Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користуванння помешканнями в квартирі [ADDRESS] між двома співвласниками, виділивши йому в користування кімнату, площею 16,4 кв.м., а відповідачу кімнату, площею 11,6 кв.м. , підсобні приміщення залишивши в загальному користуванні сторін. Свій позов обгрунтовує тим, що з 06 жовтня 1989 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, за час шлюбу усиновили дівчинку [PERSON], 21.04.1999 року. Спільне життя у подружжя не склалось, сторони розірвали шлюб.У спільній сумісній власності подружжя знаходиться квартира № 37 за адресою: ул.Шевченка, 6 в м.Броварах Київської області, в якій сторони, а також усиновлена донька проживають після розлучення. Як стверджує позивач в тексті позовної заяви між ними фактично встановлено порядок користування житлом, а саме [PERSON] користуєтся кімнатою, площею 16,4 кв.м., а [PERSON] з донькою [PERSON] -кімнатою, площею 11,6 кв.м., але останнім часом стосунки між сторонами вкрай погіршились, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить виділити йому в користування кімнату площею 16,4 кв.м., а відповідачу кімнату площею 11,6 кв.м. , підсобні приміщення залишити в загальному користуванні сторін. Не погодившись з первісним позовом [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом , в якому просить відступити від засади рівності часток подружжя в спільній сумісній власності - квартирі в звязку з тим, що з нею проживає неповнолітня донька сторін [PERSON] , яка визнана дитиною інвалідом та хворіє бронхіальною астмою, що є істотною для цього підставою та визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частини квартири, за [PERSON] на 2/5 частини квартири та виділити в користування [PERSON] з донькою [PERSON] кімнату площею 16,4 кв.м. та балкон , що прилягає до неї площею 1,1 кв.м., а [PERSON]- кімнату площею 11,6 кв.м., загальні приміщення залишити в спільному користуванні. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні уточнили позовні вимоги, а саме просили суд виділити в користування [PERSON] кімнату площею 11,6 кв.м., а [PERSON] кімнату площею 16,4 кв.м., в задволенні позовної вимоги про відступлення від рівності часток в приватизованій квартирі в сторону збільшення частки [PERSON] просили відмовити. [PERSON] та її представник [PERSON] свої позовні вимоги підптримали та просили їх задовольнити, пояснення надали аналогічні позовній заяві. Суд вислухавши сторін, їх представників, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить первісний позов таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі сторони відповідно ордеру 1294, що виданий на підставі рішення міськвиконкому від 07 липня 1990 року були наймачами квартири за адресою: ул.Шевченка, 6 в м.Броварах Київської області. На підставі розпорядження органу приватизації Броварської міської ради від 15 червня 1999 року за №1325, відповідно заяви про оформлення передачі квартири в приватну власність, колишнє подружжя отримало в спільну сумісну власність зазначену квартиру, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, що знаходиться в матеріалах справи ( а.с.7). Суд встановив, що за час перебування в шлюбі подружжя усиновило дівчинку [PERSON], [INFO], що зокрема підтверджується свідоцтвом про народження серії II-БК за № 345668 від 16 жовтня 1999 року, яка в зв'язку з хворобою на бронхіальну астму змішаної форми з прогресуючим тяжким перебігом визнана дитиною інвалідом. 20 вересня 2005 ркоу сторони розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії 1-ОК за № 015659 від 10 травня 2006 року. Після розірвання шлюбу сторони продовжують проживати в зазначеній вище квартирі, [PERSON] користується кімнатою, площею 16,4 кв.м. та балконом, що прилягає до неї площею 1,1 кв.м., а [PERSON] з донькою [PERSON] кімнатою, площею 11,6 кв.м., загальні приміщення знаходяться в спільному користуванні. Відповідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Свої позовні вимоги позивач та її представник обгрунтовували ч.2 ст. 70 СК України, відповідно якої передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї , приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті підстави, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що квартира перебуває у спільній сумісній власності сторін, а також враховуючи те, що стороною позивача не надано суду будь-яких доказів існування істотних обстивин, за яких суд може прийти висновку відступити від рівності часток подружжя в сторону збільшення частки [PERSON], а саме доказів тому , що [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї , приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, тому суд приходить до висновку,що в задоволенні даної позовної вимоги [PERSON] слід відмовити та визнати за сторонами право власності по ? частці в спірній квартирі за кожним. Вирішуючи питання про встановлення порядку користування квартирою, беречи до уваги те, що [PERSON] проживає з донькою, яка є інвалідом, хворіє на бронхіальну астму змішаної форми з прогресуючим тяжким перебігом, суд дійшов висновку, виділити їм в користуваня більшу кімнату , площею 16,4 кв.м. та балкон, прилеглий до неї, площею 1,1 кв.м., кімнату площею, 11,6 кв.м. виділити [PERSON], загальні приміщення залишити в спільному користуванні.

Outcome: partial