Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-28 00:00:00

До суду звернувся [PERSON], з позовними вимогами розірвати строковий банківський вклад та стягнути з ВАТ КБ «Надра» 5810 доларів США а також заборгованість за проценти у сумі 1664,23 долари США. Крім того просив стягнути понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідач після закінчення строку, на який позивач вніс депозитний вклад, не повернув суму депозитного вкладу і не сплатив проценти за користування грошима. У судовому засіданні позивач просив у повному обсязі задовольнити позовні вимоги, посилаючись на зазначені обставини. Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, у судове засідання свого представника не направив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надіслав, у зв'язку з чим за згодою позивача,відповідно ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані ним письмові документи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 11.11.2008 року укладено Договір №688610 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» оформлений в рамках пакету послуг ПП»Базовий+» №1390179. Згідно якого позивачем було внесено на строковий депозит 5810,00 доларів США, що підтверджується квитанцією №2583 від 11 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова Угода до Договору строкового банківського вкладу «Мій вибір» №688610 від 11.11.2008року про наступне: вкладник виявив бажання отримати послугу автоматичного подовження строку дії вкладу. 14 травня 2009 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу банківського вкладу за договором №688610 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» оформлений в рамках пакету послуг ПП»Базовий+» №1390179 від 11 листопада 2008 року, але відповідач так і не видав кошти позивачу на час розгляду справи. 23.07.2009 року відповідач на адресу позивача направив листа№22-7-14583, яким повідомив, що в [PERSON] розміщений депозит позивача, термін якого вийшов 11 травня 2009 року. [PERSON] наполегливо працює над поверненням депозитів усім категоріям вкладників насамперед пенсіонерам та найменш захищеним верствам населення. Після реалізації таких заходів [PERSON] зможе повністю виконати свої зобов'язання перед вкладниками, тому відповідач не може задовольнити вимогу позивача, щодо повернення його вкладу та процентів, які знаходяться на депозитному рахунку». 05.07.2010 року позивач звернувся до відповідача повторно з вимогою про повернення банківського вкладу за договором та процентів у відповідності умовами Договору. Відповідно до ч.1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. [PERSON] не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ст. 1070 цього Кодексу за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Згідно ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. За статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, вставлених законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи вбачається, що вимога про повернення вкладу після спливу строку, встановленого договором, вкладником, - позивачем у справі, була пред'явлена неодноразово, що підтверджується долученими до справи заявами вкладника. Факт невиконання своїх зобов'язань за договором банківського вкладу щодо повернення вкладу відповідач не заперечив. За таких обставин суд вважає справедливими і обґрунтованими вимоги вкладника, - позивача у справі, стягнути 5810 доларів США неповернутого строкового банківського вкладу, процентів за час фактичного користування депозитним вкладом після закінчення строку дії договору депозитного вкладу у розмірі у сумі 1664 долари США. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу, способи захисту яких визначені ч. 2 цієї статті. Введення мораторію на задоволення вимог кредиторів ВАТ КБ «Надра» постановою правління Національного банку України не можуть бути перешкодою для судового захисту порушеного права позивача та підставою для відмови у його захисті. За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Наданою суду квитанцією підтверджуються судові витрати позивача у розмірі 120 гривень сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також понесених витрат за надання юридичної допомоги у сумі 150 гривень. За правилом ч. З ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, від стягується з відповідача у дохід держави пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved