Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги»та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішенням Дніпропетровської міської ради №39/48 від 15.07.2009 р. КП «Коменергосервіс»Дніпропетровської міської ради з 01.11.2009 р. визначено виконавцем послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання споживачів лівобережної частини міста Дніпропетровська з покладанням на нього функцій транспортування та постачання теплової енергії, на підставі чого воно надає теплову енергію за адресою, по якій мешкає відповідач за цим позовом, та де головним квартиронаймачем є [PERSON], яка на підставі особового рахунку 450-480013 повинна оплачувати надані послуги щомісяця до 20 числа, який слідує за розрахунковим місяцем; зазначаючи у позові про те, що відповідач, не зважаючи на попередження, не здійснює з 01.11.2009 р. по 01.05.2010 р. оплати за ці послуги, склалася заборгованість в розмірі 1 300,00 грн., про стягнення якої, оскільки через технічні характеристики систем центрального опалення не є можливими відключити боржника від систем теплопостачання, у позові й було заявлено відповідну вимогу. У судове засідання позивач не зявився, утім, в особі представника за довіреністю надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив про те, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, повторно не зявилися, не повідомив про причини неявки, не надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у звязку з чим справа за згодою позивача розглядається у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України , суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені обставини. Так, судом було встановлено, що відповідач мешкає у м. Дніпропетровську по вул. . Універсальна[ADDRESS], доказів щодо будь яких пільг щодо сплати комунальних послуг суду надано не було. Згідно зі змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»житлово-комунальні послуги поділяються за функціональним призначенням та порядком затвердження цін/тарифів, та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 зазначеного вище Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 зазначеного вище закону); споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Як було встановлено судом, позивач постачав споживачеві теплову енергію, утім, відповідач, в свою чергу, не сплачував її вартість в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості та розмір якої складає 1 300,00 грн. Відповідно до п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативам споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу; з централізованого опалення з розрахунку на 1 мІ опалюваної площі квартири. Разом з тим, згідно із п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України, зобовязання моє виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, для суду вбачаються підстави для ухвалення рішення про присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка склалася, в розмірі 1300,00 грн. Вирішуючи в обовязкову порядку відповідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги те, що позивач не має пільг щодо сплати судового збору та при подачі позову позивачем були в повному обсязі сплачені судові витрати, тому, у порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів судові витрати, повязані зі сплатою судового збору та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Outcome: approved