Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

ПАТ „ПроКредит Банк звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 17640 грн. 43 коп., судові витрати в сумі 296 грн. 41 коп. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 18897 грн. 61 коп. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що 19 серпня 2008 року між ЗАТ „ПроКредит Банк та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 20.1973 на суму 23\~000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 31 % річних зі строком кредитування 30 місяців. (а.с. 9). Даний договір забезпечувався договором поруки № 20.1973-ДП від 19.08.2008 р., укладеним з [PERSON] та договором застави транспортного засобу № 20.1973-ДЗ від 19.08.2008 року (а.с. 23). У відповідності до п.п. 1.1, 2.1 Договору, [PERSON] взяла на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування у встановлені строки повернення, згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків. [PERSON] свої зобовязання по поверненню суми кредиту та сплаті процентів за користування кредитом не виконує. Станом на 28.09.2010 року загальний розмір заборгованості складає 18 897 грн. 61 коп. Вимогою про повне дострокове повернення кредиту від 30.07.2010 р. відповідачів було повідомлено про заборгованість за кредитним договором з пропозицією про її погашення. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Провівши аналіз наданим в цій частині вимог доказам, суд вважає доведеним факт порушення відповідачами взятого за кредитним договором зобовязання /в формі його неналежного виконання/ повернути кредит та проценти за його використання в строк, визначений кредитним договором. Порука та застава, як вид забезпечення виконання [PERSON] основного зобовязання за кредитним договором, мають правові наслідки лише у разі порушення боржником зобовязання, яке було забезпечене відповідним чином (ст.ст. 554, 559, 589, 590 ЦК України). Право заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави виникає у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого заставою (п.3.1 Договру ). Отже, приймаючи до уваги, що [PERSON] порушила взяті за кредитним договором зобовязання, заставодержатель набув право звернути стягнення на предмети застави відповідно до положень п. 4.2 Кредитного договору, п. 3.1, 3.2 Договору застави та ст. 589, 590 ЦК України. Відповідно до загальної норми щодо правового наслідку порушення зобовязання, забезпеченого порукою /ст. 554 ЦК України/ у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, та інше. На підставі викладеного,

Outcome: approved