overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-14 00:00:00

Представник позивача наполягала на позбавленні відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 11 червня 2003 року відділом РАГСу Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №272) в зв`язку із невиконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків та призначити опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] , а опікуном над нею бабусю [PERSON] . Помічник Котовського міжрайонного прокурора підтримав позовні вимоги органу опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області, просив позбавити відповідачку батьківських прав. Відповідачка до суду не з`явилась, але надала письмову заяву в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення в повному обсязі. Третя особа, [PERSON] , [INFO] , підтвердила вимоги викладені позивачем, просила суд позбавити відповідачку батьківських прав та призначити її опікуном. Вислухавши представника позивача, помічника Котовського міжрайонного прокурора, третю особу, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що відповідачка безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, життям дитини не цікавиться, належний догляд за дитиною не здійснює, дитина знаходиться у своєї бабусі - [PERSON] , яка здійснює догляд, утримання та виховання [PERSON] , [INFO] . Зазначені підстави також підтверджуються висновком органу опіки та піклування Котовської районної державної адміністрації, згідно якого вважається доцільним позбавити відповідачку батьківських прав. За таких підстав суд дійшов до висновку про те, що відповідачка втратила моральне та юридичне право бути матір`ю своєї дитини, і позбавлення її батьківства стосовно доньки цілком відповідає інтересам останньої. При призначенні опікуном [PERSON] над неповнолітньою суд враховує особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить постановити рішення, у відповідності з яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що сім*я розпалася. Відповідачка у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов повинен бути задоволений. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 23 грудня 1995 року у Комінтернівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 897. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Тривалий час подружжя проживає окремо, шлюбних відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть, тому брак, фактично, носить формальний характер. Не заперечувала проти зазначеного факту й відповідачка по справі, [PERSON] .. У відповідності до ст.110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено що подальше проживання подружжя та збереження сім*ї неможливе. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що сім*я розпалася та поновлена бути не може, суд вважає, що позов слід задовольнити. У відповідності до ст.113 СК України відповідачка після розірвання шлюбу буде іменуватися шлюбним прізвищем « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

26 листопада 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем в ступила до шлюбу 20 лютого 1993 року. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], 20 квітня 2002 року. Дітей, які знаходяться на повному утриманні позивачки, відповідач матеріально не забезпечує. Інших платежів аліментарного характеру у відповідача не має. Тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 20 лютого 1993 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білопільського управління юстиції в Сумській області (а.с. 2).. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження дітей (а.с.3,4). З свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БП № 078619 вбачається, що шлюб між сторонами розірваний 9 жовтня 2003 року, про що зроблений в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відповідний запис № 144 (а.с. 2). Згідно довідки про склад сімї від 16 листопада 2010 року, син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] проживають з матірю і знаходяться на її утриманні (а. с. 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивачка просить розірвати її шлюб з відповідачем, зареєстрований 10.07.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськвиконкому Житомирської області, актовий запис № 251, та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей - доньки Дар»ї, [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньки Людмили, [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, також просить залишити дітей їй на подальше проживання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Спільні відносини з відповідачем розладналися у 2004 році через відсутність між ними взаєморозуміння, по причині чого між ними виникали сварки. Відповідач покинув сім»ю, став проживати окремо, тому вона вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідач матеріальної допомоги на виховання дітей не надає, хоча він фізично здоровий, має заробіток. Спору про поділ спільного майна між ними немає. В судове засідання позивачка не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме свідоцтво про одруження (а.с.6), копії свідоцтв про народження дітей (а.с.7-9), суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню. Зважаючи на те, що сторони втратили взаєморозуміння, до примирення вони не прийшли. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Вищенаведені обставини на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. [PERSON] є батьком доньки Дар»ї, [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньки Людмили, [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.7-9), зобов'язаний утримувати їх до повноліття, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відносно місця проживання дітей, суд вважає за необхідне залишити їх проживати з матір»ю, оскільки вони на даний момент проживають з нею. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача держмито і витрати і інформаційно-технічне забезпечення справи - на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачки з позовом про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що 4 вересня 1999 року Громівською сільською радою Уманського району Черкаської області зареєстрований шлюб позивача із відповідачкою, [PERSON], за актовим записом № 3. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені з 2004 року, подальше спільне життя є неможливим, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи двічі попереджена належним чином, причини неявки визнані поважними суду невідомі, але її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у її відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 56 СК України, оскільки з 2004 року їх сімейно - шлюбні стосунки припинені і позивач з відповідачкою фактично не проживають, оскільки вони не зійшлись характерами, а тому зберегти сімю неможливо і такий шлюб повинен бути розірваний. Дитину: дочку [PERSON], [INFO], залишити проживати з відповідачкою. Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, зазначила, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованого в Андрушівському районному відділі РАЦС 26 січня 2002 року. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. З 2004 року сторони проживають окремо, ніяких стосунків не підтримують. Відповідач створив фактично іншу сім'ю,проживає з іншою жінкою. За таких обставин позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно та поновлена бути не може. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі обґрунтувавши їх наведеними в позові обставинами, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився,направивши на адресу суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, вказував, що позов визнає, проти задоволення не заперечує. Вислухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засідання сторони припинили шлюбні відносини з 2004 року. За час окремого проживання мір до поновлення сімейних відносин ніхто із сторін не приймав. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим,що збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо,заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті права та права їхніх дітей, тому задовольняє позов в повному обсягу. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за і необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надана заява про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України,суд вважає необхідним позивачу залишити прізвище, яке вона отримала під час реєстрації; шлюбу, що розривається - Седракян.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 02.11.2002 року. Шлюб зареєстрований Коростишівським відділом РАГС, про що був зроблений актовий запис за № 221. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. 12.11.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи це небажанням перебувати у шлюбі з відповідачем. В судове засідання позивач не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує . Відповідач в судове засідання не з»явився, до суду надійшла телеграма про неможливість прибути в судове засідання, проти позовних вимог не заперечує і просить їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Свідоцтвом про укладення шлюбу 1-ТП № 069115 підтверджується факт перебування сторін у шлюбі, копією свідоцтва про народження 1-ТП № 038377 підтверджується наявність у сторін неповнолітньої дитини. Сторони зберегти сім"ю не бажають, спільно не проживають, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що сім"я сторін розпалася остаточно. Неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], слід залишити на виховання матері, спору про місця проживання дитини між сторонами немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON], виконавчого комітету Затоківської селищної ради про виділ в натурі частки, що є у спільній частковій власності. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання представник виконавчого комітету Затоківської селищної ради не з'явився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги визнає та просив справу слухати в його відсутність. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26.06.1995 року належать 56/400 частин домоволодіння №81 по вул.Приморська, смт.Затока, м.Білгород- Дністровський, Одеська область; [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26.06.1995 року та свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСТ №436504 від 05.05.2006 року належать 112/400 частин домоволодіння №81 по вул.Приморська, смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеська область; [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26.06.1995 року належать 56/400 частин домоволодіння №81 по вул.Приморська, смт.Затока, м.Білгород- Дністровський, Одеська область. Співвласнику по житловому будинку [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.1992 року належать 44/100 частин домоволодіння №81 по вул.Приморська, смт.Затока, м.Білгород- Дністровський, Одеська область. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом і попросив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті його батька [PERSON], який помер 26 квітня 1995 року в с.Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області, що складається із майнового паю члена КСП «Дружба» ТОВ «Дружба» с.Пилипи-Борівські Томашпільського району, визначеного в розмірі 3300,00 грн, посвідченого майновим сертифікатом серії ВІ ХХ № 000457, посилаючись на те, що він залишився єдиним спадкоємцем на майно свого батька, на протязі встановленого законом шестимісячного строку він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном батька, однак так як свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП на ім.»я його батька було видано лише 28 жовтня 2010 року, тому пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, тому з цим позовом вимушений звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Пилипи-Борівської сільської ради в судове засідання не з'явився, від сільського голови с. Пилипи-Борівські [PERSON] надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без представника сільської ради, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяву позивача, сільського голови с.Пилипи-Борівські [PERSON], дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає що позов заявлено на законних підставах, оскільки позивач являється єдиним спадкоємцем за законом на майно, яке залишилося після смерті його батька, відповідно до законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини фактично прийняв спадщину, що підтверджується довідкою Пилипи-Борівської сільської ради, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, визнання відповідачем позову не порушує права та законні інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 12.11.1994 року померла його мати [PERSON], з якою він постійно проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно: жилий будинок № 1 по вул. Л. Українки в с. Забара та на земельні ділянки розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,33 га для ведення особистого підсобного господарства. Відповідач, який є сином спадкодавця, спадщини не прийняв та на неї не претендує. Позивач спадщину прийняла, але не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельні ділянки. Позивач просить визнати за ним право власності на зазначений жилий будинок та земельні ділянки. В судовому засіданні позивач позов підтримав з вищезазначених підстав та просив його задовольнити. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначає, що позов визнає та на спадщину не претендує. Судом встановлено, що 12.11.1994 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивач, син померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Він прийняв спадщину, так як проживав спільно із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Забарської сільської ради. До нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини ніхто неподавав, що підтверджується відповідною довідкою. [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок позивачу. Згідно довідки Забарської сільської ради за [PERSON] рахується житловий будинок, 1972 року забудови, розташований за адресою: вул. Лесі Українки, 1, с. Забара, Андрушівського району, Житомирської області. Рішенням Забарської сільської ради від 11.06.1993 року [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки розміром 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,33 га. для ведення особистого підсобного господарства. Згідно ст. З ч.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952- IV, право на нерухоме майно, набуте згідно з законодавством, діючим до набрання чинності цим Законом, визнається державою. Матеріали справи підтверджують, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. За клопотанням позивача суд, не стягує судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 24. 06. 2009 року померла його мати - [PERSON], яка постійно проживала в с. Городище. Андрушівського району. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: жилий будинок № 7 по вул. Шкільна в с. Городище. Спадкодавець [PERSON] заповіла все майно, яке належатиме її на день смерті позивачу та дочці [PERSON] Однак [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась, тому відповідачем визнана сільська рада. Позивач спадщину прийняв шляхом подачі відповідної заяви до держнотконтори. але не може реалізувати своє право на отримання спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок та не можуть бути виготовлені у зв'язку зі смертю власника. Позивач просить визнати за ним право власності на зазначений жилий будинок. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з вищезазначених підстав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, направивши заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Згідно даної заяви відповідач позов визнає. Судом встановлено, що 24. 06. 2009 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивач, син померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народженням спадкоємцем першої черги та подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно заповіту [PERSON] заповіла усе своє майно позивачу [PERSON]І та дочці [PERSON] Із копії спадкової справи видно, що [PERSON] в шестимісячний строк з дня смерті матері подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Довідкою Міньковецької сільської ради підтверджується, що за [PERSON] значиться житловим будинок, 1965 року забудови, розташований за адресою: вул. Шкільна, 7, с. Городидзе. .Андрушівського району, Житомирської області. Вирішуючи спір суд також виходить із положень ст. З ч.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952- IV, згідно з якими, право на нерухоме майно, набуте згідно з законодавством, діючим до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Матеріали страви підтверджують, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить де складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. За клопотанням позивача суд не стягує судові витрати з відповідача.

Outcome: approved