Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди квартири в сумі 16\~500 грн. 00 коп. та судових витрат. Свій позов обґрунтовує тим, що 08 березня 2010 року між сторонами укладено договір оренди квартири на період з 08 березня 2010 року по 08 березня 2011 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в договорі сторони погодили щомісячну орендну плату в сумі 3300 грн. В тексті позовної зави позивач стверджує, що під час проживання в квартирі за її оренду [PERSON] заборгував 16\~500 грн. 00 коп., на підтвердження чого позивачем надані до суду відповідні боргові розписки. Але відповідачем заборгованість по оренді квартири позивачу до цього часу не сплачена, в звязку з чим остання звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині основного боргу в сумі 16\~500 грн. 00 коп. визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Суд, вислухавши позивача, відповідача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 08 березня 2010 року між позивачем та відповідачем укладений договір оренди квартири, відповідно якого позивач передала, а відповідач прийняв в тимчасове користування на період з 08 березня 2010 року по 08 березня 2011 року 1-однокімнатну квартиру, загальною площею 51,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.5.1. зазначеного договору орендна плата за користування квартирою складає 3\~300 грн. 00 коп. щомісячно. Як було встановлено судом в ході розгляду справи, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні, останній не сплачував обумовлену договором плату за оренду квартири, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 16\~500 грн. 00 коп., що також підтверджується складеними відповідачем борговими розписками від 15 листопада 2010 року та 28 листопада 2010 року, в яких зобовязався погасити заборгованість по орендній платі до 30 листопада 2010 року. ( а.с.10,11). Але у встановлений термін відповідач зазначену грошову суму позивачу не повернув. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим дял виконання сторонами. Судом встановлено, що на день розгляду справи в суді орендні відносини між сторонами фактично припинені, позивач повідомила [PERSON] про розірвання договору оренди, відповідач виселився з квартири, однак заборгованості не погасив. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. На виконання ст. 782 ЦК україни наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. З огляду на вищевикладене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку , що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості по оренді квартири в сумі 16\~500 грн. 00 коп. підлягають задоволенню. Згідно ст. 79 ЦПК України до судових витрат зокрема відносяться витрати на правову допомогу. У відповідності до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання базоплатної правової допомоги. Відповідно Постанови КМУ за № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», а саме Додатку до зазначеної постанови розмір компенсації витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється відповідно до того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. З огляду на вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. 00 коп. задоволенню не підлягає, так як позивачем не надано суду будь-яких доказів, що така допомога надавалась, а саме розрахунку наданих правових послуг із зазначенням їх вартості по кожному виду послуги. Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial