overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Прокурор Носівського району подав до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву про стягнення з [PERSON] шкоди, завданої корупційними діяннями. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що Хотинівської сільської ради Носівського району, порушуючи Методику розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад міста та сіл Носівського району, затверджених рішенням Носівської міської ради від 30.03.2005 року, 25.05.2007 року та 19.06.2009 року, надавав Носівському відділенню ВАТ «Державний Ощадний банк України» в оренду частину приміщення Хотинівської сільської ради Носівського району за зниженою орендною ставкою, що призвело до недоотримання Хотинівською сільською радою Носівського району орендної плати в розмірі 2473 гривні 52 копійки. Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2010 року на сільського голову с. Хотинівка Носівського району [PERSON] за вчинення правопорушення, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з корупцією» накладено адміністративне стягнення. Тому прокурор Носівського району просив суд стягнути з [PERSON] 2473 гривні 52 копійки на відшкодування шкоди, завданої корупційними діяннями. В судовому засіданні прокурор Носівського району Герасименко Олександр Борисович підтримував позов та дав пояснення, які викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та пояснив, що він занизив орендну плату, щоб в селі було відділення ВАТ «Державний Ощадний банк України», і сільська громада могла здійснювати банківські операції без виїзду до м. Носівки. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд приходить до наступного. Відповідно до положень абзацу 6 пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач в судовому засіданні без застережень визнав позов в повному обсязі. Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22.12.2006 року між сторонами був укладений договір про надання кредиту в сумі 1813 гривень 90 копійок. Кредит був наданий зі строком повернення до 21.12.2007 року. У зв'язку з порушенням умов договору відповідачем станом на 02.11.2010 року борг за кредитним договором складає 2354,21 гривна: борг по кредиту - 1623,55 гривень, борг за відсотками - 79,78 гривень, борг за комісією - 650,88 гривень, який позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не з'явився. Згідно заяви прохали розглядати справу у відсутність їх представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином, в зв'язку з чим, за згодою позивача, суд ухвалив розглядати справу заочно, відповідно до вимог ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі даних чи доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд ухвалив здійснювати судовий розгляд даної цивільної справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного запису, оскільки в судове засідання не з'явилися всі учасники процесу, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволеною з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22.12.2006 року між сторонами був укладений Кредитний договір про надання кредиту в сумі 1813,90 гривень. Кредит був наданий на 12 місяців зі строком повернення до 21.12.2007 року (а.с.6). . Відповідно до п.2.3, 2.5., 2.8., 3.1 Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 10% в рік. За ведення кредитної справи позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 2,99% в місяць. Починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, позичальник щомісячно до 22 числа кожного місяця сплачує кредитору рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи, у розмірі 215 гривень. Позичальник зобов'язується сплачувати платежі в строки, визначені договором. Як встановлено в судовому засідання у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору, його заборгованість згідно розрахунків позивача (а.с.9,10) станом на 02.11.2010 року складає 2354,21 гривна: борг по кредиту - 1623,55 гривень, борг за відсотками - 79,78 гривень, борг за комісією - 650,88 гривень. З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним факт наявності боргу, в зв'язку з чим з відповідача необхідно стягнути на користь позивача борг в сумі 2354,21 гривна за Кредитним договором від 22.12.2006 року, оскільки відповідачем погашення боргу не проводилось. Крім цього, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач комунальне підприємство Сарнитеплосервіс Сарненської міської ради Рівненської області звернулось в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за надані послуги з теплопостачання 3303,73 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю на суму 3303,73 грн., пояснив, що за відповідачем рахується борг по оплаті за отримані послуги за теплопостачання на вказану суму, просить позов задовольнити. Відповідачка позов визнала частково на суму 2335,65 гривень, покликається на відсутність послуг з теплопостачання належної якості з боку позивача, вказує що часто хворіла. Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами укладено договір про надання послуг з теплопостачання, за яким позивач зобовязується відповідачу послуги з теплопостачання, а відповідач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами. З довідки № 81 вбачається, що станом на 01.06.2010 року відповідач, який проживає [INFO], заборгував підприємству суму 3303,73 грн. за надані послуги з теплопостачання. Відповідно до правил ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватись належним чином. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим, оскільки відповідач несплатою за надані послуги з теплопостачання порушив вимоги ст.ст. 525, 526, 901-903 ЦК України, проте сума стягнення підлягає зменшенню, враховуючи періоди захворювання відповідачки протягом листопада 2008 року по лютий 2009 року та квітень 2009 року, за які вона не могла подати заяви про перерахунок заборгованості, до 2335,65 грн., (3303,73-142,84+1,38-254,09-254,93-254,93-62,67) Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються документально підтверджені судові витрати 30 гривень понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справ. На підставі викладеного, ст.ст. 66, 68, 191 ЖК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Тульчинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 03 квітня 1996 року належить квартира, яка розташована в м. Тульчині по вул. Леонтовича №10, кв.№1 на земельній ділянці, яка належить їй згідно державного акту на земельну ділянку серії ВН № 000385, виданого Тульчинською міською радою 12.08.1997 року. Будучи власником квартири, вона самовільно, не отримавши відповідного дозволу Тульчинської міської ради та не виготовивши проектної документації, за власні кошти побудувала на власній земельній ділянці біля вказаної квартири: сарай літ. «В», розміром 4,40 х 2,30; сарай, літ. «Г». розміром 4,00 х 8,00; сарай літ. «Д», розміром 6,20 х 2,90; погріб літ. «Д/П», розміром 2,70 х 2,30; прибудову літ. «а8», розміром 5,15 х 3,08; убиральню літ. «Т». Так як вона дані господарські будівлі побудувала самовільно, не виготовивши і не затвердивши проектної документації, без дозволу Тульчинської міської ради, то на побудовані нею будівлі отримати технічну документацію в Тульчинському МБТІ вона не може. Відповідно до ст.376 ЦК України ці будівлі набули статусу самочинного будівництва. В зв'язку з цим їй необхідно визнати її право власності на самовільно побудовані будівлі нерухомого майна. А тому вона звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись Hf викладені нею в позовній заяві обставини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як їх визнав відповідач і визнання ним позову не суперечить вимогам закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а також вони підтверджені матеріалами справи: договором купівлі-продажу квартири від 3.04.1996 року, згідно якого [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], ( а.с. 18-19 ), Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0960 га, яка розташована в м. Тульчині, по вул. Леонтовича №10 і була надана для обслуговування житлового будинку, (а.сЗ), довідкою Тульчинського МБТІ № 172 від 27.09.2010 року про самовільну побудову господарських споруд [PERSON] (а.с. 4), висновком експертних досліджень № 019-3/11/2010 від.5.11.2010р. згідно якого самовільно побудовані будівлі по вул. Леонтовича, 16, в м. Тульчині відповідають вимогам державних будівельних норм України та придатні до експлуатації (а.с. 8-13 ) Так як позивач на власній земельній ділянці за власні кошти збудувала господарські споруди, але без дозволу Тульчинської міської ради, то є підстави для визнання за нею права власності на самовільно збудовані господарські будівлі в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Тульчинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить автомобіль. Для його зберігання йому потрібен гараж. В зв'язку з цим Тульчинською міською радою йому був виданий дозвіл на будівництво гаража по вул. Молодіжній (в даний час вул. В.Інтернаціоналістів, 4а/19 ). Маючи дозвіл на виконання будівельних робіт, він самовільно, не отримавши відповідного дозволу Тульчинської міської ради та не виготовивши проектної документації, за власні кошти побудував гараж,загальною площею 16,2 м2. Так як він побудував, гараж самовільно, без дозволу Тульчинської міської ради, то на побудовану ним будівлю отримати технічну документацію в Тульчинському МЕТІ він не може. В зв'язку з цим йому необхідно визнати його право власності на самовільно побудований гараж. А тому він звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені ним в позовній заяві обставини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як їх визнав відповідач і визнання ним позову не суперечить вимогам закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а також вони підтверджені матеріалами справи: копією дозволу на будівництво гаража в м. Тульчині по вул. Молодіжній ( а.с. 12 ), копією поповерхового плану на будівлю по вул. В.Інтернаціоналістів 4а/19 (а.с.7), копією технічної характеристики гаража( а.с. 10) довідкою Тульчинської міської ради № 4494 від 12.10.2010 р. про те, що самочинно збудований [PERSON] гараж розташований по вул. В.Інтернаціоналістів, 4-а під №19( а.с.9 ), довідкою Тульчинського МБТІ № 224 від 12.11.2010 року проте, що виявлено відхилення від затвердженого проекту забудови гаража (а.с. 11). Так як позивач за власні кошти збудував гараж, але без дозволу Тульчинської міської ради, і наданий час наявна можливість надання міською радою у власність земельної ділянки за вищевказаною адресою в установленому порядку [PERSON] під уже збудоване нерухоме майно , то є підстави для визнання за ним права власності на самовільно збудований гараж в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Холодівської сільської ради Тульчинського району про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 9 травня 1999 року помер її чоловік [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із 1А частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими в с. Холодівка Тульчинського району Вінницької області по вул. Зарічна, 4. Вона являється єдиною спадкоємицею за законом. Інших спадкоємців, в тому числі таких, які б могли мати обов'язкову долю, немає. На даний час вона бажає оформити своє право власності на спадкове майно. З поважних причин вона пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини, а тому суд поновив їй строк для прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва на право на спадщину нотаріусом їй було відмовлено з тих причин, що прижиттєво покійний чоловік не оформив на себе Уг частину будинку, крім того чоловік самовільно добудував веранду літ. «а», площею 4 м2 В судовому засіданні позивачка позов підтримала, на його задоволенні наполягає і підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання своїх представників не направив, але надав суду заяву, в якій позов визнав. Заслухавши пояснення позивачки та ознайомившись з заявою відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ч.4, ст. 174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивачки є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а саме : копії свідоцтва про смерть [PERSON] (ах. 7 ).,довідкою виконкому Холодівської сільської ради № 620 від,, 09.09.2009 р. про склад спадкового майна ( а.с. 13 ), копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно із якого видно, що за [PERSON] право власності на Уг частину будинку розташованого по вул. Зарічна №4 в с. Холодівка не зареєстровано і веранда літ. «а» побудована самовільно ( а.с.10-11 ).копією свідоцтва про право власності,виданого 15.10.2010 року, згідно якого за [PERSON] зареєстровано право власності на Уг частину будинку по вул. Зарічна №4 ив с. Холодівка ( а.с. 9 ), копією рішення Тульчинського районного суду від 27.10.2009 року, яким визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини ( а.с.6 ).довідкою державного нотаріуса Тульчинської держнотконтори №1061/1-19 від. 03.11.2010 року про не можливість оформити спадкове майно яке залишилося після смерті [PERSON]І.( а.с. 5 ), а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

В позовній заяві позивачка зазначає, що 9.07.1999 року в с. Білка, Коростенського району, помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно в т. ч. на земельну частку (пай), яка знаходиться у колективній власності в КСП «Білківське», нині СДП Промінвестбанку «Обрій». Він бажає прийняти у спадщину замельну частку (пай) після смерті батька. В свідоцтві про смерть батька прізвище батька записано - [PERSON]. В свідоцтві про його народження прізвище батька записано - [PERSON]. Позивач просить встановити факт , що записаний в свідоцтві про смерть [PERSON] є його батьком тап встановити факт прийняття спадщини і визнати прапво власності на земельну частку (пай) який знаходиться у колективній власності СДП Промінвестбанку «Обрій». В судовом> засіданні позивач позов підтримав. Відповідачі позов визнати. Заслухапвши сторони,; посліпивши матеріали справи, суд приймає визнання відповідачами позову тому що визнання позову не протнрічить ¦юну, не порушує прав, свод та інтересів інших осіб.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON]про стягнення боргу по кредиту у розмірі 51572,82 гривень за кредитним договором та судові витрати по справі: судовий збір в сумі 515 гривень 73 копійки та 120 гривень витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, вказуючи, що 5 жовтня 2007 року було з [PERSON] укладено кредитний договір №31-398-/07-ШД і видано кредит в сумі 6000,00 гривень. З метою забезпечення належного виконання умов вищевказаного договору 5 жовтня 2007 року був укладений договір поруки №31-398/07-ШД-П з поручителем [PERSON] Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, а тому позивач змушений з даним позовом звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на виклик до суду не зявився, надіславши заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає. Враховуючи, що представник позивача позов підтримав, відповідачі позов визнали, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Як слідує із договору поруки №31-398/07-ШД-П від 5 жовтня 2007 року поручитель зобовязується перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника. Таким чином, відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідач не виконав свої зобовязання, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредиту. Сума заборгованості по кредиту становить 51572,82 гривень. Згідно довідки АТ «Банк«Фінанси та Кредит» [PERSON] частково погасив - 2 - кредит в сумі 500 гривень. Із копії пенсійного посвідчення серії ААБ №043226 слідує, що [PERSON] є інвалідом 2-ї групи. Відповідно до Декрету «Про державне мито» інваліди 1-ї та 2-ї групи звільняються від сплати судового збору, а тому [PERSON] необхідно звільнити від сплати судового збору в сумі 515 гривень 73 копійки. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач 23 березня 2010 року звернулась до суду з даним позовом та просить рішенням суду визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на її користь з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради недовиплачені кошти за ст. 37 ЗУ « Про статус... « в сумі 3048,00 гривень за період з 1.1.2009 року по 31.12.2009 року, мотивуючи це тим, що вона пенсіонерка, являється потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надала суду заяву , а представник відповідача звернувся з листом і просять суд розглядати справу у їх відсутність. Позивач вимоги підтримує, а відповідач їх не визнає. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності судом встановлено , що позивач проживає в м. Коростень, територія якого відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, являється потерпілою від аварії на ЧАЄС 3 категорії, має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " . Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають у зоні гарантованого добровільного надається компенсація у вигляді щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати щомісячно. Виплата компенсацій та допомог певних видів, в т.ч. і передбачених ст. 37 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації. Суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з врахуванням мінімальної заробітної плати за період з 1.03.2009 року по 31.12.2009 року за ст. 37 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « у сумі 2582,20 грн .в межах річного строку звернення до суду. Оскільки розпорядником цих коштів є управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, тому суд, стягує з відповідача вищевказані кошти, а заперечення відповідача проти позову безпідставне. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 червня 2008 року Орджонікідзевським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 248. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у червні 2010 року з причини несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про розподіл майна не має. Після розірвання шлюбу неповнолітній син буде проживати з нею. Позивачка просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, наполягає на обставинах викладених в позові, просить суд шлюб розірвати та змінити прізвище на дошлюбне Дейнек. В судовому засіданні відповідач з позовними вимогами згодний. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечить інтересам сторін, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені у червні 2010 р., сумісне господарство не ведеться, спору про розподіл майна не має.

Outcome: approved