Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі - продажу та дарування, зобовязання звільнення квартири як незаконно придбаної. У своїх вимогах посилається на те, що у м. Червоноград по вул. Шевченка, 3/3, він проживав із 13 червня 1997 року. Через поганий стан здоровя мав намір виїхати в Росію до родини, тому виникла необхідність продати квартиру. В один із днів кінця березня 2002 року він звернувся в агенство нерухомості в м. Червонограді, де йому працівник фірми на імя Оля пообіцяла сприяти у вирішенні його питання. У той же вечір до нього зайшли [PERSON] та [PERSON] які запропонували купити його квартиру. Оскільки квартира не була приватизована, він дав [PERSON] завдаток, в сумі 2650 гривень, що на той час було еквівалентно 500 доларам США. Із зазначеної суми, 795 гривень було призначено для приватизації його житла. На наступний день, він із п. Олею поїхали у приватизаційну контору, що по вул. Ст. Бандери, в м. Червонограді, де він підписував якісь документи. Після цього, деякий час, він перебував у племінниці, так як погано себе почував. Коли хотів повернутися у свою квартиру, то замки у вхідних дверях вже були замінені і він не зміг туди потрапити. У подальшому він довідався про те, що його квартира була відчужена 08 квітня 2002 року [PERSON] Жодних договорів з приводу відчуження своєї квартири з [PERSON] він не укладав, коштів від [PERSON], за виключенням 2650 гривень, не отримував. У той час, коли в Червоноградському міському суді розглядалася його цивільна справа до [PERSON], остання, на підставі договору дарування від 29 січня 2003 року, відчужила його квартиру [PERSON], а [PERSON], 12 лютого 2003 року подарувала спірну квартиру [PERSON] Тому просив: визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири №3 в будинку №3, що по вул. Шевченка в м. Червонограді, Львівської області між ним та [PERSON] від 08 квітня 2002 року; визнати недійсним договір дарування квартири від 29 січня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] та між [PERSON] та [PERSON] від 12 лютого 2003 року (т.1 а.с.1,116,120-122). [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] та [PERSON] про зміну правовідношення та визнання добросовісним набувачем. У своїх вимогах посилається на те, що 29 січня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування спірної квартири, а 12 лютого 2003 року договір дарування цієї квартири був укладений між [PERSON] та ним. Однак це не відповідає дійсності . Насправді, 12 лютого 2003 року, між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, оскільки, фактично [PERSON] продала а він купив у неї квартиру по пр. Шевченка,3/3, в м. Червонограді, Львівської області. Просив визнати недійсним договір дарування від 29 січня 2003 року укладений між [PERSON] та [PERSON], договір дарування від 12 лютого 2003 року, укладений між ним та [PERSON], а також встановити, що між ним та [PERSON] 12 лютого 2003 року був укладений договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] і те, що він являється добросовісним набувачем вказаної квартири (т.1а.с.188,203). В судовому засіданні позивач по первинному позові [PERSON] свої вимоги підтримав, покликавшись на обставини викладені у позовній заяві. Крім того, уточнюючи позовні вимоги просив зобовязати [PERSON] звільнити квартиру, що по вул. Шевченка, 3/3, в м. Червоноградіі Львівської області, виселивши його з неї. Також просив Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації зареєструвати за ним право власності на вказану квартиру. Зазначені вимоги підтримуються в судовому засіданні його представником [PERSON] та адвокатом [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог [PERSON] не визнав, свій позов до [PERSON], [PERSON] підтримав та пояснив, що у березні 2002 року він розлучився із дружиною, поїхав на заробітки, а квартиру по вул. В. Стуса, 4/36, переписав на дітей. Коли повернувся до дому, то вирішив придбати для себе житло. Спірну квартиру по пр. Шевченка,3/3, він купив 12 лютого 2003 року в [PERSON] за 3000 доларів США, відтак вважає себе добросовісним набувачем.. Просив свій позов задовольнити, у вимогах [PERSON] відмовити. Зазначені вимоги підтримуються в судовому засіданні його представником адвокатом [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомила, хоча належно викликалася для розгляду справи. У той же час, у своїх письмових поясненнях (т.1а.с.57-59) зазначила, що приблизно в середині січня 2003 року до неї звернулася її знайома [PERSON] з приводу відчуження квартири, по вул.Шевченка, 3/3, в м. Червонограді, Львівської області. Відтак 29 січня 2003 року вона разом із [PERSON] у приватного нотаріуса [PERSON] уклали договір дарування вказаної квартири. Через два тижні [PERSON] знайшла покупця на свою квартиру і 12 лютого 2003 року приватний нотаріус [PERSON] посвідчила договір дарування між нею та [PERSON], хоча насправді, [PERSON] купив квартиру у [PERSON] за гроші. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог [PERSON] не визнала, позовні вимоги [PERSON] визнала та пояснила, що 08 квітня 2002 року [PERSON] продав її свою квартиру, по пр. Шевченка,3/3, в м. Червонограді, Львівської області. Спочатку [PERSON] отримав від її співжителя [PERSON] 500 доларів США завдатку, а під час укладання договору купівлі - продажу решту 2500 доларів США. В січні 2003 року вона відчужила дану квартиру [PERSON], яка є близькою людиною її матері. Про договір між [PERSON] та [PERSON] її нічого не відомо. Треті особи по справі - Державний нотаріус Червоноградської міської нотаріальної контори [PERSON], Приватний нотаріус Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON], представник Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявилися про причини неявки суд не повідомили. Приватний нотаріус Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON] подала письмову заяву у якій просила розгляд справи проводити без її участі. Співвідповідач [PERSON] помер 13 січня 2011 року (т.2 а.с.82). Ухвалою суду від 23 травня 2011 року прийнято відмову [PERSON] від позову до [PERSON] (т.2 а.с.139). Вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, оцінивши наявні у справі письмові документи суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, а позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю із наступних підстав. Як передбачено ч.1 ст.57 ЦК України в редакції ЦК України 1963 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, угода здійснена внаслідок обману, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого. Судом встановлено, що 04 квітня 2002 року державним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON] було оформлено доручення згідно якого [PERSON] доручив [PERSON] представляти його інтереси, щодо приватизації житла, а також розпоряджатися належною йому квартирою по вул. Шевченка, 3/3, в м. Червонограді, Львівської області (а.с.3). На підставі зазначеного доручення, 08 квітня 2002 року [PERSON] продав а [PERSON] купила квартиру, по пр. Шевченка,3/3, в м. Червонограді, Львівської області, яка належала на праві приватної власності [PERSON] (т.1 а.с.7,8). Також встановлено, що 29 січня 2003 року [PERSON] подарувала зазначену квартиру [PERSON] (т.1 а.с.62), а 12 лютого 2003 року [PERSON] подарувала її [PERSON] (т.1 а.с.47). У той же час, із матеріалів кримінальної справи №1-192 про обвинувачення [PERSON] та [PERSON] за ч.3 ст.190, ч.2,3 ст.357 КК України які оглянуті в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за попередньою домовленістю із [PERSON] маючи намір шляхом обману і зловживання довірою заволодіти чужим майном, довідались, що [PERSON] будучи людиною похилого віку, має намір продати зареєстровану ними квартиру [INFO] шляхом обману ввійшла до нього в довіру з метою отримання права власності на дану квартиру. Для цього [PERSON] використовуючи підтримку [PERSON] схилив [PERSON] оформити з ним договір завдатку на 500 доларів США для приватизації її квартири, а потім за допомогою невстановленої слідством особи, 04 квітня 2002 року отримали в Червоноградській державній нотаріальній конторі нотаріально-посвідчене доручення на імя [PERSON] на право представляти їнтереси [PERSON] по приватизації його житла. 5-8 го квітня 2002 року [PERSON] та [PERSON] використовуючи вказане доручення, підробили підписи [PERSON], проплатили борги за комунальні послуги та від його імені здійснили незаконну приватизацію його квартири. Не бажаючи провести остаточний розрахунок за придбання житла із [PERSON] [PERSON] та [PERSON] почали його та провели ряд незаконних комбінацій повязаних із зміною власника квартири, а саме: [PERSON] 08 квітня 2002 року, використовуючи незаконно отримане нотаріально-посвідчене доручення на право представляти інтереси [PERSON] від його імені уклав договір купівлі-продажу квартири із [PERSON] Не маючи наміру проводити остаточний розрахунок із [PERSON] за житло, [PERSON] та [PERSON] уклали 29 січня 2003 року договір дарування спірної квартири із [PERSON] не надавши їй будь яких документів, що підтверджують право власності на квартиру, а 12 лютого 2003 року з участю [PERSON] уклали договір дарування спірної квартири з [PERSON] в приміщенні приватного нотаріуса [PERSON], отримавши гроші в сумі 3000 доларів США (к/с №1-192/05, т.2 а.с.308-312). В судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що у березні - квітні 2002 року [PERSON] та [PERSON] обманним шляхом змусили підписати його доручення на розпорядження його квартирою, а у подальшому заволоділи нею. З того часу [PERSON] залишається особою без постійного місця проживання. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу квартири від 08 квітня 2002 року згідно якого [PERSON] від імені якого діяв [PERSON] продав свою квартиру по вул. Шевченка,3/3, [PERSON] слід визнати недійсним. Визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 08 квітня 2002 року є підставою для визнання недійсними договорів дарування від 29 січня 2003 року №185, згідно якого [PERSON] подарувала квартиру [PERSON], та договору дарування від 12 лютого 2002 року №311, згідно якого [PERSON] передарувала її [PERSON] і поновлення прав на спірку квартиру [PERSON] На даний час у квартирі по вул.Шевченка,3/3, в м. Червонограді проживає [PERSON], який підлягає виселенню у звязку з визнанням недійсним договору купівлі-продажу від 08 квітня 2002 року, а також договорів дарування від 29 січня 2003 року та 12 лютого 2003 року. Що стосується вимог [PERSON] про визнання укладеним між ним та [PERSON] договору купівлі-продажу спірної квартири по вул. Шевченка,3/3, в м. Червонограді від 12 лютого 2003 року, та визнання його добросовісним набувачем зазначеної квартири, то такі не можуть бути задоволеними, оскільки з цього приводу не подано належних доказів, які б стверджували про це. Тому вимоги [PERSON] в цій частині не можуть бути задоволеними. На підставі наведеного,

Outcome: partial