Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в якій просить суд встановити факт того, що померла [PERSON] була рідною матір'ю позивача; визнати за [PERSON] - право приватної власності на жилий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою Синельниківський район с. Іларіонове вул.. Красно гвардійська, 47 в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що у 1953 році його батьки -[PERSON] та [PERSON] переїхали на постійне місце проживання у селище [INFO], де почали будувати свій індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою с. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровські'області, вул. Красногвардійська, 47, який закінчили будівництвом у 1954 році. За рішенням № 10 виконкому Іларіонівської селищної ради депутатів трудящих Синельниківського району Дніпропетровської області від 25 квітня 1961 року за [PERSON] та [PERSON] було визнане право особистої власності на вказане закінчене будівництвом домоволодіння. Згідно пар. 10 Інструкції Держплану УРСР та Міністерства юстиції 29 липня 1959 року «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського Української РСР» дане право повинно було оформлено у бюро технічної інвентаризації, але під час життя батьки позивача своє право власності не зареєстрували у відповідних органах реєстрації. 01 вересня 1963 року батьки позивача зареєстрували у виконкомі Іларіонівської селищної ради своє одруження, після чого матері позивача - [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON]. 01 липня 1967 року [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилась спадщину у вигляді Уі частини домоволодіння, розташованого за адресою: с. Іларіонове Синельниківського району Дніпропет-Зласті, вул. Красногвардійська, 47, яка фактично належала батькові на праві особистої власності. На момент його смерті разом із батьком постійно проживала тільки його дружина -[PERSON], яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлого [PERSON]. Згідно вимогам п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України ( 1963 року) [PERSON] визнається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка -[PERSON] у вигляді '/г частини домоволодіння, але своє право власності на домоволодіння в цілому підчас свого життя не оформила в установленому законом порядку. Разом з тим, про те, що померлі [PERSON] та [PERSON] були фактичними власниками житлового будинку № 47 по вулиці Красногвардійська селища Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, свідчать наступні докази: *рішення № 10 виконкому Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпро\-петровської області від 25 квітня 1961 року, з якого вбачається, що за [PERSON] та [PERSON] визнане право особистої власності на домоволодіння, розташованого за адресою: селище Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, вул. Красногвардійська, 47; *довідка КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 55 від 31 січня 2008 року, з якої вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: селище Іла\-ріонове Синельникіського району Дніпропетровської області, вул. Красногвардійська, 47, * заінвентаризований за [PERSON] та [PERSON], але право власності не зареєстроване; *технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок № 47 по вулиці Красногвардійська селища Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, виготовлений КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 18 січня 2008 року, з якого вба\-чається, що власниками вказаного будинку є [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (7/2частка); *довідка № 1198 від 28 травня 2008 року Іларіонівської селищної ради Синельникіського району Дніпропетровської області, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно був зареєстрований та проживав за вказаною адресою до дня своєї смерті, тобто до 1 липня 1967 року; *довідка № 1199 від 28 травня 2008 року Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно була зареєстрована та проживала за вказаною адресою до дня своїй смерті, тобто до 22 березня 2001 року; - пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] у 1953 році приїхали у селище Іларіонове Синельниківського району, а у 1954 році побудували за свій рахунок житловий будинок, розташований за адресою: селище Іларіонове, вул. Красногвардійська, 47. У1963 році вони одружились. У1967 році [PERSON] помер. На той момент у будинку продовжувала проживати тільки його дружина - [PERSON]. З 1974 року в даному будинку став постійно проживати їх син - [PERSON], який проживає до даного часу. У 2001 році померла [PERSON] і в доме продовжував проживати [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази свідчать про те, що померлі [PERSON] та [PERSON], які за свій рахунок побудували житловий будинок № 47 по вулиці Красногвардійська селища Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, були фактичними власниками вказаного будинку, але своє право власності у встановленому законом порядку не оформили. Після смерті [PERSON], тобто після 1 липня 1967 року, його жінка -[PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном у вигляді 'А частини житлового будинку, який фактично належав померлому, тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року) вона за законом визнається такою, що фактично прийняла вказану спадщину. Таким чином, після фактичного прийняття спадщини [PERSON] набула фактичне право власності на весь житловий будинок, але своє право власності у встановленому законом порядку не оформила. Оскільки позивач з 14 січня 1974 року був прописаний та постійно проживає у спірному будинку з того часу і є спадкоємцем першої черги, то згідно вимогам п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року) позивач визнається таким що прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: селище Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, вул. Красногвардійська, 47. Про те, що позивач прийняв спадщину у вигляді спірного домоволодіння шляхом фактичного вступу в правління та володіння спадковим майном після смерті матері - [PERSON] свідчать наступні докази: свідоцтво про народження позивача серії 1-ЯК № 1243811, виданий 6 червня 1967 року АНД-районним ЗАЦС міста Дніпропетровська, з якого вбачається, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON], тобто згідно вимогам ст 529 ЦК України (1963 року) позивач визнається спадкоємцем першої черги; паспорт позивача серії АН № 702636, виданий 19 травня 2008 року Синельниківським ГО УМВД України в Дніпропетровської області, з якого вбачається, що позивач з 29 грудня 1981 року був зареєстрований за вказаною адресою і досі знаходиться на реєстраційному обліку за місцем проживання, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року) прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті матері позивач постійно проживав разом з нею у спадковому будинку; будинкова книжка житлового будинку № 47 по вулиці Красногвардійська селища Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, з який вбачається, що позивач був прописаний за вказаною адресою з 14 січня 1974 року і досі знаходиться на реєстраційному обліку за вказаною адресою; довідки № 1198 та 1199 від 28 травня 2008 року Іларіонівської селищної ради Синельни-ківського району Дніпропетровської області, з який вбачається, що позивач дійсно зареєстрований за вказаною адресою; пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], з яких вбачається, що позивач дійсно фактично постійно проживав у спірному будинку на момент смерті матері -[PERSON] і продовжує проживати до даного часу; свідоцтво про смерть [PERSON] серії 1-КИ № 324596, виданого виконко\-мом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області 23 березня 2001 року, з якого вбачається, що матір позивача померла 22 березня 2001 року, внаслідок чого відкрилась спадщина у вигляді спірного домоволодіння. Таким чином, згідно вимогам п. 1 ч. 1 ст. 349 ЦК України (1963 року) позивач прийняв спадщину у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: селище Іларіонове Синельниківського району іропетровської області, в\\л.. Красногвардійська, 47 після смерті матері позивача - [PERSON], яка була фактичним власником всього спірного домоволодіння, шляхом фактичного вступу в його управління та володіння, але позивач не може оформити своє право власності в порядку (кування, оскільки спадкодавець не оформив своє право фактичної власності. Коли позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності за померлою [PERSON] не зареєстровано. Позивач у попереднє судове засідання не з'явився, але до його початку надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, але від відповідача надійшла заява в якій просить цивільну справу розглядати без участі представника, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено наступне. Згідно до свідоцтва про народження позивача серії 1-Ж № 1243811, виданого 06 червня 1967 року АНД районним ЗАЦС міста Дніпропетровська, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. Копія свідоцтва про одруження № 168247, виданого 01 вересня 1963 року, встановлює факт одруження 01.09.1963 року [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище - [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 324596, виданого виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області 23 березня 2001 року, прізвище померлої зазначене як [PERSON]. Таким чином вимога позивача про встановлення факту того, що померла [PERSON] була рідною матір'ю позивача підлягає задоволенню, оскільки відмінність написання прізвища померлої, пов'язане з помилкою його перекладу з російської мови на українську. Згідно копії рішення № 10 виконкому Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 25 квітня 1961 року, за [PERSON] та [PERSON] визнане право особистої власності на домоволодіння, розташованого за адресою: селище Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, вул. Красногвардійська, 47. Згідно копії довідка КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 55 від 31 січня 2008 року, житловий будинок, розташований за адресою: селище Іларіонове Синельникіського району Дніпропетровської області, вул. Красногвардійська, 47, заінвентаризований за [PERSON] та [PERSON], але право власності не зареєстроване. Згідно копії технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок № 47 по вулиці Красногвардійська селища Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, виготовлений КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 18 січня 2008 року, власниками вказаного будинку є [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка). Згідно довідка № 1198 від 28 травня 2008 року Іларіонівської селищної ради Синельникіського району Дніпропетровської області, [PERSON] дійсно був зареєстрований та проживав за вказаною адресою до дня своєї смерті, тобто до 1 липня 1967 року. Згідно довідка № 1199 від 28 травня 2008 року Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [PERSON] дійсно була зареєстрована та проживала за вказаною адресою до дня своїй смерті, тобто до 22 березня 2001 року; >, Таким чином, єдиним спадкоємцем нерухомого майна - жилого будинку з господарчими побудовами та спорудами розташованих за адресою: селище Іларіонове Синельникіського району Дніпропетровської області, вул. Красногвардійська, 47, після смерті [PERSON] є позивач [PERSON]. За ч.І ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.І ст.1221 ЦК України Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved