Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

16.11.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, та стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач в жовтні 2010 року надіслав письмову заяву до Генеральної прокуратури, Міністерства внутрішніх справ та Служби Безпеки України, в якій розповсюдив видумані факти та такі, що не відповідають дійсності, а саме, що позивач [PERSON] в зговорі з державним виконавцем Шматковим А.М. та начальником відділу ДВС Првомайського МРУЮ, заволоділи його майном, а саме автомобілем [NUMBER], крім того при арешті його майна 29.09.2010 року позивач [PERSON] погрожував відповідачу табельною зброєю. В судовому засіданні позивач, підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, крім того просив стягнути на його користь судові витрати по справі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що звернення його довірителя із заявою до правоохоронних органів не може вважатись поширенням неправдивих відомостей, які порочать честь, гідність та ділову репутацію особи. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши надані матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що в жовтні 2010 року [PERSON] звернувся до Генерального прокурора України, Прокурора Миколаївської області та Первомайського міжрайонного прокурора з заявою про неправомірні дії посадових осіб: державного виконавця відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції [PERSON], директора юридичної фірми [PERSON] та начальника відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції [PERSON] (а.с.6). В тексті заяви [PERSON] висловлював свою незгоду з рішенням проведеного аукціону 23.09.2010 року Миколаївською філією Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» з продажу його арештованого майна транспортного засобу ДАФ ТЕ 95 ХФ 430 д/н [NUMBER], приводив свої доводи і просив ініціювати перевірку по вказаним ним обставинам, стосовно законності дій [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як зазначено у розясненнях Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відповідно до положень ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її гідності та честі. Проте, приймаючи до уваги обставини даної справи, суд вважає, що звернення особи до відповідних органів влади, у тому числі до Генерального прокурора України, Прокурора Миколаївської області та Первомайського міжрайонного прокурора за захистом своїх прав, порушених іншою особою, не можуть розглядатись як поширення неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що фактично метою цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації певної особи. Такої мети в діях відповідача суд не встановив. Із звернення вбачається, що метою [PERSON] було ініціювання перевірки законності дій позивача та посадових осіб виконавчої служби. За таких обставин позовні вимоги позивача [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed