Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 25.03.2009 року уклав з відповідачкою договір позики, відповідно до якого надав відповідачці в борг грошові кошти в сумах 7500 доларів США та 18000 грн., проте відповідачка ухиляється від виконання своїх зобовязань за договором, в обумовлений строк кошти не повернула, тому просить стягнути на свою користь суму боргу за договором в розмірі 7500 доларів США, що еквівалентно 57 750 грн., виходячи з офіційного курсу НБУ 7,7 грн. за 1 долар США, та 18000 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, з наведених підстав, пояснивши, що 25.03.2009 року у простій письмовій формі уклав в присутності свідків договір позики з [PERSON]Д,, запозичивши їй грошові кошти в сумах 7500 доларів США та 18 000 грн. на строк 12 місяців, проте відповідачка частково виконала своє зобовязання за договором, повернула лише 300 доларів США, тому просить стягнути решту суми боргу в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених підстав, просив також стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що дійсно підписала договір позики з [PERSON] 25.03.2009 року та розписку про отримання від [PERSON] коштів в борг в сумах 7500 доларів США та 18000 грн. в присутності свідків, проте насправді цих коштів не отримувала, позивач продав її родині в борг свій автомобіль за 7000 доларів США, які вона повинна була виплатити в подальшому, договір позики та розписка були складені з метою поступової виплати коштів за цей автомобіль. Заслухавши сторони, представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні цим фактам правовідносини сторін. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Цивільним законом визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 25.03.2009 року сторони у простій письмові\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ формі уклали договір позики, за умовами якого [PERSON] отримала в борг строком на 12 місяців від [PERSON] 7500 доларів США та 18000 грн., на підтвердження факту передачі грошових коштів у зазначених сумах 25.03.2009 року складена письмова розписка. Проте, своє зобовязання за договором відповідачка у повному обсязі не виконала, за твердженням позивача, які не спростовані в судовому засіданні належними доказами, повернула лише 300 доларів США. Таким чином, сума боргу за договором позики складає 7200 доларів США, що еквівалентно (в межах заявленого позову) за курсом НБУ на момент подачі позову 55440 грн. та 18000 грн., що загалом становить 73440 грн. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Твердження відповідачки, що вона не позичала гроші у позивача, а лише написала фіктивну письмову розписку та підписала договір позики суд сприймає критично, оскільки ці пояснення жодними доказами не обґрунтовані і спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: оригіналом договору позики та оригіналом розписки про отримання коштів. За таких обставин, зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. В судовому засіданні також встановлено, що позивачу згідно із договором від 08.02.2010 року надавав правову допомогу фахівець в галузі права адвокат [PERSON], повноваження якого підтверджуються наявним в матеріалах справи ордером. Згідно із умовами договору правова допомога полягала у здійсненні представництва інтересів позивача у зазначеній цивільній справі. Відповідно до наданої суду квитанції позивачем оплачено адвокату 1000 грн. за надання правової допомоги. Відповідно до Граничних розмірів компенсації витрат, повязаних із розглядом цивільних та адміністративних справ, затверджених постановою КМ України № 590 від 27.04.2006 року граничний розмір витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення якщо компенсація сплачується стороною не повинен перевищувати суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Аналогічна форма оплати послуг представника, визначена у договорі від 08.02.2100 року. Відповідно до протоколу судового засіданні в суді апеляційної інстанції від 10.02.2011 року, журналів судових засідань від 23.03., 04.04., 13.04.2011 року загальна тривалість судових засідань за участю представника позивача у вказаній справі склала 1 годину 35 хвилин. Згідно ст. 22 ЗУ «Про Держаний бюджет України на 2011 рік» мінімальна заробітна плата з 01.01.2011 року складала 941 грн., з 01.04.2011 року 960 грн. 40% від мінімальної заробітної плати за 1 годину 35 хвилин роботи адвоката складає 580 грн., тому позовні вимоги в частині стягнення правової допомоги підлягають частковому задоволенню у зазначеній судом сумі.

Outcome: partial