Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що являється співвласником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Котляревського, 15 с. Небіжка Ківерцівського району Волинської області. Будівництво спірного будинку розпочалось у 1991 році, коли перебували з відповідачем у шлюбі. В квітні 2008 року вони розлучились. На даний час між ними постійно виникають спори щодо порядку користування і володіння будинком, відповідач не допускає позивача до спірного приміщення, тому вона з дітьми змушена була проживати у своєї матері з січня 2008 року. Лише з грудня місяця 2009 року в половині будинку став проживати старший син із сімєю, молодшого сина відповідач не допускає до будинку. Враховуючи те, що позивач хоче проживати у своїй частині будинку із неповнолітнім сином і старшим сином та його сімєю, вважає за необхідне надати їй більшу частину будинку. Тому, просить суд здійснити поділ майна подружжя та визнати за нею право власності на частину житлового будинку по вулиці Котляревського 15 у селі Небіжка Ківерцівського району Волинської області, а саме: перший коридор площею 17,2 кв. м., кладову площею 11,6 кв. м., льох, що знаходиться під кладовою, площею 11,6 кв. м., дві прохідні кімнати загальною площею 35,9 кв. м., половину горища площею 57,8 кв. м., а також залишити право користування вхідними дверима; залишити у користування [PERSON] другий коридор повністю площею 8,2 кв. м., кухню площею 18,2 кв. м., одну велику кімнату площею 24,6 кв. м., половину горища площею 57, 8 кв. м. А також просить стягнути з відповідача у її користь судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заперечення на позов, в якому зазначає, що позов не визнає. Вважає себе власником будинку, що знаходиться за адресою вулиця Котляревського, 15 с. Небіжка Ківерцівського району Волинської області, оскільки будинок побудував власними руками разом зі своїм батьком. Крім того, частину коштів для будівництва надавав батько, а іншу частину відповідач заробляв самостійно. Позивач кошти, які заробляла, працюючи вахтером, витрачала у своїх потребах. Від шлюбу у них є двоє синів, старший з яких одружений і на даний час проживає із сімєю разом з відповідачем у спірному будинку. Хоче проживати із синами у спірному будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала по вищенаведених обставинах і просила його задовольнити в повному обємі. Суду пояснила, що з відповідачем по справі [PERSON] одружились 03.09.1988 року. В 1991 році взяли ділянку під забудову в с. Небіжка. Побудували спільно будинок, грошима допомагали батьки і позивачки, і відповідача. У 2004 році спірний будинок був зданий в експлуатацію, після чого переселились жити у новий будинок. З того часу відповідач почав пиячити, старший син пішов жити до матері позивачки, менший залишався жити з батьками у спірному будинку, не раз заступався за матір (позивачку), коли батько (відповідач) дебоширив. У квітні 2008 року вони розлучились. На даний час відповідач не допускає її до житлового будинку. Менший син, [PERSON], є неповнолітнім і проживає разом з позивачкою. Тому просить виділити їй більшу частку житлового будинку. Старший син з сімєю протягом останнього року проживає у спірному будинку. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав і суду пояснив, що після одруження приблизно 4 роки жили у матері позивачки, оскільки у останньої були конфлікти з матірю, то вирішив будувати окремий будинок сам. На той час працював на мясокомбінаті в Луцьку електриком по перемотці двигунів, але змушений був перейти на більш високооплачувану роботу, щоб продовжувати будівництво спірного будинку. Розривати шлюб з позивачкою він не хотів, проти цього були також син і мати позивачки. Самостійно оплачував навчання старшого сина, а коли останній одружився, то почав жити із сімєю у спірному будинку. Вважає, що будинок ділити не можна. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється матірю позивачки. Після одруження дочка із зятем жили у її будинку близько 15-16 років, до того часу, доки не побудували власний будинок. Протягом всього часу будівництва вона давала гроші на будматеріали, меблі, фактично утримувала всю позивачки і відповідача сімю за рахунок власного господарства, купувала внукам одяг, взуття. Крім того сплачувала за навчання старшого внука [PERSON], оскільки відповідач заплатив лише за перший семестр (близько 2250 грн.) і частково (близько 700-800грн.) за другий семестр, а в подальшому платила самостійно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється батьком відповідача. Стверджує, що на будівництво спірного будинку сам купував 20 тисяч цегли, разом з відповідачем зробили прес, на якому виготовляли блоки, столярні роботи син (відповідач) здійснював сам. На день народження синові подарував 5 кубів лісу для будівництва будинку. Після розлучення старший син захотів жити з батьком [PERSON], а менший з матірю [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється сином позивачки і відповідача. Будівництво спірного будинку здійснювалось за сімейні кошти. На даний час проживає із сімєю у спірному будинку з батьком. До одруження проживав з бабусею (матірю позивачки), оскільки вдома батьки постійно сварились. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 404963 [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб 03.09.1988 року (а.с. 9). Рішенням Ківерцівського районного суду від 09.04.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10), про що свідчить також свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ЕГ № 025329 від 19.08.2009 року (а.с. 8). Згідно свідоцтва про право власності на обєкти нерухомого майна серії ЯЯЯ № 226847 від 21.03.2005 року житловий будинок, який розташований в с. Небіжка на вул.. Котляревського за № 15 Ківерцівського району Волинської області належить [PERSON] (а.с. 12), даний факт стверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВР № 445836 (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва на забудову садиби в сільському населеному пункті Української РСР забудовнику [PERSON] надається земельна ділянка в с. Небіжка Ківерцівського району в безстрокове користування для будівництва індивідуального жилого будинку на підставі рішення виконавчого комітету Озерцівської сільської ради народних депутатів від 16.04.1985 року № 5/3 (а.с. 14). Від шлюбу народилось двоє дітей, один з яких [PERSON] - на даний час є неповнолітнім, що стверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЕГ № 497130 (а.с. 15). З метою встановлення можливості виділення частки кожній із сторін у спірному домоволодінні в натурі та визначення варіантів розподілу даного домоволодіння ухвалою суду від 08.10.2010 року була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку експерта № О-234 ринкова вартість будинковолодіння по вулиці Котляревського, 15 в с. Небіжка Ківерцівського району Волинської області становить 296827 грн. Крім цього, у висновку зазначено варіанти поділу спірного будинку. Згідно рішення виконавчого комітету Озерцівської сільської ради Волинської області від 30.12.2010 року № 63 виконавчий комітет сільської ради погоджує запропоновані висновком судової будівельно-технічної експертизи № О-234 від 16.11.2010 року варіанти поділу спірної частини будинку. Вказані варіанти поділу погоджені Ківерцівським управлінням по газопостачанню та газифікації (лист від 07.12.2010 року № 406), Ківерцівською філією ВАТ «Волиньобленерго» (лист від 15.12.2010 року № 586). Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Не дивлячись на те, що відповідач [PERSON] заперечував позов і стверджував, що будівництво спірного будинку здійснювалось ним самостійно, з допомогою його батька, однак він всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України своє заперечення в судовому засіданні не довів. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна частина будинку підлягає поділу в рівних частках. Враховуючи, що запропонований судовою будівельно-технічною експертизою варіант поділу спірної частини будинку не передбачає ідеально рівних часток, а лише в розмірі 59/100 частки до 41/100 частки житлового будинку, суд, враховуючи інтереси неповнолітнього сина, який проживає разом із позивачкою, а також факт проживання відповідача у спірному житлі, суд приходить до висновку про необхідність виділення у власність позивачки 59/100 частки житлового будинку, а відповідачу відповідно 41/100 частки з зобовязанням сторін провести зміни і перепланувати відповідно до висновку експертизи. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, то судові витрати, понесені позивачем, по справі, слід розподілити між сторонами відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до частини задоволених позовних вимог. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1510 грн. понесених судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial