Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

17.09.2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд виселити відповідача, членів його сім ї, тимчасових жильців, піднаймачів та членів їх сімей з квартири [ADDRESS], яка належить йому на праві власності. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач вселився до зазначеної квартири неправомірно, договір оренди не укладався, уповноважені органи не приймали рішення про надання даної квартири в користування. Тобто, відповідач перебуває в квартирі [ADDRESS] неправомірно, в добровільному порядку звільнити її не бажає. Представник позивача [PERSON] в суді підтримав текст позовної заяви, підтвердивши обставини викладені в ній, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання неодноразово не з явився, надав клопотання про перенесення справи в зв язку з хворобою, та письмові заперечення, в яких зазначає, що позовну заяву необхідно залишити без розгляду, оскільки її подано неуповноваженою особою, так як [PERSON] не має повноважень щодо підпису будь-яких документів від імені позивача. Разом з тим, до суду також неодноразово не з явився його представник, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. В зв язку з чим, суд, відповідно до ч.2 ст.169 ЦПК України, ухвалив слухати справу у відсутність відповідача та його представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Встановлено, що позивачу ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» на праві власності належить квартира [ADDRESS], що вбачається з Довідки Бориспільського РБТІ, виданої на підставі свідоцтва про право власності № 570 виданого Великоолександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області 09.09.2005 року на підставі рішення виконкому від 14.07.2005 року № 322. В даній квартирі проживає відповідач [PERSON]. Проте, вселення відповідача до зазначеної квартири відбулося неправомірно, договір оренди квартири не укладався, уповноважені органи не приймали рішення про надання даної кваритири в користування. Тобто, перебування відповідача у квартирі [ADDRESS] є неправомірним. Доказів протилежного, згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідачем та його представником надано не було. Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В ч.1 ст.317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Особи, які неправомірно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення, що вбачається з ч.3 ст.116 ЖК УРСР. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, інакше як у випадках і в порядку передбаченому законодавством. Отже, інші особи можуть користуватися майном власника, зокрема, проживати у квартирі у випадку, якщо власник передав належне йому майно в користування такій особі, що відбувається шляхом укладання договору оренди або іншого цивільно-правового договору. Таким чином, на підставі доказів по справі, та того, що відповідач неправомірно займає квартиру [ADDRESS], його та членів його сім ї, тимчасових мешканців, піднаймачів та членів їх сімей необхідно виселити без надання іншого жилого приміщення із зазначеної квартири, належної позивачці, оскільки вони займають даний будинок без відповідних правових підстав. З відповідача необхідно стягнути на користь позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати сплачені останнім при подачі позову. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст.316 ч.1, 317 ч.1, 321, 391 ЦК України; ст.116 ч.3 ЖК України, ст.ст.10, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved