Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 1509 грн. 69 коп. (тисяча пятсот девять гривень шістдесят девять копійок), середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 2041 грн. 84 коп.(дві тисячі сорок одна гривна вісімдесят чотири копійки). Свій позов обґрунтовує тим, що з 01 грудня 2008 року вона працювала начальником дільниці в комунальному підприємстві "Київський завод алюмінієвих будівельних конструкцій". 13 липня 2010 року була звільнена з роботи в звязку з ліквідацією цеху на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. В звязку з тим, що відповідач заробітну плату не випалчував з вересня 2009 року вона в червні 2010 року звернулася до Деснянського районного суду м. Києва про стягнення з КП КЗБК на її користь 11101 грн. 63 коп. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва позовні вимоги задоволено. Позивач зазначає, що в день звільнення відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі з 01 вересня 2009 року по 13 липня 2010 року, тому просить також стягнути 2041 грн. 84 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку до дня подання позову до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, уточнила їх та просила стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 1509 грн. 69 коп. за період з 01 червня 2010 року по 13 липня 2010 року, середній заробіток за час затримки проведення розрахунку з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2010 року в розмірі 7788 грн. 00 коп., тобто за 88 робочі дні, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 1509 грн. 69 коп. (шістнадцять тисяч двадцять пять гривень тридцять одна копійка). В іншій частині позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на те, що розрахунок позивача по нарахуванню середнього заробітку є невірним, тому в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2010 року в розмірі 7788 грн. 00 коп., тобто за 88 робочі дні, просив відмовити. Також суду пояснив, що відповідач теж не залишився осторонь фінансової кризи і зазнав досить великих збитків, оскільки починаючи з жовтня 2008 року різко знизився обєм замовлень в звязку з фінансовою нестабільністю, що склалася під впливом фінансової кризи. В 2009 році підприємство тимчасово призупинило виготовлення алюмінієвого профілю на замовлення. На підставі листа за № 31/17-298/1 Про зупинення подачі природного газу споживачам НАК Нафтогаз Україна призупинило подачу природного газу підприємству, також в це період частково призупинено подачу електроенергії, що призвело до часткового безробіття та вимушеного простою працівників підприємства, проведення працівників заводу на графіки роботи з неповним робочим часом, заборгованості по виплаті заробітної плати, податках та обовязкових платежах. З лютого 2010 року підприємство відключено за борги за електроенергію та газопостачання. Суд вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно записів в трудовій книжці [PERSON] з 13 липня 2010 року була звільнена з роботи в звязку з ліквідацією цеху на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України. Згідно довідки КП Київський завод алюмінієвих будівельних конструкцій від 16 грудня 2010 року заробітна плата позивача для розрахунку середньомісячної заробітної плати за період травень - червень 2010 року становить 656 грн. 18 коп., середньомісячна заробітна плата складає 461 грн. 76 коп. В довідці КП "Київський завод алюмінієвих будівельних конструкцій від 16 грудня 2010 року зазначено, що заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] без відрахувань за травень-липень 2010 року складає 1509 грн. 69 коп. (тисяча пятсот девять гривень шістдесят девять копійок). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7788 грн. 00 коп. слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як вбачається з матеріалів справи позивач була звільнений з роботи 13 липня 2010 року в звязку з ліквідацією цеху на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, на день звільнення позивач знала про існуючу заборгованість по заробітній платі, що підтверджується в судовому засіданні розрахунковими листами та копією наданого виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва виданого на підставі рішення від 19 липня 2010 року по цивільній справі № 2-4353/2010 року. У порушення вимог ст.116 КЗпП України належна їй заробітна плата у цей день виплачена не була. Отже, про порушення свого права позивачу було відомо 13 липня 2010 року. Проте з позовом до суду вона звернулася тільки 26 листопада 2010 року, пропустивши встановлений ст. 233 КЗпП України строк. За таких обставин у суду відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку, оскільки позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду і підстав для його поновлення по справі не встановлено.

Outcome: partial