overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-11 00:00:00

[PERSON] 18 січня 2011 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], у якій зазначає, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого в сторін 21.05.1998 р. народилася донька [PERSON], [INFO] На підставі рішення суду №2-109/07 із нього стягуються аліменти на користь позивачки за цим позовом в твердій грошовій сумі в розмірі 167,40 грн. У звязку з тим що на даний час матеріальний стан погіршився, збільшився рівень прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід, а вона особисто не працює в звязку з доглядом за дитиною і не здатна за власні кошти належним чином утримувати дитину, прохала змінити розмір стягуваних аліментів та визначити його у твердій грошовій сумі по 300 грн. Щомісяця, та понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги щодо її права на зміну розміру аліментів на утримання дитини, уточнивши їх, та прохала стягувати з відповідача аліменти на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісяця. Відповідач в судовому засіданні з урахуванням уточнених позовних вимог, позовні вимоги визнав, пояснив, що на даний час офіційно ніде не працює, має нерегулярний мінливий дохід. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася 21.05.1998 р. у зареєстрованому шлюбі сторін, походження її від [PERSON] підтверджується даними про батька, занесеними в установленому порядку в актовий запис про народження дитини (а.с. 8). Судом установлено, що сторони 17.10.2001 р. розірвали шлюб (а.с. 9). Позивачка на даний час ніде не працює й проживає разом із донькою. Судом також встановлено, що згідно рішення Охтирського районного суду Сумської обл. за № 2-109/07 із відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 167,40 грн. до її повноліття. У силу вимог ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального, або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. На підставі ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, вирішуючи спір про стягнення аліментів, суд ураховує матеріальне становище стягувача аліментів, яка на даний час не працює; відповідача, який не працює. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та ст. ст. 181, 182, 184, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-12 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач подав позов про розірвання шлюбу, мотивує неможливістю спільного проживання. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач не з»явився, суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зясовані наступні факти і відповідні їм правовідносини : \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони уклали шлюб 07.09.2002 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішення про розлучення позивач прийняв остаточне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вжиті судом заходи щодо примирення сторін , позитивних наслідків не мали, позивач наполягає на розірванні шлюбу , в зв»язку з чим суд дійшов висновку що надання в подальшому строку на примирення подружжя неможливе оскільки позивач не бажає обговорювати питання примирення , спілкування , зустрічей з відповідачем. Розриваючи шлюб , суд виходив з наступного : Шлюб є добровільний союз жінки та чоловіка зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Позивач не відмовляється від заявлених вимог. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя , що має істотне значення і суперечить моральним засадам суспільства , а невизначеність цивільного стану сторін негативно впливає на їх інтереси , майнові права і обов»язки .\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст. 21,110-112 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-12 00:00:00

29 листопада 2010 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2003 року Солончаківською сільською радою Очаківського району. Від шлюбу з відповідачкою мають доньку Анну, [INFO]. З квітня 2010 року мешкають окремо, вважає, що шлюб розпався по причині різних поглядів на спільне життя та сімю, а також через постійні сварки, які негативно впливають на дитину. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. \~ Відповідачка у судовому засіданні позов визнала повністю та висловила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. \~ Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. \~ \~ Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2003 року Солончаківською сільською радою Очаківського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис № 10. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали різні погляди на життя, постійні сварки, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Зазначені факти визнаються сторонами та підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про укладення шлюбу. \~Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований Просянською сільською радою Куп'янського району Харківської області, 16 травня 1992 року, актовий запис № 03. В позовній заяві позивач зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 16 травня 1992 року. Від шлюбу є спільні діти: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, відповідач зчиняє бійки, не працює. На даний час фактично шлюбні відносини між ними припинились. В зв'язку із цим позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просить їхній із відповідачем шлюб розірвати. В судовому засіданні [PERSON] заявлений позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.15), причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 травня 1992 року в Просянській сільській раді Куп'янського району Харківської області, актовий запис № 03 (а.с.04). У сторін це перший шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. На протязі сумісного життя в сім'ї [PERSON] проходили сварки, чоловік вживає спиртними напоями, їх сім'я розпалась, подружніх стосунків вони не підтримують, які між ними припинені. Судом встановлено, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Дані обставини вказують на те, що сім'я сторін розпалась, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач не надав до суду доказів, які б спростовували вимоги позивача і надані нею докази. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сім'ї стали неможливими, оскільки це суперечить інтересам обох і згідно ч.1 ст.110, ст.112 СК України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до п.4.4 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., згідно з п/п "б" п.5 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93 "Про державне мито", виходячи з матеріального стану сторін, у сторін це перший шлюб, суд вважає необхідним при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути держмито з [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 08 грн. 50 коп. в прибуток держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду 03.03.2010 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 7899,82 грн., посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] згідно з договором №014/20340/82/106829 від 30.05.2008 року отримала кредит від відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Полтавської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», на суму 7800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27 відсотків річних, строком користування по 30.05.2014 року. У зв»язку із невиконанням відповідачем умов зазначеного договору, позивач вимагає виконання боргових зобов»язань у повному обсязі, тобто сплати суми отриманого кредиту та інші виплати, передбачені цим договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання не з»явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, не повідомила про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] згідно з договором №014/20340/82/106829 від 30.05.2008 року отримала кредит від відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Полтавської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», на суму 7800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27 відсотків річних, строком користування по 30.05.2014 року. Свої зобов»язання за вказаним кредитним договором банк виконав та здійснив видачу кредитних коштів у передбаченому кредитним договором розмірі. Але, позичальник взятих на себе зобов»язань належним чином не виконав. Так, станом на 28.02.2010 року сума заборгованості за кредитом складає 7899,82 грн.. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду 03.03.2010 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 17707,83 грн., посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] згідно з договором №014/0920/82/0005249 від 12.09.2008 року отримала кредит від відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Полтавської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», на суму 16413,62 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,5 відсотків річних, строком користування по 12.09.2014 року. У зв»язку із невиконанням відповідачем умов зазначеного договору, позивач вимагає виконання боргових зобов»язань у повному обсязі, тобто сплати суми отриманого кредиту та інші виплати, передбачені цим договором. У судове засідання представник позивача не з»явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання не з»явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, не повідомила про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] згідно з договором №014/0920/82/0005249 від 12.09.2008 року отримала кредит від відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Полтавської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», на суму 16413,62 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,5 відсотків річних, строком користування по 12.09.2014 року. Свої зобов»язання за вказаним кредитним договором банк виконав та здійснив видачу кредитних коштів у передбаченому кредитним договором розмірі. Але, позичальник взятих на себе зобов»язань належним чином не виконав. Так, станом на 01.03.2010 року сума заборгованості за кредитом складає 17707,83 грн.. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, індексу інфляції, 3% річних та моральної шкоди, посилаючись на те, що 07.08.2008 року він надав у борг відповідачу гроші в сумі 100000,00 грн., що підтверджується розпискою. У ході розгляду справи відповідач надав суду зустрічну позовну заяву, відповідно до якої просив визнати розписку, написану ним та датовану 07.08.2008 року про взяття в борг у [PERSON] 100000,00 грн. недійсною. У судовому засіданні представник позивача первісні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач та його представник первісні позовні вимоги не визнали, просили задовольнити зустрічний позов. Відповідач та представник третя особа у судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи, причини свої неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.2008 р. [PERSON] надав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 100000,00 грн., що підтверджується власноручною розпискою останнього. Згідно розписки відповідач зобов'язався повернути борг до 30.12.2008 року. Відповідач вважає, що написання ним розписки фактично не засвідчувало укладення договору позики, гроші йому при цьому не передавались. Оскільки, розписка була написана під впливом обману та насильства, він вважає, що є достатні підстави вважати вказану розписку недійсною. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Індекс інфляції складає 4400,00 грн., 3% річних -747,95 грн.. Позивач пояснив, що діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, яка заподіяна неправомірними діями та підлягає відшкодування на підставі ст. 1167 УЦК України. Моральна шкода полягає в тому, що через дії відповідача позивач втратив довіру до нормальних людських стосунків, погіршився стан здоров'я, змінився його звичайний розпорядок життя, у зв'язку з чим він зазнав моральних переживань. Моральну шкоду позивач оцінює в 10000,00 грн.. Із матеріалів справи вбачається, що вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки не є документально підтвердженими.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом та просить постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття доньки. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] відповідач по справі, є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] З січня місяця 2011 року в добровільному порядку матеріальну допомогу на його утримання не надає, хоча є здоровим, працює механіком на підприємстві «Церсаніт». Тому просить стягувати аліменти в примусовому порядку. У судове засідання позивач не зявилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не зявився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його та задовольняє позов. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн. та судовий збір в сумі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, чим ставить позивача в скрутне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття сина на її користь. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Допитавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про шлюб та про народження (а.с. 2,3). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

До суду з позовом звернувся прокурор Віньковецького району в інтересах Віньковецької центральної районної лікарні до [PERSON] просив стягнути 1551,11 грн. з нього. Зазначив, що вироком Віньковецького районного суду той визнаний винним у вчиненні злочину оговореного ст. 122 ч.1 КК України. Від його злочинних дій постраждав [PERSON] Він перебував на лікуванні у Віньковецькій ЦРЛ і на його лікування витрачені кошти: -за 2 ліжко дні в терапевтичному відділенні; -за 26 ліжко-днів в неврологічному відділенні. В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги, зазначив, що [PERSON] заподіяв лікарні шкоду злочинними діями, тому на підставі ст. 1206 ЦК України витрачені кошти з нього слід стягнути на користь Віньковецької ЦРЛ в якій лікувався [PERSON] Відповідач вимоги визнав. Заслухавши прокурора, вивчивши наявні в справі докази, слід вважати позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню . Встановлено, що вироком Віньковецького районного суду 20 жовтня 2010 року засуджено [PERSON] до обмеження волі з іспитовим строком. Він обвинувачується в умисному спричиненні [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Вирок набрав законної сили. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Із довідки виданої Віньковецькою ЦРЛ потерпілий [PERSON] лікувався від побоїв. Перебував у терапевтичному відділенні 2 ліжко дня, на що витрачено 56,95 грн. та у неврологічному відділенні 15 ліжко - днів ( з 18.01 по 02.02.2010р.) і ще 11 ліжко днів ( з 19.03. по 30.03.2010р.) на що витрачено 1494,16 грн. = ( 630,82 + 863,34). Всього 1551,11 грн( 1494,16 + 56,95). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа яка вчинила злочин зобов»язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров»я на лікування потерпілого від цього злочину , крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або образи з боку потерпілого. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved