Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно, в обгрунтування вимог зазначивши, що восени 2004 року він домовився з відповідачкою [PERSON] про куп і в л ю - п род аж житлового будинку в п.Чернацький Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Домовившись з відповідачем про ціну та інші істотні умови ку півлі продажу він сплатив 1900 гривень та вселився в зазначений бу динок разом із сім'єю. Сплату решти 600 гривень було домовлено після того як договір буде зареєстровано нотаріально, коли дитині відповідача виповниться 18 років, на підтвердження правочину відповідачка [PERSON] у присутності свідків видача розписку , у якій пообіцяла нотаріатьно посвідчити договір купівлі продажу укладений між ними. Про те відповідачка відмовляється від отримання решти грошей та нотаріатьного посвідчення договору , у никає зустрічей з ним тому просив су д визнати договір купівлі - продажу дійсним та визнати право власності на житловий бу динок. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, ніяких заяв та клопотань стосовно розгляду' справи на адресу' суду не надійшло. В су довому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що їй було відомо [PERSON] весь час намагалась продати свій будинок кому-небудь. а потім цей будинок купила сімя [PERSON], умов договору вона не знає. В судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що вона знає відповідачку' [PERSON], оскільки проживає по сусідству, та знає, що вона продала свій будинок позивачу, який більше шести років проживає в ньому відповідачка ухиляється від нотаріального оформлення як їй відомо за відсутності коштів. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд заслу хавши доводи позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги частково до таких висновків суд приходить з наступних міркувань. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Згідно зі ст. 220 ЦК України у випадку недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Тому договір купівлі-продажу будівлі не є дійсним, про що йому на момент його укладення не було відомо. Зазначений договір купівлі-продажу був оформлений у письмовій формі, але у нотаріальній конторі посвідчений не був. Однак згідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами й відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не потрібно. Згідно ст.ст.546-547 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись завдатком, які вчиняються у письмовій формі. На прохання позивача посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально відповідач відмовляє, тобто ухиляється від його нотаріального посвідчення. Судом встановлено, що договір від 10.12.2004 року купівлі-продажу будинку за адресою п.Чернацький Новгород-Сіверського району у майбутньому, був укладений у письмовій формі, й відбулося його часткове виконання, гроші (завдаток) у рахунок покупки були отримані відповідачем від позивача в розмірі 1900 гривень та зазначена майбутня дата нотаріального посвідчення, що підтверджується доданою письмовою розпискою, (а.с.6). Оскільки, сторони частково виконали умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, такий договір повинен визнаватися дійсним. Також, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду' України «Про судову Практику у справах про визнання право чинів дійсними» від 28 квітня 1978 р. при визнанні договору дійсним (так само, як при визнанні дійсним будь-якого правоти ну такого роду суд має перевірити, чи підлягає цей договір нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідченим і чи не містить даний договір якихось протиправних умов). Досліджені в судовому' засіданні наявні докази є переконливими та такими, що в даній частині позовних вимог не суперечать закону, тому суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині визнання договору купівлі-продажу' житлового будинку підтягають задоволенню. В частині задоволення позовних вимог позивача щодо визнання права власності на житловий будинок слід відмовити за наступних обставин. Згідно ч.З ст.ЗЗЗ ЦК України право власності на майно за договором, який підтягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту' набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. 4.4 ст.ЗЗЗ ЦК України зазначає, що , якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набу вача виникає з моменту такої реєстрації. Окрім того, позивачем не надано будь яких інших правовстановлюючих документів на житловий будинок, а саме технічну доку ментацію житлового будинку та надвірних будівель, довідку- відповідного виконавчого комітету органу місцевого самовряду вання щодо знаходження нерухомого майна , точну юридичну адресу місцезнаходження житлового будинку, тощо. Питання про судові витрати вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.сг. 220, 333, 546-547 ЦК України,

Outcome: partial