Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Височанської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.01. 1999року його бабуся [PERSON] склала на ім'я позивача заповіт, яким заповідала йому все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося. 12.06.2004 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,11 га в тому числі ріллі - 1,67 га та 0,44га багаторічних насаджень розташованих на землях Височанської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IІ-ОД № 061750, виданого Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області 30.07.2004року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 33. Позивач зазначив, що оскільки він є спадкоємцем на вищезазначене майно згідно заповіту, то 19.05.2010 року він звернувся до нотаріальної кантори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на вищезазначену земельну ділянку площею 2,11 га. Того ж дня, державний нотаріус відмовив йому в видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутній кадастровий номер на земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився. На адресу суду від відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без його участі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон их підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст .1217 ЦК України. Згідно cт.l233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, право на заповіт здійснюється особисто. Судом достовірно встановлено, що 13.01.1999року [PERSON] склала на ім'я позивача заповіт, яким заповіла все своє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось своєму онуку [PERSON] засвідченого Височанською сільською радою та зареєстрованого в реєстрі під № 2( а.с.8). Матеріалами справи встановлено також, що саме позивач [PERSON] - є онуком померлої [PERSON]Ф.( а.с.9-13). Спадок відкрився в день смерті спадкодавця - [PERSON], а саме з 13.06.2004 року (а.с.14). 19.05.2010 року позивач звернувся до Тарутинської нотаріальної контори з проханням про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом, однак йому було відмовлено у зв'язку з необхідністю надати до нотаріальної контори Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку із зазначенням кадастрового номеру. Суд також встановив, що на території Височанської сільської ради Тарутинського району Одеської області залишилась земельна ділянка сільськогосподарського призначення, а саме: земельна ділянка площею 2,11 га, засвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії IІ-ОД №061750, виданого Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області 30.07.2004року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 33. За життя [PERSON] не було присвоєно кадастрового номеру на вищезазначену земельну ділянку, яку вона заповіла своєму онуку [PERSON] Тому, суд вважає, що [PERSON] має бути визнано власником вищевказаної земельної ділянки, яка залишилась після смерті [PERSON], померлої 13.06.2004року - відповідно до заповіту.

Outcome: approved