Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та в їх обгрунтування пояснив, що 25.07.2008 року позивач позичила відповідачу гроші в сумі 6000 доларів США, які та зобовзалась повернути не пізніше 25.10.2008 року, про що написала розписку. 28.08.2010 року [PERSON] отримала поштою письмову вимогу про повернення позики. Однак до теперішнього часу свої зобовязання не виконала та гроші [PERSON] не повернула. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 47520,00 грн. основного боргу; 2706,66 грн. річних відсотків, а всього 50226,66 грн., згідно курсу НБУ станом на 17.09.2010 року; витрати на правову допомогу та судові витрати. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала частково та пояснила, що вона дійсно 25.07.2008 року отримала у [PERSON] гроші в сумі 28000 грн., що за курсом відповідало 6000 доларів США строком на 3 місяці. Але в дійсності між стронами була досягнута усна домовленість не про договір позики на зазначену суму, а про оформлення договору сумісної діяльності та співробітництва, який був підписаний сторонами у двох екземплярах, проте позивач забрала їх собі для доопрацювання, що обумовлювало в наступному будівництво нерухомого майна, розташованого в м. Скадовську Херсонської області, яке після закінчення будівництва та введення в експлуатацію обєкта нерухомості, буде належати співвласникам на праві спільної сумісної власності. Тобто фактично, гроші були отримані як завдаток та в забезпечення виконання зобовязань [PERSON], але зважаючи на субєктивні особисті та фінансові обставини позивача, договір не був нотаріально посвідчений, а відповідачем була написана звичайна боргова розписка. При цьому доказів тому, що були такі домовленості між сторонами, вона не має. Просить зменшити розмір суми боргу за договором позики від 25.07.2008 року, а саме: з 47 520 грн. до 28000 грн. основного боргу, зменшити розмір стягуваного державного мита, відмовити в стягненні 3% річних з 25.08.2008 року по 17.08.2010 року, розрахунок яких проведено відносно долара США за курсом 7,89 грн, відмовити у стягненні витрат на правову допомогу. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача і дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки відповідач [PERSON] позичила 25.07.2008 року у [PERSON] грошові кошти в розмірі 6000 доларів США, що відповідали 28000 грн., які відповідач зобовязалася повернути в строк до 25.10.2008 року. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений сторонами, що підтверджується представленими позивачем письмовою розпискою, дійсність якої не оспорює відповідач, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). 28.08.2010року [PERSON] отримала поштою письмову вимогу про повернення позики, однак до теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконала. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 533 ч. 2 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи І іншим нормативно-правовим актом. У Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він Іхсовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, за якою боржник не І рільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. І-єржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний И платити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а В~іхож три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений Илоговором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися тежним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності -їких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно [ ;тавляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння І пчіна його умов не допускається. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним І ннном (ст. 599 ЦК України). Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що гроші були отримані як завдаток та в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] JI.A. про оформлення договору сумісної діяльності та співробітництва, оскільки ніяких доказів відповідачем не надано. Навпаки доводи представника позивача підтверджені письмовою розпискою відповідача, письмовою вимогою з повідомленням про її отримання, розрахунком суми боргу з урахуванням офіційного курсу долару США відносно гривні, кассовим ордерром та розрахунком витрат на правову допомогу за договором № 69-Ю від 16.08.2010року. Таким чином, суд вважає, що згідно розписки борг [PERSON] становить 6000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.09.2010 року складає 47520,00 грн., а з урахуванням 3 % річних - 6341,75 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.09.2010 року складає 50226,66 грн. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved