overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

КС «Альянс Україна» звернулися в суд з позовом до [PERSON], про дострокове розірвання договору кредиту та стягнення суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки тій підставі, що відповідно до договору кредиту № 049-07кБр від 02.04.2007 року відповідачці [PERSON] був наданий кредит в розмірі 8300 грн. [PERSON] в порушення умов договору свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконує, в звязку з чим станом на 01.06.2010 року виникла заборгованість в розмірі 25838 (двадцять пять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 97 коп., в тому числі пеня в розмірі 20635 (двадцять тисяч шістсот тридцять пять) грн. 70 коп. Відповідно до п. 5.3.1 а), г) договору кредиту при створенні простроченої заборгованості більш ніж за сім днів, а також створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобовязань за договором, спілка має право достроково розірвати договір, достроково стягнути кредит повністю та відсотки за весь термін, передбачений ст. 2.1 договору. Тому, просить ухвалити рішення суду, яким договір кредиту № 049-07кБр від 02.04.2007 року розірвати, стягнути з [PERSON] 25838 (двадцять пять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 97 коп., та стягнути судові витрати в сумі: 258.39 грн. державне мито та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Представник позивача [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить слухати справу в його відсутність. Від відповідачки [PERSON] надійшла письмова заява, в якій вона позовні вимоги визнає повністю, просить слухати справу в її відсутність. Оцінивши докази суд прийшов до наступного. 2 квітня 2007 року між КС «Альянс Україна» та відповідачкою [PERSON] був укладений договір кредиту № 049-07кБр про отримання позичальником 8300 грн. Відповідно до п. 5.3.1 а), г) договору кредиту при створенні простроченої заборгованості більш ніж за сім днів, а також створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобовязань за договором, спілка має право достроково розірвати договір, достроково стягнути кредит повністю та відсотки за весь термін, передбачений ст. 2.1 договору. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що позичальник [PERSON] не належним чином виконувала умови вищезазначеного договору, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 25838 (двадцять пять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 97 коп., в тому числі пеня в розмірі 20635 (двадцять тисяч шістсот тридцять пять) грн. 70 коп., тому з огляду на наведене суд вважає, що договір кредиту слід розірвати та з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 25838.97 грн. та судові витрати: 258.39 грн. державне мито, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який батьківських обов'язків не виконує, не цікавиться його здоров'ям, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не надає матеріальної допомоги. Позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно його дитини. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала з вищезгаданих підстав. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Представник третьої особи Левківської сільської ради Житомирського району надіслав лист про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Представник прокуратури Житомирського району просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 12 червня 2003 року в с.Левків, Житомирського району, в свідоцтві про народження якого батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] Валентиною розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №58 від 07 квітня 2005 року (а.с.14). Відповідно до ст.ст. 150, 164 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідач свої обов'язки по вихованню та утриманню дитини не виконує у зв'язку з чим орган опіки та піклування при виконкомі Левківської сільської ради Житомирського району вирішив доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.7-8). Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

28 липня 2010 року Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення заборгованості за надані послуги з [PERSON] в розмірі 552,54 грн. В судовому засіданні представник позивача, діюча на підставі довіреності -юрисконсульт [PERSON], позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач не вносить плату за послуги по водопостачанню та водовідведенню, внаслідок чого за ним мається заборгованість в розмірі 552,54 грн. станом на 1 червня 2010 року. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства заборгованість в розмірі 552,54 грн. Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибула, хоча про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином, та в встановленому законом порядку. З заявою про відкладення справи відповідач до суду не зверталась. Справа розглядається заочно у відсутність відповідача. Представник позивача не заперечує проти розгляду цивільної справи в порядку заочного провадження без участі відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства підлягає задоволенню. Як вбачається з пояснень представника позивача, а також з матеріалів справи, та згідно особового рахунку за адресою: вул. Шевченка,7/83, м. Добропілля, Донецької області в якому мешкає [PERSON], розмір заборгованості станом на 01 червня 2010 року складає 552,54 грн. Згідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифам. На підставі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. З відповідача також слід стягнути на користь КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства в особі Добропільського виробничого управління водопровідно\-каналізаційного господарства понесені витрати з інформаційно-технічного забезпечення у розмірі ЗО грн. та судовий збір в розмірі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтування свого позову позивачка вказала, що згідно договору купівлі-продажу від 17.06.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу, їй належить на праві приватної власності житловий будинок № 6 по пров. Піонерський в с. Введенка Чугуївського району Харківської області. Під час проживання за вищевказаною адресою вона самовільно перебудувала житловий будинок «А» з мансардою, розміром 9,60 х 10,40м», навісів «Е» розміром 12,00 х 11,50м, навіс «Д» розміром 18,00 х 7,20м. Позивачка просить розглядати справу у її відсутності, свій позов підтримала у повному обсязі. Відповідач позов визнав, просить розглядати справу у відсутності представника Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні за наявними в матеріалах справи доказами.. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17.06.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу, [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок № 6 по пров. Піонерський в с. Введенка Чугуївського району Харківської області. Під час проживання за вищевказаною адресою позивачка самовільно перебудувала житловий будинок «А» з мансардою, розміром 9,60 х 10,40м», навіс «Е» розміром 12,00 х 11,50м, навіс «Д» розміром 18,00 х 7,20м. Згідно висновку КП «Архітектурно бюро Чугуївського району» самочинне зроблено перебудова житлового будинку «А» з мансардою, а також будівництво навісів «Е» і «Д» з відхиленням від проекту відповідає містобудівній документації, не суперечить суспільним інтересам, не порушує права та інтереси інших осіб, не має істотних порушень будівельних норм і правил та відповідає вимогам ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень» в частині протипожежних та санітарних вимог. Відповідно до ст. 375 ЦК України, власник землі має право здійснювати перебудови, зводити споруди. Відповідно до п.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, а тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що з червня 1971 року вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Від спільного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. В квітні 1974 року її чоловік покинув її і виїхав у невідомому напрямку. З того часу їй не відомо місце перебування чоловіка. В теперішній час стала необхідність для оформлення документів для виїзду за кордон [PERSON], на що необхідно дозвіл батька [PERSON] Тому позивачка просить суд визнати [PERSON] безвістно відсутнім. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Заслухавши пояснення заявниці, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що до квітня 1974 року [PERSON] мешкав разом з заявницею в с. Калачівка Тарутинського району Одеської області. У цьому ж році покинув постійне місце проживання і по теперішній час його місце перебування не відомо. Згідно ст. 43 ЦК України - фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася з позовною заявою до суду в якій просить стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки під час її навчання. Свої позовні вимоги вона обгрунтувала тим. що з листопада 1991 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб між сторонами в 1992 році було розірвано. Від даних шлюбних відносин у них є повнолітня донька - [PERSON]. [INFO]. До повноліття доньки відповідач за рішенням суду сплачував аліменти на утримання в розмірі 1\\4 частини усіх видів його доходів щомісячно. На даний час донька навчається на денному відділенні Запорізького національного університет). Факт навчання донь підтверджується відповідною довідкою вищого навчального закладу від 0" жовтня 2010 року. Донька навчається з 01.09.2009 року , а датою закінчення навчання є 30 червш 2013 року. В зв'язку з чим донька потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача. Позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач проти вимог позивача не заперечує. Суд, розглянувши матеріали даної справи, заслухавши сторони, вважає, що даний позов підлягає повному задоволенню, так як відповідно до свідоцтва про народження доньки батьком записано [PERSON] В зв'язку з навчанням на денному відділенні [PERSON]. вона потребує матеріально допомоги, як зі сторони позивачки так і зі сторони відповідача. За своїм матеріальним становишем відповідач в змозі надавати щомісячну матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки зв'язку з її навчанням, що підтверджується довідкою з місця роботи. За умови його згоди на сплат аліментів на утримання повнолітньої доньки, суд, вважає можливим задовольнити заявлені вимсм повному обсязі. У відповідності з ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні діти продов навчання ї у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утрим\\ досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомог \\. На підставі викладенного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просила справу слухати в її відсутність. В судове засідання відповідачка не зявилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Як було встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 жовтня 1988 року зареєстрованого в реєстрі за №2251, позивачка [PERSON] являється власником житлового будинку №62 по вул.40 Років Перемоги в с.Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області. У вказаному житловому будинку з 1995 року зареєстрована відповідачка [PERSON], яка являється колишньою дружиною сина позивачки [PERSON]. З 1995 року відповідачка [PERSON] не проживає у вказаному житловому будинку, що підтверджується актами про обстеження побутових умов проживання від 03.11.2008 року, 15.01.2009 року, 10.04.2009 року. Реєстрація відповідачки створює позивачці перешкоди у користуванні житловим приміщенням, а саме у неможливості отримати субсидії на оплату комунальних послуг. Позивачка неодноразово зверталась до відповідачки з проханням знятися з реєстрації, але до теперішнього часу вона не зробила це без поважних на то причин. Позивачка самостійно сплачує послуги за житло за всіх осіб прописаних в житловому будинку та проводить поточні ремонти. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв'язку з вище висловленим, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій зазначала, що її син [PERSON], [INFO], є інвалідом І групи з дитинства через розумову відсталість, проживає разом із нею, вона постійно за ним доглядає. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2010 року, яке набрало законної сили, її сина [PERSON] визнано недієздатним. Згідно із ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Просила встановити опіку над [PERSON], [INFO], та призначити її, [PERSON], [INFO], його опікуном. Заявник [PERSON] у суді заяву підтримала, просила суд задовольнити її. Представник заінтересованої особи: Органу опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області [PERSON] у судовому засіданні заяву [PERSON] підтримала, надала подання Органу опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області від 19 жовтня 2010 року про доцільність призначення заявника [PERSON] опікуном її сина [PERSON], 06 грудня 19991 року народження. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Із свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], видно, що його батьком є [PERSON], матірю заявник [PERSON]. 21 червня 2010 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, яке набрало законної сили, [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним. Судом встановлено, що недієздатний [PERSON] проживає разом із своєю матірю заявником [PERSON] у селі Княжичі Броварського району Київської області по вулиці Корольова, буд. 1-А та потребує постійного догляду. Згідно із довідкою-характеристикою, виданою 14 вересня 2010 року Княжицькою сільською радою Броварського району Київської області, заявник [PERSON] проживає та зареєстрована за вказаною вище адресою, характеризується позитивно. Відповідно до заключення ЛКК Броварської центральної районної поліклініки № 424 від 15 вересня 2010 року заявник [PERSON] може бути опікуном над недієздатною особою довічно. У ч. 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає її опікуна. Із подання від 19 жовтня 2010 року за № 886/07-11 видно, що Орган опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області вважає доцільним призначити заявника [PERSON], [INFO], опікуном її сина [PERSON], [INFO]. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON], [INFO], визнаний судом недієздатним, його мати заявник [PERSON] бажає бути його опікуном, а також подання органу опіки і піклування про доцільність призначення заявника опікуном, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

05 листопада 2010 року звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 14 липня 1979 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, між ними втрачені почуття любові та поваги один до одного, постійно виникають сварки. Вони не спілкуються, не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки припинені з серпня 2010 року. Від шлюбу мають дорослих дітей. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. Спору про поділ майна в даний час немає В судове засідання сторони не зявились. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить розглянути справу без її участі. Відповідач надав заяву про визнання позову. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за час спільного проживання подружжя не створили міцної і дружної сім'ї, між ними склалися неприязні стосунки. Подружжя втратило почуття любові, поваги, взаєморозуміння, шлюб стосунки припинені з серпня 2010 року. Мають дорослих дітей, спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «Коновалова». Н а підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

04 листопада 2010 року звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 12 грудня 2002 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки відсутнє взаєморозуміння. Вони не спілкуються, не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки припинені близько як 8 років. Від шлюбу дітей не мають. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не зявились. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить розглянути справу без її участі. Відповідач надав заяву про визнання позову. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, між ними склалися неприязні стосунки. Подружжя втратило почуття любові, поваги, взаєморозуміння. Дітей від шлюбу та спору про поділ майна немає. Відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивачки. Н а підставі викладеного,

Outcome: approved