Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

[PERSON] вказує в заяві від 13 січня 2010 року, що 22 червня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Камянській сільській раді, актовий запис №5. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], 2 жовтня 20005 року народження, та сина [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачем не склалося через те, що той зловживав спиртними напоями, систематично ображав її, застосовував до неї фізичну силу, проганяв з дітьми з будинку своїх батьків, де вони проживали. З квітня 2009 року переїхала проживати до своєї матері. Відтоді [PERSON] не надає допомоги на дітей, вони не ведуть спільного господарства, їх шлюб розпався. Так як її доходів не вистачає, а вони складаються лише з державної допомоги на дітей, просить розірвати їх шлюб, дітей залишити проживати з нею, стягнути з [PERSON] аліменти на обох дітей - 600 гривень в місяць, поділити спільно нажите майно, виділивши їй холодильник «Норд» та пральну машину. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснення дала аналогічні тому, що виклала в заяві. Додатково вказала, що старша дитина в даний час знаходиться у відповідача, він забрав старшого сина без її згоди і тривалий час утримує в себе. Просить задоволити її позов. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Згідний розірвати шлюб, сплачувати аліменти, але лише на меншу дитину, яка проживає з позивачкою, поділити майно, як про це просить позивачка [PERSON] Проте, наполягає на тому щоб старший син [PERSON], 2 жовтня 2005 року проживав з ним. На обґрунтування своєї позиції вказує, що позивачка сама зловживає спиртним, вона вона зраджувала подружню вірність, її доходи недостатні для того аби утримувати двох дітей. Натомість [PERSON] заперечила вказані обставини, з її пояснень спиртним вона не зловживає, в матері дійсно мало місця для проживання, але вона з дитиною перейшла жити на квартиру, в її розпорядженні цілий будинок, звинувачення її у в подружній зраді є безпідставними. Такі її пояснення стверджені показаннями свідка [PERSON] З пояснень в судовому засіданні представника органу опіки і піклування [PERSON] слідує, що мати малолітніх дітей, позивачка по справі [PERSON], належним чином виховує дитину, в Камянській сільській раді її поведінка не розглядалася, орган опіки і піклування розглядав її заяви про те, що відповідач забрав до себе старшого сина і не повертає його, викликали [PERSON], однак той відмовився повертати дитину матері. Як наслідок, їй порадили звернутися до суду. Питання про те з ким має проживати дитина на за засіданні ради опіки і піклування не розглядалося. З такою заявою позивачка не зверталася. Вирішити це питання в суді представник органу опіки і піклування [PERSON] пропонує на розсуд суду. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами по справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Суд вважає безспірно встановленим, що шлюб сторін по справі розпався. Вони втратили почуття поваги і любові один до одного як подружжя. Зберегти його, на думку суду, неможливо. А згідно з вимогами ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вважаючи встановленими зазначені обставини, суд розриває шлюб, позивачку як потерпілу від аварії на ЧАЕС, суд звільняє від сплати судового збору в доход держави. Вирішуючи питання з ким має проживати син [PERSON], [INFO], який в даний час проживає з батьком, суд виходить з вимог ч.2 ст. 161 СК України, згідно з якою під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що в судовому засіданні не добуто жодних доказів, які б вказували на те, що мати дитини [PERSON] неналежним чином ставилася до виховання сина чи його утримання, або вчиняла дії, які могли негативно вплинути на її розвиток і виховання. Звинувачення її в неналежному вихованні старшої дитини [PERSON] в судовому засіданні не довів. За таких обставин суд залишає дітей проживати з матірю, вважаючи, що виховання і догляд дітей такого віку краще забезпечить саме мати. Поряд з цим, стягує з відповідача аліменти на їх утримання, визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі по 250 гривень щомісячно. Відповідач пояснив, що на час розгляду справи в суді він працевлаштувався і працює в ТзОВ «Бімол», проте доказів цього та про отримувану ним заробітну плату не надав. При цьому суд виходить з вимог статей 180,182 СК України, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, враховує необхідні для цього обставини, а також керується ст. 184 СК України, визначаючи їх розмір. Аліменти на меншу дитину згідно зі ст. 191 СК України слід стягнути з часу звернення [PERSON] з позовом, а на старшого сина - з дня прийняття рішення судом, оскільки у 2010 році той проживав з батьком. Суд погоджується з тим варіантом поділу майна, згоду про який сторонами досягнуто, і виділяє кожному з ним ту його частину, про яку вони просять виходячи з вимог ст. 69 СК України,. Витрати понесені [PERSON] на сплату збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судовий збір в дохід держави в розмірі 51 гривні суд покладає на відповідача.

Outcome: approved