Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-02 00:00:00

Позивач, Міське комунальне підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі», 20 січня 2010 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог зазначили, що відповідач проживає за адресою: [INFO], куди підприємство надає теплову енергію. На підставі особового рахунку №33-540078 він користується послугами теплопостачання та зобов'язаний оплачувати дані послуги щомісячно, проте платежі регулярно не проводить, у звязку з чим сума заборгованості в період з 15 жовтня 2002 року по 01 жовтня 2010 року склала 5 145,74 грн. Незважаючи на неодноразові повідомлення, добровільно погасити заборгованість відповідач не бажає, чим заподіює підприємству матеріальний збиток. Позивач вказує, що в даний час вони не мають технічної можливості припинити подачу теплової енергії відповідачу з причини загальної системи центрального опалювання будинку. Проте, платежі, що не поступили, істотно впливають на місцевий бюджет. У звязку з викладеним, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача в судовому порядку заборгованість по оплаті послуг теплопостачання в розмірі 5 145,74 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - [PERSON], позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON], позовні вимоги не визнав проти їх задоволення заперечував. Суд, вислухавши думку представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач, [PERSON], проживає в [INFO] (а.с.3). Позивачем надаються відповідачу послуги по подачі теплової енергії. В свою чергу, відповідно до статті 68 Житлового кодексу України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно пунктів 10, 33, 35, 40 «Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1497 від 30 грудня 1997 року, відповідач зобовязаний своєчасно проводити оплату за спожиті послуги. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Натомість згідно наданого розрахунку заборгованості, за період з 15 жовтня 2002 року по 01 жовтня 2010 року, оплата послуг позивача в повному обсязі відповідачем не проводилась, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 5 145,74 (а.с.7). Разом з тим, згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, суд не вважає причини пропущення позовної давності позивачем поважними. Тож заборгованість в межах позовної давності за останні три роки з дня звернення до суду складає в сумі (5 145,74 гри. - 2 385,74 грн.) 2 760,00 грн. Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що у звязку з тим, що позивачем надавались послуги, а відповідач ними користувався, але оплату в повному обсязі не проводив, він повинен сплатити суму заборгованості в розмірі 2 760,00 грн. Оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судовий збір в розмірі 51,45 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. і його вимоги задоволені, то у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial