Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-29 00:00:00

В листопаді 2010 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] був зареєстрований в гуртожитку з 01.06.1999 р. по 01.06.2000р. Це підтверджується карткою пропискою та довідкою № 474 від 14.09.2010 р. Відповідач знаходяться в гуртожитку на реєстраційному обліку, але не проживає в ньому з моменту реєстрації, а саме з 01.06.1999р. Причини, з яких відповідачі не вселилися в гуртожиток не відомі. В гуртожитку за відповідачем не було закріплено певної кімнати. Для проживання йому мало бути б виділено ліжко-місце в одній з вільних або не повністю зайнятих кімнатах. На протязі останніх років неодноразово перевірявся той факт чи проживає громадянин [PERSON] Неодноразово комендант гуртожитку доповідала, що громадянин [PERSON]В не зверталися для виділення їм ліжко-місце та отримання ордеру для вселення. З доповідних записок коменданта гуртожитку вбачається, що відповідач фактично в гуртожитку не проживає оскільки не вселявся, особистих речей в такому не має, інвентарем гуртожитку не користується, комунальними послугами не користуються , плата за проживання в гуртожитку не нараховується. Крім того жодних звернень про усунення перешкод в користуванні гуртожитком від відповідача не поступало, ніяких звернень про виділення йому ліжко-місця не надходило. За цей час до нас ніхто не звертався, розшукуючи відповідача, кореспонденція на його адресу не надходила. Дані обставини підтверджуються доповідними записками коменданта гуртожитку від 10.03.2009р., та від 15.02.2010р. Під час перевірки комісією гуртожитку ,,ГГК" у складі : коменданта гуртожитку, голови ради гуртожитку та чергового гуртожитку було встановлено, що гр. [PERSON], не проживає в гуртожитку більше як 10 (десять) років, однак в порушення вимог ЗУ „Про свободу пересування та вільгий вибір місця проживання в Україні" не знявся з реєстраційного обліку. Дана обставина підтверджується актами від 19.10.2009р.., та від 23.08.2010 р. Таким чином, вважаємо, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає в гуртожитку більше як 10 (десять) років житлова площа в гуртожитку не є його власністю і місцем перебування, тому він повинен бути визнанні і таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та повинен бути знятий з реєстраційного обліку в гуртожитку за адресою вул. Святошинська 46 в м. Вишневому. Тривала відсутність відповідачів та не оплата ними комунальних послуг та плати за користування гуртожитком створює перешкоди у здійсненні житлових прав мешканців гуртожитку, оскільки позбавляє адміністрацію гуртожитку можливості надати незайману житлову площу в гуртожитку іншим особам, які перебувають на обліку, що спонукало звернутися до суду з даним позовом. Просять визнати [PERSON] [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку за адресою: Київська область , Києво- Святошинський р-н, в м. Вишневе по вул. Святошинська, буд. № 46. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був зареєстрований гуртожитку з 01.06.1999 р. по 01.06.2000р. Це підтверджується карткою пропискою та довідкою № 474 від 14.09.2010 р. Відповідач знаходяться в гуртожитку на реєстраційному обліку, але не проживає в ньому з моменту реєстрації, а саме з 01.06.1999р. Причини, з яких відповідачі не вселилися в гуртожиток не відомі. В гуртожитку за відповідачем не було закріплено певної кімнати. Для проживання йому мало бути б виділено ліжко-місце в одній з вільних або не повністю зайнятих кімнатах. [PERSON]В не звертався для виділення їм ліжко-місце та отримання ордеру для вселення. З доповідних записок коменданта гуртожитку вбачається, що відповідач фактично в гуртожитку не проживає оскільки не вселявся, особистих речей в такому не має, інвентарем гуртожитку не користується, комунальними послугами не користуються , плата за проживання в гуртожитку не нараховується. Крім того жодних звернень про усунення перешкод в користуванні гуртожитком від відповідача не поступало, ніяких звернень про виділення йому ліжко-місця не надходило. За цей час до нас ніхто не звертався, розшукуючи відповідача, кореспонденція на його адресу не надходила. Дані обставини підтверджуються доповідними записками коменданта гуртожитку від 10.03.2009р., та від 15.02.2010р. Під час перевірки комісією гуртожитку „ГГК" у складі : коменданта гуртожитку, голови ради гуртожитку та чергового гуртожитку було встановлено, що гр. [PERSON], не проживає в гуртожитку більше як 10 (десять) років, однак в порушення вимог ЗУ „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не знявся з реєстраційного обліку. Дана обставина підтверджується актами від 19.10.2009р.., та від 23.08.2010 р. Тривала відсутність відповідачів та не оплата ними комунальних послуг та плати за користування гуртожитком створює перешкоди у здійсненні житлових прав мешканців гуртожитку, оскільки позбавляє адміністрацію гуртожитку можливості надати незайману житлову площу в гуртожитку іншим особам, які перебувають на обліку, що спонукало звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» громадянин зобов'язаний на протязі семи днів з моменту переїзду на нове місце проживання знятися з реєстрації за старим місцем проживання. На теперішній час місце знаходження Відповідачів нам не відоме. Відповідно до ст. З ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання чи перебування їз зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку в спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або член його сім'ї може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин. Згідно п.8 ст.8 ЦПК України правила ст. 71 ЖК України можуть застосовуватись до відносин пов'язаних зі збереженням та припиненням права користування житлом в гуртожитках. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved