Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-01 00:00:00

Відповідач до попереднього розгляду справи позов по суті та за обставинами справи визнав у повному обсязі. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», яке є правонаступником ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 20 серпня 2006 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №002-03051-200806, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 1868,90 грн. на придбання певного майна (послуг), на умовах, визначених Кредитним договором, із остаточним терміном повернення кредитних коштів та сплати процентів і комісійних по ньому, не пізніше, ніж 19 серпня 2007 року. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у вищевказаній сумі, а відповідач зобовязався повернути суму кредиту та плату за користування (відсотки) у встановлений в договорі строк. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі. Відповідач станом на 02 листопада 2010 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Умовами договору передбачено, що Банк у випадку порушення позивальником строків сплати передбачених договором платежів, більше, ніж 1 місяць, має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені кредитним договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобовязання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Відповідач, отримавши кредитні кошти, систематично порушував умови договору, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 02 листопада 2010 року становить 1590,83 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 1241,61 грн., заборгованість по відсоткам 19,91 грн., заборгованість по комісії - 329,31 грн. У відповідності до п.9.1 Договору сторонами було досягнуто згоди про встановлення договірної підсудності розгляду спорів, які виникають при виконанні, зміні або розірванні кредитного договору, а саме: відповідні позови предявляються сторонами до місцевого районного суду за місцезнаходженням кредитора. Банк неодноразово звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості перед позивачем, проте борг відповідачем не погашений, тому Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором у судовому порядку, та стягнути сплачені позивачем судові витрати у справі, які складаються із судового збору в сумі 51,00 грн. та витрат з ІТЗ в сумі 120 грн., тим самим задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], яка діє за довіреністю, при попередньому розгулі справи підтримала позовні вимоги ПАТ «Дельта БАНК» по суті та за обставинами справи у повному обсязі, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в сумі 1590,83 грн., та сплачені позивачем судові витрати у справі, які складаються із судового збору в сумі 51,00 грн. та витрат з ІТЗ в сумі 120 грн. Відповідач [PERSON] до попереднього розгляду справи надав суду заяву, у якій зазначив, що просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову при попередньому розгляді справи. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зі згоди сторін суд ухвалює рішення при попередньому розгляді справи. Судом досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: -кредитний договір (а.с. 6-7), яким підтверджуються умови кредитного договору № 002-03051-200806, від 20 серпня 2006 року; -меморіальний ордер (а.с.8), яким підтверджується факт отримання відповідачем суми кредиту; -розрахунок ціни позову (а.с. 9-10), яким підтверджується сума заборгованості за кредитним договором № 002-03051-200806, від 20 серпня 2006 року; -анкета позичальника (а.с. 11-12), якою підтверджується факт звернення відповідача до Банку для одержання кредиту та факт ознайомлення відповідача з умовами отримання кредиту; -копія паспорту відповідача (а.с. 13 - 14), якою підтверджується його особа громадянина України; -витратна накладна, рахунок-фактура (а.с. 17, 18), якими підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів та придбання ним мобільного телефону за кредитні кошти; -статут ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 19), яким визначається порядок створення, діяльності та припинення діяльності ПАТ «Дельта Банк»; -свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 20), яким підтверджується факт та дата реєстрації ПАТ «Дельта Банк» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про зміну свідоцтва про державну реєстрацію. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У попередньому судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 20 серпня 2006 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-03051-200806 на придбання певного майна, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 1868,90 грн., і зобовязався повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені умовами договору, але не пізніше 19 серпня 2007 року (п. 1.1. Договору). 21 серпня 2006 року позичальник отримав від Банку кредитні кошти в сумі, що передбачена кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером № 1152762 від 21.08.2006 р. та рахунком-фактурою № СФDNB-0614 від 20 серпня 2008 року, і отримав у своє розпорядження мобільний телефон, що підтверджується витратною накладною. Відповідно до п. 2.3., 2.5 Кредитного договору відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати за користування кредитом проценти, виходячи зі ставки 10 відсотків річних на суму фактичної заборгованості, та плату в розмірі 2,99 відсотків на місяць за ведення кредитної справи. Однак відповідач систематично порушував умови Кредитного договору, не виконуючи його вимоги щодо повернення одержаного кредиту, сплати відсотків та комісії у встановлені договором терміни, і станом на 02 листопада 2010 року заборгованість за кредитним договором становить 1590,83 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 1241,61 грн., заборгованість по відсоткам 19,91 грн., заборгованість по комісії - 329,31 грн., що підтверджується розрахунком ціни позову. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1058 цього кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що у добровільному порядку відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, суму кредиту, відсотки та комісію не сплачує, тобто фактично відмовився від виконання своїх зобовязань, що суперечить чинному цивільному законодавству. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів сторін, інших осіб, тому суд, враховуючи вимоги ч. 4 ст.130 та ст.174 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позовуПублічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Належить стягнути з відповідача і судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 51,00 грн. та витрат на інформаційне-технічне забезпечення процесу в сумі 120 грн., так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження понесених витрат позивач надав платіжні доручення про сплату судового збору та витрат на інформаційне-технічне забезпечення процесу розгляду цивільної справи (а.с. 1, 2) На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, ч.2 ст.1050, 1054, ЦК України,

Outcome: approved