Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки, посилаючись на ту обставину, що відчужена земельна ділянка входила до складу спадщини, яку вона прийняла після смерті сина [PERSON], однак [PERSON] після відкриття спадщини вдалось придбати цю земельну ділянку незаконним шляхом у [PERSON] та продати її [PERSON] В судовому засіданні позивачка присутня не була та надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу без її участі. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явились з причин суду невідомих. Про час та місце розгляду справи повідомлені належно. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 04.0^.2006 р. помер син позивачки [PERSON]М.(а.с.б) Позивачка є єдиним спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Встановлено, що належне спадкодавцю майно після його смерті незаконно перейшло до інших осіб: спочатку до [PERSON], а потім від неї до [PERSON] Це сталось внаслідок того, що незадовго до смерті, а саме: 24.07.2006 р. [PERSON] видав довіреність на розпорядження своїм майном на ім'я [PERSON] та [PERSON] [PERSON] після смерті [PERSON], а саме: 17.08.2006 р., скориставшись недійсною довіреністю, не маючи ніякого права представляти інтереси особи якої вже нема в живих, а тим більше розпоряджатись майном померлого, продала [PERSON] спадковий житловий будинок по пров. Польовому, 23 у м. Борисполі. А 29.09.2006 р. тій же [PERSON] продала і присадибну земельну ділянку площею 0,1000 га. Вищевикладені обставини були встановлені Бориспільським міськрайонний судом та рішеннями суду від 17 лютого 2009 року та від 16 лютого 2010 року (а.с.9-15) були визнані недійсними договори купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки (справа № 2-113/09 та справа № 2-528/10). За правилами ст. бІч.ЗЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Встановлено, що 15 лютого 2007 р. був укладений договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,10 га по пров. Польовому, 23 у м. Борисполі, Київської області. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.7) Зі змісту цього договору слідує, що відчужувана земельна ділянка належить [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 176590 виданого Бориспільською міською радою 01.11.2006 р. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 16.02.2010 р. по справі № 2-528/10 було визнано недійсним вищезазначений вищевказаний Державний акт на землю.(а.с.10-11). Таким чином, суд приходить до переконання, що [PERSON], маючи недійсний державний акт на земельну ділянку не була її законним власником під час укладання угоди з [PERSON], а тому не мала права її відчужувати. За правилами ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, в результаті прийняття спадщини 04.07.2006 р. все майно померлого [PERSON] перейшло до позивачки. Відповідно до ч.І ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Встановлено, що укладення оспорюваного договору відбулось поза волею [PERSON], внаслідок чого неправомірно вибута з її володіння земельна ділянка перейшла від [PERSON] до [PERSON] За таких обставин, [PERSON] не набула законних прав на земельну ділянку по пров. Польовому, 23 у м. Борисполі, Київської області. За правилами ст. 229 ч.І та ст. 230 ч.І ЦК України, якщо особа, яка вчиняла правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення або ввела другу сторону в оману щодо цих обставин, такий правочин визнається судом недійсним. Істотною обставиною суд вважає те, що відчужувана земельна ділянка за договором 17 лютого 2007 року входила до складу спадщини, яку прийняла позивачка, а тому не могла буди предметом оспорюваного договору. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що є всі підстави визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 15 лютого 2007 року між [PERSON] та [PERSON], за яким [PERSON] продала, а [PERSON] (нині [PERSON]В.) купила земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану у м. Борисполі, Київської області по пров. Польовому, 23. Відповідно до ч.І ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Вирішуючи питання судових витрат по вирішенню даного спору що носить майновий характер, суд враховує те, що позивачка при подачі позову в силу свого матеріального становища лише частково сплатила судовий збір - 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 37 грн., а тому суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивачки понесені судові витрати, а на користь держави суд стягує решту судових витрат у вигляді судового збору - 1670,60 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 83,00 грн. Враховуючи, те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 17 лютого 2009 року [PERSON] визнана добросовісним набувачем земельної ділянки по пров. Польовому, 23 в м. Борисполі, суд находить за можливе звільнити її від судових витрат по даній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved