Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-05 00:00:00

21 березня 2011 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нововолинську Волинської області про стягнення компенсації через порушення термінів виплати відшкодування шкоди та відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоровя на виробництві. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працюючи на шахті № 2 НВ 11 березня 1991 року з нею трапився нещасний випадок. Заключенням МСЕК від 28.02.2003 року позивачу було встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності. Згідно постанови №3425/1 від 15.03.2003 року позивачу було призначено щомісячні платежі. Визначену суму відшкодування шкоди відповідачем не було виплачено своєчасно, в місячний термін, як того вимагає п.43 Правил відшкодування шкоди. Вважає, що на несвоєчасно виплачені суми відшкодування шкоди нараховується компенсація через порушення термінів її виплати. Просить стягнути з відповідача на її користь 1404,01 грн. компенсації через порушення термінів виплати сум відшкодування шкоди, 10000 грн. моральної шкоди та витрати понесені в звязку з наданням їй правової допомоги. 28 квітня 2011 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди змінила. Просила суд стягнути з відповідача на її користь 40 тисяч заподіяної моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених в позові підстав, просила їй задоволити. Представник відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нововолинську Волинської області [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що вимоги позивача є безпідставними. Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" врегульовано питання відшкодування працівникові шкоди. Вважає, що вини відповідача у тому, що [PERSON] завдана моральна шкода немає. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Як вбачається з копії постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нововолинську від 15.03.2003року, позивачу [PERSON] призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності в сумі 4100 грн. та щомісячну грошову допомогу (а.с. 3-4). Розпорядженням відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нововолинську від 28 січня 2004 року № 2 відмінено дію постанов про призначення страхових виплат потерпілій [PERSON] від 15.03.2003 року № 3425/1 та від 20.03.2003 року № 3425/2 (а.с. 5). Згідно листа відповідача № 446 від 19.10.2010 року, позивачу надано відповідь на його заяву від 21.09.2010року де зазначено, що нарахування страхових виплат нараховано правильно та у відповідності до чинного законодавства (а.с. 6). З копії відповіді територіальної державної інспекції праці у Волинській області від 16.12.2010 року вбачається, що даною установою внесено припис, яким зобовязано відповідача провести розрахунок щомісячної страхової виплати, одноразової допомоги з врахуванням вимог п. 7 Положення про обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 01.11.2001 року № 43, яким передбачено, що якщо на дату звернення за страховою виплатою особа, яка має у звязку з ушкодженням здоровя право на отримання страхових виплат, вже не працює на виробництві, з яким повязана втрата працездатності, середня заробітна плата обчислюється виходячи з середньої заробітної плати відповідного працівника (а.с. 7). Як вбачається з розрахунку щомісячних страхових виплат, позивачу [PERSON] встановлено максимальну суму виплати за лютий 2003 року 8800 грн. (а.с.8). Копією довідки про середню заробітну плату по професії машиніст із прання та ремонту спецодягу вбачається, що середньоденна заробітна плата становить 1.355 грн. (а.с. 9). Розрахунком недоплачених сум відшкодування шкоди та компенсації через порушення термінів її виплати зазначено, що до сплати відповідачем на користь позивача належить 1404,02 грн. (а.с. 10-11). Згідно пункту 43 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1992 року №472, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, якщо потерпілому або особам, які мають право на відшкодування шкоди, з вини власника своєчасно не визначено або не виплачено суми відшкодування шкоди, то ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого терміну і підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги у порядку, встановленому ст.34 Закону України від 24.03.1995 року Про оплату праці . Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. № 1427 затверджено Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] під час роботи на шахті № 2 НВ, отримала професійне захворювання і їй встановлено 25 відсотків втрати професійної працездатності. [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які вона зазнала внаслідок виробничої травми та переносить і по теперішній час. Факт її заподіяння позивачу доведений в суді, а тому вона підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які вона зазнає. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Той факт, що моральна шкода у зв'язку з одержаним професійним захворюванням на теперішній час не відшкодована підтверджено в судовому засіданні поясненнями позивача, представника відповідача та іншими матеріалами справи. Отже, спір з приводу відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди у зв'язку з отриманим профзахворюванням повязаним з виробництвом раніше не був предметом судового розгляду. Відповідно до роз'яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, та в користь позивача слід стягнути 1190,52 грн. компенсації через порушення термінів виплати відшкодування шкоди, 2 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві. Також до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 200 грн. витрат понесених позивачем за надання правової допомоги адвоката та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Вимога позивача про стягнення з відповідача в його користь 1129,20 грн. понесених витрат на правову допомогу адвоката підлягає до часткового задоволення в розмірі 200 грн. враховуючи граничні розміри компенсації таких витрат, які передбачені Постановою Кабінету Міністрів України Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок державивід 27 квітня 2006 року № 590 та негативну якість виготовлення поданої позовної заяви.

Outcome: approved