Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

8 жовтня 2010 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом про визнання за ним права власності на автомобіль OPEL TIGRA , рік випуску 2000, р. н. АХ9763ВМ, мотивуючи тим, що 6 березня 2010 р. він придбав цей автомобіль у відповідача [PERSON], сплативши йому за автомобіль кошти в сумі 40800 гр.. Відразу оформити договір купівлі-продажу автомобілю не було можливості і вони домовилися оформити договір пізніше. Передача автомобілю була засвідчена розпискою і довіреністю. У другій декаді вересня 2010 р. коли вони з метою зняття автомобілю з реєстраційного обліку і перереєстрації звернулися до ДАІ з»ясувалося, що на придбаний автомобіль накладено арешт. Як стало відомо, в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова з 9 вересня 2010 р. знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. У забезпечення позову [PERSON] на спірний автомобіль було накладено арешт. Сторони в судове засідання з»явилися. Позивач свої вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні позовній заяві. Він також пояснив, що куплений автомобіль ОПЕЛЬ він перегнав до місця свого проживання і вважав своєю власністю. Автомобіль мав пошкодження внаслідок ДТП. Він зробив коштовний ремонт автомобілю, пофарбував його. Автомобіль відразу неможливо було зняти з реєстраційного обліку, оскільки відповідач [PERSON] не оплатив накладені на нього раніше три адміністративні штрафи. Зняття та постановка автомобілю на облік, оплата штрафів потребували значних коштів. Внаслідок зазначених причин він зміг явитися до ДАІ для переоформлення купленого автомобілю тільки у другій декаді вересня 2010 р… Відповідач і 3-я особа [PERSON] проти позову не заперечували, вказані позивачем відомості підтвердили. [PERSON] пояснив, що автомобіль ОПЕЛЬ купив позивач за свої кошти шляхом оформлення довіреності. Він також був вписаний у доручення на куплений автомобіль. Це було зроблено для зручності, щоб він, як друг позивача, міг користуватися автомобілем. На свій автомобіль він також раніше видав довіреність позивачу. Представник 3-ї особи [PERSON] проти позову заперечував. Він пояснив, що спірний автомобіль не перейшов у власність позивача, оскільки на автомобіль була оформлена довіреність, а не договір купівлі-продажу. За цією довіреністю як позивач, так [PERSON] мали повноваження зняти автомобіль з обліку, поставити на облік та інші, що надавало їм право і можливість без участі відповідача оформити спірний автомобіль за договором купівлі-продажу, але вони цього не зробили. Крім цього, сам факт видачі на спірний автомобіль довіреності на 20 років свідчить про те, що це не є договіром купівлі-продажу автомобілю.. Стосовно дії довіреності позивач і 3-я особа пояснили, що строк дії довіреності був вказаний нотаріусом і вони не придали значенню цьому запису. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У відповідності до ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.. 346 ч. 1 п. 1 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Стосовно придбання спірного автомобілю судом встановлено наступне. Із оголошення в газеті [PERSON] дізнався про продаж [PERSON] автомобілю [NUMBER]. Шляхом переговорів [PERSON] і [PERSON] досягли згоди з приводу його купівлі-продажу зазначеного автомобілю і 6 березня 2010 р. [PERSON] передав автомобіль [PERSON] у власність, отримавши за автомобіль від [PERSON] кошти в сумі 40488 гр.. Про те, що кошти в сумі 40488 гр. [PERSON] отримав саме за проданий автомобіль вказано в його розписці від 6 березня 2010 р. / а. с. 5/. В той же день, 6 березня 2010 р., [PERSON] засвідченою нотаріусом довіреністю надав [PERSON] повноваження розпоряджатися належним йому автомобілем [NUMBER] на свій розсуд з правом зняття автомобілю з обліку, продажу за ціну та на умовах на його розсуд, одержувати від продажу автомобілю гроші та іншого. Після цього [PERSON] перегнав куплений автомобіль до місця свого проживання, зробив ремонт автомобілю, фарбування, витративши на це тільки за наданими ним документами за період квітня липня 2010 р. кошти в сумі 5569 гр., застрахував автомобіль на своє ім.»я / а. с. 20-23/.. 28 вересня 2010 р. [PERSON] сплатив державному виконавцю ДВС за [PERSON] Д.В.3 штрафи на загальну суму 1890 гр., накладені ДАІ за порушення правил дорожнього руху. / а. с. 24 26/. Після цього прибув до ДАІ для перереєстрації автомобілю, до йому стало відомо, шо автомобіль знаходиться під арештом. Наведені документи і дії підтверджують доводи позивача [PERSON] про те, що спірний автомобіль він придбав саме за договором купівлі-продажу, оформлення якого було відкладено на деякий час. Виходячи з викладеного і положень ст.. ст.. 328, 346 ч. 1 п. 1 ЦК України, суд вважає, що позивач набув право власності на спірний автомобіль за правочином, тобто на підставах не заборонених законом. Незаконність набуття права власності не встановлена, а тому суд визнає за позивачем право власності на спірний автомобіль.

Outcome: approved