Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» м. Харків, пр-кт. Московський 60 в особі відділення № 320 Чернівецького управління Подільського регіонального Департаменту АКБ " Укрсиббанк" про визнання недійсними кредитних договорів, договорів іпотеки та звільнення нерухомого майна від обтяження. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги змінив і подав в нової редакції позов до [PERSON] комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» м. Харків, пр- кт. Московський 60 в особі відділення № 320 Чернівецького управління Подільського регіонального Департаменту АКБ "Укрсиббанк", третя особа на стороні позивача [PERSON] у справах захисту прав споживачів у Чернівецької області про розірвання договорів споживчого кредиту, іпотеки і застави та звільнення від іпотечного обтяження рухомого і нерухомого майна . Посилається позивач [PERSON] в позовній заяві на те, що відповідачем були допущенні істотні порушення кредитних договорів № 11102936000 від 25.12.2006 року, № 14023761 від 31 липня 2006 року, та № 11181843000 збільшенням процентної ставки за користування кредитними коштами, та в супереч рішенню Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2009 року яким визнано недійсним всі ці зміни в кредитних договорах , відповідач направив в його адрес як споживачу по кредитному договору листи від 01.04.2010 року з вимогами погасити борг з урахуванням збільшеної процентної ставки. В подальшому відповідач, АКБ « Укрсиббанк» після його позивача звернення за захистом своїх прав до в тому числі до [PERSON] захисту прав споживачів у Чернівецької області та Прокуратури Шевченківського району м. Чернівці відповідач листами від 17 травня 2010 року відкликав попередні листи з вимогами погасити борг з урахуванням збільшеної процентної ставки та визнав іх необгрунтованність. Вважає позивач, що таким чином відповідач порушив умови кредитного договору, так як він укладаючи кредитні договори, правомірно розрахував на обумовлену згоду сторін відсоткову ставку, якої він був позбавлений. Також в позовній заяві посилається позивач на істотне змінення обставин кредитного договору яка полягає у настанні загальновизнаної фінансової кризи що вплинуло на коливання валютних курсів. Використання відповідачем доларів США та ЄВРО як предмету кредитування за споживчим кредитом, є внесення в кредитні договори пункту, що значно погіршує становище позивача як споживача порівняно з відповідачем. Крім того позивач вважає, що відповідач «Укрсиббанк» збільшенням процентної ставки зміни ціни позову, так як вона визначена вартістю користування сумою кредиту . Просив позивач в позові розірвати договору про надання споживчого кредиту № 11102936000 від 25.12.2006 року, договору іпотеки №6717 від 25.12.2006 року, договору про надання споживчого кредиту та заставу майна № 14023761 від 31 липня 2006 року, договору про надання споживчого кредиту № 11181843000 та договору іпотеки № 10640 від 11 липня 2007 року і звільнити від іпотечного обтяження рухомого і нерухомого майна. В судовому засіданні позивач [PERSON], та його представник позовні вимоги підтримали повністю посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просили суд винести рішення ким задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» м. Харків, пр-кт. Московський 60 позовні вимоги не визнав подав до суду письмові заперечення і просив в позові відмовити. Суд дослідивши матеріали справи вислухавши пояснення сторін вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як по справі не встановлено порушення істотних умов укладених між сторонами кредитних договорів, або наявності істотних змін договорів передбаченими ст.. ст.. 651 і 652 ЦК України . Згідно до ст.. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розрахувала при укладенні договору. У відповідності до ст.. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна є істотною якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити , вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1)в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2)зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4)із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона". Таким чином при розгляді спорів щодо зміни або розірвання кредитного договору у звяязку із істотною зміною обставин, що передбачено ст. 652 ЦК України позичальнику необхідно довести наступне: - що, при зміні договору посилання на істотну зміну обставин можливе лише у тому разі, коли сторони при укладенні договору визначили такі обставини як істотні; - що, обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, у чому саме вони змінились і чому зміна обставин є істотною. - що, вимагаючи розірвання договору на цій підставі, позивач, з урахуванням положень процесуального законодавства щодо обов'язку доказування, повинен довести, зокрема впевненість сторін у момент укладення договору в тому, що така зміна обставин не настане; - яким чином виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; У п. 2 ч. 1 ст. 651 ЦК України законодавець вказуює на те, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Зменшення прибутків позивача не є обставинами, які можна віднести до форс-мажорних, а світова фінансова криза є явищем, яке не відноситься до обставин непереборної сили, що позбавляють позивача виконувати умови укладеного договору. Позивачем не доведено, що зміна умов договору викликана наявністю ідеальної сукупності всіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, що є обов'язковою умовою для вирішення питання про розірвання договору. Статтею 651 ЦК передбачені підстави для зміни або розірвання договору. У судовому порядку ці питання вирішуються, якщо сторонами договору не досягнуто згоди і одна із заінтересованих сторін звернулася з вимогою до суду з двох підстав: істотне порушення договору другою стороною; інші випадки, встановлені договором або законом (ч. 2 ст. 651 ЦК України). Натомість, ч. 3 ст. 651 ЦК зазначає, що і без звернення до суду договір вважається розірваним або зміненим у силу самого факту односторонньої відмови від договору у повному обсязі чи частково (якщо таке право передбачене договором або законом). Виходячи з характеру правовідносин сторін, які регулюються параграфом 2 глави 71 ЦК України (Кредит), змісту норм ст. ст. 598-599 та ст. 653 ЦК України, судам слід звертати увагу на те, що законодавець розрізняє поняття "розірвання договору", з одного боку, і "припинення зобов'язання/договору". Зазначені поняття не є тотожними через відмінні підстави їх виникнення та юридичні наслідки, які породжені цими правовими явищами. Розірвання договору слід розглядати як один з видів припинення договору. Судом встановлено, що і між відповідачем по справі АКІБ "УкрСиббанк" та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11023761 від 31.07.2006 року, договір про надання споживчого кредиту № 11102936000 від 25.12.2006 року, договір про надання споживчого кредиту № 11181843000 від 11.07.2007 року , та договір іпотеки № 10640 від 11.07.2007 року. Відповідно до умов вищезазначених кредитних договорів банк зобов'язався надати позичальнику [PERSON] , а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит грошові кошти в іноземній валюті відповідно в сумі 30 000 дол. США, 89800 євро. І 70000 євро., та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Сторони також погодили, строки повернення кредитів . Позивач, [PERSON] як позичальник по кредитним договорам просить суд розірвати зазначені договори в зв'язку з тим, що на його думку, банк істотно порушив умови зазначених кредитних договорів та відбулася істотна зміна обставин. Суд вважає, що повідомленням позичальника по кредитним договорам [PERSON] листами-повідомленнями АКІБ "Укрсиббанк» від 17.07.2008 року про те, що з 01.07.2008 року змінилися в сторону збільшення відсоткові ставки за користування кредитними коштами, наданими згідно вищезазначених кредитних договорів не є тим порушенням договору, або зміною обставин яки передбачені ст.. 651 і 652 ЦК України що дають підстави для розірвання кредитних договорів між сторонами. Так згідно розділів 8 всіх трьох укладених між сторонами кредитних договорів АКІБ "Укрсиббанк» мав право на збільшення процентної ставки, однак із дотриманням зазначеного у договорі порядку. Таким чином позичальник [PERSON] розрахував при укладенні договорів кредиту на можливість зміни процентної ставки за кредит в сторону збільшення і на таки умови був згідний так як він підписав договори і отримав на цих умовах кредити. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2009 року по справі № 2-1447/09 визнано недійсними зміни, внесені листами від 17.07.2008 року до зазначених кредитних договорів в частині збільшення розміру процентної ставки, в зв'язку з тим, що АКІБ "Укрсиббанк» порушив процедуру повідомлення позичальника [PERSON] по даним кредитним договорам про підняття відсоткової ставки. Однак порушення процедури підняття відсоткової ставки згідно до умов договору не є істотним порушенням договору відповідно до умов ст. 651 ЦК України, оскільки позичальник [PERSON] не позбавляється того, на що він розраховував при укладенні зазначених кредитних договорів.. Визначення істотного порушення договору полягає в тому, що істотним слід вважати таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору. Позичальник [PERSON] отримавши грошові кошти відповідно до зазначених кредитних договорів, розраховував та зобов'язався повернути зазначені кредити, сплатити відсотки, комісії в порядку і на умовах, визначених при укладенні цих Листами від 17.05.2010 року банк повідомляє про проведений перерахунок заборгованості за кредитними договорами та вимагає погасити заборгованість за зазначеними кредитними договорами та визнав такими, що втратили чинність листи від 01.04.2010 року Виходячи з вищезазначеного, в зв'язку з тим, що банком не було істотно порушено зазначених кредитних договорів, такі договори не підлягають розірванню в судовому порядку без на те згоди однієї із сторін. Не є істотної зміна обставин настання фінансової кризи, яка вплинула на коливання валютних курсів так як постійний ріст чи спад економіки - це нормальний стан ринкової економіки та зростання чи зменшення інфляційного процесу є об'єктивною обставиною, притаманною фінансовій системі кожної держави. Валютні курси, як зазначено у ч.1 ст.8 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" встановлюються НБУ за погодженням з КМУ незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплено. Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Ст..533 ЦК України передбачає, що якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Як вбачається з кредитних договорів банк при здійсненні банківської операції кредитування усвідомлював фінансові ризики, дотримуючись Постанови Правління НБУ № 323 від 29.09.1997 року "Про затвердження Положення про Порядок формування і використання резерву для відшкодування можливих витрат за позиками комерційних банків", а також і позичальником Ревего. В.І. усвідомлено валютних ризиків , оскільки він погодився на умови кредитних договорів і вільним був у виборі при обранні валюти кредитування - Євро та дол. США. При укладенні зазначених кредитних договорів позичальник розраховував на отримання кредитних коштів у іноземній валюті, а також відповідно - на повернення позики саме в іноземній валюті, що підтверджується умовами даних кредитних договорів. Із суті даних кредитних договорів випливає, що валютні ризики несе позичальник, оскільки згідно умов даних договорів він зобов'язаний повернути кредит та сплачувати проценти в іноземній валюті. Відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальника, зокрема, стаття 533 ЦК України передбачає, що якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Зростання курсу долара США - валюти кредиту, за загальним правилом, саме по собі не є підставою для розірвання кредитного договору, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті. Таким чином, із суті договорів та звичаїв ділового обороту випливає, що ризик, пов'язаний, зокрема, із зміною курсу гривні по відношенню до іноземних валют в кредитних договорах несе саме позичальник. Кредитні договори не можуть бути розірвані, оскільки сторони кредитних договорів не узгоджували між собою можливості розірвання таких договорів, а також в зв'язку з тим, що відсутня істотна зміна обставин у розумінні ст. 652 ЦК України та відсутня ознака наявності одночасно всіх чотирьох умов згідно з вимогами даної статті. У відповідності до ст.. 17 Закону України « Про іпотеку» іпотека припнеться у разі припинення основного зобов'язання, по даній справі кредитних договорів, та відповідно немає підстав для задоволення і позовних вимог щодо розірвання іпотечних договорів і звільнення від іпотечного обтяження рухомого і нерухомого майна. На підставі ст.. ст..192, 533, 651, 652, 1054 ЦК України, ст.. 17 Закону України « Про іпотеку» ,

Outcome: dismissed