Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

У серпні 2010 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що у шлюбі з відповідачем перебувала з 1991 року по 2009 рік. За час шлюбу ними було придбане майно, житловий будинок та земельна ділянка площею 0,12га, що знаходяться в с.Михалівська Рубежівська в СТ Лісова поляна. В даний час відповідач оселився в цьому будинку та чинить перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою. Також ними була придбана земельна ділянка площею 0.2239га, що знаходиться в с.Горбіївка Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Всі оригінали документів на цю земельну ділянку чоловік передав їй та визнав, що вона належить їй, але юридично вони це не оформили. Також за час шлюбу ними було придбано майно домашнього вжитку, що знаходиться в квартирі [ADDRESS] (квартира надана відповідачу на сімю в складі трьох осіб у безстрокове користування) на загальну суму 109 500грн. В добровільному порядку розділити майно вони не можуть. Просила суд поділити майно, нажите подружжям. Виділити їй та визнати за нею право власності на Уі частину земельної ділянки площею 0.2239га, що знаходиться в с.Горбіївка Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області вартістю 179 120 грн.; право власності на Уі частину житлового будинку площею 82,0кв.м. з надвірними будовами, що знаходяться в с.Михалівська Рубежівська в СТ Лісова поляна, вартістю 250000 грн.; майно домашнього вжитку: мікрохвильова піч «§итзип§» вартістю 3800грн., шкіряний диван - 8000 грн., шкіряне крісло - 2000 грн., меблі столової кімнати - 22000грн., плазмовий телевізор Рапазопіс - 7500 грн., меблевий куточок з ДСП та комод - 2500 грн., тумба з ДСП - 1000 грн., пральна машина виробництва фірми Сапсіі - 2500 грн., домашній кінотеатр - 2000 грн. - всього майна домашнього вжитку на суму 51300 грн.; (всього виділити майна на загальну суму 624 420 грн.). Виділити відповідачу [PERSON] частину земельної ділянки площею 0.2239га, що знаходиться в с.Горбіївка Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області вартістю 179 120 грн.; право власності на Уі частину житлового будинку площею 82,0кв.м. з надвірними будовами, що знаходяться в с.Михалівська Рубежівська в СТ Лісова поляна, вартістю 250000 грн.; майно домашнього вжитку: холодильник Шігрооі - 7000 грн., електрична плита ШігрооІ - 4000 грн., духова шафа \\\\'ігро1 - 6000 грн., кухонні меблі - 15000 грн., килим вовняний - 1300 грн., люстра з дев'яти плафонів - 3500 грн., журнальний столик - 500 грн., музичний центр - 700 грн., спальний гарнітур - 14000 грн., килим з вовни - 500 грн., люстра - 200 грн.. кондиціонер - 3000 грн., диван текстильний - 2500 грн.. всього майна домашнього вжитку на суму 58 200 грн. (всього виділити майна на суму 631 320 грн.); судові витрати покласти на відповідача. При розгляді справи позивачка позовні вимоги доповнювала. Остаточно просила суд виділити їй та визнати за нею право власності на Уі частину земельної ділянки площею 0.2239га, що знаходиться в с.Горбіївка Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області вартістю 179 120 грн.; право власності на Уі частину новоствореного житлового будинку, який завершений будівництвом, але не введений в експлуатацію, площею 82,0кв.м. з надвірними будовами та на [PERSON] частину земельної ділянки площею 0.12га, що знаходяться в с.Михалівська Рубежівська в СТ Лісова поляна, вартістю 250000 грн.; майно домашнього вжитку: мікрохвильова піч «8шп$ип§» вартістю 3800грн., шкіряний диван - 8000 грн., шкіряне крісло - 2000 грн., меблі столової кімнати - 22000грн., плазмовий телевізор Рапазопіс - 7500 грн., меблевий куточок з ДСП та комод - 2500 грн., тумба з ДСП - 1000 грн., пральна машина виробництва фірми Сапсіі - 2500 грн., домашній кінотеатр - 2000 грн. - всього майна домашнього вжитку на суму 51300 грн.; (всього виділити майна на загальну суму 624 420 грн.). Виділити відповідачу !Л частину земельної ділянки площею 0.223Уга, що зналоди і о..* п с.Горбіївка Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області вартістю 179 120 грн.; право власності на І4 частину новоствореного житлового будинку, який завершений будівництвом, але не введений в експлуатацію, площею 82,0кв.м. з надвірними будовами та на Уі частину земельної ділянки площею 0.12га, що знаходяться в с.Михалівська Рубежівська в СТ Лісова поляна, вартістю 250000 грн.; майно домашнього вжитку: холодильник \\^ігроо1 - 7000 грн., електрична плита \\Уігроо1 - 4000 грн., духова шафа \\\\^ігро1 - 6000 грн., кухонні меблі - 15000 грн., килим вовняний - 1300 грн., люстра з дев'яти плафонів - 3500 грн., журнальний столик - 500 грн., музичний центр - 700 грн., спальний гарнітур - 14000 грн., килим з вовни - 500 грн., люстра - 200 грн.. кондиціонер - 3000 грн., диван текстильний - 2500 грн., шафу-купе - 8000 грн., ванну - 6000 грн., фасадна панель для ванної - 1000 грн., сантехніка та італійська плитка - 5985 грн., плінтуси деревяні 7,7 погонних метрів у кількості 5 шт. - 400 грн., дверні блоки метражем 6,99 кв.м - 3000 грн., металопластикові двокамерні вікна та засклена лоджія - 12200 грн., два вікна трьохстворчаті - 4000 грн., одне вікно з балконними дверними - 3000 грн., одне вікно маленьке - 1200 грн., лоджія засклена - 5000 грн. - всього майна домашнього вжитку на суму 58 200 грн. та 36495 грн. (всього виділити майна на суму 631 320 грн. та 36 495 грн.). Стягнути з відповідача на її користь компенсацію різниці вартості в сумі 18247,50 грн. Зобов'язати КП БТІ Києво-Святошлинської районної ради провести реєстрацію '/2 частини новоствореного житлового будинку, який завершений будівництвом, але не введений в експлуатацію, що знаходяться в с.Михалівська Рубежівська в СТ Лісова поляна. Судові витрати на юридичну допомогу в розмірі 8000 грн., судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. покласти на відповідача. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримала. Просила задоволити позов в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення проти позову. Просив відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та, які підтверджують їх вимоги та заперечення. За ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежного від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у а разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини, чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При розгляді справи судом встановлено, що 09 листопада 1991 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований в Жовтневому ЗАГС м.Києва. 30 квітня 2009 року сторони розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом РАЦС Соломянського районного управління юстиції у м.Києві. 24 липня 1998 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12га, що знаходиться на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, садове товариство «Лісова поляна». З даного акту та матеріалів справи встановлено, що державний акт отриманий на підставі рішення Михайлвсько-Рубежівської сільської ради від 07 жовтня 1997 року. 26 січня 2008 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.2239га, що знаходиться по вул. Калініна в с.Горобіївка Бориспільського району Київської області, з цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку. З даного акту встановлено, що державний акт отриманий на підставі рішення Сеньківської сільської ради №328 від 02 серпня 2005 року. Оскільки земельна ділянка передана у власність (приватизована) [PERSON] безкоштовно, тому суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка є особистою власністю відповідача, а не спільною сумісною власністю подружжя. За таких обставин суд вважає, що дані земельні ділянки не можуть враховуватись при поділі майна, тому в даній частині позову суд відмовляє. Встановлено, що на земельній ділянці площею 0,12га, що знаходиться на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, садове товариство «Лісова поляна» знаходиться будинок. В даний час будинок не введений в експлуатацію, не зареєстрований в БТІ. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ст. 18 Закону України №2780-ХІІ від 16 листопада 1992 року «Про основи містобудування» забороняється експлуатація об'єктів, не прийнятих у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 30-1 Закону України №1699-111 від 20 квітня 2000 року «Про планування та забудову територій» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифікату відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно- будівельного контролю. Відповідно до ч.З ст.331 Цивільного кодексу України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічна за змістом норма міститься і в Цивільному кодексі України, в якій визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом (ч. З ст. 368 Цивільного кодексу України). За визначенням ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Оскільки будинок не введений в експлуатацію, позивачка не є власником земельної ділянки, тому суд вважає, що будинок не може враховуватись при поділі майна. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (абз. 2 ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України). У судовому засіданні сторонами визнано факт придбання меблів для столової кімнат (кутова шафа, комод 2-х дверний, комод 3-х дверний, скляна підставка під комод, стіл овальний, шість стільців) вартістю 22 000 грн., тумба з ДСП вартістю 1000 грн., шафу-купе вартістю 8000 грн., плінтуси дерев'яні у кількості п'ять штук вартістю 400 грн., дверні блоки метражем 6,99 кв.м вартістю 3000 грн. Всього майна на загальну суму 34400 грн. Встановлено, що дане майно знаходиться в кватирі №113 по вул. Срібнокільській, 20 в м.Києві, яка передана в оренду [PERSON] на підставі договору оренди від 28 серпня 2001 року. З огляду на наведе суд вважає, що дане майно слід виділити [PERSON] та стягнути з його на користь позивачки компенсацію вартості даного майна. Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні сторонам роз'яснено право на призначення експертизи для визначення вартості та наявності придбаних речей на час їх поділу. Сторони відмовились від її проведення. Оскільки для визначення питання про поділ майна необхідним є визначення вартості та наявності речі на час їх поділу для чого необхідні спеціальні знання, тому у задоволенні поділу решти майна домашнього вжитку суд відмовляє. Подані суду гарантійні талони, квитанції про вартість нових речей, подібних до придбаних сторонами за час шлюбу, суд оцінює критично, оскільки вони не доводять вартість речей на час розгляду справи в суді, придбання цих речей сторонами по справ в період шлюбу.

Outcome: approved