Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після смерті своїх батьків. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 28 травня 1993 року померла її мати - [PERSON], а 17 квітня 2004 року - батько, [PERSON]. Заповіту вони не залишили. їхнє спільне сумісне майно включало вклад в Ощадбанку на суму 9000 грн., житловий будинок, розташований в місті Самборі по вул. Є.Петлюри, 35. Будинок був побудований батьками у 1975 році на земельній ділянці, що була надана у безстрокове користування для будівництва житлового будинку на праві приватної власності батьку [PERSON] В будинку постійно проживали її батьки до смерті, а також вона зі своєю сімєю. Після смерті матері батько та її сімя продовжували постійно проживати у даному будинку, а тому вважає, що відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вона фактично прийняла спадщину і не подавала заяви про відмову від неї. Інші діти: [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], що проживали окремо, не звертались до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Таким чином, батько та вона успадкували частину спільного сумісного майна, що належало матері, а саме:1/2 частину будинку, 1/2 частину грошового вкладу. У 2001 році батько [PERSON] приватизував земельну ділянку для обслуговування їхнього житлового будинку та господарських будівель, площею 0,0582 га. Вважає, що вона одна прийняла спадщину після смерті батька, оскільки на момент його смерті ніхто інший зі спадкоємців не проживав в спірному будинку, у шестимісячний термін, крім неї, також ніхто не звернувся у нотаріальну контору для прийняття спадщини. А тому просить постановити рішення, яким : визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на вклад в Ощадбанку на суму 9000 грн., житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: м. Самбір, вул. Є. Петлюри, 35, та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0, 0582 га; зобовязати Симбірське МЕТІ зареєструвати право власності на це спадкове нерухоме майно. В процесі розгляду справи неодноразово змінювала свої вимоги в порядку ст. 31 ЦПК України, просила, окрім вищезазначеного спадкового майна, визнати її право на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами та земельну ділянку площею 0,4214 га по вул.Самбірській, 54 у селі Городище Симбірського району Львівської області; на 1/3 частину земельної ділянки (паю) у розмірі 1,67 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у власності [PERSON] спілки власників селянських господарств; визнати її право власності на 1/3 частину вкладу в [PERSON] відділенні Ощадбанку № 6310, рахунок № 77933. В підтвердження заявлених позовних вимог посилалася на те, що вона, постійно проживаючи зі своїми батьками в будинку, розташованому в місті Самборі по вул. С. Петлюри, 35, являється єдиною спадкоємицею після смерті своїх батьків, тобто такою, що повинна прийняти спадщину, яка складається з вищезгаданого житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0582 га , вкладу в Ощадбанку на суму 9000 грн. Проте, на день предявлення до суду позову їй не було відомо про наявність іншого майна, що увійшло в склад спадщини. Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 11.03.2002 року батько разом із [PERSON] та [PERSON] успадкував майно після смерті свого тестя, [PERSON] На день смерті останньому на праві власності належав житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Самбірській, 54 в селі Городище Симбірського району Львівської області та земельна ділянка за вказаною адресою. 12.08.1996 р. [PERSON] сільською радою видано Державний акт на право приватної власності на землю №084333, який зареєстровано в книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за № 61. Крім цього, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) в розмірі 1,67 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у власності [PERSON] спілки власників селянських господарств. Дане право підтверджено сертифікатом на земельну частку (пай) ЛВ №043655 (а.с.141-142). Згодом в порядку ст. 31 ЦПК України знову змінила свої позовні вимоги, просила визнати: факт володіння на праві власності [PERSON] і [PERSON], що доводилися її батьками, будинком і господарськими спорудами по вул. С.Петлюри, 35 у місті Самборі Львівської області; її право власності на будинок з господарськими спорудами і земельну ділянку площею 0,0582 га по вул. Петлюри, 35 у місті Самборі Львівської області; її право власності на вклад в Ощадбанку на суму 9000 грн.; її право власності на 1/3 частину житлового будинку в селі Городище Симбірського району Львівської області по вул.Самбірській № 54; її право власності на 1/3 частину земельної частки (паю) в розмірі 1,67 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у власності [PERSON] спілки власників селянських господарств; її право власності на 1/3 частину вкладу в [PERSON] відділенні Ощадбанку № 6310 рахунок № 77933. В підтвердження заявлених позовних вимог посилалась на те, що за життя батьками було збудовано житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Петлюри, 35 в місті Самборі Львівської області. Будинок збудовано на земельній ділянці площею 560 кв.м, що була виділена батьку на підставі рішення виконавчого комітету Симбірської міської ради від 09.12.1971 р. № 442 і договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, укладеного 07.03.1972 р. з відділом комунального господарства виконавчого комітету [PERSON] міської ради. Загальна площа будинку становить 230,8 кв.метрів. Крім того, батьками було зведено сарай, гараж і вирито колодязь. За життя батьків право власності на даний будинок і господарські будівлі не було зареєстровано, однак вони до дня смерті володіли даним будинком і господарськими спорудами на праві власності. 20.02.2001 р. батько набув право власності на земельну ділянку площею 0,0582 га по вул. Петлюри, 35 у місті Самборі, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю. Також батьком було внесено вклад в Ощадбанк на суму 9000 грн. Окрім даного майна, батькові на день смерті належала 1/3 частина житлового будинку в селі Городище Симбірського району Львівської області по вул.Самбірській № 54 та земельна ділянка площею 0,4214 га, він мав право власності на 1/3 частину земельної частки (паю) в розмірі 1,67 умовних кадастрових гектарів, що перебуває у власності [PERSON] спілки власників селянських господарств і право власності на 1/3 частину вкладу в [PERSON] відділенні Ощадбанку. Все це майно її батько успадкував після смерті [PERSON] Відповідачі [PERSON] і [PERSON] після смерті батьків в установленому законом порядку спадщини не прийняли. Вважає, що вона являється єдиною зі спадкоємців після смерті своїх батьків, так як на день смерті кожного з них проживала в спірному будинку, у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В останніх заявлених нею в порядку ст. 31 ЦПК України позовних вимогах просила визнати в порядку спадкування за нею: право забудовника на згадане вище будинковолодіння в місті Самборі по вул. Петлюри, 35; право власності на земельну ділянку, площею 0,0582 га по вул. Петлюри, 35 у місті Самборі Львівської області; право власності на вклад в Ощадбанку на суму 9000 грн.; право власності на 1/3 частину житлового будинку в селі Городище Симбірського району Львівської області по вул. Самбірській, № 54; право власності на 1/3 частину земельної частки (паю) в розмірі 1,67 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у власності [PERSON] спілки власників селянських господарств; право власності на 1/3 частину вкладу в [PERSON] відділенні Ощадбанку № 6310, рахунок № 77933. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на обставини, зазначені в попередніх позовних вимогах, а також на ту обставину, що при житті батьками будинковолодіння по вул. Петлюри, 35 у м. Самборі не було прийнято в експлуатацію, а відтак не зареєстровано право власності на дане нерухоме майно. З тих підстав вважає, що як єдиний спадкоємець по закону після смерті своїх батьків, за нею повинно бути визнано в порядку спадкування право забудовника спірного нерухомого майна - будинковолодіння, розташованого в м. Самборі Львівської області по вул. С. Петлюри, 35. Так як на день смерті своїх батьків вона одна проживала з ними, в установлені законом порядку та строк звернулася в нотаріальну контору про прийняття спадщини, чого не зробили відповідачі, то повинна успадкувати вищеперераховане майно, що належало батькам на день смерті. : грошові заощадження, земельну ділянку по вул. С. Петлюри в місті Самборі, 1/3 частину житлового будинку в с. Городищі Самбірського району по вул. С. Петлюри, 54, 1/3 частку земельної ділянки площею 0, 4214 га та на 1/3 частину земельної ділянки (паю), в розмірі 1, 67 умовних кадастрових гектарів, що знаходяться в с. Городище Самбірського району Львівської області. Будучи незгідною з даним позовом, відповідачка-позивачка [PERSON] подала до суду позовну заяву про визнання за нею права власності на 1/3 частку у спадковому майні батьків, а саме: на 1/3 ідеальну частку в будинковолодінні по вул. С.Петлюри, 35 у місті Самборі Львівської області, вартістю 72942 грн.; 1/3 ідеальних часток у земельній ділянці, площею 0,0582 га для обслуговування житлового будинку № 35 по вул. Петлюри у місті Самборі Львівської області; 1/3 частину вкладу в Ощадбанку, який належав [PERSON], в сумі 3000 грн.; 1/3 частину на усе майно, яке належало [PERSON]І на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого [PERSON] державною нотаріальною конторою 11.03.2002 р., зокрема на: 1/9 ідеальну частку будинку № 54 по вул. Симбірській в селі Городище Симбірського району Львівської області; 1/9 частку земельної ділянки, площею 0,4214 га , яка знаходиться у с. Городище Симбірського району; 1/9 частку в праві на земельну частку (пай) в розмірі 1,67 умовних кадастрових гектарів; 1/9 частку грошового заощадження [PERSON] по рахунку ощадкнижки № 77933 в Симбірському відділенні Ощадбанку № 6310. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що будинковолодіння в місті Самборі по вул. Петлюри, 35 було спільною сумісною власністю її батьків. Після смерті матері, 28.05.1993 року, вона разом зі своєю сімю проживала в цьому будинку, а також її брат [PERSON] - відповідач по справі. Позивачка- відповідачка [PERSON]Є на час смерті матері з 20. 01.1989 р. не проживала у спірному будинку, так як знаходилась у місті Воркуті в Росії, звідки повернулася у вересні 1994 року на постійне місце проживання. В період з 1989 по 1994 рр. позивачка - відповідачка щороку приїжджала до батьків на період щорічної відпустки, проживала з батьками на час декретної відпустки та відпустки по догляду за дитиною. 17 квітня 2004 року помер їхній батько. На день його смерті у спірному будинку постійно проживала і була зареєстрована її сестра - позивачка - відповідачка [PERSON] Є зі своєю сімєю. Відповідач [PERSON] - [PERSON] був зареєстрований в цьому будинку, але після одруження з 2002 року фактично проживав в [INFO]. 22 листопада 2005 року при формуванні спадкової справи [PERSON] державною нотаріальною конторою Симбірське МЕТІ зареєстровано право на це будинковолодіння № 35 по вул. Петлюри в місті Самборі шляхом оформлення права власності подружжя на батька [PERSON] на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, що підтверджується Витягом з реєстру права власності на нерухоме майно, виданим 25.01.2005 р. Симбірським МЕТІ, яким визначено загальну площу нерухомого майна, його вартість. 28.05.1993 року відкрилася спадщина після смерті матері на половину будинковолодіння № 35 по вул. Петлюри в м. Самборі. Спадщину після смерті матері прийняли: її батько, вона, позивачка - відповідачка [PERSON] Є та відповідач [PERSON] - [PERSON], а тому у кожного виникло право власності на 1/8 частку у спадковому майні матері. З вищенаведених підстав батькова частка збільшилася на 1/8 частку ( 1/2 + 1/8 = 4/8 + 1/8 =5/8). 17 квітня 2004 року відкрилася спадщина після смерті батька. Вважає, що всі діти прийняли спадщину, про що внесено відомості у реєстр спадкових справ, тобто в кожного виникло право на 1/3 частку у спадковому майні батька, що становить по 5/24 частки (5/8 х 1/3), після чого з урахуванням їхнього права на 1/8 ідеальну частку у спадковому майні матері, ідеальна частка буде становити по 1/3 ідеальній частці (зокрема, 1/8 + 5/24 = 3/24 + 5/24 = 8/24 = 1/3 ідеальна частка) кожного у праві власності на будинковолодіння № 35 по вул. Петлюри, 35 в м. Самборі та у праві власності на земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 27 лютого 2002 року на підставі рішення виконкому Симбірської міської ради № 637 від 21.12.2000 року про приватизацію 0,0582 га земельної ділянки; право на 1/3 частку на його заощадження в Ощадбанку, розміром 9000 грн. по 3000 грн. кожному; 1/3 частка на усе майно, яке належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого [PERSON] державною нотаріальною конторою 11.03.2002 року, згідно якого батьку перейшло від [PERSON] право власності на: а/ 1/3 ідеальну частку у житловому будинку № 54 по вул. Симбірській в с. Городище Симбірського району; б/ на 1/3 частку земельної ділянки, розміром 0,4214 га, яка знаходиться в с. Городищі Симбірського р - ну; в/ на 1/3 ідеальну частку у праві на земельну частку (пай) розміром 1,67 га; г/ на 1/3 частку грошового заощадження [PERSON] на рахунку ощадкнижки № 77933. Тобто, частка кожного з них у спадковому майні батька становить по 1/9 ідеальній частці (1/3 х 3 = 1/9), зокрема на: 1/9 частку житлового будинку № 54 по вул. Симбірській в селі Городище Самбірського району Львівської області; 1/9 частку земельної ділянки, площею 0,4214 га, яка знаходиться у с. Городище Самбірського району; 1/9 частку в праві на земельну частку (пай) в розмірі 1,67 умовних кадастрових гектарів; 1/9 частку грошового заощадження [PERSON] по рахунку ощадкнижки № 77933. А тому просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/3 частку спадкового майна, яке було оформлено на її покійного батька [PERSON], зокрема, на: 1/3 ідеальних часток у будинковолодінні № 35 по вул. С.Петлюри у місті Самборі Львівської області, вартістю 72942 грн.; 1/3 ідеальних часток у земельній ділянці, площею 0,0582 га для обслуговування житлового будинку № 35 по вул. Петлюри у місті Самборі Львівської області; 1/3 частину на вклад в Ощадбанку, який належав [PERSON], в розмірі 3000 грн.; 1/3 частину на усе майно, яке належало [PERSON]І на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Симбірською державною нотаріальною конторою 11.03.2002 р., зокрема на: 1/9 ідеальну частку у житловому будинку № 44 по вул. Симбірській в селі Городище Самбірського району Львівської області; 1/9 частку земельної ділянки, площею 0,4214 га і яка знаходиться у с. Городище Самбірського району; 1/9 частку в праві на земельну частку (пай) в розмірі 1,67 умовних кадастрових гектарів; 1/9 частка грошового заощадження [PERSON] по рахунку ощадкнижки № 77933. Даний позов було обєднано з первісним ухвалою Самбірського міськрайонного суду від 12.03.2008 року. В процесі розгляду даної справи відповідачка-позивачка [PERSON] в порядку ст. 31 ЦПК України змінила свої позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на: 1/3 частину житлового будинку та земельну ділянку площею 0, 4214 га по вул.. Симбірській, 54 в с. Городище Самбірського району; 1/3 частину земельної ділянки (паю) в розмірі 1, 67 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у власності [PERSON] спілки селянських господарств; на 1/3 частину вкладу в Симбірському відділенні Ощадбанку № 6310, рахунок № 77933. В підтвердження заявлених позовних вимог посилалась на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 11. 03. 2002 року її батько разом з [PERSON] та [PERSON] успадкував майно після смерті свого тестя [PERSON], а тому, як спадкоємець за законом, вона має право на спадкування вищезгаданого нерухомого майна. Згодом збільшила свої позовні вимоги, просила постановити рішення, яким включити у спадкове майно заощадження її матері - [PERSON], яке належало їй на підставі рахунку № 77894. В підтвердження заявлених збільшених позовних вимог посилалася на те, що її матері належав рахунок в Ощадбанку України № 77894 станом на 03.02.1992 року, на ньому було 5000 українських карбованців, з яких 1/3 частину вона повинна успадкувати. В судовому засіданні позивачка-відповідачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовних заявах, і пояснила, що після смерті їхньої з відповідачами матері в травні 1993 року вона проживала разом зі своєю сімєю та батьком в житловому будинку в м. Самборі по вул. Петлюри, 35. Будинковолодіння було спільною сумісною власністю її батьків, так як було збудоване в 1975 році за їхні кошти за час перебування в шлюбі. А тому вважає, що разом з батьком вона фактично прийняла спадщину. Заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті матері не подавала. Відповідачі по справі - її брат [PERSON] та сестра [PERSON] проживали окремо, заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини теж не подавали. З тих підстав вважає, що разом з батьком вона успадкували частину житлового будинку, що належав матері, в рівних частках та 1А частку грошового вкладу. Після смерті батька, 17.04.2004 року, вона одна постійно проживала в спірному будинку, заяви в нотаріальну контору про відмову від прийняття спадщини не подавала, а подала заяву про прийняття спадщини. Відповідачі в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не зверталися в шестимісячний строк, а тому вона одна є спадкоємцем майна батьків за законом, так як батько теж жодного заповіту не складав. Оскільки при житті батьки не оформили права власності на будинковолодіння в м. Самборі по вул. Петлюри, 35, то таке нерухоме майно є незакінченим будівництвом, а батьки її були забудовниками. Рішення суду, яким право власності на це нерухоме майно було визнане за їхнім батьком, на даний час скасоване. Так як тільки вона одна з дітей прийняла спадщину після смерті своїх батьків, то до неї в порядку спадкування повинні перейти всі права забудовника. Вона справляла похорони свого батька, понесла витрати, опікується майном. Після смерті матері будинок не був прийнятий в експлуатацію, а тому спадкоємці вправі були спадкувати 1/2 частину будівельних матеріалів, які мають вартісну оцінку. Відповідачі з вищенаведених підстав таким правом наділені не були. Вважає, що, як єдиний спадкоємець за законом після смерті своїх батьків, вона набула право власності на земельну ділянку, закріплену за обслуговуванням незавершеного будівництвом житлового будинку, яка на даний час є приватизована, на грошові заощадження її батьків та на 1/3 частку вищеперерахованого спадкового майна, що перейшло у спадок її батькові після смерті [PERSON] На даний час [PERSON] спілка власників селянських господарств ліквідована. Предявленого до неї позову [PERSON] не визнала і пояснила , що після смерті матері відповідачка - позивачка заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини не подавала, не предявляла до суду позову про визнання її такою, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Після смерті їхнього батька заяву в нотаріальну контору [PERSON] подала з пропущеним шестимісячним терміном за її згодою, яку вона потім відкликала.. Інший спадкоємець за законом [PERSON] - [PERSON] згоди відповідачці - позивачці [PERSON] на подання заяви в нотаріальну контору після спливу шестимісячного терміну не давав, сам також своєчасно не звертався з відповідною заявою про оформлення спадщини. З тих підстав вважає, що кожен з них позбавлений права спадкувати майно після смерті своїх батьків. Представник позивачки - відповідачки [PERSON] - [PERSON] первісні позовні вимоги підтримав і пояснив, що спірне будинковолодіння в м. Самборі по вул. Петлюри, 35 являлось спільною сумісною власністю батьків сторін. Будинковолодіння вважається як незавершене будівництвом, так як не прийняте в експлуатацію, а тому до спадкоємців за законом в порядку спадкування повинні перейти всі права забудовника. Враховуючи, що позивачка - відповідачка тільки одна прийняла спадщину, її позовні вимоги в частині визнання за нею права власності на все спадкове майно підлягають задоволенню. Оскільки відповідачка - позивачка [PERSON] належним чином не прийняла спадщини після смерті своїх батьків (після смерті матері не оформила спадщини, після смерті батька не звернулася своєчасно в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини), то вона не може бути спадкоємцем за законом після смерті своїх батьків. Також вважає безпідставним її посилання на те, що відповідач [PERSON] - [PERSON] вважається належним спадкоємцем за законом майна своїх батьків, оскільки після смерті матері спадщини він не оформив, а після смерті батька постійно проживав зі своєю сімєю в с. Ралівка Самбірського району. З тих підстав її позовні вимоги вважає такими, що не підлягають до задоволення. Представник позивачки - відповідачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав, посилаючись на те, що вона одна зі спадкоємців в установленому порядку прийняла спадщину після смерті своїх батьків. Відповідачка-позивачка [PERSON] позову [PERSON] не визнала, вважаючи, що має право на 1/3 частку у спадковому майні її батьків, оскільки на час смерті матері постійно проживала в спірному будинку. Після смерті батька подала з порушенням шестимісячного строку в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, однак позивачка-відповідачка [PERSON] дала письмову згоду на прийняття нею спадщини. Інший спадкоємець - її брат [PERSON] -[PERSON] такої заяви не подавав, хоч залишався бути постійно зареєстрованим в цьому будинку. З тих підстав вважає, що позивачка-відповідачка не може претендувати на все майно батьків. Окрім того, житловий будинок в м. Самборі по вул. С. Петлюри, 35 є завершений будівництвом. Збудований батьками ще в 1975 році. [PERSON] виготовлена технічна документація на зазначене нерухоме майно, Вже на час смерті матері в 1993 році в ньому були зареєстровані фізичні особи - члени її родини., що підтверджується записами, вчиненими в будинковій книзі, в яку вносилися відомості про реєстрацію фізичних осіб з суворим дотриманням паспортного режиму. Вона одружилася в 1981 році, разом з сімєю проживала на другому поверсі будинку. Реєстрація в незавершеному будівництвом житлі, а відтак і проживання на законних підставах дозволяється у виняткових випадках з дозволу органу місцевого самоврядування. Таке рішення відсутнє. З тих підстав вважає безпідставним посилання позивачки - відповідачки на те, що вона повинна бути визнана забудовником в порядку спадкування цього майна. Свої позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовних заявах, і пояснила, що на момент смерті матері в будинку проживала вона, брат [PERSON] та батько. Позивачка - відповідачка [PERSON] Є в шестимісячний термін прийняла спадщину після смерті матері, хоч на час її смерті в будинку не проживала, а тому кожен з дітей має рівну частку в спадковому майні після смерті матері. Після смерті батька в будинку проживала позивачка-відповідачка [PERSON] та був зареєстрований [PERSON] Зразу після смерті батька останній вступив в управління та володіння спадковим майном: випасав худобу, доглядав майно, а відтак є належним спадкоємцем. Зі згоди спадкоємця [PERSON] вона подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, тобто, вчинила дії, що свідчили про прийняття нею спадщини, а тому вважає, що частки кожного з дітей у спадковому майні після смерті батька теж повинні бути рівними. Представник відповідачки-позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на майно батьків вважає такими, що підлягають частковому задоволенню, так як її довірителька - відповідачка-позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] - [PERSON] теж мають право на 1/3 ідеальну частку кожен в цьому майні, виходячи з наступного: Будинок в м. Самборі по вул. Петлюри, 35 будувався за спільні кошти батьків, а відтак являється спільною сумісною власністю. За життя батьки не встигли оформити право власності. Рішенням Самбірського міськрайонного суду від 29.12.2005 року батька [PERSON] - [PERSON] визнано власником згаданого новоствореного майна, про що здійснено реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно в Симбірському МЕТІ 22.11.2005 року. На час смерті матері - 28.05.1993 року в будинку проживали і були зареєстровані батько відповідачки-позивачки [PERSON], відповідачка-позивачка, її брат - відповідач по справі [PERSON] Зі спірного будинку [PERSON] виписалася 14.09.1995 року. Позивачка-відповідачка [PERSON] за вказаною адресою в м. Самборі по вул. Петлюри, 35 на час смерті матері зареєстрованою не була. Вважає, що спадщину після смерті матері сторін - [PERSON] прийняв її чоловік, [PERSON], її довірителька - відповідачка - позивачка [PERSON], відповідач [PERSON], які постійно за вказаною адресою проживали, позивачка - відповідачка [PERSON] Є, яка в шестимісячний термін вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому кожен повинен успадкувати майно своїх батьків в рівних долях. Після смерті батька позивачка - відповідачка [PERSON] Є була зареєстрована та проживала в спірному будинку разом з відповідачем [PERSON] - [PERSON], а відтак є належними спадкоємцями за законом. Відповідачка - позивачка [PERSON] звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини з пропущеним терміном за згодою спадкоємця [PERSON], а тому також входить в коло спадкоємців за законом після смерті свого батька. З тим підстав вважає, що позов відповідачки - позивачки [PERSON] Є про визнання за нею в порядку спадкування права власності на 1/ 3 частину всього спадкового майна після смерті своїх батьків підлягає задоволенню. Позовні вимоги позивачки - відповідачки [PERSON] щодо визнання за нею в порядку спадкування права забудовника на незавершене будинковолодіння в м. Самборі по вул. Петлюри, 35 вважає безпідставними, так як забудовником згідно правовстановлюючих документів був їхній батько [PERSON], з яким Симбірська міська рада уклала договір про безстрокове користування земельної ділянки. Будинковолодіння зареєстроване в Симбірському МЕТІ. Виготовлено технічну документацію. Зазначено рік побудови - 1975. Пройшла реєстрація нерухомого майна, а відтак останнє не може вважатися незавершеним будівництвом. Також вважає безпідставними з вищенаведених підстав позовні вимоги позивачки - відповідачки [PERSON] щодо визнання за нею права на спадкування 1/3 частини нерухомого майна батька, що знаходиться в с. Городищі Самбірського району Львівської області, на грошові вклади та земельну ділянку, розташовану в м. Самборі по вул. С. Петлюри, 35, оскільки таке право, крім позивачки - відповідачки [PERSON], мають відповідачка - позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги позивачки - відповідачки [PERSON]Є та відповідачки - позивачки [PERSON] вважає безпідставними, так як на час смерті матері в будинку проживав він, відповідачка - позивачка [PERSON] зі сімєю та їхній батько. [PERSON] незаконним шляхом разом з членами своєї сім'ї прописалася в будинок. З 1987 по 1994 роки разом із сімєю вона проживала в м. Воркуті в Росії. Він постійно проживав з батьками, допомагав їм по господарству. При житті батьки обіцяли цей будинок подарувати йому, так як відповідачка - позивачка [PERSON] Є була забезпечена своїм житлом, кошти у будівництві якого давали батьки разом з ним. остання не допомагала батькам у веденні підсобного господарства. Позивачка - відповідачка [PERSON] також забезпечена житлом, так як брат батька подарував їй квартиру. Він залишається бути зареєстрований в [INFO]. Іншого житла не має, тимчасово проживає в матері своєї дружини, а тому вважає, що має право на спадкування всього майна батьків. З тих підстав в задоволенні первісного та зустрічного позовів просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] МЕТІ за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги позивачки-відповідачки [PERSON] щодо визнання за нею права забудовника в порядку спадкування незавершеного будівництва в м. Самборі по вул. Петлюри, 35, вважає безпідставними, так як на день смерті матері проживали і були зареєстровані фізичні особи. Будинок був завершений будівництвом, оскільки був придатний для проживання, на підставі чого було видано технічну документацію. На час виникнення спірних правовідносин в 1993 році при реєстрації нерухомого майна бюро технічної інвентаризації керувалося Тимчасовим положенням про реєстрацію нерухомого майна від 1992 року. В цьому нормативному акті зазначено, що рішення про надання земельної ділянки під будівництво є первинним документом, на підставі чого укладається договір про передачу земельної ділянки у безстрокове користування. В 2005 році такий порядок передбачений не був. Обєкт вважається завершеним будівництвом, коли будівельні роботи викінчені на 100%. Реєстрація фізичних осіб в незавершеному будівництві не могла бути проведена. Щодо розвязання інших позовних вимог за первісним та зустрічним позовами покладається на думку суду. Залучений до участі у розгляді справи у якості відповідача представник [PERSON] сільської ради повторно у судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні доказів. Представник третьої особи Симбірської державної нотаріальної контори [PERSON] пояснив, що суттєвим по даній справі має факт вступу спадкоємців в управління та володіння спадковим майном після смерті їхньої матері, факт постійного проживання після смерті батька, а також та обставина, хто звертався у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, хто відмовився від неї. Сам факт реєстрації в будинку значення не має. Щодо розвязання спору поклався на думку суду. Представник третьої особи Симбірської державної нотаріальної контори [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що оскільки відповідач [PERSON] - [PERSON] на час смерті батька був зареєстрований за місцем знаходження спадкового майна, то подана ним в нотаріальну контору заява про прийняття спадщини повинна була бути прийнята. Останній такої відмови не оскаржував. Відповідачка-позивачка [PERSON] після смерті батька також звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Однак, у звязку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для подачі такої заяви спадщина не оформлялася. Така заява не тягне за собою юридичних наслідків. Крім того, спадкоємець за законом [PERSON] згоди на подання такої заяви [PERSON] не подавав, а [PERSON] пізніше після даної раніше згоди [PERSON] на прийняття нею спадщини відмовилася. Сам відповідач [PERSON] - [PERSON] після смерті свого батька заяву в нотаріальну контору подав з пропущеним шестимісячним терміном. У відповідності до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин Цивільного кодексу України в редакції 1963 року спадкоємець повинен довести, що він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Такі факти спадкоємці повинні довести в судовому порядку щодо прийняття спадщини після смерті їхньої матері, предявивши таку позовну вимогу. Після смерті батька підставою для прийняття спадщини є факт постійного проживання зі спадкодавцем або подача в шестимісячний термін заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. У 2007 році із заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернулися [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] одна позивачка - відповідачка [PERSON] Є . дотрималася строку подачі такої заяви. Із - за виникнення спору спадщина не оформлялася. Судом встановлено, що згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, укладеного 07.03.1972 року між відділом комунального господарства [PERSON] міської ради депутатів трудящих в особі представника [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, і нотаріально посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори 07.03.1972 року, [PERSON] Є.І. визнано забудовником індивідуального житлового будинку за адресою: м. Самбір, вул. Ціолковського (теперішня - Петлюри), 35. Правовою підставою для укладення даного договору було рішення виконавчого комітету згаданого органу місцевого самоврядування за № 442 від 09 грудня 1971 року про виділення земельної ділянки площею 560 кв. м під індивідуальне житлове будівництво, план земельної ділянки, проект забудови будинку. Згідно з умовами даного договору забудовник зобовязувався побудувати індивідуальний двоповерховий житловий будинок з господарськими будівлями, туалетом та вигрібною ямою і завершити будівництво до 07.03.1975 року. У відповідності до п. 9 цього договору після завершення будівництва зведені на земельній ділянці будівлі вступають в експлуатацію і стають особистою власністю забудовника після прийняття його в експлуатацію. До цього моменту забудовник позбавлений права відчужувати дане майно. Як було встановлено судом, забудовник [PERSON] повністю завершив будівництво у передбачений в договорі строк, подальші будівельні роботи не проводились, будинок був газифікований та електрифікований, відкриті особові рахунки, проведена у ньому реєстрація фізичних осіб: [PERSON] та членів його сімї, які проживали у ньому, однак прийнятий в експлуатацію не був. На час укладення договору і ведення будівництва [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], будівництво велось за спільні кошти, а тому в силу ст.22 КпШС України зведене будинковолодіння було їхньою спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя мав рівні частки на майно. 28 травня 1993 року померла [PERSON], що доводилася матірю позивачки- відповідачки [PERSON], відповідачки-позивачки [PERSON], відповідача [PERSON] Заповіту на своє майно не склала. Після її смерті відкрилась спадщина на Уг ідеальну частку зазначеного будинковолодіння в м. Самборі по вул. С. Петлюри, 35, та на її грошові заощадження в Ощадбанку, що станом на 03. 02. 1992 року становили 5 000 українських карбованців. На даний час розмір грошових заощаджень становить 0, 23 грн. Як вбачається із записів, вчинених в будинковій книзі, виданій на дане будинковолодіння, в будинку на час смерті матері були зареєстровані та постійно проживали [PERSON], відповідачка - позивачка [PERSON] Є зі своєю сімєю, відповідач [PERSON] - [PERSON] Позивачка - відповідачка [PERSON] до смерті матері разом зі своєю сімєю проживала в м. Воркуті в Росії. Дану обставину підтвердили допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] М, [PERSON] М, допитана в якості свідка третя особа [PERSON] Зокрема, допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що позивачка-відповідачка [PERSON] до смерті матері разом зі своєю сімєю проживала в м. Воркуті в Росії Проте, перед її смертю вона повернулася на постійне місце проживання з Воркути, де проживала зі своєю сімєю в будинку № 35 по вул.. С. Петлюри в м. Самборі, була на похоронах своєї матері, вступила в управління та володіння спадковим майном. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що в згаданому будинку на час смерті матері [PERSON], будучи зареєстрованими , постійно проживали її чоловік [PERSON] І, відповідачка-позивачка [PERSON] зі своєю сімєю, відповідач [PERSON]Є Протягом шестимісячного строку після смерті матері в будинку постійно проживала та вступила в управління та володіння спадковим майном позивачка - відповідачка [PERSON] Ніхто зі спадкоємців в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після смерті матері не подавав. У відповідності до ст. ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, нормами якого регулювалися спірні правовідносини на час смерті матері сторін, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини . У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа повинна звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, тобто в даному випадку довести, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Спадкоємець згідно вищезгаданої норми приймає спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Порядок прийняття спадщини однаковий як для спадкоємців, що проживають в місці відкриття спадщини, так і для тих, що проживають в іншому місці. Передбачений ст.549 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. (Абзац перший пункту 4 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 13 (v0013700-92) від 25.12.92). Згідно ст. 550 ЦК України в редакції 1963 року спадщина може бути прийнята після зазначеного шестимісячного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Як було встановлено судом, спірне будинковолодіння, розташоване в місті Самборі по вул. С. Петлюри, 35, було збудоване за час щлюбу батьків сторін, де кожен мав рівну частку у відповідності до ст. ст. 28, 29 КпШС України, тобто після смерті їньої матері спадщина відкрилася на 1/ 2 частину цього нерухомого майна та на 5 000 українських карбованців, що знаходились на її особовому рахунку в Ощадбанку. Оскільки жоден зі сторін після смерті матері протягом шести місяців не вчинили дій щодо прийняття спадщини : не довели в судовому порядку факту вступу ними в управління або володіння спадковим майном, так як такі позовні вимоги ними не предявлялись, не подали у встановлений законом шестимісячний термін заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, а, навпаки, подаючи після смерті батька заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, кожен з них визнав, що власником будинковолодіння № 35 по вул. С. Петлюри в м. Самборі є їхній батько [PERSON], про що доводив відповідач [PERSON] - [PERSON] Є в суді під час розгляду цивільної справи за № 2 - 1820/ 2005р. про визнання власником спірного нерухомого майна [PERSON], з тих підстав суд вважає, що в силу ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вони не можуть бути належними спадкоємцями за законом після смерті своєї матері, а відтак позовні вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті матері у вигляді заощаджень на рахунку № 77894 задоволенню підлягати не можуть. Як було встановлено судом, 17 квітня 2004 року помер батько сторін [PERSON], який теж заповіту не складав. За життя ним було приватизовано земельну ділянку площею 0, 0582 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованих в місті Самборі Львівської області по вул. С. Петлюри, 35, що підтверджується наявним в матеріалах справи Державним актом на право приватної власності на землю, виданим Симбірською міською радою 27 лютого 2001 року. У філії Симбірського ВОБ № 6310 000 на імя останнього було відкрито рахунок № 77 894 на суму 5 000 крб. Як убачається із довідки, виданої філією Симбірського відділення Державного ощадного банку України станом на грудень 2010 року, залишок на вказаному рахунку складає 0, 18 грн. Крім того, як видно з матеріалів оглянутої в судовому засіданні нотаріальної справи, він являвся спадкоємцем 1/3 частини майна за заповітом після смерті [PERSON], про що Симбірською державною нотаріальною конторою 11 березня 2002 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадкове майно складалося з: а/ 1/3 ідеальної частки у житловому будинку № 54 по вул. Симбірській в с. Городище Симбірського району вартість якого складала 26 634 грн., а відповідно вартість 1/ З частини - 8 878 грн; б/ 1/3 частки земельної ділянки, розміром 0,4214 га, яка знаходиться в с. Городищі [PERSON] р - ну, зокрема, 0, 1369 га землі закріплено за обслуговуванням житлового будинку, а 0, 2845 га - для особистого сільського господарства. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 11 960, 92 грн.; в/ 1/3 ідеальної частки на земельну частку (пай) розміром 1,67 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходилась в [PERSON] спілці власників селянських господарств на підставі сертифікату, виданою Симбірською райдержадміністрацією 29 травня 1997 року. Вартість земельного паю становить 14 354, 56 грн.; г/ 1/3 частки грошового вкладу з відповідними відсотками [PERSON] на рахунку № 77933. Як вбачається з довідки за № 540, виданої 18. 03. 2008 року філією - відділенням ощадного банку № 6310, залишок на вкладному рахунку № 77933, який належить [PERSON], становить на вказане число 0, 23 грн. На момент смерті [PERSON] І в будинку № 35, розташованому в м. Самборі по вул. С. Петлюри, 35, була зареєстрована та постійно проживала позивачка-відповідачка [PERSON], про що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] М, [PERSON], допитана в якості свідка третя особа [PERSON] та що вбачається із записів, вчиненій в будинковій книзі. В цій же будинковій книзі був зареєстрований відповідач [PERSON] - [PERSON]. Із довідки № 688, виданої 28 жовтня 2007 року Ралівською сільською радою Самбірського району Львівської області, убачається, що [PERSON] з 2001 року проживає в [INFO]. Із наступної довідки, виданої тим же органом місцевого самоврядування 11. 11. 2007 року за № 479, відомо, що [PERSON] частково проживав в [INFO], власником житла не являється. Довідкою № 694, виданою 16. 10. 2009 року згаданою сільською радою, підтверджено, що відповідач [PERSON] - [PERSON] в с. Ралівка не зареєстрований. Згідно долучених до даної справи відмовних матеріалів, складених Симбірським МРВ ГУ МВС України у Львівській по наслідках перевірки за скаргою позивачки - відповідачки [PERSON] на неправомірні дії відповідача [PERSON] - [PERSON], встановлено, що останній в с. Ралівка Самбірського району Львівської області проживає з 2001 року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка сільський голова Ралівської сільської ради [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] - [PERSON] Є зі своєю сімєю проживає в матері своєї дружини [PERSON] в с. Ралівка Самбірського району, проте в даному населеному пункті не зареєстрований. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] - [PERSON]Є в будинку № 35, розташованому в м. Самборі Львівської області, не проживав з 2002 року. Він постійно проживає в [INFO], де разом з дружиною виховує малолітнього сина. Про цю обставину ствердила відповідачка - позивачка [PERSON] Є в своїй позовній заяві про визнання за нею права на спадкування спірного нерухомого майна (справа № 2 - 233/ 2008, а. с.2) З тих підстав суд не надає віри показанням свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які ствердили в судовому засіданні, що відповідач [PERSON] проживав постійно в м. Самборі по вул. Петлюри, 35 після смерті свого батька, так як вони не відповідають обставинам справи. Зокрема, свідки [PERSON] та [PERSON] проживають в [INFO]. Свідок [PERSON] пояснив, що місця розташування спірного будинку в м. Самборі не знає, а відтак йому не можуть бути відомі обставини проживання відповідача [PERSON] Є в цьому будинку. Свідок [PERSON] підтвердив факт проживання відповідача в будинку свого батька після його смерті, однак водночас пояснив, що останній після свого одруження став проживати в своєї дружини в с. Ралівка Самбірського району. Як вбачається з наявного в матеріалах справи свідоцтва про одруження, відповідач свій шлюб з дружиною зареєстрував 19 вересня 2002 року. Свідок [PERSON] доводиться мамою дружини відповідача, через що її показання відносно постійного проживання [PERSON] - [PERSON] в спірному будинку після смерті батька суд вважає зацікавленими та водночас такими, що не відповідають обставинам справи. Відповідачка-позивачка [PERSON] на час смерті батька разом зі своєю сімєю проживала у власному житловому будинку в м. Самборі по вул. Калнишевського, 163. На день смерті батька сторін спадкове майно останнього складало: житловий будинок, розташований в м. Самборі по вул. Петлюри, 35, площа якого складає 230, 8 кв. м., вартість - 110 417 грн. Рішенням Самбірського міськрайонного суду від 12.06.2009 року реєстрація права власності на це нерухоме майно скасоване. земельна ділянка, площею 0,0582 га для обслуговування даного житлового будинку, про що засвідчує Державний акт на право приватної власності на землю, виданий 21 лютого 2001 року виконкомом Симбірської міської ради на імя [PERSON]; вклад в Ощадбанку в сумі 5000 грн., що підтверджується довідкою, виданою філією [PERSON] ВОБ № 6310 000, зі змісту якої відомо, що на ім'я останнього було відкрито рахунок № 77 894 на суму 5 000 крб. Як убачається із наступної довідки, виданої філією [PERSON] відділення Державного ощадного банку України, станом на грудень 2010 року залишок на вказаному рахунку складає 0, 18 грн. Крім того, як вбачається зі спадкової справи, при житті [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] Спадкове майно складалося з: 1/3 ідеальної частки будинку № 44 по вул. Симбірській в селі Городище Самбірського району Львівської області; 1/3 частки земельної ділянки, площею 0,4214 га і яка знаходиться у с. Городище Самбірського району; 1/3 частки в праві на земельну частку (пай) в розмірі 1,67 умовних кадастрових гектарів; 1/3 частки грошового заощадження по рахунку ощадкнижки № 77933 в Симбірському відділенні Ощадбанку № 6310. Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим [PERSON] державною нотаріальною конторою 11.03.2002 року. Як було встановлено в судовому засіданні, 17 вересня 2004 року позивачка - відповідачка [PERSON] Є в Самбірську нотаріальну контору подала заяву про прийняла спадщини після смерті свого батька. Відповідачка-позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] таку заяву в Самбірську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини подали 01 вересня 2005 року. Позивачка-відповідачка [PERSON]Є 14. 06. 2007 року дала письмову згоду на для подання заяви про прийняття спадщини в Самбірську державну нотаріальну контору на включення спадкоємця за законом дочки померлого [PERSON] відповідачки - позивачки [PERSON], однак наступною письмовою заявою відмовилася від такої згоди. Із - за існуючого спору спадщина нею оформлена не була. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємець повинен довести, що він постійно до дня смерті проживав зі спадкоємцем. Як було встановлено у судовому засіданні, на час смерті батька сторін була зареєстрована та постійно проживала з членами своєї сімї позивачка - відповідачка [PERSON] Був зареєстрований, але постійно не проживав [PERSON] - [PERSON] Не проживала і не була зареєстрована відповідачка - позивачка [PERSON] Згідно ст. ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1270 згадуваного Кодексу для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк. На підставі згаданої постанови Пленуму Верховного суду України заяву про прийняття спадщин подають прописані і ті, що проживали окремо. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачем [PERSON] - [PERSON] така спадщина [PERSON] державною нотаріальною конторою оформлена не була із - за пропущеного строку поданої ним заяви. Письмова згода інших спадкоємців за законом в силу ч. 2 ст. 1272 ЦК Украіни, які прийняли спадщину, на подання заяви про прийняття спадщини не подавалась. Відповідачка - позивачка [PERSON] подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини з пропущеним строком зі згоди позивачки відповідачки [PERSON], від якої остання пізніше відмовилась, відповідач [PERSON] - [PERSON] Є такої згоди [PERSON] Є не давав, а відтак, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ч. З цієї норми за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ні відповідач [PERSON] - [PERSON], ні відповідачка - позивачка [PERSON] заяви до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не подавали, не довели факту прийняття такої.. За таких обставин суд вважає, що вони не довели свого права спадкування як спадкоємців за законом майна батька після його смерті. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що позивачка - відповідачка [PERSON] після смерті батька постійно проживала у спірному будинку по вул. Петлюри, 35 у м. Самборі, в установлений законом термін подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, вона являється єдиним спадкоємцем за законом. З тих підстав суд вважає, що підлягають задоволенню її позовні вимоги про визнання за нею права на спадкування майна батька, а у зустрічних позовних вимогах відповідачки позивачки [PERSON] слід відмовити із вищенаведених підстав. Позивачка-відповідачка [PERSON]Є просить постановити рішення, яким визнати в порядку спадкування за нею право забудовника житлового будинку і господарських будівель по вул. Петлюри, 35 в м. Самборі Львівської області, посилаючись на розяснення Пленуму Верховного суду ЦК України, «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до п. 8 якого у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Однак, як було встановлено судом, будівництво спірного житлового будинку було повністю завершене забудовником, жодні подальші будівельні роботи після його смерті не проводились, житло відповідало і відповідає усім вимогам, останній був газифікований та електрифікований, проведена реєстрація, яка була б неможлива у випадку незавершеності будівництва, в ньому проживали фізичні особи, а тому суд вважає, що є безпідставним посилання позивачки - відповідачки на розяснення Пленуму Верховного суду України щодо переведення до спадкоємця прав та обовязків забудовника, в звязку з чим позовні вимоги [PERSON] визнання за нею у порядку спадкування право забудовника житлового будинку і господарських будівель по вул. С. Петлюри, 35 задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial