Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області 06.08.2005 року, але відносини в сімї не склалися, відсутнє взаєморозуміння, з відповідачем проживають окремо, збереження сімї вважає неможливим, дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], просить залишити на подальше проживання з нею, також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та пояснив, що позов визнає, але значну частину сімейного життя був змушений їздити на заробіток, щоб заробляти гроші, які були вкладені в будинок де на даний час проживає позивач з дітьми. Зараз він проживає і працює в м.Києві. Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] , що не заперечується сторонами та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №007813 від 06.08.2005 року та копіями свідоцтв про народження серії 1-ТП №042967 від 16.11.2006 року та серії 1-ТП №084044 від 24.07.2008 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що відносини між сторонами не склалися, за увесь час шлюбу, подружжя спільно прожили десь близько року, подружні стосунки припинились, подальше збереження сім`ї стало неможливим. Категорично не згідні на примирення, оскільки воно нічого не змінить у їх відносинах. Питання про поділ майна подружжям не ставиться. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\3 частини його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито. Позивачем сплачено витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. В порядку ст.88 ЦПК України витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та судовий збір в розмірі 17 грн. слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved