Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ВАТ Олександрійської фірми «Віра-Сервіс» про стягнення середньої заробітної плати та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з березня 2001 року працювала маляром в ремонтно-будівельному цеху ВАТ Олександрійської фірми «Віра-Сервіс» однак з 04 жовтня 2010 року, згідно наказу № 68-к була звільнена за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Після звільнення розрахунок із нею не був проведений, що порушує її законні права. Середня заробітна плата за період з 04 жовтня 2010 року по 04 січня 2011 року включно складає 4 919грн. 46 коп., виходячи із середнього заробітку, що підтверджується довідкою № 526 від 21.10.2010 року. Моральну шкоду оцінює в 3 000 грн. В судовому засіданні позивач на своїх вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини. Представник ВАТ Олександрійської фірми «Віра-Сервіс» в судове засідання не зявилась, в заяві до суду просить розглянути справу без участі представника відповідача та просить суд врахувати складне фінансове становище підприємства. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Правовідносини сторін врегулюванні ст. ст. 21, 24, 34 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 21, 115 -117, 233, 237-1 КЗпП України, за змістом яких заробітна плата виплачується працівникам підприємства регулярно, але не рідше двох разів на місяць. У випадку порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду із позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яких строків. За змістом ст. ст.116, 117 КЗпП України у випадку звільнення працівника, виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення працівником вимоги про розрахунок. У випадку невиплати з вини власника належних звільненому працівнику сум в строк, вказаний в ст..116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство зобовязане сплатити працівнику його середньомісячний заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач з березня 2001 року працювала маляром в ремонтно-будівельному цеху ВАТ Олександрійської фірми «Віра-Сервіс» однак з 04 жовтня 2010 року, згідно наказу № 68-к була звільнена за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Після звільнення розрахунок із нею не був проведений, що порушує її законні права. Суд приймає до уваги, що середній заробіток позивача складає 1 666грн. 27 коп., що підтверджується довідкою № 526 від 21 жовтня 2010 року. Суд дійшов висновку, що несвоєчасна виплата заробітної плати є порушенням трудового законодавства і є порушенням прав позивача. Всебічно зясувавши причини і умови, що призвели до порушення прав позивача суд вважає, що порушене право підлягає захисту і на користь позивача необхідно стягнути середньомісячний заробіток, що складає 4 919 грн. 46коп. За змістом ст. 237-1 КЗпП України моральна шкода працівнику відшкодовується власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Заявлені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 3 000 грн. підлягають задоволенню частково, поскільки позивач не надала до суду переконливих, достовірних доказів, що порушення її прав призвели до втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. З урахування ступеня моральних страждань та враховуючи, що ст. 237-1 КЗпП України передбачає можливість відшкодування моральної шкоди за порушення трудових прав працівника, виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості і розміру заборгованості по заробітній платі перед позивачем, суд оцінює моральну шкоду в сумі 500 грн. Поскільки позивача було звільнено від сплати державного мита, суд вважає необхідним стягнути судові витрати з відповідача на користь держави. Суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення всієї суми заборгованості по заробітній платі. На підставі викладеного та

Outcome: partial