overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

28 липня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа МКВП «Дніпроводоканал», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому посилався на те, що йому належить домоволодіння № 401 по вул. Братів Трофимових у м. Дніпропетровську. У зазначеному домоволодінні зареєстрована відповідач, яка не проживає у ньому з моменту реєстрації. Позивач посилається на те, що він змушений сплачувати комунальні послуги, що нараховуються на відповідача, яка в свою чергу взагалі не сплачує плату за комунальні послуги. Просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування домоволодінням № 401 по вул. Братів Трофимових у м. Дніпропетровську. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Представник МКВП «Дніпроводоканал» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 січня 1997 року, виданого державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3-220, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради в реєстрову книгу під № 140-52 10 квітня 1997 року, належить домоволодіння № 401 по вул. Братів Трофимових у м. Дніпропетровську. У зазначеному домоволодінні з 1999 року зареєстрована [PERSON], яка у ньому не проживає з моменту реєстрації. Судом також встановлено, що в даний час у сторін по справі виникли суто неприязні відносини, у результаті чого відповідач не має можливості проживати в домоволодінні № 401 по вул. Братів Трофимових у м. Дніпропетровську, оскільки [PERSON] чинить їй перешкоди в проживанні у зазначеному домоволодінні. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки ці вимоги є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від даного шлюбу народилася одна дитина: дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її вихованні. Після розірвання шлюбу, відповідач не надає добровільно жодних коштів на утримання дочки. Просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві позов підтримала, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, просив зменшити суму стягнення коштів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, що стверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу від 22.12.1994 року ( а.с.5). Від даного шлюбу у них народилася одна дитина: дочка [PERSON], [INFO] ( а.с.4), яка на даний час є студенткою першого курсу Педагогічного Інституту Прикарпатського національного університету імені [PERSON], денної форми навчання на умовах оплати( а.с. 2). Відповідач не надає в добровільному порядку коштів на утримання дитини. У відповідності з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 500 грн. на утримання повнолітньої доньки до досягнення нею 23-х річного віку за умови продовження навчання. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 182, 198, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

07 червня 2011 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт належності йому архівної довідки №453 від 12.05.2011 року та архівної довідки №454 від 12.05.2011 року, виданих Новопсковською районною комунальною установою Трудовий архів Новопсковського районуна імя Резник Петр Иванович(російській мові), та трудової книжки №1394 виданої 05.03.1974 року колгоспом ім. Леніна Новопсковського району на прізвище [PERSON] Ивановична (російській мові) з дописаним іншими чорнилами прізвищем. В судовому засіданні заявник наполягав на своїх вимогах викладених ним у заяві і просив суд заяву задовольнити, з тих підстав, що в його трудовій книжці спочатку було вказане прізвище Резник, а потім дописали іншими чорнилами ов, та архівних довідках про його трудовий стаж його прізвище вказане як [PERSON] (російській мові), а правильним прізвищем є Резниковна (російській мові) та зазначив, що встановлення цього факту йому необхідно для призначення йому пенсії, оскільки без цього йому буде відмовлено в призначені пенсії за віком. Представник заявника підтримала заявлені позивачем позовні вимоги. Представник заінтересованої особи Районного управління Пенсійного фонду України не заперечував у встановлені зазначеного факту. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії ЕН №1511662 виданого 15.05.2002 року Новопсковським РВ УМВС заявник - [PERSON], [INFO]. Відповідно до трудової книжки №1394 виданої 05.03.1974 року колгоспом ім. Леніна Новопсковського району, [PERSON] працював в колгоспі ім.Леніна з 1969 року по 1984 рік. Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЯ №901376 від 19.061951 року та його паспорта серії ЕН 151662 від 15.05.2001 року прізвище заявника зазначено, як Рєзніков В архівній довідці №453 від 12.05.2011 року та архівній довідці №454 від 12.05.2011 року, виданих Новопсковською комунальною установою Трудовий архів Новопсковського районупрізвище заявника зазначено, як [PERSON] (російській мові), тоді як дійсне його прізвище Резниковна (російській мові). Відповідно до діючого законодавства, допущені помилки в трудовій книжці та архівних довідках які є документами, що підтверджують факт роботи заявника, являються перепоною для здійснення [PERSON] права на отримання пенсії за віком, згідно Закону України Про пенсійне забезпечення. Той факт, що архівна довідка №453 від 12.05.2011 року та архівна довідка №454 від 12.05.2011 року, виданих Новопсковською районною комунальною установою Трудовий архів Новопсковського районута трудова книжка №1394 виданої 05.03.1974 року колгоспом ім. Леніна Новопсковського району належить заявнику, підтверджується паспортом громадянина України серії ЕН №1511662 виданого 15.05.2002 року Новопсковським РВ УМВС, де зазначено прізвище Рєзніков. Виходячи з наведеного, вивчивши матеріали справи, у чинність п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд вважає вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку № 18 по вул. Мала Гончарівка в с. Вільшани, Дергачівського району, Харківської області, посилаючись на те, що даний будинок зареєстрований на праві особистої приватної власності за нею на підставі договору купівлі-продажу. У належному їй домоволодінні прописані відповідачі, які виїхали проживати в інше місце. [PERSON] не проживає в вищевказаному домоволодінні з вересня 2007 року, а [PERSON] з жовтня 2010 року. Участі в обслуговуванні та сплаті всіх комунальних платежів не приймають, особистих речей в будинку не мають, кореспонденція та листи на їх імя по вказаній адресі не надходять. Відповідачі не з"явилися в судове засідання, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом надання оголошення у пресі. Позивач в судове засідання не зявилася, від представника надійшла заява про розгляд справи за йоговідсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Третя особа представник Відділу громадянства міграції та реєстрації фізичних осіб Дергачівського РВ УМВС України в Харківській області в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що будинок № 18 по вул. Мала Гончарівка в с. Вільшани, Дергачівського району, Харківської області належить на праві особистої приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку (а.с.7-8), що підтверджено копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.9-11). [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [INFO], що підтверджено довідкою Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області та копією будинкової книги (а.с.13, 14-18). Відповідачі в указаному вище будинку не проживають, що підтверджено актом депутата Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 27 квітня 2011 року, їх особисті речі в будинку відсутні (а.с.19). Згідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. У відповідності до ст.167 ЖК України суд визнає відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку № 18 по вул. Мала Гончарівка в сел. Вільшани, Дергачівського району, Харківської області Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про виділення 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину квартири. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про причину не явки суду не повідомив, про день і місце проведення судового засідання сповіщений належним чином. Суд, вважає необхідним розглянути справу у відсутності відповідача. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 квітня 1972 року зареєстрованому в Українській сільській Раді Малинського району Житомирської області, актовий запис № 14. 03 жовтня 2000 року на сумісні кошти сторони придбали квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі продажу був укладений між відповідачем [PERSON] та [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований в реєстровій книзі № 134 сторінка 141 запис 141 від 09 жовтня 2000 року. Договір купівлі продажу квартири та державна реєстрація права власності були оформлені на імя відповідача. Спільне життя сторін не склалося, з 2008 році сторони фактично припинили шлюбні відносини. В теперішній час відповідач в добровільному порядку не бажає визнати право власності на спільно придбану квартиру, тому позивач змушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи: свідоцтво про шлюб, договір купівлі продажу квартири від 03 жовтня 2000 року, технічний паспорт, довідка БТІ, суд вважає, що при зазначених обставинах позовні вимоги [PERSON] про визначення частки з спільного сумісного майна, та визнання права власності обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання на території посиленого радіоекологічного контролю, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з часу свого народження і по 31.08.2000 рік постійно проживала в [INFO], а 31.08.2000 року знялася з реєстраційного обліку даного села і зареєструвалася у м. Львів по тій причині, що вона вступила на стаціонарну форму навчання до Львівської консерваторії, яку закінчила в 2005 році. Вказує на те, що з 01.06.2007 року вона та члени її сім»ї, а саме, чоловік - [PERSON] та син [PERSON], постійно проживали без реєстрації в с. Шишківці, а з 09.10.2009 року після реєстрації надалі проживають в цьому ж селі. Посилається на те, що вона являється постраждалою від Чорнобильської катастрофи, а тому звернулася до управління праці та соціального захисту населення Кіцманського району з проханням видати дитяче чорнобильське посвідчення її синові [PERSON]. Даним управлінням їй було відмовлено у видачі посвідчення по тій причині, що немає трьох років як її сім»я стала на реєстраційний облік в зоні посиленого радіологічного контролю, тому просила заяву задовольнити. Заслухавши пояснення заявниці, представника зацікавленої особи, який изнає заявлені вимоги, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та члени її сім»ї, а саме чоловік - [PERSON], та син [PERSON] з 01.06.2007 року постійно проживали без реєстрації в с. Шишківці, а з 09.10.2009 року після реєстрації надалі проживають в цьому ж селі, територія якого по забрудненості радіонуклідами в звязку з аварією на ЧАЕС відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю згідно постанови кабінету Міністрів України № 106 від 19.07.1991 р. З акту обстеження житлових умов, складеного комісією Шишковецької сільської ради від 18.05.2011 р., вбачається, що заявниця та її сім»я проживає в господарстві її батька [PERSON] з червня місяця 2007 р. і по даний час. Вищенаведені обставини підтверджуються довідкою від 27.05.11 р. № 1530, виданою Шишковецькою сільською радою Кіцманського району Чернівецької області, посвідченням серії В-П № 556340, виданим 12.02.10 р., свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 020819, свідоцтвами про народження серії [PERSON] 1-СГ № 061716 та [PERSON] 1-МИ № 120662, дипломами бакалавра та магістра серії КВ № 28390429 та серії КВ № 30760949. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 212, 213, 214, 215, 234, 256, 259 ЦГЖ України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення , суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

Позивачка згідно уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 8632 грн. 58 коп. та компенсацію заробітку за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 5230,32 грн. за період з 18.12.2010 року по 17.05.2011 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 01.12.2008 року по 17.12.2010 року. В день звільнення заробітна плата виплачена не була в повному обсязі і заборгованість по заробітній платі складає 8632 грн. 58 коп. Тому просить стягнути зазначену заборгованість та компенсацію заробітку за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 5230,32 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася, згідно поданої заяви позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, з поданого відгуку вбачається, що проти задоволення позову не заперечує. В зв'язку з неявкою сторін суд розглянув справу без фіксації технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем з 01.12.2008 року по 17.12.2010 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.9-10). Під час роботи на час звільнення їй було нарахована але не виплачена заробітна плата, що підтверджується довідкою (а.с. 11) та платіжними відомостями (а.с. 31-34). Доказів виплати заробітної плати відповідачем не надано. Як вбачається з відгуку розмір заборгованості по заробітній платі та розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.12.2010 року по 17.05.2011 року визнається відповідачем. Правовідносини що склалися між сторонами трудовими і врегульовані ст. 115, 116, 117 КЗпП України. Таким чином, суд вважає що порушені права позивача передбачені ст. ст. 115, 116 КЗпП України, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 8632 грн. 58 коп. та компенсацію заробітку за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 5230,32 грн. Питання про судові витрати суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала повністю, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони з 26.01.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16.09.2010 року. Від шлюбу в них народилася дитина син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 127963, виданим повторно відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1813 від 12.08.2008 року. Судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] добровільно не бере участі в утриманні дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свого неповнолітнього сина [PERSON]. В судовому засіданні не було представлено жодних доказів стосовно того, що відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітнього сина. Інших утриманців у нього немає. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення, стягнення аліментів слід визначити у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача [PERSON] щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

31.05.2011 року [PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка надала заяву про зміну позовних вимог в якій просила стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 травня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував, щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Вислухавши позивачку та відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб Сторони є батьками малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Договір про утримання дитини не укладено. Стан здоровя дитини нормальний. Позивачка ніде не працює, знаходиться на обліку в Казанківському районному управлінні Соціального захисту населення Миколаївської області. Відповідач працює у філії ДП «Володимирівський лісгосп» Казанківського району Миколаївської області, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача, в звязку з задоволенням позову, в дохід держави підлягають стягненню судові витрати (судовий збір в сумі 51 гривні, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 гривень) . На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду , повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін , на що може бути витрачений значний час , суд вважає на необхідним проголосити вступну та резолютивну частини .

Outcome: approved