Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-20 00:00:00

У жовтні 2010 року прокурор Чернігівського району звернувся до суду з позовом в інтересах Іванівської сільської ради в якому зазначив, що між Іванівською сільською радою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди приміщення колишньої контори в с.Количівка по вул.Дружби, 60. Строк дії договору закінчився 01.05.2009 року. Також через несплату орендної плати утворилася заборгованість за договором оренди в сумі 414,24 грн.. Відповідачка продовжила проживати у зазначеному приміщенні, 28.01.2010 року внесено судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], а тому на час подачі позову відповідачка не має статусу підприємця, але повинна відповідати за борги, які виникли при здійсненні нею підприємницької діяльності. В добровільному порядку відповідачка приміщення не звільняє. У звязку з цим просили зобовязати відповідачку усунути перешкоди в користуванні шляхом виселення з займаного нею нежитлового приміщення колишньої контори в с.Количівка Чернігівського району, вул.Дружби, 60, та стягнути з неї заборгованість по договору оренди в сумі 414,24 грн. В судовому засіданні прокурор та представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка та її представник проти позову заперечили на тій підставі, що відповідачка ще не втратила статусу фізичної особи-підприємця, а тому це господарський спір, після закінчення договору оренди відповідачка користувалася орендованим приміщенням, а Іванівська сільська рада не заперечувала проти цього, і тому необхідно вважати, що дія договору оренди була продовжена на новий термін. Заборгованість з орендної плати у відповідачки відсутня, що підтверджується рішенням Господарського суду Чернігівської області. Заслухавши учасників процесу та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до договору оренди від 01.05.2010 року /а.с.7-10/ Іванівська сільська рада передала, а ФОП [PERSON] прийняла у строкове платне користування приміщення колишньої контори в с.Количівка, вул.Дружби, 60. Договір діє з 01.05.2008 року до 01.05.2009 року. Згідно п.10.5 цього договору умовами його пролонгації є відсутність заперечень з обох сторін та укладення додаткової угоди. Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно /а.с.90/ це приміщення знаходиться у комунальній власності, а власником зазначена Іванівська сільська рада. За ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобовязаний повернути орендодавцеві обєкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Згідно рішення Іванівської сільської ради від 28.02.2009 року /а.с.12/ рада заперечувала проти пролонгації зазначеного договору оренди. Про це рішення відповідачку було повідомлено листом від 06.03.2009 року /а.с.13/. Також відповідачку повідомлено про звільнення приміщення колишньої контори листом від 25.05.2010 року /а.с.18/. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.09.2010 року /а.с.23/ встановлено, що [PERSON] не має статусу субєкта підприємницької діяльності. Тобто посилання представника відповідачки на те, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства є безпідставними. Також він необгрунтовано зазначає, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.05.2009 року /а.с.14-16/ встановлено відсутність заборгованості за договором оренди, оскільки в цьому рішенні суд частково погодився з позицією ФОП [PERSON] щодо відсутності у неї заборгованості перед Іванівською сільською радою, а не встановив відповідні обставини. Згідно довідки позивача /а.с.11/ заборгованість за договором оренди склала 414,24 грн.. На підставі ч.1 ст.52 ЦК України фізична особа\~ підприємець відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Таким чином оскільки заборгованість за договором оренди повязана з підприємницькою діяльністю відповідачки, яка, як зазначалося вище, припинена, то заборгованість підлягає стягненню з нею. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved