Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Заступник військового прокурора Дарницького гарнізону звернувся до суду з зазначеним позовом в інтересах Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України (військова частина [NUMBER] ), і в судовому засіданні підтверд ив письмовий текст уточненої позовної заяви з усними доповненнями, про те, що [PERSON] , як військовослужбовець, 08.02.2005 р. отримав на праві користування квартиру [ADDRESS] , що має статус службового житла та перебуває у віданні військової частини [NUMBER] . Наказом № 241-ос начальника адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.07.2005 р. відповідач був направлений в розпорядження начальника регіонального Управління Державної прикордонної служби України в м. Харкові. Наказом № 146-ос командира військової частини [NUMBER] від 11.08.2005р. відповідач був виключений зі списків особового складу даної військової частини, та будучи зобов`язаним у двомісячний термін, з дня видачі наказу про виключення його зі списків особового складу, звільнити займане ним службове приміщення, з 18 серпня 2006 року по даний час, продовжує незаконно його утримувати. Тому, враховуючи, що відповідач, в зв`язку із переміщенням по службі, вибув на постійне місце проживання в м. Харків та понад 6 місяців, а саме понад 50 місяців, відсутній за своїм місцем проживання в м. Бориспіль, внаслідок чого втратив право користування вищезазначеним службовим приміщенням, просить, в судовому порядку, на підставі ст.ст.71,107 ЖК України, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування службовою квартирою [ADDRESS] та повернути вказану квартиру у користування позивача, оскільки внаслідок її незаконного утримання відповідачем, військова частина позбавлена можливості забезпечити своїх військовослужбовців жилими приміщеннями, чим суттєво порушуються соціальні гарантії останніх. Твердження відповідача щодо відсутності у нього на місці теперішньої служби житла вважає необґрунтованим, оскільки для того, щоб отримати житло в м.Харків за місцем служби, відповідачу слід стати в чергу на отримання жилої площі, а для цього необхідно знятись з реєстрації у м. Бориспіль. Представник окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що на місці служби у нього не має постійного місця проживання, вслід чого він позбавлений можливості перевезти свої речі із службової квартири в м. Бориспіль. Крім того, іноді там проживають його батьки, які приїздлять до Борисполя на лікування. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши і оцінивши, в сукупності, докази по справі, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області № 237 від 21 травня 2002 року «Про постановку громадян міста на квартирний облік, зняття з квартирного обліку, вивід квартир із числа службових, переведення особового рахунку на квартиру в ЖК « [PERSON] », внесення змін в складі кооперативу «Електрон». Про заселення 4-ї черги житлового будинку ОКПП «Київ» по вулиці Радгоспна 6(35кв.)», з метою збереження та забезпечення житлом військового службовців та членів їх сімей», квартира [ADDRESS] була визнана службовою. Наказом начальника ОКПП «Київ» № 123-ос від 29.07.2004 р. [PERSON] був зарахований у списки військової частини [NUMBER] на посаду начальника відділення прикордонного контролю «Бориспіль-3» контрольно-пропускного пункту «Бориспіль» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України. На підставі рішення виконкому Бориспільської міської ради № 980 від 20.12.2004 р. [PERSON] був виданий службовий ордер № 140 від 08.02.2005 р. на службову однокімнатну квартиру [ADDRESS] , де він проживав, проходячи військову службу у військовій частині [NUMBER] . Наказом Адміністрації Державної Прикордонної служби України № 241-ос від 25.07.2005 р. відповідача [PERSON] було направлено у розпорядження начальника Східного регіонального управління Держприкордонслужби України, в м. Харків, вслід чого наказом командира військової частини [NUMBER] № 146-ос від 11.08.2005р. [PERSON] був виключений зі списків особового складу частини. Наказом начальника [INFO] № 144-ос від 18.08.2006р. [PERSON] , який прибув для подальшого проходження військової служби, було зараховано до списків особового складу загону і поставлено на всі види забезпечення. Однак, за місцем служби в Харківському прикордонному загоні та Східному регіональному управління відповідач жилою площею не забезпечений та місця постійного проживання в м.Харкові не має. Під час проходження служби у [INFO] , за місцем попередньої служби, [PERSON] на квартирному обліку не перебував та житлом не забезпечувався. Вищенаведене підтверджується даними копії витягу з наказу начальника 4 Прикордонного загону м. Харків № 144-ос від 18.08.2006р.(а.с.5), копії довідки командира військової частини [NUMBER] , з якої вбачається, що [PERSON] дійсно проходить службу у даній військовій частині(а.с.б), копії довідки Окремого КПП «Київ» № 251 від 09.12.2009р.(а.с.17), копії вищезазначеного службового ордеру, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.18), копії рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 237 від 21.05.2002р.та копії витягу з даного рішення(а.с.41), даними довідки із Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 614/321 від 10.11.2010р. та довідки із [INFO] № 27/10 від 18.02.2010р., з яких вбачається, що відповідач, проходячи військову службу в даних регіонах житлом не забезпечувався. Відповідно до ст.ст.118,123 ЖК України службові приміщення пристосовані для заселення громадян, які в зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або недалеко від нього. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення. Згідно із ст.ст.71,72 ЖК України особа, яка не проживає в жилому приміщенні більше 6-ти місяців без поважних причин, визнається такою, що втратила право користування даним приміщенням в судовому порядку. Відповідно ст.107 ЖК України, в випадку вибуття наймача на постійне місце проживання, в т.ч. в інший населений пункт, останній втрачає право користування даним житловим приміщенням з часу вибуття. Разом з тим, згідно із положеннями п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» громадяни, відсутні у місці постійного проживання за умовами та характером праці (в т.ч. працівники, діяльність яких пов`язана з постійним пересуванням) у період її виконання можуть бути визнані на підставі ст.107 ЖК України такими, що втратили право користування жилим приміщенням, з якого вони вибули у зв`язку з цією роботою, в разі одержання жилої площі, вселення на жилу площу членів сім`ї або в інших випадках забезпечення їх жилою площею для постійного проживання. Як вбачається, з матеріалів справи, діяльність відповідача, пов`язана з постійним пересуванням (військова служба), оскільки він на даний час проходить військову службу в Харківському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби, де жилою площею не забезпечений та місця постійного проживання там не має, як і за попереднім місцем служби у [INFO] . Тому, враховуючи, що відповідач з м. Борисполя вибув в інший населений пункт за характером своєї роботи(проходження військової служби), в межах однієї установи-Державної прикордонної служби України, що є поважною причиною його відсутності в квартирі [ADDRESS] , де він проживав, проходячи військову службу у військовій частині [NUMBER] , суд дійшов висновку, що позбавляти [PERSON] права користування даною жилою площею, на підставі ст.ст.71,72 ЖК України, підстав не має. Крім того, суд не вбачає, також і підстав для позбавлення [PERSON] права на користування службовою спірною квартирою в М. Бориспіль в порядку ст.107 ЖК України, враховуючи те, що відповідач не забезпечений жилою площею та не має постійного місця проживання за місцем проходження військової служби в Харківському прикордонному загоні Східного регіонального управління, що підтверджується наявними у справі доказами, а тому не може бути позбавлений права користування спірною службовою квартирою, без надання іншої жилої площі, яка йому не виділялась, і в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed