overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

11 листопада 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.10.1991 року, Червоненькою сільською радою, Гуляйпільського району, Запорізької області, актовий запис № 03. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем та знаходиться на нього утриманні. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сімя розпалась остаточно, по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, заперечень не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України на підставі наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 )). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. Неповнолітню [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з позивачем [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтовування заявленого позову позивачка посилалася на те, що 15 липня 2005 року вона з відповідачем уклала шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 148. Шлюб для позивачки перший, для відповідача третій. Від шлюбу дітей не мають. Подружні відносини з відповідачем припинені з грудня 2009 року. Причиною розпаду сімї стали відсутність взаєморозуміння, відсутність поваги з боку відповідача, сварки і скандали. Бажання проживати разом не мають. Вважає, що сімя розпалась остаточно і шлюб необхідно розірвати. Спору про розподіл майна будуть вирішувати в законному порядку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вважає заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 15 липня 2005 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління Дніпропетровської області, за актовим записом № 148. Подружні відносини між ними фактично припинені. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, проживають окремо, ведуть окреме господарство, що свідчить про те, що сімя розпалася. Спору про розподіл майна будуть вирішувати в законному порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у звязку з тим, що чоловік не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивачка позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач позов визнав, просить його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі наступного. З свідоцтва про народження вбачається, що відповідач є батьком дитини. Як встановлено в судовому засіданні, дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. ст. 180, 181, 182 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Митківської сільської ради Барського району Вінницької області, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом мотивуючи тим, що 07.10.2003 року помер його батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю) під №13 (ріллі) площею 2,8736 га, вартістю 22213 гривень 38 кон., з земельної частки (паю) під №248 площею 0,2457 га , що розташовані території Митківської сільської ради с.Киянівка Барського району Вінницької області. Він являється спадкоємцем за заповітним розпорядженням, крім нього інших спадкоємців за законом та заповітного розпорядження не має. Оскільки, спадкодавець не отримав державних актів на земельні частки (паї), що є правовстановлюючими документами щодо землі, тому він не може реалізувати своє право на майно. Просить визнати за ним право власності на вищевказані земельні ділянки. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач - представник Митківської сільської ради Барського району Вінницької області до суду не зявився, проте подав заяву про визнання позову та просить розглянути справу у відсутність представника сільської ради (а.с.14), що відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК є підставою для ухвалення рішення в даному судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть виданого виконавчим комітетом Митківської сільської ради Барського району Вінницької області [PERSON] помер 07.10.2003 року (а.с.12). Згідно довідки відділу Держкомзему у Барському районі Вінницької області від 26.11.2010 року №03-1/108 по території Митківської сільської ради с. Киянівка Барського району Вінницької області [PERSON] значиться як власник паю: №13 площею 2,8736 га (рілля), вартістю 22213 гривень 38 коп.; №248 площею 0,2457 га (під багаторічними насадженнями), вартістю 5180 гривень 80 коп.(а.с.6). Згідно копії довідки Митківської сільської ради Барського району Вінницької області від 29.11.2010 року №442 останнім місцем проживання та смерті [PERSON] було с.Киянівка Барського району Вінницької (а.с.7). За життя [PERSON] 29.08.2003 року оформив заповітне розпорядження, яке не змінене та не скасоване на даний час, відповідно до якого заповів усе своє майно [PERSON] (а.с.10). Враховуючи те, що інших спадкоємців , які б мали право на обов`язкову частку після смерті [PERSON] немає, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на земельні ділянки (паї): №248 площею 0,2457 га (під багаторічними насадженнями), вартістю 5180 гривень 80 коп. та №13 площею 2,8736 га (ріллі), вартістю 22213 гривень 38коп., що розташовані території Митківської сільської ради в с.Киянівка Барського району Вінницької області. На підставі ст.ст.1223,1225,1235,1268,1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

В заяві до суду позивачка [PERSON] повідомила, що від спільного проживання з відповідачем в них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дітей. А тому, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду i до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні, просила розглянути справу у її відсутності, про що вказала в наданій до суду письмовій заяві. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з слідуючого. Так, відповідач [PERSON] являється батьком трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області № 1392 від 10.11.2010 року неповнолітні діти перебувають на утриманні матері. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № СЬ6241 від 28.11.2007 року, в сумі 23385-44 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 10037-03 грн., простроченої заборгованості по кредиту - 3091-83 грн., заборгованості по відсотках - 7610-73 грн., 2645-85 грн. підвищених відсотків, а також судових витрат. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причин неявки не повідомила, про розгляд справи сповіщалась, про відкладення розгляду не зверталася. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що відповідач за договором № СЬ6241 від 28.11.2007 року отримав у позивача кредитна суму 14 000-00 грн. на період до 20.11.2012 року, зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 36 % річних. Відповідач не виконав в період дії договору в повному обсязі свої обов'язки, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 23385-44 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 10037-03 грн., простроченої заборгованості по кредиту - 3091-83 грн., заборгованості по відсотках - 7610-73 грн., 2645-85 грн. підвищених відсотків, в зв'язку з чим у позивача, відповідно до п. 6 договору та в силу положень ч.2 ст. 1050 ЦК України виникло право вимагати в повному обсязі заборгованості по кредиту, процентах, сплати неустойки та відшкодування збитків. Відповідно до ст.ст. 1048-1052 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, Що встановлені договором. За вказаних обставин суму заборгованості необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача, задовольнивши позов повністю. Також з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачені при зверненні до суду судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у звязку з тим, що чоловік не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивачка позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач позов визнав, просить його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі наступного. З свідоцтва про народження вбачається, що відповідач є батьком дитини. Як встановлено в судовому засіданні, дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. ст. 180, 181, 182 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визначення додаткового строку прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 03.06.2007 року в с. Довге Сарненського району Рівненської області, про визнання права власності на земельну ділянку товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,910 га, розташовану на території Правожовтневської сільської ради, згідно державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 090250, виданого 04 квітня 2001 року; на грошовий вклад філіалу № 8665/07 Згурівського району Київської області ВАТ «Державного ощадного банку України» на рахунку № 91/19 на суму 1796 гривень 97 копійок; в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 03.06.2007 року. У судовому засіданні позивач підтримав позов в повному частково, просить визнати право власності на земельну ділянку товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,910 га, розташовану на території Правожовтневської сільської ради, згідно державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 090250, виданого 04 квітня 2001 року; на грошовий вклад філіалу № 8665/07 Згурівського району Київської області ВАТ «Державного ощадного банку України» на рахунку № 91/19 на суму 1796 гривень 97 копійок; в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 03.06.2007 року. Відповідач згідно заяви позов визнав просить позов задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що спірне майно належало [PERSON], яка померла 20 грудня 2009 року. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] просить стягувати із [PERSON] В»ячеслава Володимировича аліменти на її користь для утримання їх неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] В»ячеславівну,[INFO] та сина [PERSON] В»ячеславовича, [INFO] в розмірі по 450 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона з вересня місяця 1993 року проживала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У вересні 2007 року шлюб за рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач в добровільному порядку допомоги для утримання дітей не надає. Позивачка в судовому засіданні позовну заяву підтримала, суду пояснила, що відповідач постійного місця роботи не має, проте є фізично здоровий, працює по найму, інших дітей на утриманні немає, тому має можливість сплачувати на дітей аліменти. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що немає постійного місця роботи, у центрі зайнятості як безробітній не зареєстрований, періодично працює по найму і має нерегулярний мінливий дохід. Позов визнає частково, згідний сплачувати на дітей аліменти у розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину, також просив справу розглянути у його відсутності. Згідно ч.І ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ч.І ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 26.09.2007 року. Після розірвання шлюбу біля позивачки залишилися проживати їх неповнолітні діти: дочка [PERSON] В»ячеславівна,[INFO] та син [PERSON] В»ячеславович, [INFO] Відповідач в добровільному порядку допомоги для утримання дітей не надає. Відповідач [PERSON] постійно місця роботи не має, працює по найму, тобто отримує нерегулярний мінливий заробіток. Інших стягнень по виконавчих документах не проводиться. Згідно ст.182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення частково. Крім цього, у відповідності до ч.З ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судові витрати - 51 грн. судового збору, та 120 грн. витрат на інформаційно-техніне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Весняне» Ширяївського району Одеської області. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що він з 1992 року по 1996 рік працював та був членом КСП «Весняне» Ширяївського району Одеської області, але з невідомих причин його не було внесено до списку осіб, що мали право на земельну частку (пай). Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що згідно архівних документів з 1992 року по 1997 рік рішення загальних зборів КСП «Весняне» Ширяївського району Одеської області про надання відповідачеві права на земельну частку (пай) немає . Просить в задоволенні позову відмовити. Відділом держкомзему в Ширяївському районі Одеської області на запи т суду була надана відповідь про те, що прізвище відповідача у списку громадян - членів колективного сільського підприємства «Весняне» Ширяївського району Одеської області, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, відсутнє. Правовідносини сторін регулюються цивільним законодавством України. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, так відповідно до Указу Президента України № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, а так як прізвище відповідача відсутнє у даному списку, то він не має права на земельну частку (пай).

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

[PERSON]. звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив суд задоволь-нити позов про розірвання шлюбу. Суду пояснив, що фактично сімя розпалася. Причинами розпа-ду сімї позивач вважає те, що в них різні характери та погляди на життя та виховання дітей. Позивач наполягає на розлученні, на примирення не погоджується, так як не бачить в цьому жод-ного сенсу. Відповідач позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, мотивуючи свою позицію неможливістю зберегти сімю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 06 квітня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про укла-дення шлюбу серія 1-АМ № 012345, виданим Могилів-Подільським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що було зроблено актовий запис за № 49 (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.7). Фактично сімя розпалася. Причинами розпаду сімї позивач вважає те, що в нього з дружиною різні характери, різні погляди на життя, на проблеми, які виникають у сімї. У звязку з цим між сторонами почали виникати сварки та непорозуміння. Крім того, сторони вже пів року припинили проживати як подружжя, хоч і мешкають в одній квартирі. Позивач наполягає на розлученні, на примирення не погоджується, вважає, що оскільки вони в будь-якому разі проживатимуть з відповідачем в одній квартирі, доньку слід залишити проживати з ними. Відповідач позов визнала, згодна на розірвання шлюбу, вважає, що сімю не можливо збе-регти і вжиття заходів для примирення є лише марним витрачанням часу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved