, який виданий Києво-Святошинським районним судом 21 квітня 2010 року. Рішення суду від 16 травня 2003 року на даний момент не виконується. Однак, покладений обов'язок на відповідача, ним належним чином не виконувались в наслідок чого і виникла заборгованість. На підставі чого позивачка просить стягнути з [PERSON] існуючу заборгованість у розмірі 17039,43 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком №1305/11-2010 від 28.09.2010 року виданою відділом ДВС Києво-Святошинського РУЮ. Ці обставини підтверджуються всіма доказами, зібраними в справі, в їх сукупності, та не були оспорені сторонами в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Олександрійської райдержадміністрації про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її матері [PERSON], яка померла 18 листопада 2006 року залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка площею 6,47 га що на території Новопразької селищної ради, яка належала померлій відповідно державного акту. Просить суд поновити їй строк на подачу заяви до нотаріальної контори, поскільки вона лише у вересні 2010 року звернулась до нотаріальної контори щоб оформити спадщину, вважаючи, що вона прийняла спадщину, однак отримала письмову відмову. Просить суд визнати поважною причину пропуску шестимісячного строку. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладенні обставини. Інтереси позивача в суді по довіреності представляла [PERSON] Представник Олександрійської райдержадміністрації в листі до суду просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 18 листопада 2006 року у віці 72 роки померла [PERSON], що підтверджуються копією свідоцтва про її смерть. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке до цього часу не успадковане. Суд приймає до уваги, що позивач звернулась до нотаріальної контори лише у вересні 2010 року щоб оформити спадщину, вважаючи, що вона фактично прийняла спадщину, однак отримала письмову відмову нотаріуса, про що свідчить лист від 28 вересня 2010 року. Позивач своєчасно, тобто впродовж 6 місяців після смерті спадкодавця, до нотаріальної контори не звернулась на думку суду з поважної причини і тому суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк для подачі нею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті її матері. Додатковий строк 2 місяці суд вважає є достатнім для подання нею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті її матері Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 02.02.2011 року звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири, в якому вказав, що він перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12 листопаду 1994 року. У період шлюбу за сумісні кошти для своєї сімї вони 24 листопаду 2004 року купили квартиру № 11, яка розташована за адресою: м.Дружківка вул. Енгельса, 112 "а", вартістю 16200 гривень. Договір купівлі-продажу оформили на дружину. У звязку з тим, що квартира квартира за договором купівлі-продажу придбана на імя дружини, але за їх сумісні кошти для проживання їх сімї, позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги і просить суд визнати за ним праов власності на 1/2 частину квартири. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала у повному обсязі, вона не заперечує, що квартиру вони придбали сумісно з позивачем за спільні кошти, але позивач не мешкав в квартирі, не сплачував за комунальні послуги. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 листопаду 1994 року, про що свідчить актовий запис № 536, зареєстрованній у відділі реєстраціі актів громадянського стану м.Дружківка (а.с.6). Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю, відповідачкою по справі. Під час шлюбу була придбана квартира № 11, яка розташована в будинку № 112 "а" за адресою вул. Енгельса м.Дружківка Донецької області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 листопаду 2004 року (а.с.10). Згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям у шлюбі, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири власником квартири є [PERSON] ([PERSON]В.). Спірна квартира є обєктом спільної сумісної власності, оскільки договір було уклвдено 24.11.2004 року, тобто під час шлюбу сторін. Квартира була придбана для сімї подружжя за їх сумісні кошти. Тому суд вважає квартиру сумісною власністю сторін. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, суд вважає, що позивачу [PERSON] належить право власності на 1/2 частину квартири № 11 в будинку № 112 "а", розташованого по вул. Енгельса у м.Дружківка Донецькоїй області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

Зважаючи на складність у виготовленні повного рішення суду, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Складання повного рішення відкласти на пять днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, мотивуючи свої вимог тим, що відповідно до п.1.2. Положення про Центр телекомунікаційних послуг, затвердженого наказом Черкаської філії ВАТ «Укртелеком» 16.10.2006 року № 902 обєднано Центр технічної експлуатації місцевого телефонного звязку, Центр технічної експлуатації радіофікації, Центр обслуговування споживачів та продажу послуг і створено на їх базі Центр телекомунікаційних послуг. Відповідачу було встановлено телефон на загальних підставах за № 361505 та було укладено договір про надання послуг електрозвязку від 23.02.2004 року. Зобовязання по даному договору виконані позивачем у повному обсязі та належним чином. Порушуючи умови ст. 33 ЗУ «Про телекомунікації» та умови договору, відповідач тривалий час не оплачує надані йому телекомунікаційні послуги, в наслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 260, 66 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги змінив та просив стягнути тільки судові витрати в сумі 171 грн. Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. ВАТ «Укртелеком» засноване на державній власності шляхом реорганізації Українського державного підприємства електрозвязку, а також підприємств, які входили до його складу і є їх правонаступником. Підприємство створене з метою забезпечення ефективного розвитку єдиної національної системи звязку України, своєчасного, якісного та повного задоволення потреб споживачів у послугах звязку. При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачені витрати на інформаційно- технічне забезпечення в сумі 120 грн., та судовий збір на суму 51 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та державне мито.

Outcome: approved