overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 09 листопада 2007 року договору [PERSON] позивачем надано кредит у розмірі 2 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 листопада 2008 року. Позичальник грошові зобовязання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, пені) за договором належним чином не виконує, у звязку із чим виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просить стягнути з відповідача 26 855 грн. 30 коп., з них: заборгованість за кредитом - 1 960,31 доларів США, заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 1 246,97 доларів США, пеня - 175 доларів США. та сплачені Банком судовий збір та збір на інформаційно-технічне забезпечення справи. В судове засідання представник позивача не зявилася надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявилася вдруге, про дату, час і місце розгляду справи оповіщена належним чином в установленому порядку, про причини неявки, їх поважність суд не повідомила. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню. 23 жовтня 2007 року між Банком (кредитор) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № б./н., за яким кредитор надав позичальнику кредит у сумі 2 000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредиту у розмірі 19 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 листопада 2008 року (а.с. 11-12). Згідно Договору позичальник зобовязується вносити платежі щомісячно до 25-го числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту. Кредитом [PERSON] користувалася, але не виконувала належним чином грошові зобовязання за договором. Розмір заборгованості позичальника на 28 березня 2011 року становить 3 382,28 доларів США (що еквівалентно 26 866 грн. 30 коп.), з них: заборгованість за кредитом - 1 960,31 доларів США, заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 1 246,97 доларів США, пеня - 175 доларів США (а.с. 8 - 9). Суд, дослідивши письмові докази, визнає неналежне виконання ОСОБА1 грошових зобовязань доведеним та таким, що порушує кредитний договір й правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1049 ЦК України. За цих обставин позивач має право вимагати повернення позичальником кредиту, сплати ним процентів та пені. Розмір заборгованості обґрунтований позивачем та не спростований. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає борг за Договором та, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені останнім судові витрати (а.с. 1, 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 04.06.1989 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану. Від шлюбу мають дочку - [PERSON] [INFO]. Позивач вказує, що збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини між ними фактично припинені з грудня 2009 року. Основною причиною розриву відносин стало те, що у них відсутнє взаємопорозуміння та спільна думка щодо вирішення звичайних побутових питань, між ними втрачено почуття кохання. Просить шлюб укладений між ними розірвати. Позивач позов підтримав у повному обсязі. Відповідачка позов визнала в повному об'ємі. Сторонам надавався строк на примирення тривалістю 3 місяці. Як вбачається з їхніх заяв, сторони не досягли примирення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.06.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-МИ №407549, запис №7. /а.с.4/. Від шлюбу мають дочку: [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с.6/ Згідно ч. 1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що збереження сім'ї у сторін неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини між ними фактично припинені з грудня 2009 року. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивача, та те що, після, спливу строку на примирення вони не примирилися, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб із своїм чоловіком [PERSON] В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що їхня сімя фактично розпалася і існує тільки формально. Через зловживання спиртними напоями в сімї виникають постійні сварки, образи, побої від чоловіка. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи не подав. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, давши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 23.07.1992 року, який був зареєстрований у Росохацькій сільській раді Сколівського району Львівської області, актовий запис №3. Від спільного проживання у них народилося троє дітей: сини [PERSON], [INFO] та Сергій, [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Сторони давно припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Таким чином, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а подальше його спільне життя із відповідачем є неможливим, у звязку з чим їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду , пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

16 грудня 2010 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], який зареєстрований 01 лютого 1992 року, Високобайрацькою сільською радою, Кіровоградського району, актовий запис № 1. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що останнім часом спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, шлюбні відносини фактично припинилися з 2007 року, від спільного проживання мають повнолітнього сина, вважає, що їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, також зазначив, що всі судові витрати, пов'язані з пред'явленням позову та видачею свідоцтва він бере на себе. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки с>д не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від [PERSON] до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення). Згідно ст. 224 ч.І ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, при цьому судом роз'яснено його право на розгляд справи у звичайному порядку, а також зміст ч.З ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суд встановив, що 01 лютого 1992 року між сторонами укладено шпюб, який зареєстрований Високобайрацькою сільською радою, Кіровоградського району та області, актовий запис № 1. Від спільного проживання сторони неповнолітніх дітей не мають, шлюбні відносини фактично припинилися з 2007 року, проживають окремо, спору щодо розподілу спільного майна між ними не має, позивач примиритися не бажає і вважає, що подальше спільне проживання з [PERSON] неможливе. З'ясувавши фактичні обставини справи та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання між [PERSON] і [PERSON] неможливе і його збереження суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] з тих підстав, що відповідачі зареєстровані у квартирі, однак з березня 2010 року в квартирі не проживають. Вказала, що місце проживання відповідачів їй не відомо, комунальні послуги відповідачі не оплачують, речей відповідачів у квартирі не має. \~ \~ \~ \~Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що позивачка мешкає у квартирі [ADDRESS]. 09.06.1998 року вона зареєструвала у вказаній квартирі його жінку [PERSON], а 07.11.2001 року також зареєструвала доньку [PERSON] [PERSON] 22.03.2010 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано та з березня 2010 року відповідачі висилилися з вказаної квартири. Місце проживання відповідачів їм не відомо, комунальні послуги відповідачі не оплачує, речей відповідачів у квартирі не має. Просив визнати [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~ Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. За повідомленням житлових органів вони за місцем реєстрації не проживають. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачку знає з 1986 року, оскільки мешкає по сусідству. Пояснила, що позивачка мешкає з онуком [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. Раніше у квартирі мешкала дружина [PERSON] [PERSON] та донька [PERSON] [PERSON] Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , відповідачі виїхали з квартири, та місце їх мешкання не відоме. Комунальні послуги відповідачі не оплачують, речей відповідачів у квартирі не має./а.с.26/ Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачку знає з 1962 року, оскільки мешкає по сусідству. Пояснила, що позивачка мешкає з онуком [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. Раніше у квартирі мешкала дружина [PERSON] [PERSON] та донька [PERSON] [PERSON] З березня 2010 року відповідачі виїхали з квартири, та місце їх мешкання не відоме. Комунальні послуги відповідачі не оплачують, речей відповідачів у квартирі не має./а.с.26/ Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі ордеру №4363 від 22.12.1986 року виданого Виконавчім комітетом Ждановської міської ради позивачці [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. /а.с.6/ Згідно особового рахунку № 70799 ЖКП Житло Центр у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.12/ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.ст. 71,163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається право користування житловим приміщенням протягом 6 місяців. \~ \~ \~ \~Факт не проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] підтверджується актом обстеження ЖКП Житло Центр від 15.12.2010 р. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки понад шести місяців вони не проживають без поважних причин. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

В травні 2010р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до ТОВ «Мобілочка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вимоги мотивувала тим, що в березні 2009р. вона придбала у магазині ТОВ «Мобілочка» модем та скреч карту. Згодом було виявлено, що вказаний товар неналежної якості. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.09.2009р. було постановлено рішення та набрало законної сили. Договір купівлі продажу зазначеного товару розірвано, стягнуто з ТОВ «Мобілочка» на користь [PERSON] вартість модему та судові витрати. В звязку з чим позивачка з урахуванням остаточних вимог просила суд стягнути також з відповідача на її користь 225 грн. 32 коп. процентів за користування грошовими коштами сплаченими за товар неналежної якості відповідно до ст. 536 ЦК України, 2330 грн. витрат повязаних з протиправною поведінкою відповідача відповідно до ст. 22 ЦК України, моральну шкоду у розмірі 1000 грн, В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав. Представник відповідача раніше в судових засіданням позов не визнав. Дослідивши матеріали раніше розглянутої справи, письмові докази, суд встановив наступне. В березні 2009р. позивачка придбала у магазині ТОВ «Мобілочка» модем та скреч карту. Згодом було виявлено, що вказаний товар неналежної якості. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.09.2009р. було постановлено рішення та набрало законної сили. Договір купівлі продажу зазначеного товару розірвано, стягнуто з ТОВ «Мобілочка» на-користь [PERSON] вартість модему та судові витрати. Таким чином було поновлено порушене право споживача. Статтею 536 ЦК України передбачена відповідальність за користування чужими грошовими коштами, грошові кошти ТОВ «Мобілочка» отримало правомірно за реалізований товар, з моменту сплати коштів за товар, вони стали власністю відповідача. Таким чином, з урахування вищенаведеного та в звязку з тим, що сплата таких процентів не були передбачені ні договором купівлі - продажу ні нормами Закону України «Про захист прав споживачів» не має законних підстав задоволення вимог позивачки щодо стягнення 225 грн. 32 коп. процентів за користування грошовими коштами сплаченими за товар неналежної якості відповідно до ст. 536 ЦК України. Витрати повязані з протиправною поведінкою відповідача у розмірі 2330 грн. не підтверджені платіжними документами, крім того, позивачка зазначає, що вони були понесені при розгляді справи № 2-4092 яка раніше розглядалася Ленінським районним судом м. Миколаєва. Стягнення вказаних витрат не передбачено окремо при розгляді іншої справи, тому вказані вимоги не підлягають задоволенню. Позивачка не надала суду доказів в підтвердження моральної шкоди та не зрозуміло якими саме діями відповідача нанесена така шкода. На підставі ст.ст. 22, 23, 524, 525, 527, 530, 536 ЦК України, ст.. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» ст.ст.10, 14, 30, 60, 62, 88, 212-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

У вересні 2010 року ПАТ Мегабанк звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем [PERSON] 25.09.2007 року був укладений кредитний договір № 265-14П/2007 на суму 148360,00 грн. зі сплатою 18,50 % річних. Крім того, в забезпечення повернення кредиту був укладений договір поруки з відповідачем [PERSON], згідно якого він зобовязався солідарно відповідати перед позивачем за не виконання зобовязань [PERSON] Оскільки відповідачі, взяті на себе зобовязання не виконують зявилась заборгованість яка станом на 26.08.2010 року складає: 146593,00 грн. - заборгованість за кредитом; 56954,36 грн. - заборгованість за процентами; 8072,32 грн. - пеня; 26166,64 грн. - штраф, а всього 237786,35 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості, а також сплачені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила, а саме просила стягнути з відповідачів кошти у розмірі 135,11 грн. за публікацію оголошення, просила про їх задоволення. В судове засідання відповідачі не зявились, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суд не повідомили. Суд ухвалив провадити заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Між сторонами 25.09.2007 року були укладені договори, а саме: з [PERSON] - кредитний договір № 265-14П/2007 на суму 148360,00 грн. зі сплатою 18,50 % річних; з [PERSON] договір поруки, згідно якого він зобовязався солідарно відповідати перед позивачем за не виконання зобовязань [PERSON] З умовами договорів відповідачі були ознайомлені, договори були ними підписані. Із наданих позивачем розрахунків, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачами прийнятого на себе зобовязання за договором кредиту, сума заборгованості станом на 26.08.2010 року становить: 146593,00 грн. - заборгованість за кредитом; 56954,36 грн. - заборгованість за процентами; 8072,32 грн. - пеня; 26166,64 грн. - штраф, а всього 237786,35 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, зазначений у договорі, однобічна відмова від виконання договору не допускається. Згідно ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків. Таким чином, суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню. У порядку ст.88 ЦПК України також з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 1700,00 грн. та витрати, сплачені позивачем на інформаційно-технічне забезпечення, у зв'язку з розглядом справи в сумі 120,00 грн. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 542-543, 554, 611 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 19.10.1996 року знаходиться з відповідачем у шлюбі. Від подружнього життя мають сина - Олександра [INFO]. Подружні стосунки припинились через втрату поваги, розуміння та взаємного бажання підтримувати сімейні відносини. Посилаючись на те що збереження сімї не можливо, просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 19.10.1996 року. Від подружнього життя мають сина - Олександра [INFO]. Подружні стосунки між ними припинились, вони не ведуть спільне господарство, не мають суперечностей про поділ майна, яке є спільною власністю. Сімя розпалася і збереження її недоцільно. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110-112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по кредитному договору від 15.05.2008 року у розмірі 175 511 грн. 53 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог покладається на те, що між позивачем та відповідачем 15.05.2008 року укладений кредитний договір № 18/08-А згідно якого останній отримав кредит у сумі та на умовах, визначених у вказаному договорі у розмірі 21 920, 79 доларів США, що на день укладання кредитного договору становило 110 700 грн. за курсом НБУ, зі сплатою 12, 85 % річних за користування кредитом терміном по 15.05.2015 року. 24.04.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір №3 до кредитного договору, згідно якого термін користування кредитом збільшувався до 15.05.2022 року. Однак відповідач умови договору не виконує, не дотримується термінів щодо сплати чергових платежів з погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечує проти задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами був укладений договір, за яким відповідач отримав строковий кредит. Умови договору відповідач не виконує. Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає до задоволення. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів також підлягає до стягнення на користь позивача сплачені судові витрати по справі у виді судового збору у розмірі 1700 грн. 00 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн. 00 коп.

Outcome: approved