Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

В березні 2010 року ПАТ «СЕБ Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в якому вказував, що 12 вересня 2008 року між АБ «Факторіал-Банк» (правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «СЕБ Банк») та відповідачем був укладений кредитний договір № 324-в/41, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 103\~000 доларів США на строк до 11 вересня 2015 року, а останній зобовязався вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів згідно узгодженого сторонами графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13 % річних від суми залишку заборгованості та вносити інші передбачені договором платежі. Наслідками порушення його умов в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є право позивача вимагати сплату неустойки (пені) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу та дострокового повернення всієї суми кредиту. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним виконував не належним чином, в звязку з чим станом на 15 січня 2010 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме: -залишок боргу по кредиту 84\~607,15 доларів США, що становить еквівалент в національній валюті 677\~060,26 грн.; -заборгованість за простроченим кредитом 17\~164,41 долари США, що становить еквівалент в національній валюті 137\~356,47 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками 15\~178,13 доларів США, що становить еквівалент в національній валюті 121\~461,46 грн.; -нарахована пеня за порушення умов договору 29\~635,51 грн., а всього 965\~513,70 грн. Враховуючи вказані обставини, а також порушення позичальником істотних умов договору, позивач просив про дострокове розірвання кредитного договору та дострокове стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом та всіх сплачених банком судових витрат. В подальшому ПАТ «СЕБ Банк» шляхом предявлення уточненого позову уточнив вимоги та збільшив розмір позовних вимог. В ньому додатково вказував на те, що в порядку забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору в день його укладення між банком та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір за яким іпотекодавець передав позивачу в іпотеку належний йому на праві власності комплекс будівель за адресою: м. Вознесенськ, вул. Пушкінська, 69, вартістю за домовленістю сторін 487\~642 грн. Оскільки позичальник та майновий поручитель ухилилися від виконання своїх зобовязань в звязку з чим станом на 09 червня 2010 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 1\~023\~722,68 грн., в тому числі залишок боргу по кредиту 78 476,20 доларів США, що становить еквівалент в національній валюті 621\~947,43 грн.; заборгованість за простроченим кредитом 23\~295,36 доларів США, що становить еквівалент в національній валюті 184\~622,72 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 20\~543,75 долари США, що становить еквівалент в національній валюті 162\~815,38 грн.; нарахована пеня за порушення умов договору 54\~337,15 грн., а тому ПАТ «СЕБ Банк» просив про стягнення цієї суми з [PERSON] та звернення стягнення на предмет іпотеки, належний [PERSON] В іншій частині вимоги залишив незмінними. Ухвалою суду від 19 серпня 2010 року в звязку з поданням уточненого позову до участі в справі в якості відповідача було залучено [PERSON] Ухвалою суду від 23 листопада 2010 року вимоги в частині дострокового розірвання кредитного договору були залишені без розгляду в звязку з подачею представником позивача відповідної заяви. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи в силу ч.ч. 5, 9 ст. 74 ЦПК України вважаються належним чином повідомленими, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 12 вересня 2008 року АБ «Факторіал-Банк» (правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «СЕБ Банк») уклав з [PERSON] в письмовій формі кредитний договір № 324-в/41 в якому сторони узгодили всі його умови. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк зобовязався видати, а в подальшому надав позичальнику на споживчі потреби кредит в розмірі 103\~000 доларів США на строк до 11 вересня 2015 року. Зі своєї сторони позичальник зобовязався щомісячно частинами повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13 % річних відповідно до узгодженого сторонами графіку. Згідно кредитного договору наслідками порушення його умов щодо своєчасного виконання зобовязань позичальником є сплата ним банку пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також право банку вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. В забезпечення виконання умов кредитного договору в день його укладення між банком та [PERSON] також було укладено іпотечний договір за яким іпотекодавець передав позивачу в іпотеку належний йому на праві власності комплекс будівель за адресою: Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Пушкінська, 69, вартістю за домовленістю сторін 487\~642 грн. Відповідно до умов договору та вимог ст.ст. 1048-1050, 1054 ЦК України [PERSON] був зобовязаний вчасно частинами повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за користування ним, а в разі порушення умов договору сплатити пеню. Проте взяті на себе зобовязання виконував лише близько трьох місяців з моменту укладення кредитного договору, оскільки з грудня 2008 року умови договору в частині повернення коштів, сплати процентів та внесення інших платежів не виконує взагалі. Станом на 09 червня 2010 року заборгованість по кредитному договору становить 1 022\~695,23 грн., що складається із: -залишку боргу по кредиту 78\~476,20 доларів США, що становить еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ (станом на дату подачі уточненого позову, тобто 11 червня 2010 року 7,9169 грн. за 1 долар США) в розмірі 621\~288,23 грн.; -заборгованості за простроченим кредитом 23 295,36 доларів США, що становить еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ (станом на 11 червня 2010 року 7,9169 грн. за 1 долар США) в розмірі 184 427,04 грн.; - заборгованості за поточними та простроченими відсотками 20\~543,75 долари США, що становить еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ (станом на 11 червня 2010 року 7,9169 грн. за 1 долар США) в розмірі 162\~642,81 грн.; -нарахованої пені за порушення умов договору 54 337,15 грн. Вказане порушення продовжується й на момент розгляду справи, розмір заборгованості лише зростає, сплати по кредиту відсутні. Несвоєчасне повернення коштів не звільнило позичальника від обовязку виконання зобовязання, водночас враховуючи характер та тривалість порушення банк відповідно до п.п. 3.2.3, 4.3 кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК України набув право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту та внесення інших платежів, передбачених договором. Як передбачено ст.ст. 589, 590 ЦК України, ст. 35 Закону «Про іпотеку» та узгоджено сторонами в іпотечному договорі (п.п. 3.3.2, 3.3.5, 4.1-4.2) у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до закону. Як вбачається із матеріалів справи в звязку з порушенням [PERSON] своїх зобовязань, позивачем в січні 2010 р. позичальнику та майновому поручителю (за вказаними останніми банку адресами для листування) направлено листи-претензії про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором і попереджено про можливість примусового стягнення заборгованості, в тому числі і шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Направлялися такі повідомлення й під час розгляду цивільної справи. Однак вимога позивача про усунення порушень основного зобовязання відповідачами виконана не була. Відповідно до параграфу 4 іпотечного договору, що кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 589, ч. 1 ст. 590, ст. 591 ЦК України, ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 33, ч. 1 ст .41 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Спосіб звернення стягнення обирає іпотекодержатель. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися й на підставі рішення суду. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього закону або іншим передбачено договором чи рішенням суду способом. Враховучи те, що сторони в іпотечному договорі досягли домовленості про те, що реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом надання іпотекодержателю права на самостійну реалізацію цього майна шляхом укладення договору купівлі-продажу, а тому суд вважає за необхідне застосувати саме такий спосіб звернення стягнення. Таким чином суд, зважаючи на узгоджену сторонами вартість предмета іпотеки, що є в межах загального розміру боргу, вважає, що для повного задоволення вимог кредитора за основним зобовязанням є необхідність звернення стягнення на комплекс будівель за адресою: Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Пушкінська, 69. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь позивача також слід стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: partial