Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

20.05.2010 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Вимоги мотивував тим, що відповідно до наказу про звільнення № ZAKL - 2009/1 - 5546 від 17.08.2009 р. його звільнено з посади провідного менеджера-заступника керуючого відділенням «Садове» Миколаївського РУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» за п.2 ст.41 КЗпП України у звязку з втратою довіри. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.01.2010р. його було поновлено на роботі. В подальшому позивача було звільнено за власним бажанням. Але, при звільненні з позивачем не було проведено повного розрахунку. Невиплаченою залишилася плата за період з 11.01.2010р. по 22.03.2010р., яка складає 15465 грн. Також залишилася невиплачена премія у розмірі 5000 грн., яка була нарахована відповідно до наказу від 09.09.2009р. Відповідач перерахував грошові кошти на кредитний рахунок, в звязку з чим позивач при знятті цих коштів сплатив 1% комісії, що склало 127 грн. В звязку з чим просив суд стягнути з відповідача на його користь 15465 грн. середньої заробітної плати заборгованості, 5000 грн. нарахованої але невиплаченої премії, 127 грн. відшкодування комісії за зняття грошових коштів та моральну шкоду у розмірі 1600 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. 18.05.2004 року [PERSON] було прийнято на роботу Миколаївським Філіалом ЗАТ КБ «ПриватБанк» на посаду касира - операціоніста Відділення № 24, Наказ № 216-К. Також з [PERSON] було укладено договір про повну майнову відповідальність. В подальшому [PERSON] було неодноразово переведено на різні посади, в останнє - Наказом № 329-К від 19.02.2007 року переведено на посаду провідного менеджера -заступника керуючого відділенням «Садове». Договір про матеріальну відповідальність не переукладався. Середня заробітна плата [PERSON] складала 7895,73 грн. Наказом № PR - 2008 - 398 від 10.11.2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанком» було доведено до відома працівників регламентація депозитної маркетингової акції та актуалізації «Методики стимулювання за залучення вкладів» в частині професійних бонусів співробітників, в подальшому було видано Наказ № СП - 2009 - 419 від 19.05.2009 р. «Об актуалізації «Методики стимулювання за залучення вкладів фізичних осіб». [PERSON] проводив лонгацію депозитних вкладів клієнтів, залучених працівниками інших відділень, на 5-й день, фіксуючи свій логін, без проведення, обовязкової при цьому, безпосередньої роботи з клієнтом. Ці дії обумовили порушення вимог Наказів № PR - 2008 - 398 від 10.11.2008 року та № СП - 2009 - 419 від 19.05.2009 р. та отримання [PERSON] грошового заохочення. Внаслідок вище означеного, Наказом № ZAKL - 2009/1 - 5546 від 17.08.2009 р., [PERSON] було звільнено з посади провідного менеджера-заступника керуючого відділенням «Садове» Миколаївського РУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» за п.2 ст.41 КЗпП України у звязку з втратою довіри. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.01.2010р. його було поновлено на роботі. В подальшому 07.04.2010р. позивача було звільнено за власним бажанням. Позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення на роботі лише 11.03.2010 р відповідно до його заяви було поновлено на роботі 16.03.2010р., що підтверджується наказом ві 22.03.2010р. № Є. 28.0.0.0./1-23. Тому вимоги [PERSON] про стягнення 15465 грн. за період з 11.01.2010 р. по 22.03.2010 р.є безпідставними, оскільки він не працював цей час та не надав суду доказів про намагання приступити до роботи з 11.01.2010р. В частині вимог про стягнення з відповідача 5000 грн. нарахованої але невиплаченої премії, суд вважає необхідним задовольнити вказані вимоги, оскільки відповідно до наданих суду письмових доказів, [PERSON] відповідно до наказу від 09.09.2009р. № PR\\2-2009-2811 дійсно було нарахована вказана сума, але невиплачена при звільненні. Згідно зі ст. 116 КЗпІІ України, при звільнені працівника виплата всіх сум провадиться день його звільнення. В частині стягнення 127 грн. комісії необхідно відмовити, оскільки позивачем не надане письмових доказів в підтвердження вказаної вимоги, що є порушенням ст. 60 ЦПК У країни. В задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди також необхідно відмовити, оскільки [PERSON] не надав суду доказів моральних страждань та порушення його звичайного укладу життя, стягнення невиплаченої премії є достатнім встановленням порушеного права. На підставі викладеного вище, з урахуванням усіх наданих доказів, суд вважає, що праві позивача порушені, його позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню частково. Також на підставі ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. та ІТЗ 120 грн.

Outcome: partial