Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про встановлення порядку користування житловим приміщенням, розподіл особових рахунків на оплату витрат по утриманню житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] по 25.11.2010 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло позивачі та відповідач є співвласниками спірної квартири, яка складається з двох ізольованих кімнат житловою площею 30,7 кв.м. у тому числі одна кімната 19,1 кв.м., друга кімната 11,6 кв.м. Власником особового рахунку є відповідач. Оскільки відповідачем постійно чиняться перешкоди в користуванні ними квартирою, вони були вимушені звернутися з даним позовом до суду. Позивачі та їх представник в судовому засіданні уточнили вимоги позову, просили суд про встановлення порядку користування квартирою 137 по бульвару Вигурівському, 6 в м. Києві, яким виділити в користування позивачам [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 19,1 кв.м., іншу кімнату площею 11,6 кв.м. виділити в користування відповідача. Підсобні приміщення залишити в їх загальному користуванні. Крім того, просили розділити особовий рахунок на оплату витрат по утриманню квартири між ними та відповідачем. А також просили стягнути з відповідача на їх користь 4\~000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що ніяких перешкод в користуванні квартирою позивачам по справі він не чинить. Проти задоволення позову не заперечував. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав пояснення свого довірителя в повному обсязі. Заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу. Вислухавши пояснення позивачів, їх представника, відповідача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі по 25.11.2010 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.04.1998 року сторони по справі є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних долях (а.с. 8). В квартирі на даний час зареєстровані позивачі та відповідач по справі (а.с. 11). Спірна квартира складається з двох ізольованих кімнат житловою площею 30,7 кв.м. у тому числі одна кімната 19,1 кв.м., друга кімната 11,6 кв.м., згідно технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності (а.с. 9-10). Відповідно до ст. ст. 316-318 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, про що йдеться в ст. 391 ЦК України. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожний з учасників спільної часткової власності, згідно із ч.1 ст. 364 ЦК України, має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Судом встановлено, що доля позивачів та відповідачів в житловій площі складає 10,23 кв.м. (30,7 кв.м. : 3). В своїх позовних вимогах позивачі просять суд виділити їм в користування кімнату, розміром 19,1 кв.м., а відповідачу кімнату, розміром 11,6 кв.м. Згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласника розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово комунальних та інших послуг. Спори, що виникають під час користування приміщеннями житлових будинків, розв»язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або в судовому порядку. Приймаючи до уваги те, що позивачі разом з відповідачем є співвласниками спірної квартири, в установленому законом порядку не були позбавлені права користування житловою площею, зважаючи на те, що вони позбавлені можливості потрапити до спірної квартири, в зв»язку з тим, що відповідач чинить їм такі перешкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню в цій частині. Що стосується позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 4\~000 грн., то судом було встановлено наступне. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як доказ даних позовних вимог представник позивача надав суду квитанцію про сплату таких послуг в розмірі 4\~000 грн. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.10.2002 року у справі №30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише у тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Як вбачається з матеріалів цивільної справи між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] було укладено договір про надання адвокатських послуг від 01.12.2010 року. Матеріали справи містять також квитанцію про сплату 4 000 грн. в рахунок таких послуг, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача [PERSON] повинно бути стягнуто вищевказані витрати на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved