overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

Прокурор Решетилівського району Полтавської області звернувся до суду із заявою про обовязкову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу Опішнянської протитуберкульозної лікарні Зінківського району Полтавської області строком на 3 місяці. В судове засідання прокурор, представник Решетилівської районної державної адміністрації, представник Решетилівської центральної районної лікарні надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримали. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 283 ЦПК України заява про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу, який ухиляється від лікування, подається до суду за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний ( диспансерний ) нагляд за цим хворим, або до суду за місцем виявлення такого хворого. Відповідно медичного висновку лікарняної комісії Решетилівської ЦРЛ, [PERSON] неодноразово лікувався в протитуберкульозних закладах, в даний час від добровільного лікування ухиляється, систематично зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, а тому його необхідно обовязково госпіталізувати до протитуберкульозного закладу. Із виписки з історії хвороби [PERSON] убачається, що він має діагноз хронічний туберкульоз легень, однак не лікується, зловживає спиртними напоями. Викладене підтверджується також характеристикою [PERSON] із місця проживання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Решетилівського району в якому просять визнати за ними право спільної сумісної власності на самочинно збудовані: житловий будинок та господарсько-побутові будівлі і споруди, розташовані по вул. Леніна 6, села Паненки, Решетилівського району, Полтавської області. Позовні вимоги мотивували тим, що вказане майно було збудоване ними за власні кошти та на виділеній їм для цього у встановленому законом порядку земельній ділянці, без порушень нормативно-технічних документів з будівництва та не порушує права інших осіб, однак без відповідного дозволу. В судове засідання позивачі не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Решетилівського району [PERSON] в судове засідання не зявилась, надав суду заяву про слухання справи без її участі, позов визнала. Виходячи з положень ст.392 ЦК України: Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України: У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову... Згідно ст.22 КпШС УРСР (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За правилами ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Ця норма за викладених умов скасовує цивільно-правову відповідальність особи, тому має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню до даних правовідносин. Судом встановлено, що позивачі перебувають у шлюбі із 26.04.1966 року (а.с.6), у період часу із 1967 по 1973 рік побудували житловий будинок та господарсько-побутові будівлі і споруди, розташовані по вул. Леніна 6, села Паненки, Решетилівського району, Полтавської області без порушень нормативів по будівництву (а.с.9-11), на земельній ділянці, площею 0,25 га, наданій [PERSON] у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарсько-побутових будівель і споруд (а.с.8). Окрім того, позивачі із 28.03.1996 року зареєстровані та проживають у [INFO] (а.с.4-5,7). Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач [PERSON] , відповідно довідки МСЕК, від 08.05.1993 року (а.с.6) є інвалідом 2 групи безстроково, тому підлягає звільненню від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

З березня 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення щомісячних аліментів на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі Ул частини всіх його доходів. Свої вимоги в позові обґрунтовувала тим, що за час їх шлюбу в них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Останнім часом шлюбні відносини між нею та чоловіком фактично припинені, вони проживають окремо, але відповідач, хоча й здоровий та працездатний і зобовязаний утримувати свою дитину, відмовляється це робити в добровільному порядку, тому просила суд стягнути з нього на свою користь щомісячно аліменти на утримання їх сина в розмірі Ул всіх його доходів до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засіданні не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. 15 березня 2005 року між сторонами був зареєстрований шлюб. За час шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Між тим останнім часом вони припинили спільне проживання, але шлюб поки що не розірвано. Син проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач у справі є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-ФП № 063833, виданого 24 липня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Первомайська Миколаївської області. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батько зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 та частинами 1 і 2 статті 183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обовязок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі: матеріальне становище дитини, стан її здоровя, а також матеріальне становище платника аліментів та стан його здоровя, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний і має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі Ул частини всіх видів свого заробітку (доходу) до досягнення дитиною. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір щомісячних аліментів повинен бути не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 4 ч. З ст. 81, ч. З ст. 88 ЦПК України, п. «а» ст. З та ст. 4 Декрету КМ України № 7-93 від 21 січня 1993 року та Постанови КМ України № 1258 від 21 грудня 2005 року з відповідача також підлягають стягненню в доход держави судові витрати: судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою в якій просить постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 16 грудня 1995 року помер її батько - [PERSON]. Після смерті батька залишилася спадщина, що знаходяться в с.Грубське, вул.Івана Франка, 10а. Позивач не звернулася вчасно до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки на той час була неповнолітньою та не знала, що протягом шести місяців потрібно звернутися до нотаріальної контори. Позивач в судове засідання не з»явилася, надіслала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], та представник Щигліївської сільської ради в судове засідання не з»явилися, подали до суду заяви в яких просили слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд вивчивши матеріали справи, заяви позивача та представників відповідачів, враховуючи, що відповідачі позов визнали повністю, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, причини пропуску позивачем строку на подачу заяви про прийняття спадщини є поважними тому приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та про можливість постановления рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] повноліття. В позові посилається на те, що від спільного проживання з відповідачем народилась одна дитина -син [PERSON] , [INFO] . Позивачка мотивує свій позов тим, що вона самостійно утримує та виховує сина. Відповідач від надання матеріальної допомоги самоусунувся. В даний час відповідач не працює, чітко фіксованого заробітку не має. Посилаючись на обставини, викладені вище, позивачка просить суд стягнути аліменти в твердій сумі розмірі 700 грн. щомісячно до повноліття [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримала частково, зменшила позовні вимоги і просить суд його задовільнити в сумі 300 грн. Відповідач позов про стягнення аліментів в сумі 300 грн. щомісячно визнав повністю. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до cm. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач являється батьком дитини, на яку позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно. Щодо визначення розміру аліментів, суд виходить із вимог cm. 182 СК України, враховуючи при цьому, що відповідач є молодою людиною, перебуває в працездатному віці, і може працювати, а також не обтяжений турботами щодо утримання інших дітей і, являючись батьком дитини, зобов'язаний утримувати її. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, фіксованого доходу не має . Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~02.03.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку,достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Він вказує, що 19 липня 2004 року в с. Луциківка помер його двоюрідний брат- Гребеник [PERSON],який працював у сільськогосподарському підприємстві, розташованому на території цієї сільської ради,та при розпаюванні земель отримав у власність земельну ділянку/пай/, площею 3,747га. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку/пай/, площею 3,747 га, розташовану на території Луциківської сільської ради Білопільського району, про що позивач надав копію державного акта на право приватної власності на землю. Вказуючи,що своєчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, внаслідок відсутності коштів, необхідних для виготовлення державного акта на землю,але від спадщини не відмовлявся, позивач просить визначити йому додатковий строк , достатній для подання заяви про прийняття спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини - три місяці. Представник відповідача- Луциківської сільської ради,в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву з № 114 від 14.03.2011 року про розгляд справи без представника ради та визнання позову в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд,заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що двоюрідний брат позивача- Гребеник [PERSON], за життя склав заповіт, посвідчений 04.12.2003 року секретарем Луциківської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 72, згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом,- заповів [PERSON]. Згідно свідоцтву про смерть серіі 1-БП № 193194 [PERSON] помер 19 липня 2004 року. Згідно довідки виконкому Луциківської сільської ради Білопільського району № 89 від 22.02. 2011 року, померлий [PERSON] на день смерті, 19.07.2004 року, дійсно проживав в [INFO]. . Заповіт від імені померлого посвідчувався в Луциківській сільській раді, зареєстрований в реєстрі за № 72 від 04.12.2003 року, не змінювався і не відмінявся. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК Украіни за позовом спадкоємця,який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що позивач з поважної причини пропустив строк на прийняття спадщини, а тому йому слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду і просить шлюб з відповідачем розірвати. Обґрунтовуючи позов зазначає, що з відповідачем по справі знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2000 року, який оформлений у Дніпровському районному ЗАГСі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №320. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного бюджету не мають, не ведуть спільного господарства, мешкають окремо. Шлюб просить розірвати з тих підстав, що у сторін зникли почуття любові та взаємопорозуміння, в сім'ї виникали сварки, подальше існування шлюбу заперечує інтересам сторін. Просить позов задовольнити та шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримує і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився та про причини своїх неявок суд не повідомив, хоча про день та час сьогоднішнього судового засідання був належним чином повідомлений судовою повісткою, яка приєднана до матеріалів справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як з'ясовані фактичні взаємовідносини сторін та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а саме: припинення сімейно-шлюбних відносин між сторонами за втрати почуттів любові та поваги один до одного, виникнення сварок та конфліктів в сім'ї, відсутність спроб для примирення, - і вони достат ні для того, щоб суд дійшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, а шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст. 105, 110-112 СК України, та ст.. 1 0, 11, 57, 60, 209, 212-218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач суду пояснила, що з січня 2010 року проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач своє батьківство визнав та зазначений батьком дитини у свідоцтві про народження дитини. Протягом останнього часу відповідач не надає дитині належної матеріальної підтримки. Відповідач є працездатним, працює, має доходи і можливість надавати своїй дитині матеріальну підтримку. У звязку із цим, просить суд стягнути із Відповідача на користь Позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що має невеликий дохід несе витрати по утриманню помешкання, а також допомогає батькові який похилий вік та перебуває на стаціонарному лікуванні. Враховуючі вищенаведене не заперечує про стягнення з нього аліментів в меншому розмірі які визначить суд. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. З дослідженого судом свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] [INFO] встановлено, що його батьком являється [PERSON]. Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги неповнолітній дитині , суд вважає доведеним, оскільки вказаний факт сторонами не оспорюється. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, способом виконання батьками обовязку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст..182 СК України повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ст. 180, ст.182, ст. 183 СК України ,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 28 червня 1997 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинені, в зв'язку з тим, що спільне життя не склалося. Позивач вважає, що подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливі, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачка в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала і не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 28 червня 1997 року, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського райвиконкому м. Суми за актовим записом № 95, що підтверджується свідоцтвом про шлюб на а. с. 4. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім'я фактично розпалася. Відповідачка визнала позов і не заперечує проти його задоволення. Таким чином, визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання угоди дійсною. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] третя особа [PERSON] позовні вимоги визнала. У судовому засіданні встановлено, що 21 грудня 2004 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], від імені яких діяла позивач [PERSON] уклали договір дарування квартири № 19 в будинку № 93 мікрорайону 5 Зарічний м. Кривого Рогу. Виконуючи вимоги закону, договір склали в письмовій формі і посвідчили у приватного нотаріуса [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 4517. Вказана квартира зареєстрована в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 06 січня 2005 року, за реєстровим номером 8605581. В теперішній час виникла необхідність розпорядитися власністю, але нотаріальною конторою відмовлено, оскільки на час здійснення угоди - нотаріус [PERSON] не мала права нотаріально посвідчувати угоди, так як наказом Дніпропетровського обласного управління юстиції України № 516 від 21 грудня 2004 року її ліцензія припинена. [PERSON] під час здійснення угоди не повідомила позивача, що не має права на нотаріальне посвідчення угоди. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що при зазначених обставинах позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] про виключення квартири з спільного сумісного майна подружжя. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Треті особи [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. У судовому засіданні встановлено, що 19 вересня 1998 року був укладений шлюб між [PERSON], та [PERSON], зареєстрований в Петровському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 43. 21 вересня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано, Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 405. В період шлюбу, а саме 11 грудня 2002 року була придбана квартира [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу, який був укладений між [PERSON], та позивачем [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 4080. Вказана квартира зареєстрована в КП «Бюро технічної інвентаризації» записано в реєстрову книгу 76П, за реєстровим № 587 10 січня 2003 року. Згідно частини 1 статті 57 СК України «Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є ... майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто».Аналогічна норма передбачена Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а саме пунктом 24 даної Постанови, де сказано, що «Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто» Грошові кошті, яки були необхідні на придбання вищезгаданої квартири, були надані позивачу її батьками, а саме: батьком [PERSON] матір'ю [PERSON], оскільки на час придбання квартири сторони не працювали, на придбання квартири не мали достатніх коштів. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи: свідоцтво про одруження, договір купівлі продажу, технічний паспорт, свідоцтво про розірвання шлюбу, суд вважає, що при зазначених обставинах позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, так як позивач має право власності на вказану квартиру, право власності ніким не оспорюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial