Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 17.07.2009 року сторони перебувають у шлюбі. З відповідачем шлюбні стосунки припинила. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Позивач наданий час не працює, перебуває у декретній відпустці та навчається на заочному відділенні у Запорізькому Національному технічному Університеті на 4 курсі, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини у звязку з чим позивач просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1\\4 частини із всіх видів доходу, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму та аліменти на утримання позивача в розмірі 1\\4 частини на її утримання але не менше 25% від прожиткового мінімуму. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач наполягала на задоволенні позовної заяви.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про час, місце, та день судового засідання належним чином, надав суду заперечення на позовну заяву в якій просить розглянути цивільну справу за його відсутності. Заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що з позивачем у нього було досягнуто усної домовленості і з квітня 2010 року він надавав на утримання дитини у розмірі 500 грн. На даний час у нього відсутні такі кошти, але він вважає своїм обовязком утримувати дитину та при першій нагоді планує поновити добровільну виплату. Також зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму, є неправомірними оскільки дана межа передбачена ст. 182 СК України у розмірі 30 % від прожиткового мінімуму. Вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1\\4 частини на її утримання але не менше 25% від прожиткового мінімуму відповідач теж вважає неможливим задовольнити оскільки на його думку позивач не являється непрацездатною. Суд вислухав позивача, проаналізувавши заперечення відповідача, дослідив письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17.07.2009 року сторони перебувають у шлюбі. З відповідачем шлюбні стосунки припинила. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Позивач наданий час не працює, перебуває у декретній відпустці та навчається на заочному відділенні у Запорізькому Національному технічному Університеті на 4 курсі, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини що мають істотне значення. Відповідач в запереченні зазначив, що виплачував добровільно кошти на утримання дитини у розмірі 500 грн., але на даний час він не має можливості. Оцінивши наведені докази в їх сукупності та відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а розмір аліментів, належних до стягнення на одну дитину, може складати 1\\4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК. України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини. Отже, обовязком батьків неповнолітньої дитини є постійне її утримання. Оскільки позивачка знаходиться у декретній відпустці та навчається на заочному відділенні у Запорізькому Національному технічному Університеті на 4 курсі, а відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Тому, позовна вимога, щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню а саме у розмірі 1\\4 частин всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України дружина має право на утримання, з якою проживає дитина, незалежно від того чи працює вона та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження»він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Посилання відповідача на не оформлену непрацездатність позивача є невірною оскільки аліменти на утримання одного із подружжя можливо за сукупністю декількох ознак а саме: один із подружжя у кого проживає неповнолітня дитина та за умови якщо інший із подружжя може надавати матеріальну допомогу. При цьому працездатність та матеріальне становище позивача не має значення при призначенні даного виду аліментів. Отже, враховуючи викладене та те, що позивач не надав доказів стосовно неможливості сплати аліментів на утримання дружини. Позовна вимога, щодо стягнення аліментів утримання позивача підлягають частковому задоволенню а саме у розмірі 1\\6 частин всіх видів заробітку (доходу). На підставі викладеного,

Outcome: partial