Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилаються на те, що 21.02.2007 року ними з відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачу в тимчасове користування кредитні кошти в сумі 28500 гривень з оплатою відсотків за користування 26% річних. Відповідач узяв на себе зобовязання до 21.03.2010 року повернути отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування коштами. Оскільки в добровільному порядку відповідач цього не робить, то просять стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 23274,69 гривні, а також понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовували наданими до суду копією договору і розрахунком до нього. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в повному обсязі, просила стягнути заборгованість у сумі 23274,69 гривні, також просила стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідач в судове засідання не з,явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, в судове засідання з,явився його представник відповідно до довіренності, надав письмове заперечення, позовні вимоги визнав часково, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу, відсотків, оскільки позивачі пропустили строк позовної давності, також просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення судового збору на підставі п.18 ст.4 Декрету КМ України „Про [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2007 року на підставі кредитного договору № 7069-48-07-2 Акціонерний банк "Київська Русь" надав [PERSON] кредит на споживчі цілі в сумі 28 500 (двадцять вісім тисяч п'ятсот) гривень строком з 21 березня 2007 року по 21 березня 2010 року з процентною ставкою 26 % річних. Відповідачеві було надано кредит шляхом видачі готівки в касі банку в сумі 28 500,00 гривень, що підтверджується випискою по особовому рахунку та заявою на видачу готівки, яка підписана відповідачем особисто. Відповідно до п.п.1.1, 2.1-2.3 Кредитного договору відповідач зобов'язався погашати отриманий кредит щомісячно згідно з графіком погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 21 березня 2010 року року, а також сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом щомісячно, не пізніше двадцятого числа місяця, наступного за місяцем, за який вони нараховані, та разом з повним погашенням кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами в місяці, в якому здійснюється погашення. Відповідно до вимог ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов,язання вчиняється у письмовій формі. Підтвердженням того, що між сторонами був укладений договір є сам Кредитний Договір №7069-48-07-2 відповідно до якого відповідач зобов'язаний був погасити кредит до 21.03.2010 року, шляхом внесення коштів відповідно графіку погашення кредиту. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п.2.9 Кредитного договору, у випадку порушення строків повернення кредиту відповідач зобов'язаний сплачувати позивачу штраф у розмірі 25% від суми простроченого платежу за кожний випадок прострочення. Згідно з п.2.10 Кредитного договору, у випадку порушення строків оплати відсотків за користування кредитом відповідач зобов'язаний сплачувати позивачу штраф у розмірі 25% від суми прострочених відсотків за кожний випадок прострочення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто судом зроблено висновок, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, в даному випадку сплатити борг за кредитним договором. З наданих документів вбачається, що банк свої зобов'язання за договором виконав повністю шляхом видачі готівки в касі банку в сумі 28 500,00 гривень. Позичальник свої зобов'язання за даним договором належним чином не виконав, оскільки він не повернув виплачену суму до 21.03.2010 року, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 08.07.2010 року загальна сума заборгованості позичальника (відповідача по справі) перед кредитором за Кредитним Договором становить 23274,69 гривень, яка складається 12660,00 гривень основна заборгованість по кредитному договору, 5 634,85 гривень - заборгованість за несплаченими відсотками за період з 21.03.2007 року по 08.07.2010 року; 3571,04 гривні - штраф за прострочення погашення кредиту; 1 408,80 гривні - штраф за прострочення погашення відсотків Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин відповідач повинен відшкодувати позивачу заборгованість за кредитним договором та за відсотками. У відповідності до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (пеню, штраф)), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. В той же час відповідно п.1 ч.2 ст.258 ЦПК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). З наданого розрахунку позивача вбачається, що ними зроблений розрахунок штрафу і відсотків за несвоєчасне погашення кредиту з листопада 2008 року по березень і липень 2010 року тобто більше ніж один рік. Тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню частково за один рік, тобто з липня 2009 року по липень 2010 року. Сума штрафу за несвоєчасне погашення кредиту за період з липня 2009 року по березень 2010 року 1779,00 гривні, штраф за прострочення погашення відсоків за період з липня 2009 року по 08.07.2010 року у сумі 850,34 гривні. За правилами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Тому вимоги в частині стягнення з відповідача понесених судових витрат на користь позивача також підлягають задоволенню. Посилання відповідача на те, що він звільнений від сплати судового збору, в даному випадку є безпідставними, оскільки відповідач тільки у випадку подачі позовної заяви до суду звільніяється від сплати судового збору, також звільняється від сплати судового збору відповідач у випадку якщо позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі наведеного і

Outcome: partial