Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання договору дійсним та визнання права власності. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07.04.2004р. між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу гаражу № 69 в АПК «Тепм-2» в м, Миколаєві. Вказаним нерухомим майном він користується та володіє по теперішній час, але позбавлений можливості розпорядитися гаражем, оскільки не має свідоцтва на право власності та не має можливості його отримати в звязку зі смертю продавця - [PERSON]. Посилаючись на викладене просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражу № 69 в АГК «Тепм-2» в м. Миколаєві від 07.04.2004 року укладений між [PERSON] та [PERSON], крім того, визнати право власності на гараж № 69 в АІК «Тепм-2» в м. Миколаєві за ним. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили про його задоволення. В судовому засіданні представник відповідача - Миколаївської міської ради позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи - АГК «Тепм-2» в судовому засіданні вважав за необхідне позов задовольнити, при цьому пояснивши, що з квітня 2004 року позивач є членом кооперативу, користується гаражем та своєчасно сплачує за нього. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Гараж № 69 в АГК «Тепм-2» в м. Миколаєві належав на праві власності [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-2083 та зареєстрованого в ММЬТІ від 06.01.1997 року за №19-а. Згідно зі ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншою нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. 07 квітня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу гаражу з № 69 в АГК «Тепм-2» в м. Миколаєві який в порушення вказаного закону укладено в простій письмовій формі без ногаріального посвідчення. У відповідності зі ст. 655 ЦК України, [PERSON] за договором купівлі-продажу сплатив [PERSON] 900 доларів США., а той передав йому у власність гараж, який він прийняв та користується по теперішній час. Також, відповідно до протоколу №5 від 02.04.2004 року правління АГК «Тепм-2» в м. Миколаєві, позивач був включений до складу кооперативу, а [PERSON] виключений, на підставі особистих заяв від 30.03.2004р.. Вказаний протокол 23.04.2004 року був затверджений рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №747. Згідно технічної документації гараж має наступні технічні показники: гараж літ. А-1: загальна площа - 16.9 кв.м., основна площа 16,9 кв.м.. У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. [PERSON] 14.04.2009 року номер, що стверджується актовим записом про смерть №1468 від 21.04.2009 року. Як вбачається з повідомлення Другої Миколаївської Державної нотаріальної контори від 24.11,2010р. за №3084/01-14 та Витягу зі спадкового реєстру №25430759, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Враховуючи тс, що позивачем по справі угоду було виконано у повному обсязі, а можливість нотаріального оформлення втрачена у зв'язку зі смертю продавця - [PERSON], суд вважає необхідним задовольниш вимоги позивача у повному обсязі. ІІа підставі ст. ст. 220. 392 ЦК України,

Outcome: approved