Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» м.Київ звернулося до Городищенського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що 24 квітня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» м.Київ та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до кредитного договору №354411/3706/0089-8 від 24 квітня 2008 року, ВАТ РБ «Аваль» відкрив на ім»я [PERSON] картковий рахунок, випустив і надав платіжну картку та відкрив відновлювану кредитну лінію до карткового рахунку для здійснення розрахунків за допомогою платіжної картки, отримання коштів в касах банків або через мережу банкоматів. Розмір кредитної лінії за цим договором становить 11 000 грн. Кредитна лінія відкрилася строком на 24 місяці по 23 квітня 2010 року. Пунктом 2.4 Договору відсоткова ставка за користування кредитними коштами встановлена в розмірі 0,1% річних. Станом на 10 липня 2010 року загальна сума заборгованості становить 9562 грн 30 коп. Відповідачу направлялися повідомлення з проханням погасити суму заборгованості. Спір між сторонами не може бути вирішений в добровільному порядку, а тому виникла потреба в захисті порушеного права в судовому порядку. В зв»язку з наявністю заборгованості за кредитним договором просить заборонити [PERSON] виїзд за кордон. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 9562 грн. 30 коп та сплачені банком судові витрати. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечила щодо їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов обґрунтований і підлягає до часткового задоволення. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що дійсно 24.04.2008 року [PERSON] на підставі кредитного договору № №354411/3706/0089-8 отримала кредит у розмірі 10 000, 00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,1 % річних з кінцевим терміном повернення 23 квітня 2010 року, що дає підстави стверджувати, що ПАТ «[PERSON] Аваль» виконав свої зобовязання перед позичальником повністю. Одним з критеріїв належного виконання зобов»язання позичальником є вчасна виплата кредиту та відсотків за його користування. Відповідач довів у суді, що [PERSON] ухиляється від належного виконання обов»язків по кредитному договору і не сплачує необхідних виплат затверджених графіком, внаслідок чого виникла заборгованість. 23.04.2010 року закінчився строк дії кредитного договору, але дана обставина не звільняє відповідачку від належного виконання зобовязання по договору. Позивачем згідно умов договору та чинного законодавства було направлено відповідачу [PERSON] письмову вимогу про дострокове виконання грошових зобов»язань за кредитним договором, але відповідач порушення не усунув, тому у позивача виникло право на стягнення заборгованості у судовому порядку. Відповідно до наданої довідки-розрахунку заборгованості за користування кредитом №354411/3706/0089-8 від 24 квітня 2008 року станом на 09.07.2010 року заборгованість [PERSON] становить 9562 грн 30 коп. Вказану обставину відповідач у судовому засіданні не заперечила та довідки розрахунку не оспорювала. У зв»язку із розглядом справи в суді позивач поніс витрати, а саме сплатив судовий збір (мито) 95 грн. 62 коп та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн 00 коп., які суд стягує у повному обсязі на користь позивача, згідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно-процесуальним законодавством України. Позовні вимоги позивача щодо заборони відповідачці виїзду за кордон до погашення заборгованості, суд, вважає такими, що не підлягають до задоволення, остільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямоване на відновлення порушених прав, свобод та інтересів і не може бути таким, щоб в майбутньому регулювати суспільні відносини. На підставі наведеного та

Outcome: approved