Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання недійсним договору іпотеки до кредитного договору, який обґрунтовував тим, що між ним та банком було укладено договір іпотеки земельної ділянки площею 0,1879 га. для будівництва, що розташована в с. Старі Петрівці, вул. Жовтнева, 25 Вишгородського району Київської області та обєкта незавершеного будівництва готовністю 60%, що розташований на вищевказаній земельній ділянці. Позивач вважає, що договір іпотеки є незаконним і має бути визнаний недійсним, так як при його укладенні приватний нотаріус [PERSON] навмисно ввела його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, не пояснила основних моментів договору іпотеки, через що позивач був позбавлений можливості оцінити розмір ризику, під який він потрапив укладаючи договір. Крім того, позивач вказує, що він помилився щодо обставин справи, тому вважає, що укладений ним правочин є нелегітимним, таким, що не створює юридичних наслідків. Посилаючись на викладене, на підставі ст. 55 Конституції України ст.ст. 15,16,229,638,651,ЦК України, п.п. 36,101 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України просив визнати недійсним договір іпотеки до кредитного договору №014/9408/85/70617 від 25.04.2008р. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Представник [PERSON] позовних вимог не визнав, оскільки нотаріус не може бути відповідачем в даній категорії справ. Крім того, представник [PERSON] вказує, що нотаріус договорів не складає, а тільки посвідчує їх та вказує правові наслідки, що перелічені в розділі 6 договору іпотеки, а помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Представник ПАТ «Райффайзен банк Аваль» позовних вимог не визнав і звернувся до [PERSON] із зустрічним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому посилаючись на невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором просив розірвати укладений між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] кредитний договір №014/9408/85/70617 від 25.04.2008р, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі - 2274257,15 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки. Під час розгляду справи представник ПАТ «Райффайзен банк Аваль» подав заяву про залишення позовних вимог щодо розірвання кредитного договору та звернення стягнення на предмет іпотеки без розгляду, а також подав заяву про збільшення позовнихвимог і просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі - 408360,81 доларів США. [PERSON] та його представник не визнали вимог зустрічного позову. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 квітня 2008р. між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №№014/9408/85/70617, згідно якого банк надав [PERSON] кредит на суму 253750,00 доларів США. Сторони погодили умови укладеного договору. Позичальник [PERSON] зобовязався належно використати кредит і своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит в строк та на умовах, визначених кредитним договором. З пояснень представника позивача та матеріалів справи вбачається, що на час звернення до суду із зустрічним позовом [PERSON] взятих на себе зобовязань належним чином не виконує. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні графіком платежів та розрахунками заборгованості відповідача, правильність нарахування яких не викликає у суду сумніву та відповідачами не спростована. Також встановлено, що 25 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен банк Аваль» було укладено договір іпотеки. Згідно цього договору предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1879 га., що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Жовтнева, 25 та обєкт незавершеного будівництва готовністю 60 %, що розташований на вказаній земельній ділянці. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, у випадку прострочення позичальником сплати щомісячного платежу та\\або його частини (чергового платежу за кредитом та\\або процентів за користування кредитом) та\\або сплати інших грошових зобовязань позичальника банк має право достроково стягнути всю суму отриманого кредиту та нарахованих процентів та штрафних санкцій. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишалися, то сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Аналізуючи досліджені в судовому засідання докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором обґрунтовані, доведені в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Крім того такою, що підлягає задоволенню, суд визнає вимогу про відшкодування понесених позивачем судових витрат в розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250,00 грн. На думку суду, вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки задоволенню не підлягають,оскільки не ґрунтуються на вимогах закону і не доведені в судовому засіданні. Твердження [PERSON] про незаконність договору іпотеки, на думку суду є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки судом не встановлено обставин, на підставі яких можна було б зробити висновок про недійсність укладеного договору. Відповідно до ч. 1 ст. З, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому названим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Захисту та відновленню підлягає лише порушене право. Оскільки [PERSON] не довів, а суд не встановив, що його права були порушеними і підлягали захисту, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні первісного позову через відсутність правових підстав для його задоволення.

Outcome: approved