Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

В лютому 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 27 березня 2010 року відповідач взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 25000,00грн., та зобовязувався їх повернути через три-чотири місяці у зазначеній сумі та 8% з суми позики за кожен місяць користування позикою, що підтверджується його розпискою. У вказаний строк відповідач повернув 25000,00грн, проте не розрахувався по відсотках, а саме 8% від 25000,00грн, становить 2000,00грн за кожен місяць користування позикою. Так як, відповідач користувався чотири місяці позикою, він повинен повернути проценти у розмірі 8000,00 грн. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просив суд стягнути з відповідача проценти від користування позикою в сумі 8000,00грн. Відповідач у судовому засіданні, позов визнав та пояснив, що кошти він дійсно брав та зобовязався повернути проценти вказані в договорі, так як раніше не мав можливості, посилаючись на відсутність коштів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту розписки, наявної в матеріалах справи, [PERSON] отримав у борг від позивача грошову суму у розмірі 25000,00 грн та зобовязався повернути борг через три-чотири місяці у зазначеній сумі та 8 % з суми позики за кожен місяць користування позикою. 27 липня 2010 року [PERSON] повернув 25000,00грн, однак, до теперішнього часу відповідачем [PERSON] не виконано свого зобовязання щодо повернення 8% від 25000,00 грн., за кожен місяць користування позикою, загальна сума за чотири місяці, яких становить 8000,00грн.. У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заявлені позові вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] проценти від користування позикою у розмірі 8000,00грн на користь [PERSON] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги положення передбачене статтею 88 ЦПК України згідно якої зазначено, - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням наведеного на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 202,00 грн.

Outcome: approved