Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який, в ході розгляду справи, уточнила, і просить захистити її права споживача та ухвалити рішення, яким розірвати договори купівлі-продажу від 29.04.2010 року та від 04.05.2010 року, укладені між нею та відповідачем, зобовязати відповідача відшкодувати їй 6000 грн., сплачені за непоставлений товар, стягнути з відповідача на її користь 6000 грн. моральної шкоди та покласти всі витрати по справі на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 29 квітня 2010 року вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу металопластикових вікон вартістю 6260 грн., і згідно п.3.2 даного договору нею 29 квітня 2010 року було сплачено відповідачу 4200 грн., що є авансом в розмірі 80% від ціни договору. Термін виконання робіт згідно договору становив 15 днів. Як у визначені договором строки, так і тривалий час після закінчення цих строків, відповідач роботу не виконав, сплачену суму 4200 грн. їй не повернув. 04 травня 2010 року сторони уклали ще один договір купівлі-продажу метало пластикових вікон, за яким вона сплатила відповідачу аванс в розмірі 1800 грн., однак відповідач не передав їй товар та не повернув кошти. Крім того, позивач зазначає, що їй як споживачу невиконанням відповідачем (бездіяльністю) завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 6000 грн. У доповненні до уточненої позовної заяви позивач зазначила, що відповідач зобовязаний відшкодувати їй моральну шкоду, яка полягає в суттєвих фізичних, моральних та психічних стражданнях, витратах, повязаних з невиконанням з боку відповідача зобовязання, чим відповідач порушив її плани щодо проведення ремонту квартири. Замість того, щоб займатися своїми повсякденними справами, вона була змушена неодноразово звертатися до правоохоронних органів, щоб відновити порушене право на належні послуги. Таким чином, позивач зазначає, що її повсякденний спосіб життя змінився, тому моральну шкоду вона оцінює в розмірі 6000 грн., виходячи з наступного розрахунку: відповідач протиправно з 29 квітня 2010 року протягом шести місяців не виконував зобовязання та користувався переданими йому на основі договорів коштами. Оскільки мінімальна заробітна плата в Україні складає 922 грн., то в розрахунку 922 грн. х 6 місяців = 6000 грн. Крім цього, позивач зазначає, що витрати її представника по явці до суду склали 350 грн., а вартість оплаченого нею оголошення про виклик відповідача до суду склала 100 грн., тому вона вважає, що всі ці кошти повинні бути стягнуті з відповідача на свою користь. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, цивільну справу просить розглядати в порядку ст. 224 ЦПК України (заочно) через повторну неявку до суду відповідача, належно повідомленого. Відповідач неодноразово викликалась до суду, але в суд так і не з'явилась, про час розгляду справи повідомлена своєчасно, у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила, своїх заперечень не надала. Представник позивача наполягає на розгляді справи за відсутності відповідача. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між позивачем і субєктом підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем [PERSON], зареєстрованою за адресою: [INFO] був укладений договір купівлі-продажу № 1078 від 29.04.2010 року (а.с. 12), а також договір купівлі-продажу № 1087 від 04.05.2010 року (надалі Договори). Під час розгляду справи судом було встановлено, що прізвище відповідача після її одруження було змінено з «Хороших» на «Кебко» (а.с. 32) і в звязку з уточненням позовної заяви найменування відповідача було змінено на «Кебко Ганна Юріївна». Згідно умов Договору від 29.04.2010 року, та визначення послуг згідно з Накладною № 1078 від 29.04.2010 року [PERSON] прийняла на себе зобовязання передати позивачу товар балкону раму, вікно, підвіконня, отлив, козирок, м/сітки, зробити монтаж, а позивач сплатила їй передоплату в розмірі 4\~200 грн. (а.а.с. 11-13). Згідно п. 3.3 Договору, відповідач повинна була передати вищезазначений товар в строки 15 робочих діб, проте по цей час свої зобовязання не виконала. Крім того, Згідно умов Договору від 04.05.2010 року, та визначення послуг згідно з Накладною № 1087 від 04.05.2010 року [PERSON] прийняла на себе зобовязання передати позивачу товар пластик білий, пенопласт, рейку, суміш, фурнітуру, кут стартовий, кріплення, зробити монтаж, а позивач сплатила їй передоплату в розмірі 1 800 грн. (а.а.с. 8-10). По цей час відповідач свої зобовязання за Договором не виконала. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належне обслуговування, необхідну, доступну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд вважає, що відповідачем істотно порушені умови вищезазначених Договорів, які не були виконані не тільки в строк, зазначений в Договорі, але і до теперішнього часу. З урахуванням зазначеного вимога позивача про розірвання Договорів в односторонньому порядку є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Також, враховуючи, що позивачем при укладанні Договорів була проведена оплата в сумі 6 000 грн., яка відповідно до статті 693 ЦК України являється попередньою оплатою, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми попередньої оплати за Договорами в розмірі 6 000 грн. підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення на її користь моральної шкоди з огляду на наступне. Відповідно ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В той же час п.5 ч.1 ст.4 зазначеного Закону право споживача на відшкодування шкоди (збитків), в тому числі майнової та моральної (немайнової) шкоди виникає при заподіянні небезпеки для життя і здоров'я людей. \~ \~ З урахуванням зазначених вимог спеціального Закону «Про захист прав споживачів», суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 6000 грн. не підлягають задоволенню в зв'язку з тим, що позивачем не доведено факту заподіяння небезпеки життю та здоров'ю його та членів сім'ї, внаслідок ненадання відповідачем товару, а тому в цій частині вимог позивачу слід відмовити. Крім того, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 350 грн. витрат, повязаних з явкою її представника до суду, оскільки надані позивачем фіскальні чеки (а.а.с.48-51) на придбання пального на загальну суму 376 грн. 94 коп. не підтверджують належність цих витрат представнику позивача, які були ним понесені у звязку з явкою до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються понесені нею судові витрати по справі, повязані зі сплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь держави витрати по сплаті державного мита в розмірі 60 грн., виходячи з розміру ставок державного мита наведених в п. «а» ч. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». На підставі викладеного,

Outcome: partial