Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ВАТ «Шляхводбуд» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 24 листопада 2010 року вона була звільнена по скороченню штатів згідно п.1 ст. 40 КЗоТ України. На день звільнення з місця роботи підприємство заборгувало позивачці заробітну плату на загальну суму 8376,45 гривень. До теперішнього часу підприємство не розрахувалось із позивачем, тому вона змушена на цій підставі звернутися до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості по виплаті заробітної плати. Окрім цього просить суд стягнути з підприємства також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. У судовому засіданні позивачка підтримала у повному обсязі заявлені нею вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, пояснила, що заборгованість по заробітній платі виникла на підприємстві з квітня 2010 року. Весь цей час їй обіцяли виплатити заробітну плату однак заборгованість тільки наростала. При звільненні підприємство також з нею не розрахувалося. Просила задовольнити позов повністю з урахуванням суми заробітної плати та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати яку було виплачено підприємством. Представник відповідача у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, тільки в частині виплати суми заборгованості по заробітній платі. В частині виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку просить суд відмовити на підставі того, що на даний час проходить процедура санації ВАТ «Шляхводбуд», тому заборгованість по заробітній платі виникла не з вини підприємства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки ВАТ «Шляхводбуд» від 9 лютого 2011 року заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку [PERSON], станом на 1 лютого 2011 року складає 8376,45 гривень. Згідно копії трудової книжки БТ-1 № 5582049, [PERSON] була прийнята 27 жовтня 2007 року охоронцем у відділ охорони ВАТ «Шляхводбуд», згідно наказу № 47 від 26 жовтня 2007 року. 11 травня 2010 року [PERSON] була переведена на дільницю «ДВС-3» охоронцем згідно наказу № 56/к від 11 травня 2010 року. Наказом №13 о/к від 24 листопада 2010 року [PERSON] була звільнена за скороченням штату відповідно до п.1 ст. 40 КЗоТ України. Згідно довідки бухгалтерії ВАТ «Шляхводбуд», вбачається, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] на момент звільнення складала 1111,26 гривень. Згідно довідки ТОВ «Шляхводбуд» вбачається що середньоденна заробітна плата Охоронця з виплатою нічних складає 38,08 гривень. Також суду було надано ТОВ «Шляхводбуд» графік роботи охоронця. Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці № 13 від 24 грудня 1999 року суд, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення по справі, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Представник відповідача не визнаючи позовні вимоги [PERSON] в частині виплати компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати не надав суду підтвердження відсутності в цьому провини підприємства, оскільки процедура санації ВАТ «Шляхводбуд»була затверджена 27 грудня 2010 року Ухвалою Господарського суду Донецької області, а заборгованість по заробітної платі виникла в квітні 2010 року. Вважаючи обґрунтованою вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку із ним по заробітній платі після звільненні, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд вирішує питання про розмір стягуваної суми з наступного. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до „Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року, згідно п. 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно із цим та даних довідки-розрахунку ВАТ «Шляхводбуд»щодо середньоденного заробітку [PERSON] який становить 38,08 грн., загальна сума середнього заробітку за період затримки у розрахунку із позивачем після його звільнення становить 2856,00 гривень, виходячи із того, що за час затримки виплати заробітної плати спливло на час вирішення спору в суді 75 робочих днів. Згідно довідки ВАТ «Шляхводбуд» від 2 березня 2011 року б/н, підприємство сплатило [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 967 гривень, та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 54,15 гривень. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі з урахуванням сплаченої суми у розмірі 7409,00 гривень ( 8376,45 грн. 967 грн. = 7409 грн.) Окрім цього на підставі наданого розрахунку з підприємства на користь [PERSON] підлягає стягненню компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати з урахуванням сплаченої суми в розмірі 2801,85 гривень ( 2856,00 грн. 54,15 грн. = 2801,85 грн.) Таким чином всього з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі з компенсацією за несвоєчасну сплату заробітної плати 10210,85 гривен а саме ( 2801,85 грн. + 7409,00 грн. =10210,85 гривень) . Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 102,11 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі ст. ст. 115, 116, 117 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року,

Outcome: approved