overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Садова, 11, с.Великий Кунинець Збаразького району Тернопільської області, після померлої 30.09.2009 року [PERSON], посилаючись на те, що на день смерті спадкодавця вказане будинковолодіння не було зареєстроване в органах БТІ, в звязку з чим вона не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшло клопотання, в якому [PERSON] сільська рада просить розглядати справу у відсутності представника сільської ради, позов визнає і не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив із наступного. Спадкодавець [PERSON], яка проживала в [INFO], померла 30.09.2009 року. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул.Садова, 11, с.Великий Кунинець Збаразького району Тернопільської області, який в органах БТІ не зареєстрований, що стверджується довідкою-характеристикою № 249 від 06.05.2011 року. Згідно довідок № 477 та № 478 від 26.05.2011 року, виданих [PERSON] сільською радою, за померлою [PERSON] рахувався житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на законно відведеній їй земельній ділянці по вул.Садова, 11, с.Великий Кунинець Збаразького району Тернопільської області. Як вбачається із заповіту від 20.06.2001 року спадкодавець [PERSON] належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №11 по вул.Садова с. Великикй Кунинець Збаразького району Тернопільської області заповіла [PERSON]. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За наведених обставин, суд вважає, що позов підставний, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, а тому за нею необхідно визнати право власності на спадкове майно. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

06 травня 2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 28 червня 2008 року Новомиколаївською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області між нею та відповідачем [PERSON], актовий запис № 4. В обґрунтуванні заявлених вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 28 червня 2008 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, часті конфлікти, в зв'язку з чим втрачене почуття любові та поваги одне до одного. Тривалий час сімейні відносини не підтримують, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні, крім того проживають окремо. Примирення та збереження сімї неможливе. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але направила заяву з проханням слухати справу у її відсутності та просила позов задовольнити. Просила після розірвання шлюбу присвоїте їй дошлюбне прізвище - Чеботарьова. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, судом встановлено факт реєстрації 28 червня 2008 року між позивачкою та відповідачем шлюбу (а.с. 6), та народження дочки - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). ________ Відповідно до копії довідки Новомиколаївської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 447 від 06.05.2001 року дитина зареєстрована разом із позивачкою (а.с. 10). Сторони сімейних відносин не підтримують, разом не проживають, сумісне господарство та бюджет не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

03.06.2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 25.12.2004 р. відділом РАЦС Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 381. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що 25.12.2004 р. відділом РАЦС Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 381, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, тому між ними постійно виникають сварки. Неодноразові спроби примирення позитивних наслідків не надали. На даний час разом не проживають. Тому вважає, що шлюб між ними розпався і носить формальний характер. Строк для примирення їм не потрібний. Майнового спору між ними немає. Позивачка просить позов задовольнити, при цьому вказує, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити своє шлюбне прізвище «Бурковська». Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дійшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 25.12.2004 р. відділом РАЦС Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 381, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 4). Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, тому між ними постійно виникають сварки. Неодноразові спроби примирення позитивних наслідків не надали. На даний час разом не проживають. На примирення сторони не згодні. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу, залишити прізвище, на яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

12.05.2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 01.10.2005 р. відділом РАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 390. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 01.10.2005 р. відділом РАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 390, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають доньку Карину, [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач не піклується про сімю, часто не буває вдома, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття поваги та любові один до одного, через що часто виникали сварки. Разом не проживають з грудня 2010 р., тому шлюб між ними розпався і носить формальний характер. Строк для примирення їм не потрібний. Майнового спору між ними немає. Позивачка просить позов задовольнити, при цьому вказує, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити своє шлюбне прізвище «Грицків». В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання ним судового повідомлення. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до слідуючого. В судовому засіданні встановлено, що 01.10.2005 р. відділом РАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 390, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку Карину, [INFO] (а.с. 5). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що відповідач не піклується про сімю, часто не буває вдома, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття поваги та любові один до одного, через що часто виникали сварки. З грудня 2010 р. шлюбні відносини між ними припинились, разом вони не проживають, тому шлюб розпався і носить формальний характер. На примирення позивачка не згодна. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу, залишити прізвище, на яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

26.05.2011 р. позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 19/50 частко земельної ділянки загальною площею 0,0620 га по вул. Одеській, 81 в м. Первомайську Миколаївської області. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що на підставі рішення Первомайського міськрайсуду Миколаївської області від 10.05.2005 р. їй на праві власності належать 19/50 часток домоволодіння за адресою: вул. Одеська, 81 м. Первомайська Миколаївської області. Співвласником вказаного житлового будинку була [PERSON], яка померла в 1997 р., і після її смерті спадщину у вигляді 31/50 часток будинку прийняла її донька [PERSON], яка на даний час є власницею цієї частини будинку. Вказаний житловий будинок розташований на присадибній земельній ділянці площею 0,0620 га, яка була приватизована колишніми співвласниками будинку [PERSON] та [PERSON] В звязку з набуттям нею у власність 19/50 часток вказаного житлового будинку, просить визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку відповідно до розміру її частки у праві власності на житловий будинок. В судовому засіданні позивачка підтвердила викладене в позові та просила його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] позовні вимоги також визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.05.2005 р. (а.с. 5), [PERSON] на праві особистої власності належить 19/50 частин домоволодіння за адресою: вул. Одеська, 81 м. Первомайська Миколаївської області. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 8), земельна ділянка площею 0,0620 га, розташована по вул. Одеській, 81 в м. Первомайську Миколаївської області, передана у приватну власність [PERSON] 19/50 часток, та [PERSON] 31/50 частки, для обслуговування житлового будинку. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 21 серпня 1997 р. (а.с. 10). Відповідно до ст. 120 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності,право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, виготовлення повного тексту рішення відкласти до 21 червня 2011 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON] [INFO]. Дитина проживає з нею та продовжує навчання. Відповідач не погоджується добровільно надавати допомогу, а тому просить стягнути з нього аліменти на час навчання в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що він не відмовляється надавати допомогу доньці, написав заяву на підприємство і з нього відраховуються аліменти. Крім цього він сплачує аліменти на інших дітей. Заслухавши сторони та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Зі свідоцтва про народження /а.с.3/ слідує , що у сторін є донька [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Чернігівського державного механіко-технологічного технікуму /а.с.4/ [PERSON] є студенткою 3 курсу навчається за денною формою навчання по 28 червня 2011 року. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання доньки, хоча здатний надавати цю допомогу, оскільки працездатний, тому кошти на утримання дитини потрібно стягнути з відповідача у примусовому порядку. Однак, оскільки позивачка не є дитиною, то стягнення аліментів у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не може бути застосоване по відношенню до неї. Крім цього згідно довідки ПП «Олишівське» позивач сплачує аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини доходів. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) і до закінчення навчання. Судовий збір та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти, на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, доводів на обгрунтування своїх заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивачка в своїй письмовій заяві проти цього не заперечувала. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії наданого рішення Чернігівського районного суду від 23 листопада 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Киселівської сільської Ради Чернігівського району Чернігівської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 01. В графі «батько» зазначений відповідач «Вербняк Петро Володимирович». На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання дитини слід стягнути аліменти у розмірі ј частини його місячного заробітку (доходу). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, виготовлення повного тексту рішення відкласти до 21 червня 2011 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. З повним рішенням суду можна ознайомитись 21.06.2011 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги наступним. Між публічно акціонерним товариством «Універсал Банк» і [PERSON] був укладений договір про видачу та використання кредитних карток № VG2730 від 1 квітня 2008 р. та отримав емітовану картку та пін конверт лімітом 35 000,00 грн., із сплатою 30% річних, з кінцевим терміном повернення до 28 лютого 2010 р. Відповідно до п. п. 11.1 даного договору відповідач взяв на себе зобовязання своєчасно сплачувати нарахування за користування коштами та повернути їх у визначені договором терміни. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі, відкрив клієнту картковий рахунок для надання коштів згідно нормами договору. Відповідачем в порушення своїх зобовязань, визначних п. 10.1, 11.1 кредитного договору не сплачено плату за користування коштами (процентів) у порядку, встановленому кредитним договором. На день подачі позовної заяви, сума заборгованості по кредиту складає 35147,13 грн., заборгованість по сплаті відсотків 3219,80 грн. та нараховано пені 1290,42 грн., а всього разом 39657,35 грн. Відповідно до п. 15, 16.1 договору, у випадку порушення будь якого положення договору або затримки платежу хоча б в розмірі одного мінімального місячного платежу (п. 11) або будь якої простроченої суми банк може з метою зменшення ризику знизити кредитний ліміт або призупинити використання картки до повного повернення простроченої суми. Просили стягнути заборгованість по договору про видачу та використання кредитних карток № VG2730 від 1 квітня 2008 р. з [PERSON] в розмірі 39657 грн. 35 коп., державне мито в розмірі 396 грн. 57 коп., витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву, де просить суд розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 87). Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений (а.с.86). Причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, за наявними матеріалами в справі. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, а отже,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Позивач звернулась з зазначеним позовом у суд, посилаючись те, що відповідач 19 листопада 2010 року, згідно розписки, взяв в неї гроші в сумі 16000 грн., в якості завдатку за укладання договору оренди, однак договірні відносини з оренди нерухомості не були встановлені, акт приймання-передачі торгової площі не підписувався, грошовасума в повному обсязі повернута не була. 23 грудня 2010 року відповідачем повернуто грошову суму у розмірі 500 дол. США ( що згідно курсу НБУ на той момент дорівнювало 4000 грн.) та зобов'язався повернути залишкову суму грошей на протязі січня місяця 2011 року. Однак дотепер відповідач гроші їй не повернув і тому вона просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 12000 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги на підставах, зазначених у позові, які просила задовольнити. Відповідач в суд не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність, що не перечить вимогам ст. 169 ЦПК України. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, з наступних підстав. В силу ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У суді встановлено, що сторони передали один одному грошові кошти та склали письмову розписку, з якої випливає, що 19.11.2010р. позивач надав відповідачу гроші в сумі 16000 (шістнадцять тисяч) грн. в якості завдатку за укладання договору оренди, однак договірні відносини з оренди нерухомості не були встановлені, акт приймання-передачі торгової площі не підписувався, грошова сума в повному обсязі повернута не була. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню і з відповідача повинна бути стягнена сума боргу в розмірі 12000 грн. З огляду на те, що при подачі позову в суд, позивачем було оплачено держмито в сумі 120 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 120 грн., то з відповідача повинні бути стягнені дані суми на користь позивача.

Outcome: approved