Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ „Шляхводбуд про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 12 березня 1996 року він працює на підприємстві, та який був звільнений 24 листопада 2010 року по скороченню штату працівників за наказом 131/к з підприємства. На день звільнення з ВАТ „Шляхводбуд підприємство заборгувало позивачу заробітну плату на загальну суму 12296,50 грн. До теперішнього часу підприємство не розрахувалось із позивачем, тому він змушений на цій підставі звернутись до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості по виплаті заробітної плати на зазначену суму, та просить суд стягнути з підприємства також суму компенсації за середнім заробітком за весь час затримки у виплаті заробітної плати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги змінив, відмовившись від позовних вимог щодо стягнення з ВАТ „Шляхводбуд компенсації за середнім заробітком за весь час затримки у виплаті йому заробітної плати, просив задовольнити позовні вимоги лише у частині стягнення на його користь з відповідача суми заборгованості по виплаті заробітної плати при звільненні. Змінені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні змінені позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, проти задоволення яких не заперечував. Пояснив, що частково підприємство розрахувалось з позивачем, тому просить стягнути з відповідача суму боргу позивачу з урахуванням фактично виплаченої йому заборгованості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки ВАТ „Шляхводбуд від 28 лютого 2011 року вбачається, що підприємство частково розрахувалось з [PERSON], сплативши у рахунок існуючої заборгованості по заробітній платі останньому 3277 грн., на підставі чого залишок боргу по виплаті заробітної плати позивачу складає 9019,50 грн. Оскільки відповідач визнав позов, таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову без зясування та дослідження інших обставин справи. Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 9019,50 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 90,20 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі ст. ст. 115, 116, КЗпП України,

Outcome: approved