Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

[PERSON] 27 квітня 2011 року звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення з останнього боргу в розмірі 178502 грн, з яких: 142367 грн сума боргу, які були передані відповідачу згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру та розписки; 20000 грн моральна шкода завдана відповідачем невиконанням зобовязання; 2913,86 грн відсотки за користування коштами; 13221,73 грн інфляційні витрати. Крім того позивачка просить стягнути з відповідача 1820 грн судових витрат та 520 грн витрат на переїзд та харчування. З позову виходить, що на початку 2010 року між сторонами був укладений усний договір, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобовязання за плату виконати роботи та надати послуги за замовленням позивача по закупівлі будівельних матеріалів та виконанню ряду будівельних робіт на будівництві житлового будинку по вулиці Садова,22 в урочищі Русанівські сади в м. Києві, в термін до 18 червня 2010 року. На виконання договору позивачка передала відповідачу грошові кошти для придбання матеріалів та будівництва, а останній передав квитанції до прибуткових касових ордерів, в яких проставив номера, дати оформлення та отримання коштів, суми та цільове призначення. Згідно квитанцій було передано 131967 грн., згідно розписки передано 10400 грн, а всього надано коштів на суму 142367 грн. Взяті зобовязання відповідач не виконав та незаконно заволодів грошима, чим спричинив майнову та моральну шкоду, порушивши при цьому приписи статей 509, 526, 530 ЦК України. Окрім того, посилаючись на положення статей 22-23, 536, 611, 621, 623, 652 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 20000 грн у відшкодування моральної шкоди, 13221,73 грн інфляційних витрат, 2913,86 грн процентів за користування коштами. 16 травня 2011 року позивачем збільшено позовні вимоги, вона просить суд стягнути з відповідача борг, повязані з ним витрати та моральну шкоду в розмірі 182554,69 грн, з яких: 146143 грн сума боргу, яку було передано відповідачу згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру та розписок; 20000 грн моральної шкоди завданої відповідачем невиконанням зобовязання; 2985,55 грн відсотки за користування коштами; 13426,14 грн інфляційні витрати; 1820 грн судових витрат. Крім того позивачка просить стягнути на її користь 520 грн витрат на переїзд та харчування. Збільшення позовних вимог відбулось завдяки тому, що на момент подачі позову була відсутня розписка відповідача про отримання ним 18.09.2010 року від позивачки 320 євро з цільовим призначенням: за відкоси та розподільчий ящик для електрики. Зобовязання вказані в розписці відповідач не виконав і гроші не повернув. Станом на 07.05.2011 року Національним Банком України встановлено курс євро до гривні з співвідношення 100 євро 1180,4388 грн, тобто 320 євро відповідає 3776 грн. /а.с.22-25/ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні позивачка та її представник збільшені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Позивач пояснила, що дійсно між нею та відповідачем було фактично укладено усний договір на придбання будівельних матеріалів та виконання будівельних робіт, які повинні були бути закінчені до 18 червня 2010 року, однак ФОП [PERSON] обумовлені домовленістю роботи та зобовязання не виконав, постійно обіцяв повернути кошти, однак своїх обіцянок не дотримався. Згідно даних УГРІФО при УМВС України в Чернігівській області [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. /а.с.14/ Частина 5 статті 74 ЦПК України проголошує, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач у судове засідання не зявився двічі, про час та місце засідання повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. /а.с.21, 41/ Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Судом після заслуховування пояснень сторони позивача, зясовано усі обставини на які посилається позивачка та досліджено докази, якими вона їх обґрунтовує. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина 1 статті 837 ЦК України) Як встановлено в судовому засіданні, на початку 2010 року сторонами по справі було фактично укладено договір підряду, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобовязання за плату виконати роботи та надати послуги за замовленням позивача по закупівлі будівельних матеріалів та виконанню ряду будівельних робіт на будівництві житлового будинку по вулиці Садова,22 в урочищі Русанівські сади в м. Києві, в термін до 18 червня 2010 року. Позивачкою на виконання умов договору передано відповідачу грошові кошти, а саме: 10400 грн згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №73а від 09.08.2010 р.; 20000 грн згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №84а від 17.08.2010 р.; 26119 грн згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №92 від 10.08.2010 р.; 9118 грн згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №92 від 11.09.2010 р.; 12800 грн згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №84 від 06.08.2010 р.; 45000 грн згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №74 від 30.07.2010 р.; 8530 грн згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №92а від 14.09.2010 р.; 10400 грн згідно розписки від 09.08.2010 р.; 320 євро згідно розписки від 18.09.2010 р., що еквівалентно, станом на 07.05.2011 р., згідно офіційного курсу НБУ, 3776 грн. /а.с.28-36/ Загальна сума грошових коштів переданих [PERSON] ФОП [PERSON] становить 146143 грн. Відповідно до приписів статті 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ст.525 ЦК України. Оскільки позивачем були виконані всі обумовлені умови договору підряду, вона вправі вимагати від відповідача виконання його частини зобовязання, що кореспондується з положенням ст.526 ЦК України, щодо належного виконання зобовязання відповідно до умов договору. За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить 159569,14 грн. Три процента річних від прострочених сум становить 2985,55 грн. Загальна сума заборгованості становить 162554,69 грн. Розвязуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачки завданої моральної шкоди, яка оцінена у 20000 грн, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав та міркувань. Так, відповідно до розяснення Пленуму Верховного Суду України в п.2 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Проте, п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (роботою чи послугою, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб) у випадках, передбачених законодавством. Оскільки в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що порушення споживчих прав позивачки з боку відповідача було повязане з небезпекою для її життя і здоров`я, позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без задоволення як такі, що не ґрунтуються на нормах закону. Відповідно до положень статті 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» граничний розмір компенсації витрат повязаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України №98 від 02.02.2011 року зазначені вище витрати відшкодовуються за наявності оригіналів підтвердних документів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Однак стороною позивача, в підтвердження понесених витрат в розмірі 520 грн для відвідування суду, не надано жодного документа, що засвідчує ці витрати, а тому у суду не має правових підстав задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача витрат на переїзд із м. Києва до м. Чернігова. Але, у свою чергу з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1700 грн та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки згідно вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial