Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Гр-н [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Добропільької міскої ради про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяви позивач зазначив, що 06 липня 2001 року він на підставі договору купівлі - продажу купив гараж № 413 зі спорудами, розташований за адресою: район котельної № 3 , вул. Первомайська, м. Добропілля, Донецької області. Вищевказаний гараж був введений в експлуатацію на підставі Акта державної технічної комісії 13 червня 2001 року. . В цьому році ним було подано заяву про приватизацію земельної ділянки під гаражом та було з'ясовано, що гараж, який він купив та користується з 2001 року насправді має № 393. Гаражом з № 413 на підставі ордера користується [PERSON]. Яким чином була здійснена перенумерація гаражів йому невідомо. Той факт, що позивачем було придбано насправді гараж під № 393 та яким він користується з 2001 року підтверджується довідкою об'єднання співвласників гаражів "Горняк", а також ордером № 220. У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, підтримав їх і просить суд визнати договір купівлі продажу гаража від 06.07.2001 року, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Другої Добропільської державної нотаріальної контори укладеним відносно гаражу № 393 зі спорудами, розташований за адресою: район котельної № 3 , вул. Первомайська, м. Добропілля, Донецької області та визнати за ним право власності на гараж № 393 зі спорудами, розташований за адресою: гаражне містечко "Горняк", район котельної № 3 , вул. Первомайська, м. Добропілля, Донецької області. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Треті особи також не заперечували проти задоволення позову та просили ухвалити рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, третіх осіб та свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У ході судового засідання встановлено, що позивачу дійсно на підставі договору купівлі продажу гаража від 06.07.2001 року, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Другої Добропільської державної нотаріальної контори належить гараж № 413 зі спорудами, розташований за адресою: гаражне містечко "Горняк", район котельної № З, вул. Первомайська, м. Добропілля, Донецької області. Третьою особою - головою правління ОСГ "Горняк" [PERSON] повідомлено суду, що позивач дійсно придбав гараж № 393 в 2001 році та експлуатує його по теперешній час, а також надав суду план забудови гаражів в районі котельної № 2 і № 3. виготовлений відділом містобудування та раціонального землекористування, погоджений головним архітектором м. Добропілля [PERSON] на якому позивачем вказано гараж який він придбав та займає. І цей гараж на плані забудови дійсно має № 393. Допитана у якості свідка [PERSON] також повідомила, що вона дійсно у 2001 році продала позивачу гараж, вказаний нею на схемі та який також має № 393. інших гаражів належних їй на праві власності вона не має. Третя особа - начальник відділу містобудування та архітектури Добропільської міської ради [PERSON] повідомив суду, що в 2001 році в експлуатацію приймався гараж наданий забудовником [PERSON] та чому змінилась нумерація невідомо. Проти визнання права власності за позивачем не заперечує. Судом встановлено, що гаражом під № 413 користується гр. [PERSON] та має відповідний ордер на вказаний гараж. Порушення чиїхось прав при визнанні права власності на гараж № 393 за позивачем не вбачається. Нумерація гаражів була змінена з невстановлених судом причин. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі ст.ст. 15,16,316,321,392 ЦК України,

Outcome: approved