Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-20 00:00:00

06 грудня 2010 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] 48902,00 грн. кредитної заборгованості та судові витрати, вказуючи на те, що 20 липня 2006 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з яким [PERSON] отримав 11096,00 доларів США, які зобовязався повернути до 19 липня 2011 року, шляхом внесення обовязкових, щомісячних платежів, відповідно до встановленого графіку, сплатити відсотки за користування кредитними коштами на рівні 13 % річних і виконати свої зобовязання згідно даного договору у повному обсязі. У позові також зазначається, що в порушення умов договору, [PERSON] фактично припинив внесення обовязкових щомісячних платежів, спрямованих на погашення кредиту і не зважаючи на вжиті банком заходи досудового врегулювання спору боржник в добровільному порядку умови кредитного договору не виконав, внаслідок чого на момент звернення позивача до суду заборгованість [PERSON] перед банком становить 48902,00 грн., у звязку з чим банк звернувся до суду з даним позовом . В судове засідання представник позивача не зявився і звернувся до суду з заявою в якій просив розглянути справу за його відсутністю на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у тому числі шляхом оголошення повідомлення у пресі, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Згідно ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, дослідивши письмові докази та зваживши доводи позивача, суд прийшов до висновку, про те, що позов ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що зобовязальні відносини між сторонами ґрунтуються на кредитному договорі № 432/368-САФО3.16-2, укладеного 20 липня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], згідно з яким відповідач отримав - 11096,00 доларів США, які зобовязався повернути у строк до 19.07.2011 року, шляхом внесення обовязкових щомісячних платежів, відповідно до встановленого графіку погашення кредиту, сплатити відсотки за користування кредитними коштами на рівні 13 % річних і виконати свої зобовязання згідно даного договору у повному обсязі ( а.с. 5-12 ). Відповідно до положень ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав і припинив внесення обовязкових щомісячних платежів та сплату процентів, у звязку з чим на момент звернення до суду заборгованість відповідача перед банком становить 48902,00 грн., яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 3190,0 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 03.11.2010 року становить 25260,65 грн.; заборгованість за відсотками 769,54 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 03.11.2010 року становить 6093,76 грн.; строкова заборгованість за кредитом 1661,0 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 03.11.2010 року становить 13152,96 грн.; строкова заборгованість за відсотками 51,53 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 03.11.2010 року становить 408,05 грн.; пені в розмірі 460,67 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 03.11.2010 року становить 3107,92 грн.; штрафних санкцій в розмірі 110,96 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 03.11.2010 року становить 878,66 грн. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи дослідженими та оголошеними в судовому засіданні і фактично ніким не оспорюються. За змістом ст.ст. 610, 611, 612, 619, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу, кредитор може пред'явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що [PERSON] в порушення умов кредитного договору не виконав свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування ними, комісійних витрат та штрафних санкцій за порушення грошового зобовязання, у зв'язку з чим у банку виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, в зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, заборгованості по відсотках, штрафних санкцій та судових витрат відповідає способам захисту цивільних прав, характеру та змісту цивільно-правових відносин, не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Розмір понесених позивачем судових витрат повязаних з предявленням позову та розглядом справи підтверджується наявними у справі платіжними документами і відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 22, 509, 510, 525, 526, 530, 533, 546 - 550, 553 - 555, 610 - 612, 623 - 625, 627, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved