Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» про повернення сплаченого пайового внеску з урахуванням індексу інфляції, посилаючись на те, що 28.05.2008 року між нею та відповідачем було укладено договір про дольову участь у будівництві, за умовами якого виконавець ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» веде будівництво а [PERSON] фінансує згідно умов договору будівництво квартири [ADDRESS], площею 90,05 кв.м. Позивачем було сплачено на виконання умов договору 292663грн., однак відповідач не розпочав будівництво будинку за вказаною адресою, на будинок не складалась і проектно-технічна документація. За таких обставин, вважає, що при укладенні договору, відповідачем було застосовано до неї обман, а саме повідомлено неправдиву інформацію про будівництво вказаного будинку. Просить визнати недійсним наведений договір на підставі ст. 230 ЦК України та стягнути з відповідача сплачений пайовий внесок в сумі 292663грн., подвійні збитки (інфляційні втрати та три відсотки річних згідно ст. 624 ЦК України) за період з червня 2008 року по лютий 2011 року в сумі 223301,87грн., 90050грн. на відшкодування моральної шкоди, всього стягнути 606014,87грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок укладення договору із застосуванням обману позивач був позбавлений отримати належне за цим договором, що призвело до душевних переживань та порушення нормального ритму життя. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та вказав, що відповідачем складалось архітектурно-планувальне завдання на будівництво групи багатоквартирних житлових будинків по вул. Головацького, 3, в яку входить і будинок по вул. Головацького, 2, будівельна адреса якого, вказана у договорі, була змінена розпорядженням керівництва ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» на вул. Головацького, 3. Крім цього зазначив, що позивач оплати пайової участі за договором не здійснював, доказів оплати - платіжних документів - ним суду не представлено. Просить відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено наступні обставини. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до архітектурно-планувального завдання №3, складеного за замовленням №1184/09 від 13.12.2007 року, затвердженого управлінням містобудування та архітектури Тернопільського міськвиконкому 09.01.2008 року обєктом завдання є будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з вбудованими стоянками для автомобілів та приміщення громадського призначення по вул. Головацького, 3 в м. Тернополі. Замовником (забудівником) вказано ПМП «Тернопільська фірма «Будівельник». Згідно договору від 28.05.2008 року, укладеного між ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» (Сторона-2) та [PERSON] (Сторона-1) Сторона-2 веде будівництво та зобовязується передати Стороні-1 квартиру після завершення будівництва, а Сторона-1 фінансує згідно умов договору будівництво квартири [ADDRESS], проектною загальною площею 90,05 кв.м. (далі - квартира). Відповідно до п. 1.1, 1.2 цього договору вартість вказаного обєкта становить 292663грн., планове закінчення будівництва та здачі будинку в експлуатацію 2011 рік. Позивачем було повністю сплачено відповідачу вартість приміщення у сумі 292663грн., що підтверджується п.2.1 наведеного договору. Згідно норм ст.ст. 509, 526, 629 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вказівок договору і не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом (договір є обовязковим для виконання сторонами). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Згідно ч.1 ст. 229. ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.20 постанови від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суд вважає, що умови, які викладені у договорі про участь у будівництві квартири та на які розраховував позивач при укладенні договору з відповідачем, стосовно будівництва квартири [ADDRESS], мають істотне значення відповідно до вимог ч.1 ст. 230 ЦК України. Таким чином, замовивши у грудні 2007 року та отримавши у січні 2008 року архітектурно-планувальне завдання на будівництво групи багатоквартирних житлових будинків по вул. Головацького, 3 в м. Тернополі, відповідач, при вчиненні правочину з позивачем, свідомо створив у позивача неправильне уявлення про обставини, що мають істотне значення, внаслідок чого з останнім 28.05.2008 року було укладено договір на участь у будівництві квартири у будинку по вул. Головацького, 2 в м. Тернополі. Відповідачем не було представлено суду жодних доказів того, що на будівництво будинку по вул. Головацького, 2 в м. Тернополі надавався відповідний дозвіл та складалася проектно-технічна документація, як і того, що було розпочато будівництво цього будинку. Суд також критично оцінює пояснення відповідача про те, що будівельна адреса була змінена (з вул. Головацького, 2 на вул. Головацького, 3) розпорядженням керівництва ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», оскільки вони відповідачем не доведені. Доводи відповідача на те, що позивач представив документів, які б стверджували про оплату квартири згідно договору, суд до уваги не приймає, оскільки обовязок оприбуткувати отримані за договором кошти та видати документ, який посвідчує їх отримання покладається на відповідача, а не на платника позивача. Пунктом 2.1 договору від 28.05.2008 року підтверджується внесення позивачем 100% оплати пайового внеску за квартиру(292663грн.). За таких обставин укладений між сторонами правочин підлягає до визнання недійсним на підставі ст.230 ЦК України із застосуванням наслідків недійсності правочину - стягнення із відповідача на користь позивача сплаченого пайового внеску та подвійних збитків (подвійних інфляційних втрат) від його розміру. Згідно ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Інфляційні втрати із суми пайового внеску в розмірі 292663грн. за період з червня 2008 року по лютий 2011 року складають 87506,24грн. ((6,6%+22,3%+12,3%+9,1%+1,9%)*292663грн. = 29,9% х 292663грн.). Подвійні збитки складають 175012,5грн.(87506,24грн.*2). Позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних згідно ст.625 ЦК України до задоволення не підлягають, оскільки, як вбачається із договору від 28.05.2008 року, у відповідача відсутнє грошове зобовязання перед позивачем, тому норми наведеної статті на дані правовідносини не поширюються. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завдані у зв'язку з вчиненням спірного правочину, то суд приходить до висновку, що такі підлягають до часткового задоволення з наступних міркувань. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно розяснень, даних у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому, задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із вимог розумності і справедливості, враховуючи ступінь душевних переживань позивача, порушення нормальних життєвих звязків, і завдані у зв'язку із цим моральні страждання, вважає, що остання зазнала моральної шкоди, яку суд визначає у розмірі 10000грн. За таких обставин, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, слід визнати недійсним договір від 28.05.2008 року, стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] кошти в сумі 292663грн., внесені нею як пайовий внесок на будівництво квартири, подвійні інфляційні втрати із вказаної суми в розмірі 175012,5грн. та 10000грн. на відшкодування моральної шкоди, позов слід задовольнити частково, відмовивши у стягненні решти суми на відшкодування моральної шкоди згідно заявлених позовних вимог та трьох відсотків річних на підставі ст.625 ЦК України.

Outcome: partial