Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-11 00:00:00

Відповідач у судове засідання не зявився, заперечень проти позову від нього не надійшло. Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції, яке є правонаступником Акціонерного поштово-пенсійного Банку «Аваль», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 02 лютого 2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір № 014/71296/3167/73, відповідно до якого відповідач отримав від Банку споживчий кредит в сумі 40185,00 грн. строком на 48 місяців з 02 лютого 2006 року по 01 лютого 2010 року, на умовах, визначених Кредитним договором, із остаточним терміном повернення кредитних коштів 01 лютого 2010 року та сплати процентів за користування кредитом в розмірі 16,50 % річних, і зобовязався здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячними платежами відповідно графіку. У виконання умов договору [PERSON] перерахував кредитні кошти на поточний рахунок відповідача, які в подальшому на підставі платіжного доручення були перераховані ТОВ «Авто-технологія». Але відповідач порушив умови кредитного договору, не дотримався графіку повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами. Не зважаючи на претензію про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором з вимогою повернути кредит, несплачені нараховані відсотки та нараховану пеню, відповідач і після настання строку повернення кредиту 01 лютого 2010 року заборгованість за кредитним договором Банку не повернув. Станом на 14 травня 2010 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 16460,95 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 14271,42 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 2189,53 грн. Згідно п. 9.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості , процентів та комісій, передбачених умовами кредитного договору, відповідач повинний сплатити Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що складає 22650,76 грн. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача становить 39111, 71 грн. , яку позивач просить стягнути з відповідач на користь банку в повному обсязі, та стягнути сплачені позивачем судові витрати у справі, які складаються із судового збору в сумі 391,12 грн. та витрат з ІТЗ в сумі 120 грн., тим самим задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], яка діє за довіреністю( а.с. 60), в судове засідання не зявилася, до судового розгляду справи надала суду заяву, у якій зазначила, що підтримує позов Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором по суті та за обставинами справи у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, і у випадку неявки відповідача - згодна на розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення, їй розяснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ч. 3 ст. 74 ЦПК України судовими повістками, які направлялися йому рекомендованими поштовими відправленнями за його місцем проживання, що підтверджується поштовими відправленнями, які повернулися на адресу суду в звязку із закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні, які долучені до матеріалів цивільної справи. Відповідно до ст. 77 ч.1 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. В звязку з тим, що суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про зміну свого місця проживання суду не надав, що передбачено ст. 77 ЦПК України, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з тим, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: -кредитний договір (а.с. 12 -13), яким підтверджуються умови кредитного договору 014/71296/3167/73 від 02.02.2006 р.; -Додаток № 1 до кредитного договору (платіжний календар) (а.с.13 оберт, 14), яким підтверджується графік повернення кредитних коштів та сплати відсотків; -меморіальний ордер (а.с.15), яким підтверджується факт перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача; -договір застави транспортного засобу № 014/00943/3167/73 від 03 лютого 2006 року ( а.с. 16), яким підтверджується забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором шляхом укладення договору застави транспортного засобу, придбаного за кредитні кошти; -розрахунок заборгованості ( а.с. 18), яким підтверджується сума заборгованості за кредитним договором 014/71296/3167/73 від 02.02.2006 р.; -претензія ( а.с. 19), якою підтверджується факт звернення Банку до відповідача про дострокове повернення кредитних коштів в звязку з порушенням умов договору; -копія паспорту відповідача (а.с. 20-21, якою підтверджується його особа громадянина України; -статут Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» (а.с. 22-23), яким визначається порядок створення, діяльності та припинення діяльності ПАТ «[PERSON] Аваль»; -Положення про Дніпропетровську обласну дирекцію ПАТ «[PERSON] Аваль» ( а.с. 24 -30), яким підтверджується порядок створення, діяльності та повноваження Дирекції; -заява - анкета позичальника (а.с. 36-37), якою підтверджується факт звернення відповідача до Банку для одержання кредиту та факт ознайомлення відповідача з умовами отримання кредиту. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 02 лютого 2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір № 014/71296/3167/73, відповідно до якого відповідач отримав від Банку споживчий кредит в сумі 40185,00 грн. строком на 48 місяців з 02 лютого 2006 року по 01 лютого 2010 року, на умовах, визначених Кредитним договором, із остаточним терміном повернення кредитних коштів 01 лютого 2010 року та сплати процентів за користування кредитом в розмірі 16,50 % річних, і зобовязався здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячними платежами відповідно графіку ( п.1.1. Договору, Додаток № 1 до кредитного договору). 02. лютого 2006 року [PERSON] перерахував на поточний рахунок відповідача кредитні кошти в розмірі 40185,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 02 лютого 2006 року ( а.с. 15), і ці грошові кошти в подальшому були перераховані ТОВ «Авто-технологія» . Однак відповідач порушив п. 5.1. кредитного договору, а саме ним не було дотримано графіку повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, не сплатив заборгованість за кредитним договором і після закінчення строку повернення кредиті, тобто 01 лютого 2010 року. Згідно п. 9.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості , процентів та комісій, передбачених умовами кредитного договору, відповідач повинний сплатити Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Станом на 14 травня 2010 року заборгованість за кредитним договором становить 39111, 71 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 14271,42 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 2189,53 грн., заборгованості за пенею в сумі 22650,76 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 18). Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1058 цього кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що у добровільному порядку відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, суму кредиту, відсотки та пеню Банку не сплачує, тобто фактично відмовився від виконання своїх зобовязань, що суперечить чинному цивільному законодавству. Тому суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Належить стягнути з відповідача і судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 391,12 грн. та витрат на інформаційне-технічне забезпечення процесу в сумі 120 грн., так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження понесених витрат позивач надав платіжні доручення про сплату судового збору та витрат на інформаційне-технічне забезпечення процесу розгляду цивільної справи (а.с. 32, 33) На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, ч.2 ст.1050, 1054, ЦК України,

Outcome: approved