Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до КС „Україна про стягнення грошових коштів за Договором внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № ГО-301107А від 30.11.2007 року в сумі 10\~740,00 грн., з яких : внесок (вклад) 10\~000,00 грн., проценти на внесок (вклад) 430,00 грн. та 3% річних від простроченої суми внеску (вкладу) 300,00 грн., та стягнення моральної шкоди в сумі 6\~000,00 грн., мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем своїх зобовязань перед нею за цим Договором щодо повернення внеску (вкладу) та процентів на нього у визначені цим Договором терміни, що призвело до того, що вона, у своєму похилому віці при своїх хронічних хворобах, отримала замість грошей від відповідача моральні страждання, результатом яких стали додаткові непередбачені витрати на ліки, на оплатні медичні обстеження через погіршення стану її здоровя.. Позивач підтримала позов і просила розглянути справу за її відсутності, а також просила у разі неявки представника відповідача в судове засідання, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, про що 11.11.2010 року подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча останній про дату і місце розгляду справи був повідомлений в суді 22.09.2010 року під розписку, що відповідає положенням абз.1 ч.5 ст.74 ЦПК України. Заяви відповідача про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом установлено, що згідно укладеного між КС „Україна і [PERSON] Договору внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № ГО-301107А від 30.11.2007 року, [PERSON] внесла внесок (вклад) на депозитний рахунок в КС „Україна у розмірі 10 000,000 грн. на строк 12 місяців, з 30.11.2007 року до 30.11.2008 року, а кредитна спілка зобовязалась щомісячно нараховувати та сплачувати [PERSON] проценти на внесок (вклад) за процентною ставкою у розмірі 23 % річних, з датою повернення внеску (вкладу) та усіх нарахованих процентів по ньому через сім банківських днів з моменту письмового звернення вкладника за грошовими коштами за цим Договором. [PERSON] повністю виконала свої зобовязання за цим Договором щодо внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок в КС „Україна в термін та розмірі, що встановлені цим Договором, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № ГО-301107А від 30.11.2007 року. 10.12.2008 року [PERSON] письмово звернулася до відповідача за грошовими коштами за Договором внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № ГО-301107А від 30.11.2007 року у звязку з закінченням визначеного п.2.3. цього Договору терміном його дії, вимагаючи повернути внесок (вклад) в сумі 10\~000,00 грн. та проценти по ньому за жовтень і листопад 2008 року. Проте відповідач до теперішнього часу не виконав ці свої договірні грошові зобовязання перед позивачем. Разом з тим, суд не погоджується вимогами позивача в частині стягнення з відповідача на її користь процентів на внесок (вклад) за жовтень та листопад 2008 року за вищевказаним Договором у розмірі 430,00 грн., так як за розрахунком суду, з урахуванням вимог п.2.6. цього Договору, розмір цих процентів складає 378,08 грн. (10000,00грн.х23%6365дн.х60дн.(31д. у жовні 2008 року та 29д.в листопаді 2008 року)=378,08 грн. Таким чином, належні [PERSON] від відповідача внесок (вклад) та проценти по ньому за жовтень і листопад 2008 року за Договором внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № ГО-301107А від 30.11.2007 року разом складають 10\~378,08 грн. (10000,00грн.+378,08грн.). З огляду на наведене, суд вважає, що позивач має право на підставі ч.2 ст.625 ЦК України вимагати від відповідача сплати трьох процентів річних від простроченої суми внеску (вкладу) за цим Договором, розмір яких за один рік прострочення, з грудня 2008 року по грудень 2009 року, складає 300,00 грн. Отже належні [PERSON] грошовій кошти від відповідача за Договором внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № ГО-301107А від 30.11.2007 року разом складають 10\~678,08 грн. (10000,00грн.+378,08грн.+300,00грн.). Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди, суд виходить з наступного. Положення глави 82 ЦК України, які врегульовують правила деліктної відповідальності, не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли з порушення договірного зобовязання, тому у випадку невиконання зобовязань, в тому числі неповернення депозитного вкладу, положення ст.1167 ЦК України не застосовуються. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України „Про захист прав споживачів та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів при задоволені вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її предявлення можливе з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.4 Закону України „про захист прав споживачів, який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягають задоволенню. Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 106,78 грн., та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120,00 грн., що разом складає 226,78 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial