Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] райспоживспілки , [PERSON], приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, стягнення моральної шкоди, з посиланням на ті обставини, що відповідно до Постанови правління [PERSON] райспоживспілки № 10 від 03 квітня 1998 року йому безоплатно та без визначення строку були передані в користування підвальні приміщення № 1 - 3,0 кв.м., № 2 - 3,1 кв.м., № 3 - 8,8 кв.м., № 4 -16,7 кв.м., № 5 - 17,1 кв.м., загальною площею 48,7 кв.м., які розташовані безпосередньо під його квартирою № 2 по вул. Кузнечній, буд. № 23 (літ. А-3) в м. Харкові, яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Вказані підвальні приміщення були передані йому в користування з подальшою передачею цих приміщень у власність за умови, що ним за свій рахунок будуть виконані роботи по їх капітальному ремонту, тому що вони на той час знаходилися в аварійному стані. Він повністю виконані умови Постанови правління [PERSON] райспоживспілки № 10 від 03.03.1998 р., спірні підвальні приміщення капітально відремонтовані, на що ним витрачено на матеріали та роботи 14543 грн. без вартості транспортних послуг. В приміщенні V встановлено газове обладнання, яким у зимовий час отоплюється його квартира № 2. Як стало відомо, [PERSON] райспоживспілка, дізнавшись, що Об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків А-3, Б-2, 1-2 вул. Кузнечна. № 23 готуються документи про оформлення права власності на спірні підвальні приміщення на його ім'я, [PERSON] райспоживспілка в особі керівника [PERSON] райспоживспілки [PERSON], вчинила з відповідачкою [PERSON] у приватного нотаріуса [PERSON] 14.08.2008 р. за реєстром № 4330 договір купівлі-продажу, згідно якому [PERSON] придбала у [PERSON] райспоживспілки і стала власником нежилих приміщень підвалу, в тому числі і приміщення підвалу V в будинку по вул.. Кузнечній, № 23 (лит. А-3), яке було передано в 1998 року в його користування з подальшою передачею у власність. Вважає, що вказаний договір купівлі - продажу підвальних приміщень вчинений незаконно, а голова правління [PERSON] райспоживспілки [PERSON] і [PERSON] діяли всупереч рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 р. по справі № 1-2/2004. Позивач просив з урахуванням уточнення позовних вимог визнати недійсним Договір купівлі-продажу нежилих приміщень підвалу в будинку № 23 по вул. Кузнечній в м. Харкові (літ. А-3), вчинений між [PERSON] райспоживспілкою і [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] 14.08.2008 р. реєстр № 4330, а також стягнути заподіяну моральну шкоду в сумі 4000,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 346,00 гривень і за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді 30,00 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] райспоживспілки проти позову заперечував та пояснив , що предметом зазначеного договору є нежитлові приміщення 1-го поверху №ІХ а, загальною площею -3,4 кв.м., нежитлові приміщення підвалу №У, загальною площею -21,2 кв.м., №І,Іа,1б,П,загальною площею -15,9 кв.м., №4,5,5а, загальною площею -53,5 кв.м., в літ. «А-3», що знаходяться в м. Харкові, вул. Кузнечній, буд.23. Зазначені приміщення на момент продажу належали [PERSON] райспоживспілці на підставі Дублікату реєстраційного посвідчення, виданого [PERSON] міським бюро технічної інвентаризації 11.02.1994 р., за реєстровим номером №431, на підставі Довідки №СТ-405 Райспоживспілки від 19.10.1993 р, дублікат реєстраційного посвідчення видано комунальним підприємством «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації»22.07.2004 р. Позивач посилається на належність йому на підставі постанови правління [PERSON] райспоживспілки №10 від 03 квітня 1998 року підвальних приміщень №1-3,0 кв.м., №2-3,1 кв.м., №3 -8,8 кв.м., №4 - 16,7 кв.м., №5 -17,1 кв. м., загальною площею 48,7 кв.м., які розташовані під квартирою №2 по вул. Кузнечна, 6.23 (літ.А-3). Приміщення, які є предметом спірного договору, у своїй загальній площі складають 94 м2, а площа підвальних приміщень, про яку йде мова у позовній заяві складає 48,7 м , що на 45,3 м менше ніж зазначено у спірному договорі. До того ж, площа, вказана у договорі по кожному підвальному приміщенню окремо, також відрізняється від площі заявленій у позовній заяві. Отже, позивачем не ідентифіковано кожний об'єкт, який він вважає належить власне йому та визначений у спірному договорі. Відповідно до статуту [PERSON] райспоживспілки, усі постанови правління про відчуження майна, зокрема безкоштовна передача у власність третім особам повинні бути затверджені на [PERSON] райспоживспілки. Позивачем не надана така постанова, тому що [PERSON] не приймалося відповідне рішення. Як вважає позивач [PERSON], його права, щодо предмета спору виникли на підставі постанови правління [PERSON] райспоживспілки №10 від 03.04.1998 року , згідно якої, як вважає [PERSON] йому безоплатно та без визначення строку в користування були передані підвальні приміщення №1 -3,0 кв.м., №2-31 кв.м., №3 -8,8 кв.м., №4 16,7 кв.м., 35 -17,1 кв.м., загальною площею 48,7 кв.м. До того ж [PERSON] надав суду у якості доказу договір купівлі-продажу квартири від 24.03.1999 року та акт від 07.04.1998 року. Отже усі документи, подані [PERSON] у якості доказів, датовані -1998-1999 роками. У відповідності до книги реєстрації постанов Правління [PERSON] райспоживспілки та постанови правління [PERSON] райспоживспілки №10 від 03.04.1998 року ця постанова має іншу назву: «Про порядок та строках здачі, розгляду та затвердження бухгалтерських балансів». [PERSON] райспоживспілка заявляє, що надана позивачем постанови правління [PERSON] райспоживспілки №10 від 03.04.1998 року викликає сумнів з приводу її достовірності. Відповідач [PERSON], діючий в інтересах неповнолітньої [PERSON], проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Приватний нотаріус [PERSON] нотаріального округу [PERSON] до суду не з»вилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухав сторони, ознайомившись з матеріалами справи, вважае позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 215. ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Частиною 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»п. 10 зазначено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (чі ст. 216ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Згідно Реєстраційного посвідчення [PERSON] міського бюро технічої інвентаризації від 11.02.1994 року будинок № 23 по вулиці Кучній в м. Харкові зареєстрований за [PERSON] районною спілкою споживчих кооперативних організацій «Райспоживспілка» на підставі довідки № СТ -405 від 19.10.1993 року, реєстровий № 431\\ ас- 97\\. Відповідно до копії постанови № 10 Правлінням [PERSON] Райспоживспілки від 03.04. 1998 року позивачу [PERSON] передано в користування підвальне приміщення, загальною площею 48,7 кв.м \\ ас- 6\\. На піставі договору купівлі - продажу від 24.03. 1999 року, посвідченого Державним нотаріусом Першої [PERSON] нотаріальної контори [PERSON]С, р. № 7-380, позивачу у справі [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] , яка складається з однієї жилої кімнати, житловою площею 24,1 кв.м, загальною площею 55,5 кв.м., корисною площею 55,5 кв.м.\\ ас- 7\\. 14.08.2008 року відповідно до договору купівлі - продажу нежитлових приміщень [PERSON] районною споживчою спілкою [PERSON] облспоживспілки продано [PERSON] та останньою прийнято у власність нежитлові приміщення 1-го поверху № 9-а, загальною площею 3,4 кв.м., нежитлові приміщення підвалу № 5, загальною площею 21,2 кв.м., № 1,1-а,16,П, загальною площею 15,9 кв.м., № 4,5, 5-а, загальною площею 53,5 кв.м. в літ «А-3», що знаходяться по вулиці Кузнечній, № 23 в м. Харкові. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1320. . \\ ас- 329\\. Відповідно до Державного реєстру правочинів право власності набувачем вказаних нежитлових приміщень є [PERSON] \\ ас- 332\\. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] 1- ВЛ № 229510 Відділу реєстраці актів цивільного стану по м. Харкову [PERSON] міського управління юстиції [PERSON] померла 31.07.2009 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1073 \\ас- 137\\. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Червонозаводської районної в м. Харкові ради № 598 від 22.11.2010 року [PERSON] призначений піклувальником неповнолітньої дочки померлої [PERSON] - [PERSON] , як дитини - сироти, яка є спадкоємцем після смерті матері. \\ ас- 334\\. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, який був прийнятий 19 червня 1992 р., встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Стаття 1 цього закону встановлює, що допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Таким чином, закон встановив критерій віднесення приміщень до допоміжних, а саме: призначення приміщень для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку; а також встановив перелік приміщень, які можуть відноситись до допоміжних. Згідно з Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, в підвалах можуть знаходитись різні за своїм правовим режимом приміщення допоміжні приміщення, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку, та нежилі приміщення, які не є допоміжними приміщеннями та можуть перебувати у власності або в користуванні фізичних або юридичних осіб. Власники таких приміщень є співвласниками будинку та укладають з іншими співвласниками угоду про сумісне володіння будинком і пайову участь у витратах з його утримання. Отже, виходячи з аналізу нормативних актів, які діяли до прийняття Закону України „Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку (Правил користування приміщеннями житлових будинків затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572; Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом від 15 вересня 1992 р. № 56 Державного комітету України по житлово-комунальному господарству), можна зробити висновок про те, що до допоміжних приміщень будинку відносяться приміщення, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку. Що стосується підвалів, то вони є допоміжними приміщеннями лише за умови, якщо в них було розташоване технічне обладнання будинку або вони були призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку. Таким чином, власники квартир багатоквартирних будинків відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду є співвласниками лише тих підвальних приміщень, які відносяться до допоміжних приміщень будинку, тобто призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку. Інші нежилі приміщення, розташовані в підвалах багатоквартирних будинків, які не призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку не є спільною власністю власників квартир. Таким чином, судовим розглядом справи встановлено, що балансоутримувачем и власником житлового будинку за адресою: м. Харків, вулиця Кузнечсна,23 є Райспоживспілка. Підвальним приміщенням, яке є нежилим \\ а не допоміжнім \\ приміщенням, власник будинку розпорядився за своїм розсудом, що відображено в договорі купівлі - продажу від 14.08.2008 року. Позивач у справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та користується підвальним приміщенням , як нежилим приміщенням, яке не підлягає приватизації і яке не належить йому на праві власності, тому , позивач не мав право на позов. При названих обставинах позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] райспоживспілки , [PERSON], приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed