Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства Харківська книжкова фабрика імені [PERSON] позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 листопада 2004 року укладеним та визнання права власності на нежитлові будівлі літ. А-6загальною площею 14622,3 кв. м та літ. Б-3 загальною площею 1468,7 кв. м, що, розташовані за адресою: м. Харків, пр. Московський, 199. Під час розгляду справи судом позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог до ПП АССЕДО, ПП ПРОМІНЬ, СЕРВІС-К, КП Харківське міське БТІ, ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON], ТОВ Торговий будинок Харківський шиферний завод, третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 листопада 2004 року укладеним та визнання права власності на нежитлові будівлі літ. А-6загальною площею 14622,3 кв. м та літ. Б-3 загальною площею 1468,7 кв. м; визнання недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2004 року №5105 та від 09.06.2009 року №577, зобовязання КП Харківське міське бюро технічної інвентаризаціїанулювати державну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі в літ. А-6загальною площею 14622,3 кв. м та в літ. Б-3загальною площею 1468,7 кв. м, що розташовані за адресою: м. Харків, пр. Московський, 199. Таким чином, після початку розгляду справи по суті судом було встановлено, що вищезазначені обєкти нерухомого майна розташовані за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8. У разі виявлення судом на стадії розгляду справи недотримання правил територіальної підсудності розгляду справи, відповідно до ст. ст. 115, 116 ЦПК України, суду забороняється передавати справу до іншого суду. У звязку із чим судом було задоволено клопотання позивача про уточнення позову в частині визначення місцерозташування обєктів нерухомого майна та продовжено розгляд даної справи. У судове засідання позивач не зявився, до його початку подав до суду заяву, в якій свої вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, мотивуючи це тим, що між ним та ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON] укладено договір купівлі-продажу обєктів нерухомого майна, який з вини відповідача не було виконано у встановлені строки. Відповідачі про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому порядку, до суду не зявилися, до початку судового засідання від представників відповідачів до суду надійши відзиви, в яких проти позовних вимог відповідачі не заперечували та просили суд розглядати справу за їх відсутності. ТОВ Торговий будинок Харківський шиферний заводнадав до суду відзив, в якому зазначив, що на тепершній час відповідно ст. 1 статуту ТОВ СТЕДІ ПЛЮСзареєстровано внаслідок перейменування ТОВ Торговий будинок Харківський шиферний заводта є його правонаступником, проти позовних вимог не заперечує та просить суд розглядати справу за відсутності представника товариства. Третя особа - Приватний нотаріус [PERSON] до суду не зявився, по причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані до суду докази, матеріали справи, встановив наступне. 22.11.2004 року між [PERSON] та ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна: нежитлових будівель літ. А-6загальною площею 14622,3 кв. м та літ. Б-3 загальною площею 1468,7 кв. м, що розташовані за адресою: м. Харків, вул.. Донець-Захаржевського, 6/8, копія зазначеного договору залучена до матеріалів справи. Як встановлено судом, на підтвердження факту приналежності майна ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON] було надано копію витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №5526872 від 22.11.2004 року. Відповідно до п. 2.1. вказаного Договору покупець був зобовязаний сплатити за майно ціну, щодо якої сторони досягли взаємної згоди, а саме 8 901 600,00 грн. (вісім мільйонів девятсот одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) в т.ч. 1 483 600,00 грн. ПДВ. Згідно п. 2.3. Договору вказану суму покупець зобовязаний передати продавцеві впродовж 2-х календарних місяців з моменту підписання цього Договору. Датою оплати вважається дата підписання акту приймання-передачі [PERSON]. Як встановлено в ході судового засідання, на виконання умов даного договору Позивачем з ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON], укладено акт приймання-передачі вказаних нежитлових будівель від 22.11.2004 року та Позивачу головою правління ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON] розписку від 22.11.2004 року про отримання ним готівкових коштів на виконання умов договору купівлі-продажу в розмірі вартості майна, враховуючи ПДВ, тобто позивачем ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON] 8 901 600,00 грн. Таким чином, суд вважає, що позивач виконав усі покладені на нього обовязки на виконання умов договору купівлі-продажу від 22.11.2004 року. Відповідно до п. п. 2.5 та 3.1.1. Договору саме ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON] зобовязано здійснити всі витрати, повязані із нотаріальним посвідченням, державною реєстрацією даного Договору, та вжити всіх заходів для нотаріального посвідчення цього Договору та його подальшої державної реєстрації. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу обєкту нерухомого майна підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Таким чином, позивач до теперішнього часу позбавлений можливості отримати те на, що він розраховував в результаті укладення вказаного договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не вставлена судом. На підставі викладеного, суд робить висновок про те, що позовні вимоги в частині визнання угоди укладеною та визнання права власності підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON] листопада 2004 року, тобто разом з укладенням договору купівлі-продажу з позивачем, було укладено договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна із ТОВ Торговий будинок Харківський шиферний завод. Таким чином, на теперішній час власником нежитлової будівлі літ. А-6загальною площею 14622,3 кв. м є ПП АССЕДО, а власником нежитлової будівлі в літ. Б-3 загальною площею 1468,7 кв. м є ПП ПРОМІНЬ, СЕРВІС-К. Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка у тому числі щодо природи правочину, прав та обовязків сторін. ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON], укладаючи правочини щодо продажу належного їй на праві власності нерухомого майна із ТОВ Торговий будинок Харківський шиферний заводта [PERSON] допустила помилку щодо своїх прав та обовязків по відношенню до вказаного нерухомого майна, чим було порушено права як позивача, так і ТОВ Торговий будинок Харківський шиферний завод. Таким чином, суд робить висновок про те, що у ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON] до ст. 509 ЦК України виникли зобовязання перед позивачем та ТОВ Торговий будинок Харківський шиферний заводщодо передачі їм на праві власності одного і того ж нерухомого майна. При цьому позивач та ТОВ Торговий будинок Харківський шиферний заводвиконали свої зобовязання перед ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON] передачі грошей на виконання договорів купівлі-продажу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Але при цьому суд враховує, що згідно до ст. 214 ЦК України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках передбачених законом, відмовитися від нього, навіть у тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін. Відповідно до матеріалів справи ТОВ СТЕДІ ПЛЮС, як правонаступник ТОВ Торговий будинок Харківський шиферний завод, не заперечує проти визнання правочину недійсним, фактично заявляючи про відмову від правочину та підтверджуючи ту обставину, що вказаний правочин було укладено внаслідок вчинення помилки з боку ВАТ Харківська книжкова фабрика імені [PERSON]. Відповідно до узагальнення Верховного суду України від 24.11.2008р. Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними, якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача. Проте в цьому випадку немає перешкод для задоволення лише віндикаційного позову, оскільки право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді. Застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення ст. 216 ЦК, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача). Як встановлено судом, на теперішній час за договором купівлі-продажу від 26.11.2004 року №5105, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], право власності на вказані будівлі від ТОВ Торговий будинок Харківський шиферний заводперейшло до ПП АССЕДО. Згідно договору купівлі-продажу від 09.06.2009 року №577, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], право власності на будівлю літ. Б-3 право власності від ПП АССЕДОперейшло до ПП ПРОМІНЬ, СЕРВІС-К. Таким чином, на теперішній час власником нежитлової будівлі літ. А-6загальною площею 14622,3 кв. м є ПП АССЕДО, а власником нежитлової будівлі в літ. Б-3 загальною площею 1468,7 кв. м є ПП ПРОМІНЬ, СЕРВІС-К. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту є визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право тощо. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно повноваження із здійснення реєстрації прав власності покладено на відповідні бюро технічної інвентаризації. У місті Харкові такі повноваження здійснює КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації. На підставі викладеного та

Outcome: approved