Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовом, у якому просить визнати договір споживчого кредиту № 404Ф від 21.04.2007 року, укладений між нею та відповідачем, недійсним в частині недійсності п.4.2, а також зменшити розмір неустойки за неналежне виконання вимог договору до 3 відсотків від суми заборгованості за тілом кредиту. У судовому засіданні позивач на заявлених позовних вимогах наполягала у повному обсязі, а також не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог пояснила, що 21 квітня 2007 року між нею та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту № 404Ф, згідно якого Кредитодавець (відповідач) на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості надав їй кредит у сумі 42000 грн., цільове призначення якого придбання ГСМ та насіння. В п.4.2 вищезазначеного договору встановлено, що у разі порушення строків та розміру погашення кредиту, передбаченого графіком, Кредитодавець проводить перерахування процентів за користування кредитом з розрахунку 162% річних, за весь період користуванням кредитом. Таким чином, у разі затримки виплати грошових коштів з її сторони, відповідач зобовязаний змінити відсоткову ставку за даним договором шляхом її збільшення до 162% річних. Також, у зазначеному договорі не передбачено жодного обмеження прав Кредитодавця щодо збільшення відсоткової ставки, а позичальник у випадку прострочення сплати за кредитним договором зобовязаний сплачувати відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір встановлений первинними умовами договору, тобто 25%. Тому вважаю, що зазначені підвищені відсотки є саме штрафною санкцією, а так як вона розраховується у відсотках, санкція є неустойкою. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~\~ Судом встановлено, що 21 квітня 2007 року між\~позивачем та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту № 404Ф про надання позивачу кредиту в сумі 42 000 \~грн., із сплатою процентів у розмірі 25 відсотків річних. Пунктом 4.2 договору передбачено, що сторони погоджують такі строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів (надається графік). Також, у цьому пункті договору передбачено, що у разі порушення строків та розміру погашення кредиту, передбачених даним графіком, Кредитодавець проводить перерахування процентів за користування кредитом з розрахунку 162% річних за весь період користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою. \~В преамбулі Закону України Про захист прав споживачіввизначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності. \~ Таким чином, враховуючи положення п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів №5 від 12.04.1996 року відносини між сторонами по договору регулюються Закону України Про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачіввиконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 цього Закону несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Умовами п. 4.2 договору встановлено зобовязання позивача сплатити проценти за користування кредитом з розрахунку 162% річних за весь період користування кредитом. З наявної в матеріалах справи вимоги відповідача щодо сплати позивачем заборгованості по договору зі сплати процентів вбачається, що за порушення строків сплати кредиту позивач вимагає сплатити проценти у розмірі 249\~207 грн. 87 коп. Зважаючи, що за умовами договору позивачу було надано кредит у розмірі 42\~000 грн., вимога сплатити компенсацію зі сплати процентів без повернення основної суми в розмірі значно більше 50% основної суми кредиту, а саме - 249\~207 грн. 87 коп., є значно завищеною, а умови п. 4.2 договору, на підставі яких нараховано зазначену суму штрафних санкцій, є несправедливими відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів. Відповідно до вимог ч.5 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів\~несправедливе положення договору може бути\~змінено\~або\~визнано недійсним. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Зі змісту п. 4.2 договору вбачається, що розмір заборгованості позивача по відсоткам вираховується, безпосередньо з врахуванням порушення ним строків повернення передбачених договором сум за весь період користування кредитом, а тому нарахована по відсоткам заборгованість за своєю правовою природою є пенею. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~ В порядку ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязаньплатники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно ст.3 цього Закону розмір пені, передбачений ст 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. \~\~ Таким чином умови п. 4.2. договору не відповідають чинному законодавству України, оскільки розмір пені встановлений 162% за весь період користування кредитом, що значно перевищує встановлений розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня і відраховується від суми залишку кредиту, а не від суми простроченого платежу, що передбачено вказаним Законом. \~\~ Згідно з вимогами ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України, актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу, отже Закону України \~Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язаньтакож є актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини й не відповідає свободі договору, звичаям ділового обороту, вимогам розумності та справедливості, а тому позива не може бути примушеним до сплати процентів з розрахунку 162% річних. Щодо зменшення розміру неустойки за неналежне виконання вимог договору до 3 відсотків від суми заборгованості за основним боргом кредиту, підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, зменшення розміру неустойки може бути застосовано лише до процентів, які нараховуються як пеня, оскільки вони є засобами цивільно-правової відповідальності, а проценти які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність з розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. На підставі викладеного,

Outcome: approved