Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в розмір ? частини заробітної плати (доходу) щомісяця починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття, тобто до 31 грудня 2015 року , але не менше , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому зазначила, що шлюб між нею та відповідачем розірваний 15 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції за актовим записом № 96. За час спільного проживання у сторін народилася дитина, яка є неповнолітньою, а саме: дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та відмовляється від добровільного утримання дитини . Позивачка в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява згідно якої вона просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надійшла від нього письмова заява з проханням розглядати справу без його участі, позов визнає частково, оскільки на його думку , він надавав частково матеріальну допомогу на утримання дочки, купував одяг, мобільний телефон, золоті прикраси. До 2009 року постійно спілкувався точкою . потім спілкування припинилося. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірваний відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції за актовим записом № 96 гід 15 жовтня 2002 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, копією паспорту позивачки, копією свідоцтва про одруження. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають дитину , яка на даний час є неповнолітньою, а саме: дочку ([PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її матеріальному утриманні , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сімї. Дитина не є інвалідом та не перебуває на диспансерному обліку , відповідно до медичної довідки. Відповідач на даний час проживає окремо, створив іншу сімю, має на утриманні неповнолітню ці тину, не працює, хоча може бути працевлаштований та сплачував кошти на утримання дочки, частково надавав матеріальну допомогу на утримання дочки , але потім припинив її надавати, тому позивачка самостійно матеріально утримує дочку, що стверджується матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку , що між стонами виникли правовідносини, які врегульовані слідуючими нормативно-правовими актами: Так , відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Із змісту ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 зазначеного Кодексу слідує, що аліменти па дитину присуджуються ;а рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі наведеного та встановленого суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню повністю, оскільки відповідач ухиляється від обовязку утримувати неповнолітню дочку , чим ставить її у скрутне матеріальне становище, а тому аліменти на утримання дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку з урахуванням матеріального становища відповідача. Крім тої о. відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача судові витрати.

Outcome: approved