Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, задоволення інших заявлених вимог. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнила заявлені вимоги, наполягає на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу просить відновити їй прізвище «Висотіна», неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], позивач також просить залишити проживати разом з нею. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були досліджені: - свідоцтво про шлюб, серії І-ЖД № 001622 від 18.03.2005 року, згідно якого між громадянами [PERSON] та [PERSON], було укладено шлюб, який був зареєстрований 18.03.2005 р. відділом РАЦС Ренійського РУЮ Одеської області, актовий запис № 36, після укладення шлюбу чоловікові та дружині були присвоєні прізвища «Череченко»; - копія паспорту на імя позивача [PERSON], серії КМ № 571253, виданого 23.10.2008 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області; - копія свідоцтва про народження 19.07.2006 року сина [PERSON], серії І-ЖД № 054665, виданого 25.07.2006 року відділом РАЦС Ренійського РУЮ Одеської області, в якому батьками вказані позивач та відповідач; - копія свідоцтва про народження 12.12.2008 року сина [PERSON], серії І-ЖД № 166716, виданого 23.12.2008 року відділом РАЦС Ренійського РУЮ Одеської області, в якому батьками вказані позивач та відповідач; - заява позивача [PERSON] від 16.12.2010 року. про уточнення позовних вимог, щодо відновлення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища та місця проживання неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу; - квитанції про сплату судового збору та витрат на ІТЗ по розгляду справи. Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: позивач [PERSON] звернулась до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], зареєстрований 18.03.2005 р. відділом РАЦС Ренійського РУЮ Одеської області, актовий запис № 36, мотивуючи заявлені вимоги тим, що подружнє життя з чоловіком не склалося, на протязі спільного життя між подружжям часто виникали сварки з приводу різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, у звязку з чим вони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, пояснивши, що з відповідачем не проживають разом з березня 2009 р., за сумісного життя відносини з чоловіком зіпсувалися з приводу різних непорозумінь, мали місце сварки по різним побутовим мотивам, між ними немає взаєморозуміння, подальше збереження шлюбу неможливо, спроби примирення не дали бажаного результату. На теперішній час почуття до чоловіка втрачені, позивач бажає створити нову сім`ю. Спорів майнового характеру між сторонами не існує, шлюб у обох перший. Від укладеного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на теперішній час проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, оскільки тимчасово не працює.. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнає, з мотивами розпаду родини згоден, пояснюючи в судовому засіданні, що почуття до дружини втрачені, оскільки сім`я розпалась з приводу суперечок, непорозумінь та частих сварок, спорів майнового характеру не має, спроби примиритися не дали бажаного результату, на теперішній час примирення не можливе. Проти залишення після розірвання шлюбу неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] з позивачем, та відновлення позивачу дошлюбного прізвища «Висотіна» відповідач не заперечує. У звязку із тимчасовою непрацездатністю, повязаною зі станом здоровям, відповідач тимчасово не працює, що є причиною ненадання позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей. Згоден в подальшому добровільно надавати кошти на утримання дітей, приймати участь у їх вихованні. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки сім`я сторін при встановлених обставинах фактично розпалась, між позивачем та відповідачем втратились почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Тривалий час позивач та відповідач сумісно не живуть, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації суд вважає не доцільним. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи та інтереси кожного з подружжя, а також їхніх неповнолітніх дітей. Згідно положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявлена вимога позивача про відновлення дошлюбного прізвища не суперечить діючому законодавству, суд задовольняє її та вважає за можливе відновити за позивачем після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище «Висотіна». За взаємною згодою сторін неповнолітніх дітей суд залишає проживати разом з матірю. Статтею 115 цього ж Кодексу передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, означене питання може також вирішуватись судом у випадках, зазначених ст. 161 СК України. Враховуючи означені вимоги діючого законодавства та встановлені обставини справи на момент розірвання шлюбу, суд визначає, що неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] треба залишити проживати разом із матірю [PERSON]

Outcome: approved