Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи тим, що між ними та відповідачем 10.04.2003 року було укладено договір інвестування № 20 відповідно до якого вони повинні проінвестувати будівництво квартири [ADDRESS] загальною площею 23,5 кв.м із розрахунку 2000 грн. за кв.м, ціна по якій була незмінною та становила 47000 грн. При виготовленні технічної документації на квартиру та реєстрації права власності було встановлено, що загальна площа квартири становить 21,5 кв.м , що є на 2 кв.м меншою, ніж зазначено у договорі інвестування. Тобто ними зроблена переплата вартості квартири за 2 кв.м, що становить 4000 грн. Згідно домовленості з відповідачем з приводу повернення переплачених коштів було запропоновано повернення коштів у рахунок оплати житлово-комунальних послуг. Згідно квитанцій про оплату житлово- комунальних послуг відповідачем було повернуто борг в сумі 325 грн. 77 коп. Однак після створення жителями будинку ОСББ відповідачем припинено сплату боргу в рахунок оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином сума боргу складає 3674 грн.23коп. Крім того позивачі просять стягнути моральну шкоду у розмірі 3000 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] доводи позовної заяви підтримала та просила задовольнити, а саме стягнути суму боргу у розмірі 3674грн.23 коп., моральну шкоду у розмірі 3000 грн. та судові витрати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Заперечень або пояснень щодо заявлених вимог від відповідача на адресу суду не надходило. За таких обставин, з урахуванням думки позивачів, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів, розглянувши справу у заочному провадженні, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивачки, перевіривши їх письмовими доказами вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 10.04.2003 року укладено договір інвестування №21. Обєктом інвестування була однокімнатна квартира [ADDRESS]. Згідно п.2.1 договору інвестування позивачі зобовязані проінвестувати будівництво квартири загальною площею 23,5 кв.м, із розрахунку 2000 грн. за кв.м ціна по якій була незмінною та становила 47000 грн. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 04.05.2007 року за ними було визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. При виготовленні технічної документації на квартиру та реєстрації права власності було встановлено, що загальна площа квартири становить 21,5 кв.м , що є на 2 кв.м меншою, ніж зазначено у договорі інвестування. Відповідно до п.2.2 Договору інвестування загальна площа квартири підлягає уточненню після введення будинку в експлуатацію на підставі даних технічного паспорту, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації. У разі відхилення у метражі більш ніж на один метр квадратний, вартість різниці площі виплачується інвестору або забудовнику в залежності від того на чию користь ця різниця за ціною, вказаною в договорі. Судом встановлено, що позивачем зроблена переплата вартості квартири за 2 кв.м. Відповідно до умов договору інвестування №20 від 10 квітня 2003 року вартість 1 кв.м. квартири становить 2000 грн., ціна є незмінною. Таким чином , позивачі здійснили переплату у розмірі 4000 грн. ( 2x2000=4000 грн.). Також судом встановлено, що відповідачем було повернуто в рахунок оплати житлово-комунальних послуг 325грн.77 коп. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином вартість різниці площі з урахуванням повернутої суми підлягає стягненню з відповідача відповідно до п.2.2. Договору інвестування. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. п.З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України позивач не довів в судовому засіданні наявність душевних та психічних страждань, їх тривалість, витрат морального та психологічного характеру, часу через неповернення відповідачем вартості різниці площі та не встановлені вони і судом. За таких обставин позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Таким чином , суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial