Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

ТОВ «Укрпромбанк» звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що на підставі кредитного договору від 21 серпня 2008 року №167-019/ФКВ між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] виникло зобовязання, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 21130,00 доларів США строком кредитування до 20 серпня 2015 року. Відповідач [PERSON] уклав з банком договір поруки №150-019/2ФПОР-08, згідно якого зобовязався нести солідарну з позичальником відповідальність за кредитним договором. Відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконала, станом на 25 лютого 2009 року її заборгованість за кредитом складає 20627,30 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 158830,21 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 972,00 долари США, що в еквіваленті до гривні становить 7484,40 грн., заборгованість за комісією - 743,71 грн., пеня за прострочення зобовязання - 429,74 грн. Всього сума заборгованості за кредитом складає 167488,06 грн. В своїй позовній заяві ТОВ «Укрпромбанк» просив суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 167488,06 грн. та понесені судові витрати. Під час розгляду справи судом відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Укрпромбанк» про визнання кредитного договору недійсним. В зустрічному позові посилались на те, що кредитний договір всупереч вимог закону укладений в іноземній валюті в той час, як грошовою одиницею України є гривня та зобовязання повинно бути виражено в грошовій одиниці України - гривні. Крім того, посилались на відсутність у банку індивідуальної ліцензії на видачу [PERSON] кредиту в іноземній валюті, допущення порушень закону при укладенні валютного договору. Просили суд визнати недійсним кредитний договір від 21 серпня 2008 року №167-019/ФКВ, укладений ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], зобовязати ТОВ «Укрпромбанк» здійснити перерахунок заборгованості відповідно до сплачених коштів по кредиту. Ухвалою суду від 20.10.2010 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» залучено до участі у справі в якості правонаступника первісного позивача ТОВ «Укрпромбанк» (а.с.142). В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] первісні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в заяві обставини. Просив позов задовольнити. Проти зустрічного позову заперечив, вважаючи його безпідставним, в його задоволенні просив відмовити. Представник відповідачів - адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечила, в його задоволенні просила відмовити, а зустрічний позов підтримала в повному обсязі, пославшись на викладені в зустрічній позовній заяві обставини, просила його задовольнити. Представник відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Укрпромбанк» [PERSON] позов ПАТ «Дельта Банк» підтримав, проти зустрічного позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21 серпня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №167-019/ФКВ, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 21130,00 доларів США терміном до 20 серпня 2015 року з оплатою по процентній ставці 12,20 процентів річних. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Проте, згідно з ч. З ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ст. 47 Закону України «Про банківську і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Статтею ст. 2 Закону України «Про банківську і банківську діяльність» передбачено, що кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. У відповідності до ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму кредитування. Пунктом 2.3 Положення про порядок видачі банками банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.07.2001р. № 275, передбачено, що за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу НБУ банк має право здійснювати операції з валютними цінностями, до яких належить і іноземна валюта. При цьому п.5.3 цього Положення визначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю. Отже чинне валютне законодавство України надає право банкам, які мають банківську ліцензію та письмовий дозвіл, здійснювати валютні операції, у тому числі видавати кредити в іноземній валюті. Підпункт „в зазначеного пункту 4 статі 5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю передбачає необхідність отримання індивідуальної ліцензії тільки у випадках, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, а законодавством України не встановлено жодних обмежень щодо граничних розмірів сум та термінів таких кредитів. Як вбачається з банківської ліцензії Національного банку України № 67 Товариству з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» зареєстрованому Національним банком України 21 квітня 1993 року за №164 надано право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банківську і банківську діяльність» (а.с.134). Згідно дозволу №67-4 ТОВ «Укрпромбанк» надано право на здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банківську і банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу (а.с. 135-136). Тому підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, ТОВ «Укрпромбанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, надав відповідачу кредит в сумі 21130,00 доларів США. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свого обовязку належним чином не виконала. Станом на 25 лютого 2009 року її заборгованість за кредитом складає 20627,30 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 158830,21 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 972,00 долари США, що в еквіваленті до гривні становить 7484,40 грн., заборгованість за комісією - 743,71 грн., пеня за прострочення зобовязання - 429,74 грн. Всього сума заборгованості за кредитом складає 167488,06 грн. Також судом встановлено, що 21 серпня 2008 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №150-019/Z<DnOP-08, за умовами якого відповідач [PERSON] взяв на себе зобовязання перед ТОВ «Укрпромбанк» у тому ж обсязі, що і [PERSON], в солідарному порядку, зокрема, за повернення основної суми боргу, відсотків, комісійної винагороди та штрафних санкцій. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до 4.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також судом встановлено, що 30.06.2010 року між ТОВ «Укпрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» і Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого «Укрпромбанк» відступив, а ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних договорах. Згідно з умовами вказаного договору ТОВ «Укрпромбанк» передало, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги за кредитним договором №7-019/ФКВ-08 від 21.08.2008 року, укладеним ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] Таким чином до ПАТ «Дельта Банк» перейшли всі права ТОВ «Укрпромбанк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором №№7-019/ФКВ-08 від 21.08.2008 року. Фактично в зобовязанні, що виникло з кредитного договору Ж7-019/ФКВ-08 від 21.08.2008 року, укладеним ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], відбулася заміна кредитора. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 1704,88 грн. пропорційно до задоволених до них вимог.

Outcome: approved