Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], та [PERSON] комунальної власності Дніпродзержинської міської ради про визначення часток та визнання права власності. У своєму позові позивач посилалась на те, що 23 березня 2001 року вона, із своєю дитиною та бабусею [PERSON] приватизували частину будинку, частка якої складає 49/100 частини. Разом із чоловіком у 2008 році вона збудувала гараж. [INFO] року [PERSON] померла, після смерті якої вона звернулась до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва, у зв'язку з тим, що не визначені частки співвласників. Тому, прохає суд визначити частки у праві власності на квартиру [ADDRESS], так [PERSON] у розмірі 1/3 частки, [PERSON] у розмірі 1/3 частки, [PERSON] у розмірі 1/3 частки; визнати за нею право власності на 1/3 частку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], припинити право загальної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] і визначити частки в праві загальної сумісної часткової власності на квартиру, [PERSON] у розмірі 2/3 частки, [PERSON] у розмірі 1/3 частки; визнати за нею право власності на самовільно зведений гараж за адресою: [ADDRESS], під літерою Ж-1, судові витрати покласти на неї. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, наведені у позові, але в ході судового розгляду справи надала суду уточнення до позову, в якому уточнила свої позовні вимоги, посилалась на вимоги зазначені в позовній заяві та прохала суд визначити частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/3 частки квартири № 1, що становить 49/300 частин житлового будинку [ADDRESS], визначити частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/3 частини квартири № 1, що становить 49/300 частин житлового будинку [ADDRESS]; визначити частку спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/3 частини квартири № 1, що становить 49/300 частин житлового будинку [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири № 1, що становить 49/300 частин житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом; визнати за ними право власності на самовільно збудований гараж Ж-1; виділити [PERSON] та [PERSON] в натурі 49/100 частин житлового будинку загальною площею 86,7 кв.м., житловою 54,2 кв.м., а також господарські будівлі гараж Б-1, навіс В-1, гараж Ж-1 із складу житлового будинку [ADDRESS] в самостійний об'єкт нерухомого майна; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину самостійного об'єкту нерухомого майна - садибу, розташовану [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини самостійного об'єкту нерухомого майна - садибу, розташовану [ADDRESS]; зобов'язати Виконавчий комітет Дніпродзержинської міської ради залишити самостійному об'єкту нерухомого майна, яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 86,7 кв.м., житловою - 54,2 кв.м., гараж Б-1, навісу В-1, гаражу Ж-1, стару адресу [ADDRESS]. У судове засідання відповідача, представник відповідача [PERSON] комунальної власності Дніпродзержинської міської ради, у судове засідання не з'явились, надали суду заяви, у яких прохають розглянути справу у їх відсутність. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Обласне комунальне підприємство „Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений згідно до діючого законодавства, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що власниками квартири № 1 в домоволодінні [ADDRESS], тобто 49/100 частини житлового будинку, гаражу Б-1, навісу В-1, сараю Д-1) є [PERSON], [PERSON] та значиться померлою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23 березня 2001 року, яке видане згідно розпорядженням фонду комунальної власності № 5п/423-р (а.с.13). Зазначене також вбачається й з технічного паспорту виданого 26 березня 2008 року Обласним комунальним підприємством „Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" (а.с.14-18). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 травня 2009 року, видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 585 (а.с.19). Після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину, але постановою державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] від 14 жовтня 2009 року їй було відмовлено з огляду на те, що не визначені частки кожного співвласника у праві власності (а.с.20). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). У відповідності до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що кожному, позивачеві [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить 1/3 частини 49/100 частини житлового будинку [ADDRESS]. 51/100 частини будинку на праві власності належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 24 липня 2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], та рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинську від 27 січня 2011 року зазначена частина будинку виділена [PERSON] в натурі і за ним визнано право власності на самостійний об'єкт нерухомого майна загальною площею 90,9 кв.м. та житловою площею 55,7 кв.м. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. На новозбудовані об'єкти ніхто з третіх осіб не претендує і ніхто не пред'являє вимог на визнання права власності. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до технічного висновку виконаного 16 жовтня 2009 року № Пс-076/09, складеного державним проектним інститутом «Дніпродзержинськцивільпроект» (а.с.24-32), при обстеженні технічного стану будівельних конструкцій частини житлового будинку та господарських побудов, розташованого по [ADDRESS], встановлено, що збудований гараж Ж-1 знаходиться в задоволеному стані та придатний до подальшої експлуатації. Таким чином, вимоги позивача щодо визначення часток, визнання право власності на гараж Ж-1 та виділення 49/100 частини житлового будинку загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м., а також господарські будівлі гараж Б-1, навіс В-1, гараж Ж-1 із складу житлового будинку [ADDRESS] в самостійний об'єкт нерухомого майна, підлягають задоволенню. Вимоги позивача щодо зобов'язання виконавчий комітет Дніпродзержинської міської ради залишити самостійному об'єкту нерухомого майна, яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 86,7 кв.м., житловою 54,2 кв.м., гаражу Б-1, навісу В-1, гаражу Ж-1, стару адресу [ADDRESS], не підлягають задоволенню, оскільки питання щодо визначення адреси не відносить до компетенції суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial