Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з первинним позовом до суду 17.03.2010 року, уточнивши позов в редакції 10.09.2010 року , позивач посилається на ті обставини, що 29.10.2009року з 9-00 до 10.40 годин на горищі будинку № 41 по вул.Димитрова в м.Кривому Розі прорвала труба системи централізованого опалення та гарячою водою залило квартиру №18, власником якої вона є. Внаслідок затоплення квартири їй була заподіяна значна матеріальна шкода. Вона вважає, що Комунальне підприємство „ Житлово- експлуатаційна організація № 8 повинно нести цивільно- правову відповідальність за позовом , оскільки у порушення вимог Закону України „ Про житлово- комунальні послуги не забезпечило якість послуг по утриманню житлового будинку. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяні збитки. Вона була змушена звернутися до будівельної організації ТОВ „ Промкомпані, яке провело технічне обстеження квартири та склало кошторис ремонтних робіт та перелік будівельних матеріалів, необхідних для її ремонту . Загальна сума витрат на проведення ремонту квартири склала 13511 грн.51 коп. У звязку із високою ціною ремонтних робіт, вона була змушена звернутися до іншого підприємства -ТОВ „Укртехносервіс- ЛТД, яке склало кошторис на ремонт квартири на загальну суму 4978,36 грн. і відремонтувало її. Доказами здійснених нею витрат на ремонт квартири є квитанції та накладні, які надані суду. Крім того, затопленням квартири була заподіяна шкода меблям, а саме: був зіпсований деревяний стіл, 6 стільців, 3 деревяні книжні полиці. Ринкова вартість аналогічних меблів , згідно документів наданих ФОП [PERSON] складає 3734,00 грн. До того ж, вона несла витрати на виготовлення фотографій, які знаходяться в матеріалах справи, загальна сума витрат- 74,02 грн. Таким чином, загальний розмір заподіяної їй затопленням квартири матеріальної шкоди складає 8786, 56 грн. Позивач також зазначає, що внаслідок затоплення квартири їй також була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює у 8000 грн. Звернувшись до суду, вона просить стягнути з відповідача на її користь у відшкодування матеріальної шкоди- 8786,56 грн., моральної шкоди -8000 грн. та понесені нею судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] підтримала думку свого довірителя та пояснила, що відповідач, який є управителем будинків по Дзержинському району м.Кривого Рогу зобовязаний виконувати свої обовязки , згідно до Закону України „ Про житлово- комунальні послуги , а саме: слідкувати за станом технічного обладнання будинку, своєчасно ремонтувати його, тобто надавати якісні послуги. Між тим, 29.10.2009 року з 9-00 до 10.40 годин на горищі будинку № 41 по вул.Димитрова в м.Кривому Розі прорвала труба системи централізованого опалення та гарячою водою залило квартиру №18, яка належить позивачу. Внаслідок затоплення постраждала не тільки сама квартира, в якій були ушкоджені шпалери на стінах, відпала частка стелі, але були зіпсовані і меблі. Відповідач , у порушення Законів України „ Про житлово- комунальні послуги та „ Про захист прав споживачів своєчасно не склав акт про затоплення , не надав його копію позивачеві. Тільки після її неодноразових звернень, через 78 днів після залиття, їй була надана копія акту, який складений у її відсутності та не відповідає типовій формі, затвердженої Наказом Державного комітету України з питань житлово- будівельного господарства від 17.05.2005 року №76. Вона вважає, що відповідач не довів належними доказами відсутність своєї вини у заподіянні шкоди і на підставі ст.ст.1166, 1167 ЦК України повинен відшкодувати позивачеві матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі. Просила задовольнити позов. Представник відповідача КП ЖЕО № 8 у призначене на 26.11.2010 року судове засідання не зявився , про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, у звязку з чим, суд проводить судове засідання за його відсутності. У судових засіданнях , які передували цьому, позов не визнав та пояснив, що актом від 30.11.2009 року дійсно був встановлений факт аварії на системі централізованого опалення трубопроводу , яка сталася 29.10.2009 року на горищному приміщенні у будинку № 41 по вул.Димитрова в м.Кривому Розі. Внаслідок цієї аварії була затоплена квартира №18 вищеназваного будинку. Аварія сталася у зв»язку з тим, що на трубі утворилась тріщина з-за заводського дефекту. Крім того, мешканці будинку у порушення правил експлуатації технічного обладнання , самовільно відкрили засувку на системі централізованого опалення, тоді як подача теплоносія розпочалася з 04.11.2009 року. Позивач не уклала договір з КП ЖЕО на надання послуг, чим порушила вимоги п.1 ч.З ст.20 Закону України „ Про житлово- комунальні послуги. Вона не надала доказів вини ЖЕО у затопленні квартири та не обґрунтувала вимоги про стягнення моральної шкоди та її розміру. У задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи по справі на боці відповідача КЖП № 11 у судове засідання не зявився , подав до суду 02.08.2010 року заяву, в якій зазначив, що підприємство знаходиться в стадії ліквідації, делегувати представника для участі у суді не може, просять розглядати справу без їх участі. Вислухавши думку сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлової квартири № 18 ,яка знаходиться у будинку № 41 по вул.Димитрова у м.Кривому Розі, зазначені обставини підтверджені витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.12.2007 року та 04.11.2006 року на а.с.7, 8. 29.10.2009року належна позивачеві квартира була із стелі залита гарячою водою. За фактом залиття квартири позивач з письмовою заявою 29.10.2009 року звернулась до КП ЖЕО № 8 , в якій просила направити комісію для складання акту (а.с.9), але комісія не була направлена на її адресу. Позивач 30.10.2009 року за присутності трьох сусідів по підїзду [PERSON] ( кв.15), [PERSON] ( кв.16) та [PERSON] ( кв.7) самостійно склали акт про затоплення квартири ( а.с.16), що не суперечить ч.З ст.18 Закону України „ Про житлово- комунальні послуги. На її звернення тільки 04.11.2009 року за № 1422 директором КП ЖЕО № 8 [PERSON] була надана відповідь про те, що затоплення її квартири сталося внаслідок прориву трубопроводу центрального опалення на горищі, подача теплоносія виконувалася самостійно мешканцями будинку, чим були порушені технічні вимоги ПТ ЕТУ і С. Працівниками ЖЕО виконані роботи по заміні трубопроводу , течія усунута ( а.с.14). Між тим, комісія до її квартири для огляду не була направлена та акт про затоплення [PERSON] не був наданий. З цих підставі вона звернулась 06.11.2009 року із скаргою до УЖКГ виконкому Криворізької міської ради ( а.с17) та 30.11.2009 року повторно звернулась до ЖЕО № 8 з вимогою надати їй акт про затоплення ( а.с.15). Суд вважає, що при розгляді звернень позивача [PERSON] відповідачем були порушені вимоги п.6, 9 ч.2 ст.21 Закону України „ Про житлово- комунальні послуги, ст.20 Закону України „ Про інформацію , Закон України „ Про захист прав споживачів, Закон України „ Про звернення громадян щодо своєчасності та повноти розгляду звернень громадян та надання їм передбаченої законом інформації. Після неодноразових звернень до відповідача та вищих органів , 15.01.2010 року вона отримала акт про залиття квартири ( а.с.20), у якому зазначено, що 29.10.2009 року на горищі в будинку № 41 по вул.Димитрова в м.Кривому Розі сталася аварія на системі центрального опалення трубопроводу, який встановлений у травні 2006 року. Причина аварії тріщина на трубі внаслідок заводського дефекту. В результаті аварії було затоплено горищне приміщення та квартири № 15,18.Аварія сталася з причини непереборної сили. Відповідач вважає, що у звязку із вищеназваною причиною аварії він не зобовязаний відшкодовувати позивачеві матеріальну та моральну шкоду. Між тим, суд не погоджується з думкою відповідача, щодо дії непереборної сили у даному випадку, оскільки тріщина на трубопроводі ніяким чином не може відноситись до таких обставин. Згідно положень цивільного права, які знайшли своє відображення і в нормах Закону України « Про житлово- комунальні послуги» та п.З Правил користування тепловою енергією, затверджених Наказом Міненерго та Держбуду України від 28.10.99 року № 307/262, непереборна сила- це дія надзвичайної ситуації техногенного, природного або екологічного характеру ( стихія, страйк, локаут, оголошена та неоголошена війна, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові зворушення, громадська демонстрація, акт вандалізму, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу або ожеледь тощо), яка робить неможливим надання відповідної послуги згідно із умовами договору. Випадки, про які йдеться мова у ст.617 ЦК України , повинні бути передбачені в законі. Статтею 16 Закону України « Про захист прав споживачів» встановлено, що відповідальність виконавця не залежить від дій або бездіяльності інших осіб, які мають відношення до шкоди, яка завдана дефектною продукцією або продукцією неналежної якості ( послуги). Суд також вважає, що на підставі ст.60 ЦПК України відповідач належними доказами не довів факт втручання сторонніх осіб у систему опалення будинку. Так, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт залиття квартири позивача 29.10.2009 року гарячою водою , яка текла із горищного приміщення. Свідок також зазначила, що про початок опалюваного сезону ЖЕО завжди пише обяви, але такої обяви до 29.10.2009 року не було. Крім того, самі мешканці не могли відкрити затвор, у них у будинку живуть самі пенсіонери. Представники ЖЕО в день затоплення не приходили , акт складали самі мешканці будинку. Ремонт труб ЖЕО поводило неякісно , у разі пориву труби ставили хомут , її саму двічі затоплювало. Свідок [PERSON] також підтвердила факт затоплення квартири позивача 29.10.2009 року із горища будинку та пояснила, що акт про затоплення вони складали самі, оскільки в день затоплення працівники ЖЕО не приходили. Стан технічного обладнання у будинку дуже поганий. Вона є уповноваженою по будинку на підставі загальних зборів мешканців та стверджує, що ключі від підвалу знаходяться у ЖЕО №8 і мешканці самі не мають доступу до нього. Відкрити достроково запор на системі опалення мешканці будинку не могли. Відповідно до п.1,2,5,6,7 ч.2 ст.21 Закону України « Про житлово- комунальні послуги» виконавець зобов»язаний забезпечувати своєчасність та якість житлово- комунальних послуг відповідно до законодавства; своєчасно провести підготовку будинку та його технічного обладнання до осінньо - зимового періоду; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж. На підставі пп.п.1 п.2 ст.25 Закону України « Про житлово- комунальні послуги» управитель , яким є відповідач по справі, зобов»язаний забезпечувати експлуатацію будинку , згідно умов укладених договорів, стандартів, нормативів, норм та правил. Цей обов»язок закріплений також у договорі на управління житловими будинками в Дзержинському районі м.Кривого Рогу від 02.02.2009 року , який укладений між УЖКГ виконкому Криворізької міської ради та КП ЖЕО № 8. Згідно до вищеназваного наказу Міненерго та Держбуду України № 307/262 за межу балансової та експлуатаційної відповідальності береться зовнішня поверхня стіни теплової камери в бік споживача, в якій встановлені засувки на відгалуження до споживача по ходу гарячого теплоносія, які належать енергопостачальній організації, тобто прорив труби на горищі будинку, в якому знаходиться квартира позивача здійснився поза межами відповідальності КПТМ « Криворіжтепломережа». Відповідно до ч.2 п.6 ст.21 Закону України « Про житлово- комунальні послуги» виконавець зобов»язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів. Згідно із ч.2 п. 2.3.6 Правил Утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 встановлений обов»язок відповідача скласти акт у разі залиття квартири. Форма акту передбачена додатком № 4 до вищеназваних Правил. Між тим, як убачається із наданих суду доказів, у порушення вимого вищеназваного законодавства, відповідачем не був складений за участю позивача акт про затоплення квартири , її квартира не оглянута , у акті від 30.10.2010 року відсутній опис завданої матеріальної шкоди, його обсяг. Сам акт вона отримала тільки після її неодноразових звернень до відповідача та органів місцевого самоврядування. Не доведені відповідачем і заперечення щодо відсутності договірних правовідносин між ним та позивачем по справі, у звязку із чим він не зобовязаний відшкодовувати збитки, заподіянні затопленням. Відповідно до ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні його умов. Обовязок щодо укладення договору на надання житлово- комунальних послуг відповідно до п.1 ч.З ст.20 Закону України „ Про житлово- комунальні послуги дійсно покладений на споживача, але у вищеназваній нормі вказано, що цей договір підготовлюється виконавцем послуг на підставі типового договору. Положення цієї правової норми знайшли своє відображення і у п.З ч.2 ст.21 вищеназваного закону, де зазначено, що виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово- комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно із типовим договором. Таким чином, право та обовязки щодо укладання договору на надання житлово- комунальних послуг діюче законодавство покладає як на споживача , так і на виконавця. Доказів того, що відповідач не нараховував оплату за надані житлово- комунальні послуги позивачеві або , що останній їх не сплачував суду не було надано. Відповідно до п.п.1.2 Правил управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд , затверджених наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 02.02.2009 року № 13 послуга з управління будинком- це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби власників, співвласників в ефективному управління належним їм майном, підтримання обєкту в належному технічному стані, організації потреб мешканців обєкта в житлово- комунальних послугах. Виходячи із вищевикладеного, діяльність відповідача повинна бути спрямована та організована на виконання цілей та завдань, покладених на нього діючим законодавством. У відповідності зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Суд вважає, що відповідач КП ЖЕО № 8, на підставі ст.60 ЦПК України, не довів відсутність своєї вини у затопленні квартири позивача 29.10.2009 року, у звязку з чим, він повинен нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування матеріальної шкоди. Вирішуючи питання щодо її розміру, суд керується діючим законодавством та наданими сторонами доказами. Від проведення судової- будівельної експертизи сторони відмовились, отже суд у підтвердження понесених позивачем витрат на відновлювання стану квартири після затоплення 29.10.2009 року приймає розрахункові документи ,а саме: оплату за виконані роботи будівельною організацією в сумі 3120 грн. ( а.с46) та квитанції про оплату придбаних будівельних матеріалів в сумі 1858,36 грн. ( а.с.47-50). В іншій частині заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки вартість нових предметів меблів, яка надана в якості доказів позивачем, не може буди належним доказом на підтвердження суми матеріальної шкоди , заподіяної меблям позивача внаслідок залиття квартири. Понесені позивачем витрати на виготовлення фотознімків , які долучені нею до позовної заяви в якості доказів, також не відносяться до суми матеріальної шкоди, а є її витратами на підготовку документів до суду. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд керується розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року ( з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику у справах про стягнення моральної ( немайнової) шкоди». Згідно п.З вищеназваної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльностю інших осіб. Разом з тим, у п.4 постанови вказується, що позивач зобовязаний довести не тільки факт заподіяння моральних страждань, але і пояснити з яких міркувань він виходив, зазначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Суд бере до уваги ті обставини, що посилаючись на наявність моральних страждань, позивач не предЯвила належні докази, які свідчать про погіршення стану її здоровя внаслідок перенесених страждань. Наданий нею лікарняний лист про те, що вона у лютому 2010 року проходила лікування у звЯзку із бронхітом ( а.с.28), не є , на думку суду, доказом, який підтверджує факт душевних страждань, а також причино- наслідковий звЯзок із затопленням квартири, в якій, до речі, вона не проживає. Разом з тим, суд також враховує ті обставини, що позивач переживала з приводу погіршення стану належної їй власності, повинна була робити незаплановані витрати на відновлення належного стану квартири, тому певні моральні страждання вона понесла. На підставі викладеного, суд, виходячи із принципів розумності, обєктивності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір заявленої моральної шкоди з 8000 грн. ,вказаних в уточненому позові , до 2000 гривен, що є співмірним тяжкості та тривалості перенесених позивачкою страждань, ця сума підлягає стягненню з відповідача. Крім того, на підставі ст.ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем пропорційно частині задоволених на її користь позовних вимог, а саме: сплачений нею судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення в сумі 120 грн. , а також з відповідача підлягає стягненню на користь держави недоплачений позивачем судовий збір в сумі 8 грн.50 коп. за вимоги немайнового характеру.

Outcome: partial