Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому в просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою № 10 в будинку № 2 по вул. Комарова, м. Павлограда; зобовязати ВГІРФО зняти відповідачів з реєстраційного обліку в його квартирі [ADDRESS]; стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив що 09 квітня 1985 року він, на підставі рішення виконкому отримав ордер на квартиру [ADDRESS]. Квартира була виділена на трьох чоловік (дружина, донька), він є основним квартиронаймачем. В 2000 році його донька [PERSON] вийшла заміж, народила сина [PERSON] і вибула разом з чоловіком та сином на інше місце проживання, забравши з квартири всі свої речі. З 2007 року донька з онуком мешкають в квартирі [ADDRESS], однак до теперішнього часу зареєстровані в його квартирі. Від зняття з реєстрації донька ухиляється. За перерід не проживання він змушений оплачувати комунальні послуги за природній газ та інші комунальні платежі, які нараховуються від кількості осіб, які зареєстровані в квартирі. Відповідачка ж жодного разу не сплатила за комунальні послуги, у звязку він змушений звернутися до суду посилаючись на ст. 71 ЖК України. Представник третьої особи ВГІРФО в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої поясненні надані в судовому засіданні. Відповідачка [PERSON], яка діє від себе та як законний представник в інтересах неповнолітнього [PERSON] надала до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту яких просила відмовити позивачу у задоволенні позову. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, та пояснила суду що квартира [ADDRESS] виділена на їх сімю у складі трьох чоловік : батька, матері та її. Після розірвання шлюбу між батьками, батько виписав матір за рішенням суду. Вона неодноразово просила батька приватизувати квартиру, оформити право власності та розмінявши квартиру розрахуватися з нею за її частину квартири, однак він не погоджувався. Жити разом з батьком та його новою дружиною в квартирі вона не змогла оскільки їй були створені такі умови, щовона була вимушена у 2000 році виїхати з квартири. На даний момент її відносини з чоловіком не склалися, іншого житла у неї немає і грошей на його придбання теж немає. Вона згодна вселитися в належну їй квартиру і нести разом з батьком видатки по її утриманню. Вважає, що батько навмисно хоче виписати її з квартири з метою позбавлення її права на житло. Представник третьої особи Органу опіки і піклування в судовому засіданні пояснила, що в інтересах неповнолітньої дитини, вважає недоцільним задоволення позову. Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, доходить, висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів м. Павлограда від 18 січня 1985 року № 4/1, позивачу на сімю з трьох осіб 09 квітня 1985 року був виданий ордер № 00608 серія Д1-85 на трикімнатну квартиру [ADDRESS] ( а.с. 11). Згідно довідки начальника КП «Павлограджилсервіс» від 29 квітня 2011 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Як вбачається з позовної заяви та доводів наведених в судовому засіданні позивачем він просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, яка передбачає що при тимчасовій відсутності наймача або члена його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Факт того, що відповідачі не проживають в [INFO] більш ніж шість місяців підтверджується актом від 27 квітня 2011 року (а.с. 9), цей факт не заперечує і відповідачка, однак суд враховує її пояснення надані в судовому засіданні про те, що їй були створені таки умови, в яких вона не могла спільно проживати в зазначеній квартирі разом з батьком та його дружиною та вимушена була піти. Ключів він зазначеної квартири в неї немає і вона може туди війти тільки коли її батько, який є позивачем по справі, захоче побачити онука і тільки в його присутності. Вільного доступу в квартиру вона немає. Виходячи також з пояснень відповідачки, судом встановлено що квартира в якій вона зараз проживає разом з чоловіком та сином не належить ні їй, ні її чоловікові. Зазначена квартира, як вбачається з договору купівлі-продажу, доданого до заперечень на позовну заяву, належить матері її чоловіка. Крім того, в судовому засіданні встановлено зі слів позивача, що в квартирі встановлені лічильники світла, газу, води, тому за ці послуги він сплачує згідно фактично спожитого. Крім того за послуги теплопостачання нараховується оплата в залежності від опалювальної площі а не на кількість осіб, які зареєстровані. Таким чином встановлено, що позивачем з залежності від кількості зареєстрованих осіб сплачується тільки квартплата та за послуги по вивозу сміття. Також суд бере до уваги і те, що відповідачка бажає добровільно сплачувати послуги по квартплаті та вивезенню сміття, за умови якщо їй та її дитині дозволять вселитися в квартир). Відмовляючи у позові [PERSON], суд враховує думку представника третьої особи Органу опіки та піклування, яка зазначила що вважає не доцільним в інтересах неповнолітньої дитини задоволення позову, а також те що іншого житла відповідачка немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed