Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] будівельно- технологічного технікуму [PERSON] університету водного господарства та природо¬користування, в якому просив визнати незаконним наказ № 19-к від 10 лютого 2009 р. про звільнення його з роботи за систематичне невиконання без поважних причин трудових обовязків, поновити його на посаді заступника директора з навчально-виробничої роботи, стягнути в його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, при звільненні не було враховано його попередню роботу, а накладені на нього раніше дисциплінарні стягнення є упере¬дженим ставленням до нього з боку директора. Розклад занять, за несвоечасне подання якого його звільнено, був складений ним своєчасно і доведений до відома викладачів, учнів та студентів і жодної шкоди технікуму не було завдано. Враховуючи, що [PERSON] будівельно-технологічний технікум є структурним підрозділом [PERSON] університету водного господарства та природокористування і не користується правами юридичної особи, ухвалою суду від 19 січня 2010 р. було залучено до участі в справі як відповідача [PERSON] університет водного господарства та природокористування. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та по аналогічних мотивах, а також збільшив позовні вимоги та просив визнати незаконним наказ № 17-к від 02 лютого 2009 р. про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Крім того, пояснив, що розклад занять на другий семестр 2008-2009 навчального року був виготовлений ним своєчасно і поданий на затвердження директору. Проте, директор не підписав його. Будь-яких зауважень до розкладу не було. В звязку з цим, 13 січня 2009 року він подав директору розклад занять, попередньо зареєструвавши його в приймальні. Також пояснив, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності за результатами перевірки комісії [PERSON] університету водного господарства та природокористування відбулося із порушенням встановленого чинним законодавством місячного строку для притягнення до відповідальності. Про результати перевірки ди¬ректору стало відомо 25 грудня 2008 p., а до дисциплінарної відповідальності позивача було притягнуто лише 02 лютого 2009 р. Просить позов задовольнити. Представники відповідача позов не визнали і пояснили, що розклад занять на другий семестр 2008-2009 навчального року був поданий позивачем на затвердження лише 4 лютого 2009 року, в той час як навчання розпочалося 12 січня 2009 р. Це викликало збої в роботі технікуму. Оскільки, позивач раніше притягався до дисцип¬лінарної відповідальності і йому 28 жовтня 2008 p., 01 грудня 2008 р. та 02 лютого 2009 р. було оголошено догани за неналежне виконання своїх посадових обовязків, то і було видано наказ про його звільнення. Крім того, пояснили, що в жовтні 2008 року в [PERSON] будівельно-технологічному технікумі працювала комісія [PERSON] університету водного господарства та природокористування. В грудні 2008 року працівникам технікуму було доведено попередні висновки комісії. Офіційні висновки комісії із резолюцією ректора [PERSON] університету водного господарства та природокористування надійшли в технікум в січні 2009 року. Після цього у позивача було витребуване пояснення та накладене дисциплінарне стягнення за виявлені в його роботі недоліки. Просять в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] показала, що 25 грудня 2008 р. була присутня на зборах, де ого¬лошувалися висновки комісії [PERSON] університету водного господарства та при¬родокористування і пропонувалося оголосити догану директору та притягнути до відпо¬відальності інших працівників. Розклад занять на другий семестр 2008-2009 навчального року був у методкабінеті з 12 січня 2009 р. і вона працювала по ньому. Свідок [PERSON] показала, що розклад занять на другий семестр 2008-2009 навчального року був з січня 2009 р. і вона проводила по ньому заняття. Свідок [PERSON] показала, що розклад занять на другий семестр 2008-2009 навчального року був складений позивачем своєчасно і в січні 2009 р. він доручив їй підписати розклад у директора. Проте, директор відмовився його підписати. В грудні 2008 року вона була присутня на зборах, коли оголошувалися висновки комісії [PERSON] університету водного господарства та природокористування. Свідок [PERSON] показав, що він був головою комісії [PERSON] університету водного господарства та природокористування, яка перевіряла роботу технікуму. Перевіркою були виявлені недоліки, в тому числі і в роботі позивача. Попередні висновки комісії були оголошені колективу технікуму 25 грудня 2008 р. Після цього висновок ще доопрацьовувався і лише після того був поданий на підпис ректору університету. Офіційно висновок комісії із візою ректора було направлено в технікум в січні 2009 р. Свідок [PERSON] показала, що була членом комісії [PERSON] університету водного господарства та природокористування і вивчала організацію навчання в технікумі. В процесі цього було виявлено недоліки в роботі технікуму, зокрема, і по пи¬таннях, за які відповідав позивач. Свідок [PERSON]. показав, що він був членом комісії [PERSON] університету водного господарства та природокористування, яка перевіряла роботу технікуму. Під час перевірки були виявлені недоліки в проведенні навчальної роботи у технікумі, за яку відповідав позивач. Свідок [PERSON] показала, що була головою комісії, яка була створена наказом управління освіти і науки облдержадміністрації для перевірки роботи [PERSON] будівельно-технологічного технікуму. Перевіркою було виявлено недоліки, зокрема, і в організації роботи по охороні праці, за яку відповідав позивач. З висновком комісії [PERSON] університету водного господарства та природокористування вона ознайомилася після перевірки і вважає його обєктивним. Суд, заслухавши пояснення сторін і свідків, зясувавши обставини та вивчивши ма¬теріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено судом, наказом директора [PERSON] будівельно-технологічного технікуму № 17-к від 02 лютого 2009 року на позивача було накладено дисциплінарне стягнення - догану - за суттєві недоліки в роботі, які були виявлені комісією [PERSON] університету водного господарства та природокористування. Наказом директора [PERSON] будівельно-технологічного технікуму № 19-к від 10 лютого 2009 року позивача було звільнено з посади заступника директора з навчально-виробничої роботи [PERSON] будівельно-технологічного технікуму відповідно до П.З CT.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього трудових обовязків. В судовому засіданні встановлено, що в жовтні 2008 року в [PERSON] будівельно-технологічному технікумі працювала комісія [PERSON] університету водного господарства та природокористування, яка проводила перевірку роботи технікуму. За наслідками перевірки комісією було підготовлено висновок. Про висновки комісії було повідомлено колектив технікуму 25 грудня 2008 р. Суд погоджується із позицією представників відповідача про те, що це був попередній висновок, оскільки, він не був узгоджений із ректором [PERSON] університету водного господарства та при¬родокористування, за наказом якого була створена комісія. Висновок комісії офіційно надійшов в технікум 21 січня 2009 року, що стверджується вхідним штампом, а 22 січня 2009 р. було витребувано пояснення у позивача. Після отримання пояснення по¬зивача 02 лютого 2009 року було видано наказ про притягнення позивача до дисциплі¬нарної відповідальності у вигляді догани. В звязку з цим, суд вважає, що наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення було прийнято з дотриманням вимог ст.148 КЗпП України щодо строку застосування дисциплінарного стягнення і він є правомірним, а тому вимога про визнання незаконним цього наказу не підлягає до задоволення. Відповідно до п.З ст.40 КЗпП трудовий договір може бути розірвано в разі система¬тичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на ньо¬го трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо рані¬ше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови від 6 листопада 1992 p. N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з'ясу¬вати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.З ст.40 КЗпП; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147і, 148, 149 КЗпП правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Як вбачається з наказу від 10 лютого 2009 p., позивача звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього трудових обов'язків. Відповідач при застосуванні такого крайнього заходу як звільнення обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання без поважних причин, хоча при звільненні працівника з підстав, передбачених п.З ст.40 КЗпП необхідно було б навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків та зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. В судовому засіданні встановлено, що приводом для звільнення позивача було те, що 4 лютого 2009 року ним був поданий на затвердження розклад занять на другий семестр 2008-2009 навчального року. На письмову вимогу директора технікуму про надання пояснення з цього приводу позивач 5 лютого 2009 року надав письмове пояснення, в якому вказав, що 4 лютого 2009 року дійсно подав розклад занять. На письмовому поясненні позивача директор технікуму написав резолюцію - „Розклад занять поданий несвоєчасно. „К. Підготувати наказ на звільнення. 06.02.2009. Судом також встановлено, що в другому семестрі 2008-2009 навчального року на¬вчання в технікумі розпочалися 12 січня 2009 року. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що розклад занять на другий семестр 2008-2009 навчального року був складений позивачем своєчасно і в січні 2009 р. він доручив їй підписати його у директора, який відмовився розклад затвердити. Показання свідка [PERSON] підтверджуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які показали, що розклад занять на другий семестр 2008-2009 навчального року був з січня 2009 р. і вони керу¬валися ним при проведенні занять. Крім того, наявність складеного позивачем розкла¬ду занять на другий семестр 2008-2009 навчального року підтверджується копіями роз¬кладів занять із вхідними штампами технікуму, датованими 13 січня 2009 р. Обстави¬ну про те, що позивачем до початку другого навчального семестру в січні 2009 року було подано на затвердження розклад занять, також було визнано представником від¬повідача під час судових дебатів. В судовому засіданні не здобуто доказів того, що розклад занять позивачем був під¬готовлений неналежно, а тому директор технікуму його не затвердив. Лише в судових дебатах представник відповідача вказав, що до поданого позивачем для затвердження розкладу занять у директора виникли зауваження, оскільки, розклад неефективно і не¬раціонально використовував робочий час деяких працівників. Проте, дане твердження не підтверджене жодними доказами, а тому суд не приймає його до уваги. З показань свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановлено, що з по¬чатку січня 2009 року заняття в технікумі проводилися. Судом не здобуто доказів того, що відсутність затвердженого розкладу занять на другий семестр 2008-2009 року привело до зривів занять. Відповідно до п.2.2.8 Положення про організацію навчально-виробничого процесу у професійно-технічних навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 30 травня 2006 року N419, розклад занять складається під керів¬ництвом заступника керівника з навчально-виробничої роботи, затверджується керівником і вивішується за три дні до початку навчання на дошці розкладу занять. Таким чином, суд вважає встановленим, що до початку занять у другому семестрі 2008-2009 навчального року розклад занять був підготовлений позивачем і поданий директору на підпис, тобто позивачем було виконано свої обовязки по складанню розкладу занять, передбачені вищеназваним нормативним актом та посадовими обовязками. Повторне подання позивачем 4 лютого 2009 року на затвердження розкладу занять на другий семестр 2008-2009 навчального року ( з 9 лютого 2009 року ), на думку суду не може свідчити про неналежне виконання позивачем своїх посадових обовязків. Позиція суду грунтується на тому, що відсутні будь-які письмові зауважень до наданого позивачем для затвердження до початку навчання розкладу занять, які б пояснювали причину його не затвердження директором технікуму. Судом також встановлено, що рішенням Костопільського районного суду від 22 квітня 2009 p., залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 15 липня 2009 p., було визнано незаконними накази директора [PERSON] будівельно-технологічного технікуму № 121-к від 28 жовтня 2008 р. та № 133-к від 1 грудня 2008 р. про накладення на позивача дисциплінарних стягнень у вигляді доган. Дані накази про накладення на позивача дисциплінарних стягнень були вказані у наказі про звільнення позивача як підстава для звільнення. Розриваючи трудовий договір з позивачем, відповідач не врахував, що застосуванні до працівника такого дисциплінарного стягнення як звільнення є крайнім заходом. Від¬повідачем не виконано вимог ст.149 КЗпП, згідно з якими вид дисциплінарного стягнення має обиратись з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого проступку, заподі¬яної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок, і попередньої роботи праців¬ника. Зокрема, не враховано, що повторним поданням на затвердження розкладу занять на другий семестр 2008-2009 навчального року технікуму не спричинено будь-якої шкоди, оскільки, відсутні факти зриву внаслідок цього занять. Не враховано і попередню роботу позивача, який в 2004 та в 2005 роках був занесений на дошку пошани «Людина року», а наказом Міністерства освіти і науки України від 21 грудня 2005 р. № 1295-к був нагороджений нагрудним знаком «Відмінник освіти України». На підставі наведеного суд вважає, що наказ про звільнення [PERSON] за п.З ст.40 КЗпП є незаконним і він підлягає поновленню на займаній посаді. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення про поновлення на роботі суд допускає до негайної» виконання. Відповідно до ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на робо¬ті одночасно приймається рішення про виплату середнього заробітку за час вимушено¬го прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виноси» рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Позовні заява позивача розглядалася більше одного року і було призначено 17 засідань суду. Проте, 8 засідань було відкладено за клопотанням представників відповідача або звязку з неявкою представників відповідача, а 2 засідання було відкладено через неяв¬ку свідка. В звязку з цим суд вважає, що розгляд справи затягнувся не по вині позивача і стягує середній заробіток за час вимушеного прогулу та різницю в заробіт¬ку за час виконання нижчеоплачуваної роботи за весь період, протягом якого розгля¬далася справа. В судовому засіданні було встановлено, що після звільнення позивач два місяці не працював, а з 22 квітня 2009 р. був прийнятий на роботу в ТзОВ „Костопільська бу¬дівельна компанія, в якій отримував середній заробіток 650 грн. в місяць. Згідно до¬відки [PERSON] будівельно-технологічного технікуму середня заробітна плату по¬зивача за останні два місяці роботи становить 2325,60 грн. Відповідно до вищенаведеного суд стягує на користь позивача за лютий-березень 2009 р. середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2325,60 грн., а за всі інші місяці різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, яку визна¬чає як різницю між середнім заробітком ( 2325,60 грн. ) та заробітком на новому місці роботи ( 650 грн. ) протягом квітня-жовтня 2009 року і мінімальною заробітною платою протягом наступних місяців. Таким чином, підлягає стягненню на користь по¬зивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та різниця в заробітку на суму 33969,60 грн. за вирахуванням податку та інших обовязкових платежів. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то у відповідності до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом мо¬ральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Однак, в судовому засіданні позивач не надав суду жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди та обґрунту¬вання суми моральної шкоди, а тому суд в задоволенні цієї вимоги відмовляє. На підставі наведеного та

Outcome: partial