Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

ПриватБанк звернувся в суд з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору №LVН9GА0000000187, укладеного 29.07.2008 року, [PERSON] отримала кредит в розмірі 58 210,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 29.07.2018 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, ПриватБанк і [PERSON] 29.07.2008 року уклали договір іпотеки, згідно з яким [PERSON] надала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою Львівська обл., Перемишлянський район, м.Бібрка, вул.Галицька,33-а. Свої зобовязання по кредитному договору [PERSON] виконувала неналежним чином і станом на 19.03.2009 року у неї утворилася заборгованість в загальній сумі 54068,18 грн. Тому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на вищевказаний будинок та земельну ділянку шляхом продажу Позивачем вказаних предметів іпотеки, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також виселити відповідача [PERSON] з даного будинку із зняттям з реєстрації. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав на умовах, викладених у позовній заяві. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити відповідача зі зняттям її з реєстрації та стягнути з неї судові витрати в розмірі 579,18 грн. Відповідач [PERSON] будучи повідомлена у встановленому порядку про дату, час і місце судового засідання у справі, до суду не зявилася, заяв про відкладення судового засідання і повідомлення про причини неявки суду не надала, що відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України дає підстави суду для розгляду справи у її відсутність на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. Представник позивача проти такого вирішення справи не заперечив. Представник 3-ї особи- органу опіки та піклування Перемишлянської РДА заперечив проти позову, посилаючись на Рішення комісії з питань захисту прав дитини №40 від 05.08.2010р. Представник 3-ї особи СГІРФО Перемишлянського РВ в судове засідання не явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 29.07.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №LVН9G0000000187 , згідно з яким банк зобовязався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк до 29.07.2018 року включно, у розмірі 58210,00 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. -2- Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем було отримано кредит, проте свої зобовязання за договором вона виконував неналежно, а тому станом на 19.03.2009 року у неї виникла заборгованість в сумі 54068,18 грн. , яка не сплачена до даного часу та яка складається з наступного: 51413,87 грн. заборгованість за кредитом; 2394,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 201,38 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 58,37 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором , ПриватБанк і [PERSON] 29.07.2008 року уклали договір іпотеки, за яким відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, що розташоване у м.Бібрка, на вул.Галицькій,33а Перемишлянського району Львівської області житловий будинок загальною площею 175,20 кв.м з господарським будівлями, який належить іпотекодавцю [PERSON] на праві власності та знаходиться на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні [PERSON] згідно Довідки Бібрської міської ради №2307 від 24.07.2008р., Пунктом 35.6 Договору іпотеки передбачено, що іпотекодавець повинен отримати Державний акт про право власності на земельну ділянку і копію акту надати іпотекодержателю до 01.01.2009 року. Присутній в судовому засіданні представник позивача зазначив, що [PERSON] не надала ПриватБанку підтвердження, що земельна ділянка, на якій знаходиться переданий в іпотеку житловий будинок, передана їй у власність. Частиною 4 ст.6 Закону України «Про іпотеку» визначено, що якщо земельна ділянка, на якій розташована передана в іпотеку будівля, належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов»язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови користування цією земельною ділянкою. З цих підстав суд вважає, що на земельну ділянку, на якій знаходиться належний [PERSON] житловий будинок за адресою вул..Галицька-33а у м.Бібрка, не може бути звернено стягнення, так як дана земельна ділянка не перебуває у власності іпотекодавця [PERSON] Згідно з ч. 1, 3 ст. 33 Закону України від 05.06.2003 року «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку" предмет іпотеки, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення, може бути реалізований іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві, зокрема, шляхом застосування процедури продажу предмету застави, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. -3- Довідкою Бібрської міської ради від 13.05.2010р. підтверджується, що в будинку №33а по вул..Галицькій,33а у м.Бібрка проживають та зареєстровані відповідач [PERSON] та її син [PERSON], [INFO] Тому відповідач [PERSON] за рішенням суду підлягає виселенню та зняттю з реєстраційного обліку з будинку №33а по вул..Галицькій у м.Бібрка. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб. Оскільки позивач не заявляв вимог про виселення [PERSON] і присутній в судовому засіданні представник позивача не подав клопотання про залучення до участі у справі даної особи як співвідповідача, як це передбачено ст.33 ЦПК України, судом це питання не досліджувалося і з цього приводу рішення не приймається. Вищевикладені норми цивільного законодавства, а також умови договору між сторонами, які відповідають їм, дають суду законні підстави для часткового задоволення позову. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачені ним судові витрати: 549,18 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. На підставі ст. 526, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 33, 38-39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 109 Житлового кодексу України,

Outcome: partial