Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-15 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» 24 березня 2010 року звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 25 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 63550 грн., а відповідач зобовязалася їх прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. Разом з тим, відповідач свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 03 березня 2010 року склав 105863,11 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 105863,11 грн. та судові витрати, задовольнивши позов. У своїй заяві до суду представник позивача просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ«[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/137114/3125/73, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 63550 грн., а відповідач зобовязалася їх прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. Згідно рахунку-фактури від 24 вересня 2007 року кредитні кошти у розмірі 63550 грн. були перераховані позивачем на поточний рахунок відповідача, що підтверджується меморіальним ордером від 25 вересня 2007 року, які надалі перераховані на рахунок ПП [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням від 25 вересня 2007 року. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 03 березня 2010 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 105863,11 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем було направлено [PERSON] вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, але до цього часу заборгованість сплачено не було. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 105863,11 грн., яка складається з заборгованості по сплаті кредиту у розмірі 59644,74 грн., заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 11579,49 грн. та нарахованої пені у розмірі 34638,88 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1058,63 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved