Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-23 00:00:00

У липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кредитної Спілки про повернення залишку вкладу. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що між ним та відповідачем і 1 лютого 2008 року було укладено договір № т 227-1272 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. На виконання умов договору він передав відповідачу готівкою грошову суму у розмірі 33 000грн. строком на 36 місяців зі сплатою 22 % річних. На підставі його заяви про дострокове розірвання договору та повернення суми вкладу, відповідачем йому було повернуто лише 26 496грн. з урахуванням перерахунку процентів. Посилаючись на те, що з вини відповідача він змушений був написати заяву про дострокове розірвання договору та повернення вкладу, просив стягнути залишок вкладу у сумі 6504гри.. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив про його задоволення. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, при цьому пояснила, що сума вкладу була повернута згідно умов договору, укладеному між позивачем та Кредитною спілкою. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Між позивачем та відповідачем 11 лютого 2008 року було укладено договір № т 227- 1272 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. З умовами Договору позивач був ознайомлений та ним підписаний. На виконання умов договору [PERSON] передав відповідачу готівкою грошову суму в розмірі 33 000грн. строком на 36 місяців зі сплатою 22 % річних до 11.02.2011 року, що стверджується копією квитанції від 11.02.2008 року. Кредитною спідкою 15.03.2010 року позивачу було повідомлено про заплановані зміни в фінансовій політиці Кредитної спілки. 26 квітня 2010 року позивач [PERSON] надав заяву про розірвання договору та повернення суми вкладу, оскільки запропоновані зміни структури депозитного вкладу його не влаштовували. На засіданні спостережної ради, ревізійної комісії, правління та кредитного комітету КС «Злагода» від 27.04.2010 року вказана заява була розглянута та задоволена, перерахунок процентів вирішено провести згідно п.4.1.1. Договору, що стверджується витягом з протоколу №1. Згідно п.4.1.1. Договору № т 227-1272 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок вкладник мас право достроково в односторонньому порядку розірвати цей Договір, перерахунок процентів провадиться з початку дії Договору за процентною ставкою 11% річних, за результатами перерахунку процентів вкладник зобовязаний повернути Спілці надмірно отримані кошти, повернення яких зокрема можливо шляхом відрахувань частини коштів за вкладом, які б мали повернуті Вкладнику. 28.04,2010 року [PERSON] отримав від Кредитної Спілки вклад у розмірі 26 495.84грн., що стверджується копією видаткового касового ордеру. Сума вкладу була повернута з урахування перерахунку процентної ставки у розмірі 11% річних від початку дії договору тобто з 11.02.2008 року по 27.04.2010 року, яка згідно до розрахунку наданим відповідачем складає 6504,16грн.. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» від 20 грудня 2001 року (зі змінами) встановлено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об'єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої стані 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Вимогами ст.ст. 526, 610 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Отже, судом встановлено, що відповідач діяв у відповідності з умовами Договору, а тому суд, суд вважає вимоги позивача необгрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed