Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-04 00:00:00

05 липня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1701,62 грн., 324,18 грн. втрат від інфляційних процесів та 76,30 грн. - 3 % річних у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання, 51 судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, а всього - 2183,10 грн. Представник позивача в судове засідання не заявився, але надав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON], відповідно до чинного цивільно-процесуального законодавства (ст.. 74 ЦПК України) повідомлений про час та місце слухання справи, у судові засідання не з*являвся. Причини неявки до суду не повідомляв. Згідно до ст.. 74 ч. 5 ЦПК України судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованому у встановленому порядку. Статтею 169 ч. 4 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Судом встановлено, що відповідач проживає за адресою [INFO] і є споживачем послуг (а.с.З). Постачання фізичним особам комунальних послуг здійснюється на підставі договору про надання таких. Але проживання відповідача у багатоквартирному будинку, який перебуває на балансі та обслуговуванні позивача відповідно до розпорядження Краснолиманського міського голови від 17.01.2003 р. № 41, слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини. Виходячи з положень ст.ст. 6, 626-631, 526 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач комунальних послуг зобов'язаний своєчасно вносити плату за використані послуги. Стаття 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. В судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої обов'язки по наданню послуг по обслуговуванню та ремонту багатоквартирного житлового будинку за адресою пров. Бригадний, 11 в м. Красний Лиман Донецької області, в якому в квартирі № 70 проживає відповідач, та утриманню відповідної прибудинкової території, про що свідчать матеріали справи. Але не зважаючи на це відповідач взагалі не сплачує надані йому послуги (а.с.4-6). Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк і одностороння відмова від умов договору або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені законом - відшкодування завданих збитків. Жодного доказу тому, що позивач не виконує свої обов'язки по наданню послуг відповідач суду не надав. Тому, враховуючи те, що до теперішнього часу відповідач у добровільному порядку заборгованість, яка станом на 01.06.2010 року складала 1701,62 грн., не відшкодував (а.с.4), суд вважає позовні вимоги позивача в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю бо згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. При цьому збитками є доходи, які особа могла б одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Також суд знаходить обгрунтованими і вимоги позивача в частині стягнення втрат від інфляційних процесів в сумі 324,18 грн. та 3% річних - 76,30 грн., бо вказані втрати доведено позивачем і відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (а.с.5-6). Крім того при зверненні до суду позивач сплатив судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн.(а.с.І). Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову відповідно до ст.. 88 ЦК України вказані судові витрати слід стягнути з відповідача як і суму заборгованості.

Outcome: approved