overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

8 листопада 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання припиненим з 5 жовтня 2010 року на підставі п.1 ст.36 КЗпПУ трудового договору укладеного з відповідачем 1 серпня 2006 року. В судовому засіданні позивач підтримала позов і пояснила, що вона займається підприємницькою діяльністю і у 2006 році уклала трудовий договір з відповідачем. У вересні 2010 року вони домовились його розірвати і відповідач подала їй відповідну письмову заяву та припинила роботу, проте не зявляється у центр зайнятості для реєстрації розірвання договору, а без її присутності центр відмовляється реєструвати припинення договору. Відповідач в судове засідання не з'явилася, заяв та клопотань від неї не надходило, хоча вона відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. Представник Лановецького районного центру зайнятості [PERSON] пояснила що для реєстрації припинення трудового договору в центр зайнятості повинні зявитись обидві сторони, які його уклали. В іншому випадку така реєстрація можлива лише за рішенням суду. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд з'ясував наступні обставини. 1 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено безстроковий трудовий договір, зареєстрований в Лановецькому районному центрі зайнятості за № 1171-н, відповідно до якого відповідач працювала продавцем у магазині Міні-маркет. Згідно заяви [PERSON] від 22 вересня 2010 року, яка адресована субєкту підприємницької діяльності фізичній особі [PERSON], вона просить її звільнити з посади продавця за згодою сторін з 5 жовтня 2010 року. На даний час відповідач обовязків за цим трудовим договором фактично не виконує, що крім пояснень позивача також підтверджується показами свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що вона працювала продавцем у магазині Міні-маркет разом з [PERSON] близько двох років. На даний час вона продовжує працювати, а [PERSON] з жовтня 2010 року на роботу не зявляється. Відповідно до пункту 6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 р. № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 р. за N 554/5745, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. В порушення цих вимог відповідач не сповістив державну службу зайнятості про припинення трудового договору і не з'являється в районний центр зайнятості для повідомлення про припинення трудового договору, що підтверджується поясненнями позивача та представника центру зайнятості. Відповідно до п.1 статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач фактично припинив трудові відносини за згодою позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

[PERSON] подав до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву про визнання права власності на житловий будинок, який розташований в с. Іржавець Носівського району, вул. Лісова, 12. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 квітня 2010 року помер його батько [PERSON], який володів вказаним будинком. Позивач є спадкоємцем померлого за законом. Оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував майнові права на спірний будинок, то позивач не може оформити право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. Тому [PERSON] просив визнати за ним право власності на будинок судовим рішенням. Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі. Представник Іржавецької сільської ради Носівського району в судове засідання не зявився. Голова сільської ради направив до суду заяву, в якій вказав, що визнає позов і просить розглядати справу у відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Відповідно до положень абзацу 6 пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач без застережень визнав позов в повному обсязі. Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що визнання, позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач КС «Скриня» просить стягнути із [PERSON] 14236,95 грн. в рахунок відшкодування заборгованості по кредиту, а також в рахунок відшкодування понесених судових витрат 263,00 грн. В обгрунтування позову посилається на те, що 25.10.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту. Згідно з кредитним договором №392 відповідачу було надано кредит на суму 6000 грн., зі сплатою 54 % річних, з кінцевим строком повернення 25.10.2008 року. Погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками та комісією за цим договором здійснюється щомісячно. Відповідач умови кредитного договору не виконує, на листи претензії щодо погашення заборгованості не реагує. Представник позивача при попередньому судовому засіданні позовну заяву підтримав, обґрунтував вищенаведеним. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення при попередньому розгляді справи. Враховуючи, що визнання позову не суперечить інтересам сторін, закону, суд вважає, що його слід прийняти і знаходить в справі достатньо підстав для постановлення рішення при попередньому судовому засіданні. Судом встановлено, що 25.10.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №392 про надання кредиту, згідно якого останньому надано кредит на суму 6000 грн., зі сплатою 54,00 % річних, з кінцевим строком повернення 25.10.2008 року. Погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками та комісією за цим договором здійснюється щомісячно. Позивачем надсилалась претензія відповідачу погасити борг по кредиту, однак [PERSON] добровільно вирішити спір не бажав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом. Ст.1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) , то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, після смерті матері [PERSON], померлої 21.03.2010 року . В обгрунтування позову посилається на те, що після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина. Він являється єдиним спадкоємцем по закону. На даний час бажає оформити свої спадкові права, проте не може цього зробити, оскільки в установлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказаний строк пропустив, оскільки на той час в нього погіршився стан здоровя і він проходив необхідний курс лікування. В звязку із чим просить визнати причину пропуску поважною та визначити йому додатковий термін для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, обґрунтувала вищенаведеним. Представник територіальної громади м.Заставна в судове засідання не зявився, у заяві, поданій до суду просить справу розглянути в його відсутності , позов визнає. Відповідно до ст.1270 ЦК України слідує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу\~ відкриття спадщини. \~ Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач [PERSON] пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з приводу \~прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 21.03.2010 року, в звязку із хворобою, що підтверджується довідкою Заставнівської ЦРЛ (а.с.9). Вказана причина є поважною, а тому суд вважає, що йому слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Сокальський районний суд з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання, в позовній заяві вказав, що 01.09.1973 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Монастирецькій сільській раді, Городоцького району, Львівської області. Від даного шлюбу у них є діти, які на даний час повнолітні. Подружнє життя з відповідачкою не склалося, і на даний час він має намір розлучитися, подав позов до суду про розірвання шлюбу. Вважає, що дружина буде заперечувати проти розірвання шлюбу, затягуватиме розгляд справи. Вони проживають у власній квартирі, є всі наявні умови для того, щоб проживати в різних кімнатах і вести самостійний спосіб життя. Просить суд ухвалити рішення, яким встановити режим окремого проживання між ним та його дружиною [PERSON] Позивач [PERSON]І, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити в повному обсязі, в обгрунтування надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не прибула, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, не повідомила про причину неявки, не подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, тому судом винесена ухвала про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них, суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання проживати спільно. В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач [PERSON] не бажає проживати спільно із відповідачкою [PERSON], умови проживання сторін дозволяють проживати у різних кімнатах та вести самостійний спосіб життя, відповідно подружжю [PERSON] та [PERSON] слід встановити режим окремого проживання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ргованості за спожитий газ в розмірі 498-87 грн. за період з 31.07.2008 р. по 5.2010 р., а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не :речував проти заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, причин неявки не повідомив, про тіяд справи повідомлявсь належно. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, що не ився, заочно. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали ави, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач мешкає в квартирі № 35 будинку 13 по . Князя Чорного в м. Чернігові, користується послугами газопостачання та, ювідно до положень ст.ст. 67, 68 ЖК України зобов'язаний своєчасно ачувати зазначені комунальні послуги, але не виконав в означений період в ному обсязі свої обов'язки, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі -08 грн., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, овольнивши позов. Також з відповідача належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач 19 березня 2010 року звернувся до суду з даним позовом та просить рішенням суду визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради недовиплачені кошти за ст. 37 ЗУ « Про статус... « в сумі 3290,00 гривень за період з 1.12.2008 року по 31.12.2009 року, та за ст. 39 ЗУ « Про статус... « в сумі 36608,54 грн. за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року, мотивуючи це тим, що він працює на станції Пост Південний Коростенської дирекції залізничних перевезень, явлєється потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надав суду заяву , а представник відповідача звернувся з листом і просять суд розглядати справу у їх відсутність. Позивач вимоги підтримує, а відповідач їх не визнає. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності судом встановлено , що позивач проживає і працює в місті Коростені, територія якого відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, являється потерпілим від аварії на ЧАЄС 3 категорії, має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст.ст. 37,39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " . Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення виплачується компенсація у вигляді щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати, а до ст. 39 даного Закону, громадянам, які працюють і проживають у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісячно. Виплата компенсацій та допомог певних видів, в т.ч. і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації. Суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з врахуванням мінімальної заробітної плати за період з 1.03.2009 року по 31.12.2009 року за ст. 37 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « у сумі 2582,20 грн за ст. 39 даного Закону у сумі 12911,00 грн. в межах строку звернення до суду і розрахунку виконаного позивачем та перевіреного судом. Оскільки розпорядником цих коштів є управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, тому суд, стягує з відповідача вищевказані кошти, а заперечення відповідача проти позову є безпідставним. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Новосанжарська районна державна адміністрація Полтавської області, як орган опіки і піклування звернулася із заявою про визнання [PERSON], [INFO], уроженки [INFO], яка проживає в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті, недієздатною. Представник органу опіки і піклування Новосанжарської райдержадміністрації та заінтересованої особи вважають, що [PERSON] слід визнати недієздатною, оскільки вона хворіє на психічну хворобу, в результаті чого потребує опіки. Заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], 21.05.1989 року народження, інвалід 1-ої «А» групи з дитинства, діагноз «Олігофренія в стадії імбецильності. ДЦП». З 15.06.2001 року [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в дитячому будинку-інтернаті, що підтверджується довідкою № 673 від 05.08.2010 р., виданою Новосанжарським дитячим будинком - інтернатом Управління праці і соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 731 від 04.10.2010 р., [PERSON], [INFO], на даний час виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у вигляді вродженого недоумства в формі глибокої розумової відсталості. Ступінь вираженості наявного вродженого така, що позбавляє її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вони внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦК України, суд встановлює опіку на фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Новосанжарська районна державна адміністрація Полтавської області, як орган опіки і піклування звернулася із заявою про визнання [PERSON], [INFO], уроженки [INFO], яка проживає в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті, недієздатною. Представник органу опіки і піклування Новосанжарської райдержадміністрації та заінтересованої особи вважають, що [PERSON] слід визнати недієздатною, оскільки вона хворіє на психічну хворобу, в результаті чого потребує опіки. Заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], інвалід ІІ-ої групи з дитинства безтерміново, діагноз «Важка розумова відсталість, епілепсія». З 06.07.2005 року [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в дитячому будинку-інтернаті, що підтверджується довідкою № 664 від 05.08.2010 р., виданою Новосанжарським дитячим будинком-інтернатом Управління праці і соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 696 від 27.09.2010 р., [PERSON], [INFO], наданий час виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у вигляді важкої розумової відсталості з епісиндромом. Ступінь порушень в основних сферах психічної діяльності і глибина дефекту в інтелектуально-мнестичній сфері такі, що позбавляє її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вони внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ч.І ЦК України, суд встановлює опіку на фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Новосанжарська районна державна адміністрація Полтавської області, як орган опіки і піклування звернулася із заявою про визнання [PERSON], [INFO], уроженки [INFO], яка проживає в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті, недієздатною. Представник органу опіки і піклування Новосанжарської райдержадміністрації та заінтересованої особи вважають, що [PERSON] слід визнати недієздатною, оскільки вона хворіє на психічну хворобу, в результаті чого потребує опіки. Заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що визнання [PERSON], [INFO], інвалід ІІ-ої групи з дитинства безтерміново, діагноз «Олігофренія в стадії імбецильності». З 14.06.2001 року [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в дитячому будинку-інтернаті, що підтверджується довідкою № 674 від 05.08.2010 р., виданою Новосанжарським дитячим будинком-інтернатом Управління праці і соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 730 від 27.09.2010 р., [PERSON], [INFO], на даний час виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді недоумства в формі помірної розумової відсталості. Ступінь недоумства є такою, що позбавляє її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вони внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦК України, суд встановлює опіку на фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

11 листопада 2010 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб, укладений і зареєстрований 23 серпня 1997 року Покровською сільською радою Коломацького району Харківської області, актовий запис № 4. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину Анну, [INFO]. Спору про утримання дитини та поділ майна немає. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що спільні відносини у них з відповідачем не склалися так як виявилися різні погляди на більшість життєвих обставин. В звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, але від неї до суду надійшла заява №\~01-16/4993 від 17 листопада 2010 року про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином і не повідомив суд про причини своєї неявки. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, врахувавши думку позивачки, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може, подальше сумісне життя подружжя неможливе.

Outcome: approved