Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на малолітню дитину. Свій позов позивач обґрунтував наступним: позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Міським відділом реєстрації атів цивільного стану Одеського управління юстиції від 03.06.2006 року, актовий запис № 574. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає та находиться на утриманні позивачки. Сімейне життя з відповідачем не склалося, після народження дитини відповідач не намагається створити в сімї добробут, забезпечувати матеріально позивачку та дитину. Почуття любові, взаємоповаги втрачені, зберегти сімю неможливо, вона розпалася, й подальше спільне життя непоновимо. Відповідач не виявляє турботи до малолітньої дитини, не приймає участі у іі розвитку, матеріальному забезпеченні та зовсім не переймається проблемами позивачки та дитини. Також відповідач добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу дитині. У звязку з вищевикладеним позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала, та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, тому суд вважає недоцільним подальше відкладання справи та на підставі статті 169 ЦПК України провести розгляд справи в заочному порядку. Суд, ознайомившись та дослідивши наявні матеріали справи і надані позивачем докази, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеськогообласного управління юстиції від 03.06.2006 року, актовий запис № 574. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає та находиться на утриманні позивача. Сімейне життя з відповідачем не склалося, після народження дитини відповідач не намагається створити в сімї добробут, забезпечувати матеріально позивачку та дитину. Почуття любові, взаємоповаги втрачені, зберегти сімю неможливо, вона розпалася, й подальше спільне життя не поновимо. Відповідач не виявляє турботи до малолітньої дитини, не приймає участі у іі розвитку, матеріальному забезпеченні та зовсім не переймається проблемами позивачки та дитини. Також відповідач добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу дитині. Відповідно ст. ст. 180 - 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб між жінкою та чоловіком ґрунтується на їх доброї волі. Відсутність бажання одного із подружжя припинити шлюбні відносини є підставою для припинення таких відносин за умов неможливості одну зі сторін змушувати перебування в сімейних стосунках з іншою. Підстав для відмови в розірвання шлюбу передбачених ч. 2, ст. 110 Сімейного Кодексу України судом встановлено не було. На підставі вищезазначеного, згідно ст.ст. 84, 180-184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial