Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в районний суд із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 07.09.2008 року вона домовилась з відповідачкою про купівлю належного останній житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №6 по вул. Гагаріна, в с. Горбанівка Вінницького району, сплативши їй 28000 грн. Оскільки вказаний житловий будинок залишився відповідачці як спадщина після померлої матері, вона не оформила право власності на нього і тому в строк до 01.10.2010 року зобовязалась оформити договір купівлі-продажу будинку в нотаріальній конторі, маючи вже свідоцтво про право власності. Рішенням Вінницького районного суду від 29.09.2010 року за відповідачкою було визнано право власності на спірний житловий будинок і дане рішення зареєстроване в ВООБТІ, однак від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу відповідачка ухиляється. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримала на умовах, викладених в позовній заяві, просила задовольнити позов. суду пояснила, що в будинку №6 по вул. Гагаріна, в с. Горбанівка вона проживає з 2000 року, однак про його придбання домовилась з відповідачкою лише 07.09.2008 року і тоді ж передала гроші за будинок в сумі 28000 грн. В даному будинку проживає по сьогоднішній час. Відповідач [PERSON], якій розяснено правові наслідки відповідної процесуальної дії, що передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в попередньому судовому засіданні позов визнала, пояснила, що дійсно 07.09.2008 року вона отримала від позивачки плату за будинок в розмірі 28000 грн., який перейшов їй у спадщину від померлої матері. Тому не заперечує проти задоволення позову. Оскільки отримала оплату за будинок, і фактично передала його позивачці, вважає, що повністю виконала свої зобовязання за договором і нотаріального посвідчення він не вимагає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 вересня 2008 року між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку №6 по вул. Гагаріна в с. Горбанівка Вінницького району. Згідно даного договору покупець сплатила продавцю обумовлену ціну в розмірі 28000 грн. Відповідно до рішення Вінницького районного суду від 29.09.2010 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом на вище вказаний будинок. Дане рішення зареєстровано в КП Вінницьке ООБТІ, що підтверджується копією технічного паспорту та витягом про державну реєстрацію прав (а.с.10-15). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено факт отримання відповідачкою по справі [PERSON] від позивачки [PERSON] в рахунок повної оплати житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами 28000 грн., та прийняття позивачкою його в своє володіння і користування. В свою чергу відповідач по справі передала у власність зазначене майно позивачу. Претензій щодо істотних умов договору та його виконання сторони одне до одного не мають. Разом з тим, після укладення договору в письмовій формі та його повного виконання, що підтверджується письмовими доказами по справі, відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Згідно з ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умова договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилися від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ч. 2 ст. 220 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, сторони досягли домовленості по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу, виконали свої зобов'язання щодо оплати, передачі об'єкту договору, однак нотаріального посвідчення даний договір не має. З метою захисту майнових прав позивача договір купівлі продажу необхідно визнати дійсними, а відтак і визнати на нею право власності на жилий будинок. На підставі ст. 207, 220, 316, 328, 334, 655, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved