Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивачка посилається на ті обставини, що 10 січня 2006 року її син [PERSON], у зв»язку з порушенням відносно нього кримінальної справи за ст.. 128 КК України уклав договір дарування зі своєю дружиною [PERSON] за яким подарував останній житловий будинок садибного типу по вул. Леніна № 88 с. Валява Городищенського району Черкаської області. 14 вересня 2008 року її син [PERSON] помер. 13 жовтня 2008 року помирає його дружина [PERSON], внаслідок чого відкривається спадщина на її майно. До спадкової маси входить житловий будинок садибного типу по вул. Леніна № 88 с. Валява Городищенського району Черкаської області, який вона отримала в дар від свого чоловіка за договором дарування від 10.01.2006 року. Єдиною спадкоємицею за законом після померлої [PERSON] являється [PERSON], яка і отримала у власність зазначений житловий будинок в порядку спадкування. Позивачка запевняє, що даний будинок вони із чоловіком побудувала за власні кошти. Тому з метою захисту своїх невизнаних прав вона звернулася до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній та просять визнати договір дарування від 10 січня 2006 року укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним як такий, що укладений під збігом тяжких обставин. Представник відповідачки позовні вимоги не визнав та заперечує щодо їх задоволення. Свою відмову мотивує законністю отримання [PERSON] житлового будинку по вул. Леніна № 88 с. Валява Городищенського району Черкаської області у власність в порядку спадкування та відсутністю права у позивачки на звернення з таким позовом, оскільки вона не є стороною у договорі, а тому не може ініціювати його недійсність. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що за договором дарування від 10 січня 2006 року нині покійний [PERSON], який є рідним сином позивачки передав безоплатно житловий будинок садибного типу по вул. Леніна № 88 с. Валява Городищенського району Черкаської області (дарунок) у власність своїй дружині [PERSON] Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Даний правочин посвідчений державним нотаріусом Городищенської держконтори. Дарувальник за договором при його вчиненні мав відповідний обсяг дієздатності. 13 жовтня 2008 року обдарована за договором [PERSON], померла внаслідок чого відкрилася спадщина на її майно. До спадкової маси входить житловий будинок, який є предметом договору дарування, оскаржуваний позивачкою. Спадщину у встановленому законом порядку прийняла спадкоємиця за законом після померлої [PERSON] відповідачка по справі, чим позивачка [PERSON] вважає порушено її право, оскільки даний будинок побудувала вона із своїм чоловіком. Позивачка оскаржує дійсність правочину укладеного її покійним сином, посилаючись на вчинення його під впливом тяжкої обставини, а саме порушення відносно нього кримінальної справи та можливість накладення арешту на належне йому майно в порядку кримінального провадження. Відповідно до положень ЦК України підставою для визнання недійсності договору (правочину) є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені законодавством. Статтею 203 ЦК України встановлені наступні загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, які як встановлено в судовому засіданні, сторонами при його укладенні були повністю дотримані. Також у відповідності до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, на що вказує позивачка теж може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Підставою для визнання правочину недійсним є збіг тяжких обставин для однією із сторін. Чинним законодавством зміст поняття «тяжка обставина» не розкривається, тобто є оціночним. Така обставина повинна обєктивно існувати. Порушення відносно особи кримінальної справи та намагання її уникнути відповідальності за вчинене не може бути прийнято судом як «тяжку обставину», що спонукала її до укладення правочину до того ж на вкрай невигідних умовах. Крім того, спірний договір дарування укладений 10 січня 2006 року. Сторони за даним договором за життя його не оспарювали. На момент розгляду справи в суді [PERSON] та [PERSON] є померлими. Смерть фізичної особи є юридичним фактом припинення правоздатності( ч.2, 4 ст. 25 ЦК України) та повязується із неможливістю їх вступу у будь які цивільні правовідносини, в даному випадку визнання договору недійсним, необхідно, щоб його сторони володіли цивільною дієздатністю та правоздатністю, чим покійні [PERSON] та [PERSON] уже не володіють, у звязку зі смертю, а позивачка [PERSON] не наділена відповідною правосубєктністю у даних правовідносинах, щоб ініціювати їх недійсність, які на момент їх виникнення відповідали волевиявленню їх учасників. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed