overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, в якому зазначив, що за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2010 року він є власником автомобілю ГАЗ 2410, реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки на зазначений автомобіль накладений арешт постановою державного виконавця Борисенкова В.С. від 15.02.2010 року, просить виключити автомобіль з акту опису, зобовязати відповідача зняти арешт з автомобіля та повернути автомобіль йому. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягав, додатково пояснив, що придбав автомобіль у [PERSON] у 2006 року за довіреністю, а наприкінці 2009 року автомобіль був вилучений у нього. Представник відповідача у судовому засідання проти позову не заперечувала, вказала, що дійсно на автомобіль накладений арешт в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] грошових коштів, у зв'язку з чим автомобіль був вилучений та на цей час перебуває на штрафмайданчику. При вивчення матеріалів справи судом встановлено таке. Відповідно до акту опису та арешту майна від 15.02.2010 року державним виконавцем Борисенковим В.С. в межах зведеного виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь юридичних та фізичних осіб заборгованості було накладено арешт та проведено опис майна, зокрема, автомобілю ГАЗ 2410, реєстраційний номер [NUMBER]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2010 року визнано дійсним правочин договір купівлі-продажу автомобілю марки ГАЗ 2410, реєстраційний номер [NUMBER], 1993 року випуску, укладений між [PERSON] па [PERSON] та визнано право власності за [PERSON] на вищевказаний автомобіль. Стаття 59 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606 вказує, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Зважаючи, що право власності на автомобіль визнане за [PERSON] за рішенням суду, суд вбачає підстави для звільнення автомобілю з-під арешту. За ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання. Оскільки порядок виконання рішення суду про звільнення майна з-під арешту визначений законом, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання ВДВС зняти арешт з автомобілю, зважаючи, що на момент розгляду справи права позивача в цій частині ВДВС не порушені. Підстав для задоволення позову в частині повернення автомобілю позивачеві суд не вбачає у зв'язку з неконкретністю заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

17.11.2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якій вказала, що з 23.12.1995 року до 28.08.2009 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття старшої дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з таких причин. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження І-ФП №286344, виданого 15.01.2007 року) та [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження І-ФП №030956, виданого 29.08.2006 року). Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою [PERSON], що підтверджується довідкою вуличного комітету від 11.11.2010 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, у відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач є особою працездатного віку, працює водієм ТОВ «Восток» та отримує заробітну плату, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

04.11.2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 26.12.2006 року відділом РАЦС по м.Вознесенську Вознесенського МРУЮ Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №392. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] 12.01.2007 року, які проживають з позивачкою. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні нормальні відносини. Крім цього позивач має намір створити іншу сімю. В звязку з цим позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 26.12.2006 року відділом РАЦС по м.Вознесенську Вознесенського МРУЮ Миколаївської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №392 (згідно свідоцтва про шлюб І-ФП №020103, виданого 26.12.2006 року). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження І-ФП №058407, виданого 17.05.2007 року), сина [PERSON] 12.01.2007 року (згідно свідоцтва про народження І-ФП №050622, виданого 02.02.2007 року). Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач має намір створити іншу сімю, відповідач не бажає зберегти сімю, тому суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

26.10.2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 01.04.1995 року міськвідділом ЗАГС м.Вознесенськ Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №85. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Сторони проживають разом, але спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні нормальні відносини. В звязку з цим позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, судом належним чином повідомлений про часі місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 01.04.1995 року міськвідділом ЗАГС м.Вознесенськ Миколаївської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №85 (згідно свідоцтва про шлюб І-ФП №270993, виданого 01.04.1995 року). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження І-ФП №286374, виданого 11.02.1996 року). Сторони проживають разом, але спільне господарство не ведуть, не проживають однією сімєю більше року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до збереження сімї, про що свідчить його неявка в судове засідання, тому суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

06.09.2010р. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. Вказавши, що з 1988 року по 2008 рік він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від спільного проживання мають дочку - [PERSON]. В період шлюбу вони стали мешкати у трьохкімнатній квартирі спільного заселення за адресою [ADDRESS]. Після смерті матері - [PERSON], позивач оформив спадщину на кімнату площею 12,4 у спірній квартирі. Проте на теперішній час позивач не проживає у вказані кімнаті, оскільки відповідачі створили неможливі умови для проживання, а саме змінили замки від вхідної двері та відмовилися видати екземпляр ключів для нього, що є порушення його прав як власника. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні кімнатою жилою площею 12,4 кв.м. у квартирі спільного заселення № 65 будинку 44 по проспектуМиру у м. Миколаєві, зобов'язавши відповідачів звільнитивказану кімнату та не чинити перешкоди у користуванні - коридором № 1, ванною кімнатою № 2, туалетом № 3, кухнею № 4, коморою № 5 та надати йому екземпляр ключів від вхідної двері спірної квартири. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. З 1988 року по 24.04.2008р. [PERSON], позивач по справі, і [PERSON], відповідачка, перебували у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають дочку - [PERSON] 1.1., 09.01.1991р.н. З 1998 року сторони по справі проживали у трьохкімнатній квартирі спільного заселення № 65 будинку 44 по проспекту Миру у м. Миколаєві. Після смерті матері - [PERSON], позивач оформив спадщину на кімнату площею 12,4 у спірній квартирі (Свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.10.2008р.). Як вбачається з пояснень позивача після розірвання шлюбу відповідачі створили йому неможливі умови для проживання, а саме користуються усією спірною квартирою, в тому числі і його кімнатою, власником якої він є та змінили замки від вхідної двері. Добровільно вирішити суперечку відносно квартири [ADDRESS] неможливо, оскільки між сторонами по справі склалися неприязні стосунки. Відповідно до ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. На підставі вищевикладеного, оцінюючи докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що шлюб розірвано в 2004, з того часу відповідач не спілкується з дитиною, не бере участі у її вихованні та утриманні, заборгованість по сплаті аліментів приблизно складає близько девяти тисяч. Прокурор та представник служби у справах дітей Ширяївської районної державної адміністрації позов підтримали в повному обсязі та пояснили, що необхідно в інтересах дитини позбавити відповідача батьківських прав, так як батько не приймає участі у її вихованні, утриманні. Відповідач за викликом до судового засідання не зявлявся, поверталося повідомлення, що за вказаною адресою не проживає. Позивач надала суду для огляду та приєднання до матеріалів справи оголошення до газети «Чорноморські новини» про виклик відповідача до судового засідання. Позовні вимоги підтверджуються: копією паспорту (а.с.5), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7), копією свідоцтва про народження (а.с.6), довідкою відділу ДВС (а.с.8,9), довідкою Ширяївської с\\р (а.с.10), оголошенням до газети «Чорноморські новини». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов»язанного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда в порядку окремого провадження з заявою, в якій просить встановити факт прийняття спадщини її чоловіком [PERSON], яка залишились після смерті його матері [PERSON] Також у заяві зазначається, що після смерті [PERSON] - [PERSON] фактично прийняв спадщину і у встановлений строк звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, однак свідоцтво на Спадщину не отримав у зв'язку з смертю. Заявник являється єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] і встановлення даного факту їй необхідно для оформлення права на спадщину. В судовому засіданні [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просили їх. задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві. Крім того-, зазначили, що [PERSON] та [PERSON] до смерті [PERSON] та після неї постійно проживали у домоволодінні [PERSON], були там прописані і фактично прийняли спадщину. Представник заінтересованої особи в судове засідання ,не з'явився, у клопотанні яке надійшло на адресу суду просив розглянути справу за його відсутністю, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. і !,/[ I Заслухавши пояснення заявника та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи та представлені [PERSON] письмові докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що при житті [PERSON], яка померла 18 травня 2008 року на праві власності належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташованими по вул. Нижній, 27\\13 у м. Кіровограді ( а.с. 9-Ю ). [PERSON] являється сином [PERSON] і єдиним спадкоємцем після її смерті, що підтверджується копію свідоцтва про його народження, виданого 08 березня 1956 року Кіровоградським міськбюро Ї>АЦС, актовий запис № 364. З представленої [PERSON] домової книги вбачається, що [PERSON] проживав і був зареєстрований у домоволодінні свої матері - [PERSON] з 1993 року, а після її смерті продовжив там проживати і фактично прийняв спадщину. Даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] ' Також судом встановлено, що [PERSON] 11 вересня 2008 року до другої Кіровоградської державної Нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини, що підтверджується даними нотаріальної контори витребувані судом. 21 серпня 2010 року [PERSON] помер і таким чином право власності на спадщину у встановленому, порядку не оформив, свідоцтво не отримав. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] являється спадкоємцем першої черги майна [PERSON] по закону і після її смерті фактично прийняв спадщину і у встановленому законом порядку заявив про її прийняття. У зв'язку з смертю [PERSON] його дружина [PERSON] не може оформити право на спадщину з незалежних від неї об'єктивних причин. З урахуванням того, що [PERSON] являється спадкоємцем першої черги по закону, інші спадкоємці про своє право на спадщину не заявили, встановлення факту прийняття ним спадщини на житловий будинок, розташований по вул. Нижній, 27\\13 у м. Кіровограді не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

11.11.2010 року представник ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 14.07.2010 року при проведенні контролерами ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" перевірки дотримання вимог Правил користування електричною енергією для населення у відповідача було виявлено факт самовільного підключення струмоприймачів до електромережі, що не є його власністю без укладання договору про користування електроенергією у зв»язку з чим, електрична енергія споживалася, але не враховувалася і не оплачувалася, про що контролерами був складений Акт Ю-6540 від 14.07.2010 року. Діями відповідача ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" було завдано шкоду на загальну суму 3 120 грн. 75 коп., яку представник позивача просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає і є споживачем електроенергії за адресою.[ADDRESS] Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заадапа, З акту Ю-6540 від 14.07.2010 року видно, що у [PERSON] під час перевірки контролерами ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" виявлено факт самовільного підключення струмоприймачів до електромережі, що не є його власністю без укладання договору про користування електроенергією в результаті чого електроенергія не враховувалась і не сплачувалась. З розрахунку до акту Ю-6540 від 14.07.2010 року видно, що сума завданих позивачу збитків складає 3 120 грн. 75 коп. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 3,48,53 Правил користування електричної енергією для населення, тому він, відповідно до ст.1166 ЦК України та ст.ст.26-27 Закону України «Про електроенергетику» зобов*язаний відшкодувати в повному обсязі шкоду, завдану позивачу. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню 120 грн. сплачених позивачем витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 51 грн. судового збору. Виходячи, з вищевикладеного суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із вказаною заявою, зазначивши, що 22.02.1998 року помер її дідусь [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, яку фактично прийняв її батько - [PERSON], який помер 15.11.2009 року, не встигнувши нотаріально оформити спадкове майно. Заявниця прийняла спадщину після померлого батька, звернувшись в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не змогла оформити спадкове майно, оскільки у свідоцтві про народження померлого батька заявниці - [PERSON] в графі батько відсутній запис про батьківство. В звязку з тим, що не збереглися відомості, які б підтверджували родинні зв'язки між [PERSON]. та [PERSON]. як батька і сина, і відсутність цих записів перешкоджає оформленню нею спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця, заявниці необхідно встановити родинний зв'язок із померлими, і вона просить суд встановити факт, що померлий 15.11.2009року [PERSON] являвся сином померлому 22.02.1998 року [PERSON], а вона є онукою [PERSON] В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] підтримав заявлені вимоги, прохав їх задовольнити і встановити факт родинних відносин між заявницею та померлими, для можливості оформлення спадщини. Представник заінтересованої особи відділу РАЦС Чигиринського районного управління юстиції, в судове засідання не зявився, не повідомивши причин неявки. Суд, вислухавши представника заявниці [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що були сусідами померлого батька заявниці [PERSON], а померлий [PERSON] був його батьком, та підтвердили, що заявниця є онукою померлого [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-СР № 128864, 15.11.2009року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, спадкоємцем якого згідно закону є заявниця як дочка, яка в установлений законом строк прийняла спадщину, і це підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі серії ОО № 851506. , Крім того, судом встановлено і вбачається із довідки Чигиринської міської ради № 3710-02- 17\\103 від 02.07.2010 року, що померлий 22.02.1998 року [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-СР № 082421), до дня смерті проживав разом зі своїм сином [PERSON] в житловому будинку за адресою м. Чигирин, вул. П. Комуни, 162, а значить [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлого батька. Тобто, із актового запису про народження, довідки Чигиринської міської ради, та показів свідків вбачається, що померлий [PERSON] був сином померлого [PERSON], а значить заявниця є онукою [PERSON], але поскільки у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження [PERSON] відсутній запис в графі батько, тому це є перешкодою для оформлення спадщини заявницею. Поскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що померлий [PERSON] був сином померлого [PERSON], а значить заявниця є онукою [PERSON]М, тому, суд, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає можливим заяву задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved