Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

На адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява Кагарлицького міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кагарлицької державної адміністрації Київської області до [PERSON] про стягнення збитків, в якій позивач просить суд винести рішення, яким Стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування втрат установи кошти в межах середньомісячної заробітної плати за листопад та грудень 2007 року. Представник Кагарлицької міжрайонної прокуратури [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що відповідно до ст.361 Закону України «Про прокуратуру» підставою для представництва в суді інтересів держави є наявність порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій фізичних або юридичних осіб, що вчинюються між ними або державою. Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах розуміється орган державної влади чи місцевого самоврядування. Контрольно-ревізійним відділом в Кагарлицькому районі і м. Ржищеві проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності відділу освіти Кагарлицької РДА. Законом України від 09.09.05р. № 1994-ГУ "Про реструктуризацію заборгованості з виплат передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів" передбачено правовідносини, що склалися у зв'язку з нефінансуванням з бюджету виплат, передбачених ст.57 Закону України "Про освіту", виплати якої проводяться в відділі освіти по КФК 070809 «Погашення заборгованості по ст. 57 ЗУ «Про освіту». Ревізією з питань правильності обрахування і достовірності кредиторської заборгованості Державного бюджету за 1997-2002 роки з гарантій і виплат, визначених ст.57 Закону України "Про освіту" №1060-ХП від 23.05.1991 встановлено, що при нарахуванні надбавки за вислугу років по установам відділу освіти за 1999-2000 включено в розрахунок заборгованості по виплатах час перебування педагогічних працівників у відпустках та періоди тимчасової непрацездатності в звязку з хворобою, що є порушенням абз. 2 п.2 Порядку № 934 затвердженому постановою Кабінетів Міністрів України Про реалізацію Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" від 19.09.2005 р., що призвело до зайвого нарахування зазначених виплат по установах відділу освіти на суму 47130,99 грн.. Шляхом проведення зустрічної звірки в Кагарлицькій міській раді, провідним контролером-ревізором [PERSON] на підставі направлення контрольно-ревізійного відділу в Кагарлицькому районі і м. Ржищів №109 від 25.09.2008р. встановлено, що в період 1999-2000 р.р. загальноосвітні школи № 1, №2 та №3 м. Кагарлика перебували на балансі Кагарлицької міської ради. Заробітна плата педагогічним та іншим категоріям працівників цих закладів рахувалася бухгалтерією Кагарлицької міської ради. Звіркою з питань правильності обрахування і достовірності кредиторської заборгованості Державного бюджету за 1999-2000 роки з гарантій і виплат, визначених ст.57 Закону України "Про освіту" №1060-ХП від 23.05.1991 встановлено, що Кагарлицькою міською радою нараховано та передано до Відділу освіти Кагарлицької РДА нарахування заборгованості надбавки за вислугу років педагогічним працівникам по Кагарлицьких СШ №1, № 2 та № 3 на загальну суму 134515,26 грн., яка виплачена відділом освіти в 2006 році. В суму заборгованості включено виплати нараховані за період перебування працівників у щорічній основній та додаткових відпустках, період тимчасової непрацездатності в зв'язку з хворобою, компенсаційні виплати по ЧАЕС, що є порушенням абз. 2 п. 2 Порядку № 934 затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України Про реалізацію Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" від 19.09.2005 р. на загальну суму 36380,85 грн. Внаслідок вищевказаного зайво нараховано та виплачено доплати передбаченою статтею 57 Закону України "Про освіту" на суму 82573,58 грн. та відповідно зайво перераховано до державних цільових фондів на загальну суму 27414,43 грн. Крім того, в порушення п. 3-1 вищезазначеного порядку на компенсаційні виплати нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування звільненим працівникам, внаслідок чого зазначеним працівникам зайво перераховано внески до Пенсійного фонду на суму 6087,61 грн. Порушення допущено бувшим головним бухгалтером [PERSON], яка пояснила, що дані виплати нараховані в зв'язку з недосконалим знанням чинного законодавства. Відповідно зайві виплати призводять до погіршення фінансового становища відділу освіти Кагарлицької РДА, що в свою чергу призводить до неможливості виконання нею своїх функцій покладених на неї законом. Відповідно до ст. 132 Кодексу законів про працю України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Тому, з [PERSON] слід стягнути збитки, завдані нею нею при виконанні своїх трудових обов'язків, в межах суми середньомісячної заробітної плати за листопад та грудень 2007 року. Представник відділу освіти Кагарлицької районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі. Суд, вислухавши представника Кагарлицької міжрайонної прокуратури [PERSON], представника відділу освіти Кагарлицької районної державної адміністрації в Київській області [PERSON], відповідачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позову, обґрунтовуючи своє рішення наступними доказами. Кагарлицький міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Кагарлицької державної адміністрації (далі-Позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі -Відповідач) про стягнення збитків. В свої позовній заяві Позивач зазначає, що внаслідок проведеної перевірки контрольно-ревізійним відділом в Кагарлицькому районі і м. Ржищеві контролером-ревізором [PERSON] виявлено суму зайво нарахованих виплат при нарахуванні надбавки за вислугу років по установам відділу освіти за 1999-2000 рр. на суму 46 192 грн. 73 коп. (сорок шість тисяч сто дев'яносто дві гривні сімдесят три копійки). Також, нараховано та передано бухгалтерією Кагарлицької міської ради до Відділу освіти Кагарицької РДА нарахування заборгованості за вислугу років педагогічним працівникам на загальну суму 36 380 грн. 85 коп. (тридцять шість тисяч триста вісімдесят гривень вісімдесят п'ять коп..) Всього: 82 573 грн. 58 коп. Позивач посилається на те, що дані виплати нараховано Відповідачем в зв'язку з порушенням допущеним Відповідачем та недосконалим знанням чинного законодавства. На думку суду позовні вимоги є необгрунтованими та незаконними, та не підлягають до задоволення з наступних підстав Згідно ч. 2 ст.130 Кодексу законів про працю України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідач, перебуваючи на посаді головного бухгалтера відділу освіти Кагарлицької районної державної адміністрації виконувала свої обов'язки згідно посадової інструкції. Як встановлено судом, відповідачка належним чином виконувала покладені на неї обов'язки, з відповідальністю ставилася до збереження майна ввіреного їй, не передбачала можливості настання прямої дійсної шкоди і не могла передбачити настання такої шкоди , оскільки виконувала свої обов'язки відповідно до вказівок, даних їй. Судом встановлено, що відповідачка не порушувала свої трудові обов'язки і сумлінно ставилася до їх виконання. Згідно п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» N 14 від 29.12.92 виходячи з вимог ст.15 ЦПК суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Як встановлено судом, вчинені виплати були здійсненні на підставі та у межах повноважень наданих Відповідачеві, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано. Відповідач чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувала розпорядження, додержувалась вимог чинного законодавства. Свої обов'язки вона виконувала сумлінно та в повному обсязі не мала жодного порушення трудової дисципліни і відповідно стягнень. Згідно ч. З ст. 233 Кодексу законів про працю України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Згідно ч. 4 ст. 233 Кодексу законів про працю України встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» N 14 від 29.12.92 судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст.233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed