Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-19 00:00:00

26.04.2011 року позивач звернулася до суду з позовом, і уточнивши 19.05.2011 року заявлені вимоги, просила стягнути з відповідача невиплачену частину суми вкладу в розмірі 278144 грн 72 коп., пеню за невиконання платіжного доручення про перерахунок грошових коштів в розмірі 123780 грн від 20.10.2010 року, а також 1000 грн у відшкодування витрат на правову допомогу адвоката та 120 грн у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач порушив її право вільного володіння, користування і розпорядження належним їй на праві власності майном вкладом в розмірі 1365500 грн, яке гарантовано Конституцією України та Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, і по закінченню строку дії договору банківського вкладу повернув суму вкладу в меншому розмірі, безпідставно утримавши 278144 грн 72 коп. Крім того, відповідач не виконав її платіжне доручення від 20.10.2010 року про перерахунок грошових коштів в сумі 1237800 грн, які знаходяться на поточному рахунку № 79919606, на рахунок в АКІБ «УкрСиббанк», що в силу положень статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»є підставою для стягнення пені в розмірі 10 процентів від суми простроченого платежу. У судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідача позов не визнав. Він пояснив, що під час виплати позивачеві суми вкладу, відповідачем було утримано виплачені за договором проценти в розмірі 21% річних, у звязку із достроковим розірванням договору банківського вкладу за ініціативою позивача, та перерахуванням процентів за відсотковою ставкою «на вимогу клієнта», що згідно договору складає 0.1% річних. Також повідомив, що платіжне доручення позивача не було виконано з тих підстав, що воно не відповідає вимогам діючого законодавства України. Крім того, на поточному рахунку позивача не було необхідної суми грошових коштів. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 07.10.2008 року сторони уклали договір № 649109 строкового банківського вкладу «Мій вибір», оформлений в рамках Пакету послуг ПП «Базовий +»№ 1353058, відповідно до якого позивач передала відповідачу в тимчасове користування грошові кошти в розмірі 1365500 грн, строком на 12 місяців, зі сплатою за користування коштами 21% річних (далі по тексту Договір, а.с. 7). Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.05.2009 року, частково зміненим рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04.08.2009 року, Договір було достроково розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача суму вкладу за відрахуванням суми нарахованих процентів станом на 04.08.2009 року, в розмірі 1135035 грн 58 коп. (а.с. 40 46). Пунктами 2.4, 3.4.5 Договору встановлено, що повернення суми вкладу за вимогою позивача в кінці терміну дії вкладу чи у випадках дострокового розірвання Договору здійснюється шляхом перерахування на поточний рахунок № 79919606. Як убачається із Звіту по депозиту Мій вибір № 649109 (а.с. 30), позивач рішення суду не виконав і здійснив перерахування суми вкладу на поточний рахунок № 79919606 лише в останній день дії Договору 06.10.2009 року. При цьому, із суми вкладу було утримано 278144 грн 72 коп. і фактично перераховано лише 1087355 грн 28 коп. Виходячи з пояснень представника відповідача, підставою для утримання зазначеної суми грошових коштів із суми вкладу позивача являється перерахунок розміру виплачених процентів за користування грошовими коштами з 21% річних до 0.1% річних, через дострокове розірвання Договору за ініціативою позивача, що його думку відповідає умовам Договору, зокрема пунктам 4.5, 4.5.1. Відповідно до частини 3 статті 1060 Цивільного кодексу України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Пунктом 4.5.1 Договору сформульовано положення за яким, перерахунок нарахованих та/або сплачених процентів за процентною ставкою дострокового розірвання депозиту за вимогою клієнта здійснюється лише у випадку дострокового повернення суми вкладу та розірвання дії Договору. Отже, виходячи з вимог Кодексу та умов Договору, відповідач має право здійснювати перерахунок нарахованих та/або сплачених позивачу процентів за процентною ставкою дострокового розірвання депозиту за вимогою клієнта лише за наявності в сукупності двох обставин дострокового повернення усієї суми вкладу та розірвання Договору. У судовому засіданні представник відповідача повідомив, що через нестачу грошових коштів тимчасовим адміністратором відповідача введено денний ліміт видачі клієнтам готівки в розмірі 100 грн. Таким чином, навіть у випадку перерахування відповідачем повної суми вкладу на поточний рахунок позивача, остання і на даний час не має можливості одночасно отримати повну суму вкладу. В силу положень статті 599 Кодексу зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач перерахував суму вкладу в розмірі 1087355 грн 28 коп. з вкладного на поточний рахунок позивача в останній день дії Договору, при цьому він не забезпечив позивачу можливість вільного користування та розпорядження належними їй грошовими коштами, що включає можливість зняти повну суму грошових коштів з поточного рахунку або в іншій спосіб розпорядитися ними. Оскільки відповідач не здійснював дострокового повернення суми вкладу, а повернувши вклад в останній день дії Договору одночасно позбавив позивача можливості отримання усієї належної їй суми вкладу, у відповідача не було правових підстав для перерахування нарахованих за Договором процентів з 21% річних за процентною ставкою дострокового розірвання депозиту за вимогою клієнта, яка складає 0.1% річних, та утримувати із суми вкладу 278144 грн 72 коп. що у свою чергу є підставою для її стягнення. 20.10.2010 року позивач предявила відповідачу платіжне доручення № 1 про перерахунок грошових коштів в сумі 1237800 грн з її поточного рахунку на рахунок в АКІБ «УкрСиббанк». Відповідач платіжне доручення не виконав і не повідомив позивача про причини невиконання платіжного доручення, чим порушив приписи частини 3 статті 1068 Кодексу та частини 2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», які зобовязують його за розпорядженням клієнта перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження відповідного розрахункового документа, а в разі невиконання цього передбачають стягнення пені в розмірі 0.1 процента від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10 процентів від суми переказу. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження наявності поважних причин для невиконання платіжного доручення позивача від 20.10.2010 року № 1, а тому з урахуванням строку прострочення платежу, який на день ухвалення рішення перевищує 100 днів, з нього слід стягнути пеню в розмірі 10 відсотків від суми платежу, що складає 123780 грн. Приєднаними до справи квитанціями підтверджується оплата позивачем при зверненні до суду витрат на право допомогу адвоката в розмірі 1000 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Визначені позивачем суми судових витрат являються обґрунтованими і відповідають приписам постанов Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року № 1258 та від 27.04.2006 року № 590, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved