Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]П , у якому просила зобовязати відповідача усунути перешкоди в оформленні прав на спадкове майно шляхом надання у Віньковецьку державну нотаріальну контору оригіналів документів , необхідних для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого 09 жовтня 2008 року , а саме техпаспорта і зареєстрованого у Віньковецькому МКП «Інвентарбюро » рішення Віньковецького районного суду про визнання права власності на домоволодіння , розташованого в с. Майдан Олександрівський по вул.. Жовтневі ,72 , свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП ім.. Щорса с. Майдан Олександрівський та державний акт на право власності на землю для товарного сільського господарського виробництва із земель колишнього КСП ім.. Щорса с. Майдан Олександрівський , видані на імя [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим , що як дочка [PERSON] вона є спадкоємцем першої черги за законом . Заповіт , зроблений спадкодавцем на користь відповідачки [PERSON] ,визнаний недійсним за рішенням суду . У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак [PERSON] не надає їй необхідні правовстановлюючі документи для предявлення нотаріусу , і тим самим чинить перешкоди в оформленні та отримані свідоцтва про право на спадщину за законом. У судовому засіданні представник позивачки за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Пояснив , що через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно [PERSON] не може переоформити на себе спадщину . Оскільки [PERSON] доглядала [PERSON] , хоронила його , мала доступ до будинку , то документи знаходяться у неї. Однак у добровільному порядку відповідачка надати необхідні документи відмовилась , а під час телефонної розмови із сином позивачки погодилась віддати їх лише після того , як [PERSON] відшкодує їй 20 тисяч гривень , із яких 10 тисяч витрати, понесені нею по догляду за [PERSON] , а 10 тисяч -- моральної шкоди. 23.11.2010 року [PERSON] намагалась зустрітись із [PERSON] і вирішити даний спір у добровільному порядку , однак остання відмовилась . Після цього позивачка звернулась із заявою на неправомірні дії [PERSON] у прокуратуру , проте в порушенні кримінальної справи було відмовлено. Відповідачка [PERSON] у суді позовні вимоги не визнала . В заперечення позову пояснила , що покійний [PERSON] ніяких документів їй не передавав. Після того , як вона отримала копію даного позову , вона пішла в будинок , де жив [PERSON] , але документів не знайшла. Від [PERSON] вона вимагала 20 тисяч не за повернення документів, а на відшкодування витрат , які вона понесла по догляду та проведенню похорон [PERSON]. Під час допиту у міліції вона пояснювала , що поверне документи [PERSON] після того , як та відшкодує їй кошти , оскільки на той момент вважала , що документи зберігаються у будинку , де жив [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли , а тому позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи , які беруть участь у справі , мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст..60 ЦПК України сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених ст..61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі . Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі , виникає спір. Відповідно до ст..61 ЦПК України , обставини , визнані сторонами та іншими особами ,які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню. Встановлено , що позивачка [PERSON] є дочкою померлого 09 жовтня 2008 року [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно , в тому числі будинок в с. Майдан Олександрівський. Рішенням Віньковецького районного суду від 29 червня 2010 року визнано недійсним заповіт , укладений 27 вересня 2009 року [PERSON] на імя [PERSON] та зареєстрований під № 332 в журналі нотаріальних дій Майдан-Олександрівської сільської Ради як такий ,що вчинений особою яка на час його складання не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності ( не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ). Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 02 листопада 2010 року вказане рішення залишено без змін. Із матеріалів цивільної справи № 2-2/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним вбачається ,що позивачка у встановленому законом порядку звернулась до нотаріальної контори з питання одержання свідоцтва про право на спадщину за законом . Разом з тим відповідачка оспорювала спадкове право позивачки та доводила перед судом , що вона є спадкоємицею померлого [PERSON] за заповітом , опікувалась ним до дня смерті та поховала його за свій власний рахунок. За даними постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 26.11.2010 року [PERSON] повідомила [PERSON] , що віддасть їй необхідні документи в тому разі , якщо [PERSON] віддасть їй 20 тисяч гривень за те , що вона доглядала за її батьком. У порушенні кримінальної справи органом дізнання Віньковецького РВ УМВС України у Хмельницькій області щодо [PERSON] відмовлено за відсутності у її діях складу злочину. За змістом ст..397 Цивільного Кодексу України «володільцем чужого майна є особа , яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається неправомірним , якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду». Відповідно до ст..398 Цивільного Кодексу України «право володіння виникає на підставі договору з власником або особою , якій майно було передано власником , а також на інших підставах , встановлених законом». Статтею 399 Цивільного Кодексу України передбачено , що недобросовісний володілець зобовязаний негайно повернути майно особі , яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обовязку заінтересована особа має право предявити позов про витребування цього майна. Згідно ст..15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення ,невизнання або оспорювання. Оскільки право володіння спадковим майном після смерті спадкодавця [PERSON] виникло у позивачки з права на спадкування , вона має право ставити перед судом питання про усунення перешкод у здійсненні даного права. Однак , враховуючи , що жодного доказу на підтвердження того , що відповідачка [PERSON] незаконно утримує у себе правовстановлюючі документи , що підтверджують право власності покійного [PERSON] на спадкове майно , позивачка до суду не надала , і в суді таких доказів також здобуто не було , а тому через недоведеність позовних вимог позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed