Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Уточнив і доповнив свої позовні вимоги і їх підстави, позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" в особі Першого Бердянського відділення Філії „Запорізьке регіональне управління" (надалі - Банк) про визнання незаконними дій останнього щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором. Зазначав, що між сторонами у справі 05.06.2006 року було укладено кредитний договір №zpbnAU19090020. Відповідно до умов розділу 1 кредитного договору Банк надав позивачу кредитні кошти на строк з 05.06.2005р. по 05.06.2013р. включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 66361,57 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту. Проте в лютому 2009 року Банк в односторонньому порядку підвищив розмір відсоткової ставки до 26,4% річних. Не погоджуючись із такими діями, позивач звернувся в суд із даним позовом, в якому просив визнати незаконними та недійсними дії Банку по нарахуванню з 01.02.2009р. підвищеної відсоткової ставки за вказаним кредитним договором з 15,0% до 26,4%. Також просив визнати пункт 2.3.1 цього ж кредитного договору нікчемним з 01.02.2009р., зобов'язати відповідача відновити нарахування по договору річної відсоткової ставки у розмірі 15%, провести перерахунок платежів за цим договором з 01.02.2009р. та стягнути на його, [PERSON] користь понесені ним судові витрати на загальну суму 45,50 грн. В судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю [PERSON] уточнені та доповнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з'явився, причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать його розписки (а.с. 44, 45, 50), і згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе, за згодою позивача, справу розглянути на підставі наявних в ній доказів, постановивши заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його часткового задоволення, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що 05.06.2006 року між позивачем [PERSON] та Банком було укладено кредитний договір №zpbnAU19090020. Відповідно до умов розділу 1 кредитного договору Банк надав йому кредитні кошти на строк з 05.06.2005р. по 05.06.2013р. включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 66361,57 грн. на наступні цілі: 47435,00 грн. на купівлю автомобіля DAEWOO LANOS TF69У, 18926,57 грн. на оплату страхових платежів за договором страхування, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту (а.с. 7, 8). Періодом сплати кредитних коштів був встановлений строк з „19" по „25" число кожного місяця. Щомісяця в період сплати, не порушуючи встановлених строків, я надавав Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 015,76 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією. » П.2.3.1. договору було передбачено, що Банк має право в односторонньому порядку переглядати процентну ставку за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні; курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору; змій облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки за 20 днів до початку дії зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком! односторонньому порядку можливо в межах кількості пунктів, на які збільшилася ставка НБУ розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційне збільшенню курсу долара США. В березні 2009 року при сплаті чергового платежу за кредитним договором працівник Приватбанку в усній формі позивачу повідомив про збільшення процентної ставки за кредитним договором, але не зміг пояснити на скільки збільшилася ця ставка. 25 березня 2009 року позивач звернувся з заявою до керуючого Бердянським відділенням Приватбанку, в якому повідомив про те, що він не отримував ніяких листів від Приватбанку про збільшення ставки, та про те, що таке збільшення є незаконним (а.с.20). Згідно Листа відповідача від 13.04.2009 р. № 30.1.0.0/2-090326/54 вбачається, що підставою для змін відсоткової ставки по Кредитному Договору укладеного з позивачем стало прийнята Національним банком України постанови N 107 від 21.04.2008 р. "Про врегулювання грошово-кредитного ринку" згідно якої з 30.04.2008 р. облікову ставку було змінено до 12 % річних. Оскільки відповідачем з 30.04.2008 року не було змінено процентну ставку, право на її підвищення залишилося за відповідачем, як було зазначено в цьому листі. Враховуючи, вищенаведене, Приватбанк повідомив [PERSON], що згідно умов Кредитного Договору та відповідно до п. 4 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" йому начебто було направлено лист (повідомлення) щодо зміни відсоткової ставки за Договором (а.с. 9). У відповідь на лист Приватбанка від 13.04.2009 р. №30.1.0.0/2-090326/54, позивач направив лист на адресу Приватбанку, у якому вдруге повідомив, що не отримував від Приватбанку ніяких листів про підвищення ставки, просив надати інформацію коли саме йому було направлено такий лист та надати документальне підтвердження направлення йому листа-попередження та отриманні ним цього листа. Але, як пояснив позивач, Приватбанк так і не надав доказів направлення йому листа-попередження про збільшення ставки (а.с. 9, 11). 11.06.2009 року Приватбанк направив позивачу листа практично однакового змісту з листом від 13.04.2009 р. №30.1.0.0/2-090326/54 (а.с. 10). Позивач пояснив, що він щомісячно, у строки, передбачені кредитним договором, добросовісно сплачує платежі, передбачені кредитним договором, про що свідчать надані ним копії банківських квитанцій (а.с. 12-19). Кожного місяця при сплаті ним щомісячного платежу зг кредитним договором у розмірі, передбаченому кредитним договором, працівники відповідача вимагають від нього сплачувати платежі, що перевищують платежі, передбачені кредитним договором, та повідомляють про застосування до нього, [PERSON] штрафних санкцій у разі несплати цих сум і кожного місяця розмір платежів на думку позивача необґрунтовано збільшується. 05.08.2010 року, після попереднього судового засідання по цій справі, позивачем в черговий раз направлено лист на"адресу відповідача. Листом від 25.08.2010 року №30.1.0.0/2-100810/1392 відповідач повідомив, що починаючи з 01.02.2009 року процентна ставка за кредитним договором збільшилась з 15 % до 26,4 %, стосовно інших питань, які були мною поставлені у заяві, відповіді не надійшло (а.с. 41-42). Таким чином, суд вважає датою зміни відсоткової ставки та датою вступу в чинність збільшеної відсоткової ставки по Договору згідно зазначеного листа є 01.02.2009р. Пунктом 2.3.1 Кредитного договору передбачено, що Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Відповідач не надав доказів про направлення на адресу позивача листів-повідомлень Банка протягом семи днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки, а саме з 01.02.2009 р., позивач факт надходження йому таких листів заперечує, свою згоду на зміну відсоткової ставки за Кредитним Договором він не надавав. Таким чином, зміна відсоткової ставки по кредитному договору не є дійсною. Крім того, стаття 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000 N 2121-Ш передбачає право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки як складової частини кредитної політики банку, а не підстави для її зміни в укладеному кредитному договорі. Банки самостійно визначають процентні ставки для надання послуг клієнтам, проте, зазначена в договорі процентна ставка може бути змінена на підставах, передбачених законодавством. Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, яка набрала чинності з 09.01.2009 року на підставні Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008р. № 661-УІ, передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Згідно ч.4 ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність" (яка набула чинності з 09.01.2009р.) банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами. Відповідно до ч. З ст. 1056-1 ЦК України умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Оскільки згідно ч.4 ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність" зі змінами згідно з Законом України від 12.12.2008р. № 661-УІ, які набрали чинності з 09.01.2009р., Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом та^згідно з Законом України від 12.12.2008р. № 661-УІ внесеними змінами до Цивільного кодексу України, зокрема у Цивільному кодексі доповнено ст. 1056-1, яка набрала чинності з 09.01.2009 року, такого змісту: встановлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно ст. 654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором та будь-яким нормативно правовим актом інша форма зміни договору не передбачається. Банком не було направлено додаткової угоди про зміну умов договору, графіку погашення кредиту та відсотків, розрахованого з урахуванням нової відсоткової ставки. Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі ст. 203-215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 4 ст. 216 ЦК України правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, щ правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Суд дійшов висновку, що умова Договору, передбачена пп. 2.3.1 п. 2.3 Кредитного Договору про право відповідача збільшувати розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною з 09.01.2009р. і не створює для сторін цієї угоди ніяких юридичних наслідків, а том; процентна ставка за Кредитним Договором повинна залишатися без зміни .до повного виконанні всіх умов обома сторонами Договору. Таким чином, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача відновити нарахування по кредитному договору річної відсоткової ставки у розмірі 15% та провести перерахунок платежів за цим договором з 01.02.2009р., є передчасними і не підлягають задоволенню з огляду на те, що рішення суду не може прийматись як застереження від будь-яких порушень, та не може бути умовним, а розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявні неіснуючі порушення, суперечить чинному законодавству. На підставі викладеного,

Outcome: partial