Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Новополтавської сільської ради, Новобузького району, за яким просила визнати за собою по праву спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0,19 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої по вул. Мельнична, 106, с. Новополтавка, Новобузького району. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що право на зазначену земельну ділянку її чоловік [PERSON] набув при її придбанні у [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 14.10.2007 року. Однак, 23.03.2009 року [PERSON] помер і за життя не виготовив на своє імя Державний акт про право власності на земельну ділянку, що унеможливлює успадкування цієї земельної ділянки позивачкою після його смерті. Вказала, що наразі, спірна земельна ділянка перебуває у власності [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 768, виданого 20.11.1996 року. До початку розгляду судом справи по суті, позивачка доповнила свої позовні вимоги і посилаючись належність права власності на зазначену земельну ділянку за Державним актом [PERSON] та відчуження останнім 14.10.2007 року за договором купівлі-продажу спірної земельної ділянки її чоловіку [PERSON], просила суд разом з заявленими первісними вимогами, визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 768, виданий 20.11.1996 року на імя [PERSON] Відповідач, Новополтавська сільська рада, Новобузького району, в судове засідання свого представника не направила, втім надіслала на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за відсутності свого представника, позовні вимоги позивача визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Залучений судом в якості співвідповідача власник спірної земельної ділянки [PERSON], в судове засідання не зявився, направивши до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за своєї відсутності. Зазначив, що на вказану земельну ділянку він не претендує і не має претензій до її майбутніх власників, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 14.10.2007 року, [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку площею 0,19 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої по вул. Мельнична, 106, с. Новополтавка, Новобузького району. Відповідно до умов зазначеного договору, [PERSON], як покупця земельної ділянки, було зобовязано подати до Новобузької райдержадміністрації документи, які необхідні для здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку та одержати на підставі цього договору Державний акт на право приватної власності на землю. Згідно ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником державного акту, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Втім, [PERSON] такі умови договору та Закону за життя не виконав і у віці 69 років 22.03.2009 року в с. Новополтавка, Новобузького району, Миколаївської області помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 097959 виданого виконкомом Новополтавської сільської ради Новобузького району від 24.03.2009 року. За таких обставин, на даний час, право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано у встановленому законом порядку за її первісним власником, співвідповідачем [PERSON]П, що унеможливлює використання позивачкою [PERSON] свого права на успадкування вказаної земельної ділянку після смерті чоловіка. Разом з цим, згідно вимог п. вст. 140 ЗК України, право власності на земельну ділянку припиняється у випадку відчуження земельної ділянки за рішенням власника. [PERSON] відчужив належну йому земельну ділянку шляхом її продажу [PERSON], а тому, в силу вищезазначеної статті Закону, його право власності на спірну земельну ділянку, вважається припиненим, а Державний акт на право приватної власності на землю серії МК №768 від 20.11.1996 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 170, виданий на ім'я [PERSON], втрачає юридичну силу, тому вимоги позивачки щодо визнання зазначеного акту недійсним підлягають задоволенню. В силу вимог п. ач. 1 ст. 81 ЗК України, [PERSON] придбавши за договором купівлі-продажу спірну земельну ділянку набув право власності на неї, яке не припинилися внаслідок його смерті, а тому згідно положень ст. 1218 ЦК України таке право спадкодавця може входити до складу його спадщини. Зазначені обставини вказують на те, що позивачка [PERSON], являючись дружиною спадкодавця [PERSON], в силу статті 1261 ЦК України, має право на успадкування за законом на належну спадкодавцеві земельну ділянку площею 0,19 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована по вул. Мельнична, 106, с. Новополтавка, Новобузького району. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на вищезазначене нерухоме майно в порядку спадкування за законом обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved