Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

В серпні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту в якій вказувала, що їй на праві власності належить газифікований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №36 по вул. Першотравневій в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області в якому вона й проживає, а також земельна ділянка, площею 1041 кв.м., призначена для обслуговування належного їй житла. Проте будинок та частина інших будівель розташована на межі сусідньої земельної ділянки, що належить [PERSON] На його зовнішній стінці, що розташована на межі ділянок також знаходяться газовий редуктор та лічильник спожитого газу. Таке розташування житлового будинку унеможливлює здійснення позивачкою його зовнішнього обслуговування та ремонту, а також обслуговування газового редуктора, зняття показів засобу обліку спожитого газу без проходу через належну відповідачу ділянку. Оскільки в добровільному порядку [PERSON] не бажає надати їй право проходу через належну йому земельну ділянку, а тому [PERSON] просила встановити в судовому порядку в її інтересах земельний сервітут на право проходу через сусідню ділянку. Ухвалою суду від 05 листопада 2010 року до участі в справі в якості відповідачки залучено [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила позовні вимоги. Просила встановити в її інтересах постійний безоплатний земельний сервітут щодо користування належною відповідачам земельною ділянкою в наступних розмірах: довжиною 29,72 м., шириною 1 м. впродовж стіни будинку та господарських споруд по вул. Першотравневій, 36 в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району з доступом через хвіртку, що буде облаштована в паркані безпосередньо з належної позивачці ділянки. Земельний сервітут просила встановити у вигляді вільного доступу [PERSON] або представників газової служби для періодичного зняття показів газового лічильника, обслуговування газового редуктора, а також для періодичного обслуговування та ремонту житлового будинку і господарських споруд, що розташовані на межі ділянки з правом встановлення будівельних риштувань та розміщення будівельних матеріалів. В іншій частині надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Свої заперечення обґрунтовувала порушенням її права власності на земельну ділянку в разі встановлення судом в інтересах [PERSON] сервітуту, порушенням позивачкою правил добросусідства, а також неприязними відносинами між ними, що обумовлені тривалими земельними спорами. В той же час просила врахувати наявність у [PERSON] проекту на перенесення газового редуктора та лічильника в інше місце, що частково нівелює одну з підстав для встановлення в її інтересах земельного сервітуту. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та невизнання ним позовних вимог. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглядати справу без участі відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником газифікованого житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по вул. Першотравневій, 36 в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області в якому вона й проживає, а також земельної ділянки, площею 1041 кв.м., призначеної для обслуговування належного їй житла та розташованих на ділянці будівель. Проте будинок та частина господарських будівель розташовані на межі сусідньої земельної ділянки, що належить відповідачам в рівних частках. На його зовнішній стінці, що розташована на межі ділянок також знаходяться газовий редуктор та лічильник спожитого [PERSON] газу. Остання внесла зміни в проектну документацію для перенесення цього газового обладнання на свою садибу, проте роботи по перенесенню вказаного обладнання не виконала. Таке розташування житлового будинку та будівель унеможливлює здійснення позивачкою його зовнішнього обслуговування та ремонту, а також обслуговування газового редуктора, зняття показів засобу обліку спожитого газу без проходу через належну відповідачам ділянку. Однак в добровільному порядку подружжя Данис не бажає надати їй право проходу через належну їм земельну ділянку. Як вбачається з ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту\~ це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Види права земельного сервітуту визначені в переліку, передбаченому ст. 99 ЗК України та дублюються ч. 1 ст. 404 ЦК України. Серед них й право проходу через належну іншим особам земельну ділянку. Положення ч. 1 ст. 100 ЗК України, ч. 2 ст. 401, ч. 2 ст. 404 ЦК України вказують на те, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності\~ від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Зокрема у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішється судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Відповідно до п. 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами) встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Тому з врахуванням обставин справи, а саме потреби [PERSON] в сервітуті, неможливості задоволення потреб позивачки іншим шляхом, а також відмови відповідачів в добровільному вирішенні цього питання, суд прийшов до висновку про необхідність встановлення сервітуту щодо обмеженого користування позивачкою належною відповідачам земельною ділянкою способом, найменш обтяжливим для останніх, зокрема в наступних розмірах: довжиною 29,72 м., шириною 1 м. впродовж стіни будинку та господарських споруд по вул. Першотравневій, 36 в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району з доступом безпосередньо з належної позивачці ділянки. Земельний сервітут необхідно встановити у вигляді вільного доступу [PERSON] для періодичного зняття показів газового лічильника, обслуговування газового редуктора, а також для періодичного обслуговування та ремонту житлового будинку і господарських споруд, що розташовані на межі ділянки з правом встановлення будівельних риштувань. Що стосується вимог позивачки про надання доступу до належної відповідачам земельної ділянки для перевірки та обслуговування газового обладнання також представникам газової служби, то суд вважає їх зайвими, оскільки питання надання такого доступу регулюється законом, а не сервітутом. Також суд не вважає за потрібне в звязку з встановленням сервітуту надавати позивачці право на постійне розміщення на сусідній ділянці будівельних матеріалів, оскільки така вимога виходить за межі розумного використання сервітуту способом, найменш обтяжливим для її власників. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України (відповідно до розміру задоволених вимог) суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивачки половину сплачених нею судових витрат.

Outcome: partial