Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10 березня 2010 року відповідачка позичила в неї 20000 доларів США та зобовязалася повернути їх не пізніше 01 червня 2010 року з виплатою 2 відсотків від суми позики щомісячно. Оскільки у встановлений термін відповідачка борг не повернула та припинила виплату відсотків за користування позикою позивачка просить суд стягнути з неї на свою користь 160400 гривень, заборгованість по виплаті 2% від суми боргу щомісячно за період з 01 червня 2010 року по день вирішення справи, а також судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідачки у судовому засіданні заявлений [PERSON] позов визнав в частині стягнення боргу по договору позики у розмірі 160400 гривень, у задоволенні інших позивних вимог щодо стягнення відсотків за користування позикою просив відмовити. Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Відповідно до положень ст.1047 ГК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який засвідчує передачу займодавцем певної грошової суми. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У судовому засіданні встановлено, що 10 березня 2010 року позивачка передала відповідачці грошові кошти у розмірі 160400 гривень, а відповідачка зобов'язалася повернути позивачці цю суму грошових коштів до 01 червня 2010 року Отримання відповідачкою вказаної суми грошових коштів підтверджується її розпискою від 10 березня 2010 року. Зобов'язання щодо повернення грошових коштів відповідачка не виконує та будь-які грошові суми у рахунок погашення боргу позивачці не передавала. Всі ці вищенаведені, встановлені у судовому засіданні обставини, визнані представником відповідачки у судовому засіданні та ним не спростовувались. Поряд з цим, під час розгляду справи позивачкою не доведено її право на одержання від позичальника процентів від суми позики, оскільки нею не надано суду відповідних письмових доказів на підтвердження встановлення договором позики обовязку відповідачки виплачувати позикодавцю 2 відсотка від суми позики щомісячно. При таких обставинах суд вважає, що відповідачка дійсно отримала від позивачки позику та має невиконані договорні зобовязання щодо повернення позивачеві суми грошових коштів тільки у розмірі 160400 гривень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial