Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

У вересні 2010 року позивачі звернулися до суду з позовом до виконкому Ленінської районної в м. Полтаві ради, третя особа Управління Архітектури та містобудування Полтавської міської ради, [PERSON] про поділ домоволодіння, що знаходиться в спільній власності та виділення в окремий обєкт нерухомого майна, що складає одиницю, в окрему садибу, кожному та виділення земельної ділянки з спільного в індивідуальне користування належні відповідачам частки домоволодіння за адресою м. Полтава, вул. Садибна, 6. В позовній заяві та уточненням до неї, позивачі, кожний окремо зазначили, що вони є співвласниками домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Садибна, 6 в частках, вказаними в реєстраційних документах. Порядок користування вказаним житловим будинком та земельною ділянкою визначили самостійно, без порушення прав один одного. Таким чином, позивачі зазначили, що фактично проживають в індивідуальних приміщеннях, мають окремі садиби і користуємося індивідуальними земельними ділянками. Але, юридично не оформлене позивачів фактичне право власності домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Садибна, 6 та право користування земельною ділянкою, несе за собою ряд непорозумінь з боку комунальних підприємств за порядок надання комунальних послуг, а також фактичним розпорядженням вказаним будинком та сплати земельного податку за користування земельною ділянкою, оскільки ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» зареєструвало вказаний житловий будинок між ними, як співвласниками, а не як індивідуальними власниками. Так, позивачі порадившись між собою, враховуючи, що порядок фактичного користування житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Садибна, 6 та земельною ділянкою досягли, то спільно виявили бажання юридично виділити в натурі та зафіксувати наше право власності на будинок та право користування земельною ділянкою. Представник позивачів [PERSON] позов з урахуванням уточнень до нього підтримав та просив позовні вимоги позивачів задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, а саме виконкому Ленінської районної в м. Полтаві ради, [PERSON] позов визнав та просив суд його задовольнити. Представники третіх осіб до суду не зявилися, але надіслали клопотання розглядати справу без їх участі, щодо позовних вимог позивачів не заперечували. Посилаючись на п. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України, позивачі вказали, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Окрім того, позивачами було вказано, що п. 1 ст. 367 Цивільного кодексу України зазначає, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Таким чином, оскільки домовленості між співвласниками про порядок фактичного користування житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Садибна, 6 та земельною ділянкою ми досягли, то виявляємо бажання, зафіксувати його юридично. Тим більше права інших осіб, а також місцевої громади не порушуються. Вислухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі, [PERSON], [PERSON] є співвласниками\~домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Садибна, 6 в частках, вказаними в реєстраційних документах. Так, з вказаного домоволодіння фактично в користуванні [PERSON] є частина житлового будинку, а саме: кухня (позн. 1-2), площею 9,3 кв. м., кімната (позн. 1-3), площею 15.0 кв. м., та тамбур (позн. І), площею 7,7 кв. м., а всього: 32,0 кв. м., з яких 15,00 кв. м. житлової площі; [PERSON] (позн. Д), площею 11,1 кв. м.; Вбиральня (позн. Е) площею 0,9 кв. м., розташованій на земельній ділянці площею 364,16 кв. м. Тобто, фактично [PERSON] індивідуально користувається земельною ділянкою, що знаходиться під вказаними будівлями, площею 364,16 кв. м., згідно з абрисом та кадастровим планом на неї, виготовлених ПП [PERSON], цільове призначення якої: будівництво і обслуговування житлового будинку і споруд. Судом встановлено, що [PERSON] фактично користується окремою садибою, що складається з частини житлового будинку, а саме: кухня (позн. 4-2), площею 11,00 кв. м., кімната (позн. 4-3), площею 11.8 кв. м., сіни (позн. ІV), площею 7,3 кв. м., та кладова (позн. V), площею 2,4 кв. м., а всього: 32,5 кв. м., з яких 11,8 кв. м. житлової площі; Літня кухня (позн. Л.) площею 36,1 кв. м.; Гараж (позн. И) площею 22,4 кв. м.; Вбиральня (позн. Н) площею 1,0 кв м.; [PERSON] (позн. М) площею 8,1 кв. м., та Погріб (позн. м) площею 8,8 кв. м. розташованій на земельній ділянці площею 418,48 кв. м. Однак, як встановив суд, вказаний гараж (позн. И), згідно технічного паспорту, площею 22,4 кв. м., збудований користувачем самочинно, без отримання належного дозволу, але як пояснив представник позивачів [PERSON], що будівництво цього гаража здійснене позивачем на початку 1991 року, без порушення державних будівельних норм та правил, до цього часу експлуатується та в відповідності до Порядку введення в експлуатацію обєктів нерухомого майна, затверджених Постановом КМУ № 1035, введення в експлуатацію не потребує. Тобто вважається таким, що має можливість бути визнаним приватною власністю позивача [PERSON]. Фактично, [PERSON], індивідуально користується земельними ділянками, згідно з абрисом та кадастровим планом на неї, виготовлених ПП [PERSON], цільове призначення яких: будівництво і обслуговування житлових будівель і споруд та земельну ділянку, площею 418,48 кв. м., та площею 52,24 кв. м., городництво. Порядок користування вказаним домоволодінням та земельною ділянкою ми визначили самостійно, без порушення прав один одного. Відповідно до п. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Окрім того, п. 1 ст. 367 Цивільного кодексу України зазначає, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Як вказано п. 3, ст. 376 Цивільного кодексу України, право власності на самочинне будівництво може бути визнане судом, при умові дотримання державно-будівельних норм та правил та виділення в користування земельної ділянки. Згідно ст. 83 ЗК України, користування земельною ділянкою проводиться за домовленістю між співвласниками. Таким чином, як зазначено в ст. 41 Конституції України, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеними законом та є непорушним. Отже, як зазначено в ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, визначеними законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved