Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з нею. Посилається на те, що сімейні стосунки з відповідачем не склалися, спроби зберегти шлюбні стосунки виявилися невдалими. З листопада 2008 року мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, фактично шлюбні відносини припинилися. Вважає, що подальше перебування у шлюбі не можливе. Майнового спору з відповідачем не має. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічною позовною заявою до [PERSON], в якій просив розірвати шлюб, визначити проживання малолітньої доньки [PERSON] з ним, надати рівні права на виховання доньки, відмовити позивачці в отриманні аліментів. В обгрунтування позовних вимог послався на те, що вживав та вживає всі можливі заходи щодо виховання дитини та створення їй гідних умов виховання та оздоровлення. Посилається на те, що позивачка є жінкою дуже нервовою, неадекватною, зловживає алкоголем, неодноразово зраджувала. Ані позивачка, ані її мати не мають будь-якої освіти, ніде не працюють, перебиваються випадковими заробітками. Вважає, що за таких обставин дитині не може бути надана гідна освіта та гідне виховання. Зауважив, що має трьокімнатну квартиру на вул.. Чайковського в м. Харкові, де проживає з матірю та бабусею. Члени його родини високоосвітні люди, які можуть надати дитині, як матеріальну підтримку, так і духовне виховання. При цьому позивачка перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, не дбає про її моральний розвиток, використовує дитину як інструмент для отримання з нього коштів на свою потребу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги відповідача визнала частково. Не заперечувала щодо розірвання шлюбу та надання відповідачу рівних з нею прав у вихованні дитини. Не визнала позовні вимоги щодо встановлення місця проживання дитини з відповідачем та відмови у сплаті відповідачем аліментів на утримання дитини. Відповідач свої зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Позовні вимоги позивачки визнав частково в частині розірвання шлюбу. Третя особа - орган опіки та піклування Дзержинської районної в м. Харкові ради в судове засідання не зявилася, просила розглядати справу у її відсутність. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що сторонами 16 лютого 2008 року був укладений шлюб, про що зроблений запис № 64 та зареєстрований у Дзержинському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управлінні юстиції. Сторони проживають окремо з листопада 2008 року. Любов та повага між ними відсутні. Шлюб фактично припинився, шлюбні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть і відновлювати не збираються. Враховуючи викладене, суд вважає , що сім'я сторін розпалася, примирення неможливе , а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст..161 СК України, якщо мати, батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя, та інші обставини, що мають істотне значення. Суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має враховувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини. Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матірю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері. Відповідачем суду не надано доказів щодо зловживання позивачкою спиртними напоями, аморальної поведінки, невиконання своїх батьківських обовязків, відсутності належних умов для проживання і виховання дитини. Згідно з висновком Виконавчого комітету Харківської міської ради від 13.09.2010 року, [PERSON] в м. Харкові власного житла та реєстрації не має, не всі його рідні надали письмову згоду на проживання дитини на їх житловій площі. Встановити реальний доход [PERSON] немає можливості. Натомість, в квартирі, що належить позивачці на праві сумісної власності, для дитини створені належні умови. Квартира у доброму санітарному стані, обладнана сучасними меблями та побутовою технікою. Лікуванням та вихованням дитини займається позивачка. Батько [PERSON] ніколи не був у дитячому садку, що відвідує його донька, розвитком та вихованням дитини не цікавиться. Аліменти не сплачує. Згідно з представленими суду документами, зокрема постановами про відмову в порушення кримінальних справ, відповідач схильний до утворення конфліктних ситуацій, застосовував насильницькі дії до позивачки, що вимушувало її звертатися до органів внутрішніх справ. Застосування фізичної сили до позивачки відповідачем в судовому засіданні не оспорювалося. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням віку малолітньої [PERSON], [INFO], особи батьків, умов проживання та виховання дитини, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, виходячи з інтересів малолітньої дитини, необхідно визнати місцем її проживання - проживання разом з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст.. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні (ст. 157 СК України). Відповідно до ст.. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 СК України). За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги відповідача щодо визнання за ним рівних з позивачкою прав на виховання Мещер якової [PERSON], [INFO], грунтуються на законі та підлягають задоволенню. Зустрічні ж позовні вимоги відповідача щодо відмови позивачці в отриманні аліментів на утримання малолітньої доньки задоволенню не підлягають. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.03.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 'А частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.12.2008 року. Рішення на теперішній час є чинним.

Outcome: partial