overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту, зазначивши, 31 серпня 2007 року з [PERSON] був укладений кредитний договір № 53/2 про надання анній кредиту в розмірі 5800 грн., терміном сплати до 30.08.2010 року. З підписанням дитного договору згідно п. 2.4.1 відповідач зобов'язувався щомісячно до дати, встановленої в фіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної ши кредиту, процентів, встановлених в Графіку. Але свої зобов'язання, щодо своєчасного повнення поточного рахунку позивач, в порушення умов договору, не виконує. Б судовому засіданні представник позивача надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у йому обсязі, та не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явився, причин своєї неявки не повідомив, про час та місце згляду справи належним чином повідомлявся. Ухвалою від 27.12.2010 р. постановлено проведення в справі заочного розгляду. Суд вважає позов обґрунтованим та таким, що піддягає задоволенню з наступних підстав: Встановлено, що між сторонами 31 серпня 2007 року було укладено кредитний договір № про надання кредиту в сумі 5800 грн., терміном сплати до 30.08.2010 року. Відповідно до п. 1.1 тного договору та заяви про видачу кредиту ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» надав ітні кошти, тим самим виконавши свої зобов'язання перед відповідачем за договором стю. З підписанням кредитного договору № 53/2 [PERSON] зобов'язувалась щомісячно до і, встановленої в рафіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового ення відповідної частини кредиту, процентів, встановлених в Графіку, але неналежно ала свої зобов'язання. На підставі розрахунку банку на момент звернення з заявою заборгованість за кредитом вить 3688,85 грн., по відсотках- 1424,53 грн., комісія за Р0-00,00 грн., плата за пропуск жів- 864,51 грн. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, но підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник має повернути позичкодавцеві позику ові кошти) у тій самій сумі, що були передані позичкодавцем, у строк та в порядку, що овлені договором. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір (держмито) 59,78 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на час подачі /до суду у сумі 120 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір (держмито) у сумі 59,78 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на час подачі позову до суду у сумі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] проханням стягнути неустойку в зв'язку з заборгованістю по сплаті аліментів на її користь з відповідача за період з березня 2010 року по жовтень 2010 року в розмірі 2094,30 гривень. Позивачка підтримала позов частково в розмірі 1000 гривень, просить його задовольнити. В судовому засіданні пояснила, що відповідач ухиляється від сплати аліментів. Відповідач позов визнав повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України за наявності вини відповідача позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів на кожен день прострочення. Неустойка підлягає стягненню відповідно до положень ст.ст. 549, 550, 611, 614, 624 ЦК України, так як з вини відповідача порушено зобов'язання по сплаті аліментів, а він відповідно до ст. 617 ЦК України не довів, що порушення зобов'язання сталося не з його вини. Та обставина, що відповідач не має регулярних заробітків не є підставою для звільнення від сплати аліментів. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в межах підтриманих позивачкою та визнаних відповідачем. На підставі викладеного, ст. 196 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 549, 550, 611, 614, 617, 624 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Складання повного рішення відкладено до 03 січня 2011 року. \~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем вказуючи на те, що сімя розпалася. У судовому засідання позивачка позов підтримала, пояснивши суду, що одружився з відповідачкою 02 листопада 1985 року. Вважає, що сімя розпалася остаточно на примирення з дружиною ні в якому разі не згоден. Відповідач до суду не зявився хоча про час та місце слухання повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), також ст. 224 цього Кодексу зазначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги останньої є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Шлюб між сторонами зареєстрований 02 листопада 1985 року, Орехівським відділом реєстрації актів цивільного стану міста крехів, Запоріжської області, актовий запис № 228. Як встановлено в судовому засіданні шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, майнового спору немає, сумісний бюджет не ведеться, шлюб існує лише формально, а тому підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що відбувся договір дарування та визнати іа нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою вул. Первомайська №12 в м. Балта Одеської області, який раніше належав [PERSON]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що відповідачу на праві власності залежав будинок з господарськими будівлями, на земельній ділянці площею 790 м.кв., який розташований в м. Балта Одеської області по вул. Первомайська, 12. Відповідач вирішив подарувати вказаний будинок позивачці, а позивачка погодилася і 01.10.1999 року вони власноручно склали договір дарування. Однак, оформити належним чином угоду дарування у нотаріальній конторі неможливо по причині того, що нотаріус відмовила посвідчити договір дарування на підставі ст. 377 ЦК України, так як відповідач не має державного акту на земельну ділянку, на якій розташований будинок. Позивачка прийняла подарунок, зробила ремонт в будинку,проживає в даному будинку і вважає себе законним власником вказаного будинку, проте, не може вільно користуватись та розпоряджатись даною нерухомістю, оскільки договір дарування нотаріально не завірений. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просить заяву задовольнити. Відповідач в судовому засідання позов визнав у повному обсязі, підтвердивши, що подарував вказаний будинок, позивачці, а позивачка погодилася і 01Л0.1999 року вони власноручно склали договір дарування. Однак, оформити належним чином угоду дарування у нотаріальній конторі неможливо по причині того, що нотаріус відмовила посвідчити договір дарування на підставі ст. 377 ЦК України, так як він не має державного акту на земельну ділянку, на якій розташований будинок. Заслухавши вимоги позивача, пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, так як у судовому засіданні встановлено, що між сторонами 01.10.1999 року був складений договір дарування, згідно якого відповідач подарував, а позивачка прийняла будинок з господарськими будівлями, на земельній ділянці площею 790 м.кв., який розташований в м. Балта Одеської області по вул. Первомайська № 12, який до цього належав на праві власності відповідачу згідно договору дарування будинку посвідченого державним нотаріусом реєстр №2248 від 19.06.1997 року. З боку позивачки всі умови договору були виконанні, вона.прийняла в дар вказаний будинок разом зі всіма спорудами. У відповідності із ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини: [PERSON],[INFO],аліменти в сумі 300 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала і пояснила ,що 18 березня 1996 року зареєструвала розірвання шлюбу в відділі РАГСУ Рокитнівського району Рівненської області з [PERSON],актовий запис №21.Від шлюбу мають повнолітню дитину: [PERSON],[INFO] , в свідоцтві про народження якої батьком вказаний відповідач. Згідно довідки виданої Житомирським національним агроекологічним університетом,дочка [PERSON] навчається на 2 курсі факультету аграрного менеджменту,державна форма навчання. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні син,дочка продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги,батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,що вони можуть надавати матеріальну допомогу.Відповідач [PERSON] має змогу надавати матеріальну допомогу.Просить стягнути на її користь на повнолітню дочку аліменти в сумі 300 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився повторно ,хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання ,що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. ),заяв від нього про розгляд справи за його відсутності не надійшло,позивач [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи,а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів . Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку,що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження : [PERSON] народилася 02 червня 1992 року,батьками вказані [PERSON],[PERSON] (а.с. ). Згідно пояснень позивача та довідки (а.с. ) повнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача. Згідно довідки №494 від 19 серпня 2010 року .виданої Житомирським національним агроекологічним університетом (а.с. ) [PERSON] є студентом 2 курсу факультету аграрного менеджменту,державна форма навчання,термін навчання з вересня 2009 року по червень 2013 року. Відповідно до ст.198 СК України,батьки зобов»язані утримувати своїх повнолітніх дітей непрацездатних дочку,сина,які потребують матеріальної допомоги,якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України ,якщо повнолітні дочка,син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги,батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.199 СК України,право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд,враховуючи те,що [PERSON] є студентом 2 курсу Житомирського національного агроекологічного університету,державна форма навчання,а також те,що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, стягує з нього на користь позивача аліменти в сумі 150 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Заявник звернувся в суд з проханням встановити факт належності з моменту видачі [PERSON], який помер 4 травня 2010 року, державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 382280, виданого 25 травня 2006 року Сарненською районною державною адміністрацією Рівненської області, у якому він значиться як [PERSON]. Документи необхідні для звернення в органи реєстрації права власності на майно. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як з досліджених у судовому засіданні документів вбачається, що заявники та особи, на яких видано документ є одними і тими ж особами, а розбіжності в документах заявника пояснюються помилками при оформленні офіційних документів. На підставі викладеного, ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Заявник звернувся в суд з проханням встановити, що [PERSON], [INFO], є мамою [PERSON] Льиды Николаевны (рос. мовою), [INFO]; [PERSON] (рос. мовою), [INFO]; [PERSON] (рос. мовою), [INFO]; [PERSON] (рос. мовою), [INFO]; [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту необхідне для звернення для отримання грошової винагороди. У відповідності до ч. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд не має права відмовити в розгляді заяви про встановлення родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом внесення змін і встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як з досліджених у судовому засіданні документів вбачається, що розбіжності в документах, що засвідчують осіб, пояснюються допущенням помилок в записах особи в офіційних документах. На підставі викладеного, ст. 256 ЦПК України, ч. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона народилась 09 жовтня 1946 року в с. Юрківка Тульчинського району Вінницької області і її батьками були 27 січня 2010 року [PERSON] померла . Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки та грошових заощаджень, яке заявниця, як спадкоємець за законом першої черги, має право успадкувати. Але при зверненні до Тульчинської державної нотаріальної контори виявилось, що в свідоцтві про народження, її по-батькові записано на російській мові «Акимовна», а в паспорті в даний час по-батькові, вона записана як «Якимівна», що не співпадає з записом в свідоцтві про її народження. Також в свідоцтві про народження заявниці, по-батькові її матір записано як «Аксентьевна» (на російській мові), а в свідоцтві про її смерть -Авксентіївна. Тому, вона не можу підтвердити, що [PERSON] являлась їй, [PERSON], матір»ю і не може оформити свої спадкові права. Крім того, мати залишила на все своє майно заповіт на ім*я заявниці, посвідчений 23 жовтня 1996 року Юрківською сільською радою Тульчинського району за реєстром №165. В тексті заповіту її прізвище, ім.»я та по-батькові записані (у відповідному відмінку)ї - «Лотоцькі Ніні Акимівні», що також не співпадає з її по-батькові, яке записане в її паспорті. В звиязку з цим за захистом своїх прав та для встановлення факту родинних відносин та факту належності заповіту, вона вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні, заявниця заяву підтримала, попросила суд її задовольнити. Суд, заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, встановив: Згідно копій свідоцтва про народження заявниці її батьками записані : [PERSON] та [PERSON] Аксентьевна (наросійській мові). Після смерті матері, залишилось спадкове майно, яке заявниця бажає успадкувати, однак при зверненні до Тульчинської державної нотаріальної контори виявилось, що в свідоцтві про народження, по-батькові вона записана на російській мові як «Акимовна», а в паспорті як «Якимівна», що не співпадає з записом в свідоцтві про її народження. Також в свідоцтві про народження заявниці, по-батькові її матір записано як "Аксентьевна" (на російській мові), а в свідоцтві про її смерть - Авксентіївна, про що свідчить копія свідоцтва про смерть. В заповіті також виявлені розбіжності, а саме прізвище, ім»я та по-батькові заявниці записані (у відповідному відмінку) - «Лотоцькі Ніні Акимівні», що не співпадає з її по-батькові, яке записане в її паспорті. Як встановив суд [PERSON], що записана на російській мові в свідоцтві про народження заявниці, являється її рідною мір*ю, та зоповіт виданий на ім'я [PERSON] належить [PERSON]. Встановлення юридичного факту родинних відносин та факту належності заповіту необхідно їй для оформлення своїх спадкових прав. В зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений заявницею підлягає зарахування в прибутокдержави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

20.03.2009 року у віці 77 роки померла, [PERSON], яка була рідною матір'ю [PERSON], про що в книзі реєстрації смерті зроблений запис № 10, та видане свідоцтво про смерть від «23» березня 2009 року. Після смерті [PERSON] залишилось майно, яке входить до спадкової маси, а саме: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,13 га, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку виданого на підставі розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації від 04.01.2003 року за № 4-р, яка розташована на території Богданіської сільської ради. При житті померла склала заповіт, який посвідчений Богданівською сільською радою від 19.05.2006 року та зареєстрований в реєстрі за № 35, яким усе своє майно заповіла [PERSON]. Інших спадкоємців ні по закону ні по заповіту немає, що підтверджується довідкою Богданівської сільської ради від 25.08.2010 року за № 279 в якій зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом залишилась [PERSON] . При оформлені спадкових права через державну нотаріальну контору виникли труднощі, так як в свідоцтві про народження [PERSON] її мати по батькові записана як «Юхтимівна» , хоча на справді по батькові вона значилась як «Ільківна». По цій причині заявниця звернулась в суд та просить винести рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] являється матір'ю [PERSON] В судовому засіданні, заявниця, що діє на підставі довіреності від імені та в інтересах [PERSON] заяву підтримала, попросила суд її задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила , що виросла разом із [PERSON], а [PERSON] була її матір'ю. [PERSON] в якості свідка, також підтвердила факт того, що [PERSON] являлась рідною матір'ю [PERSON] Суд, заслухавши заявницю,- свідків, дослідивши матеріали справи, встановив: Згідно копій свідоцтв про смерть, 20.03.2009 року померла [PERSON]. Як пояснила заявниця, в матері [PERSON] в написанні її по батькові є розбіжності, а саме: в свідоцтві про народження [PERSON] її мати записана як [PERSON], хоча на справді вона значиться як [PERSON]. Даний факт підтверджується копіями документів: свідоцтвами про народження та смерть [PERSON], Державним актом виданим на ім'я [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин [PERSON] та [PERSON], заявниці необхідно для оформлення [PERSON] спадкового майна. В зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК судовий збір сплачений заявницею підлягає зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому зазначила, що рішенням Коростенського міськрайонного суду від 20.07.2006 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Білківської сільської ради від 19.11.2008 року № 37 її було призначено опікуном над неповнолітнім [PERSON], [INFO]. Відповідачка не надає допомоги на утримання неповнолітнього сина. Тому позивачка звернулась в суд з позовом в якому просить стягувати з відповідачки на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини її заробітку щомісяця до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву де просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила. Про день розгляду справи повідомлялась за місцем реєстрації (довідка Бондарівської сільради № 3467 від 02.11.2010 року). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду від 20.07.2006 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Білківської сільської ради від 19.11.2008 року № 37 [PERSON] призначено опікуном над неповнолітнім [PERSON], [INFO]. Відповідачка не надає допомоги на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ст. ст.180, 182 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини доходівна утримання неповнолітньої дитини обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

В вересні 2010 року Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів такими, шо втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що будинок належить ній на праві власності. За проханням відповідачки вона зареєструвала її в своєму будинку, хоча вона жила і живе з чоловіком по іншому адресу. Тепер внаслідок реєстрації відповідачів вона не може одержати субсидію. Позивач в судовому засіданні наполягала на позові та пояснила, що доньку з дітьми не бажає прописати чоловік, а вона без субсидії не зможе оплачувати комунальні послуги. Відповідачі [PERSON] позов не визнала і пояснила, що ній немає де прописатися, два роки тому мати погодилася її прописати. Квартира, де вона живе з чоловіком, належить не йому, а його матері, якщо їх пропишуть, будуть платити багато за газ. Представник 3 особи в суд не зявився. Судом досліджені докази, надані сторонами. Суд приходить до наступного: Позивач є власником будинку 1 по пров.Ломаному в м.Марганці. В будинку зареєстрована відповідач з неповнолітніми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідач не заперечувала, що ані вона, ні діти в будинку позивача не проживали з моменту реєстрації. Цю обставину підтвердив в суді свідок [PERSON], також це підтверджується довідкою квартального. За ст..405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін або законом. Відповідач з дітьми не проживають в будинку більше року, тому у суду є підстави задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved