Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завдатку переданого за продаж земельної ділянки, посилаючись на те, що 13 квітня 2005 року між [PERSON] та відповідачкою була досягнута домовленість про те, що [PERSON] продає за 15000дол. США земельну ділянку, яку позивачка хотіла придбати, для будівництва житлового будинку. На підтвердження домовленості про продажну ціну земельної ділянки було зроблено письмове підтвердження на договорі завдатку. В період часу з 13 квітня 2005 року по 29 грудня 2005 року позивачка на виконання умов договору передала відповідачці 7000 доларів США, що еквівалентно 35350грн. Відповідачка не виконала взяті на себе зобовязання, у звязку з чим просить суд стягнути відповідачки на її користь 35350 грн., кошти які були сплачені в період з 13 квітня 2005 року по 29 грудня 2005 року, як завдаток на купівлю земельної ділянки. В процесі розгляду справи від представника позивачки надійшла до суду заява про збільшення позовних вимог. В даній заяві зазначає, що за взаємною домовленістю між [PERSON] та [PERSON] остання взяла на себе зобов'язання продати належну їй земельну ділянку по вул. Сагайдачного, 2 в м. Чернівці в термін до грудня 2007 року за ціною, еквівалентною 15000 доларів США. Відповідно до цього договору та згідно ч.1 ст.570 ЦК України, виконання вказаного зобов'язання на його думку забезпечено завдатком. Представник позивача в заяві зазначає, що з тексту договору вбачається, що сторони відповідно до вимог закону досягли згоди з усіх істотних умов: предмету договору (купівля-продаж конкретно визначеної земельної ділянки), ціни (15000 доларів США), а також встановили термін купівлі-продажу земельної ділянки (до грудня 2007 року). На виконання даного договору відповідачка отримала від [PERSON] завдаток у загальній сумі, еквівалентній 7000 доларам США. Всі отримані відповідачкою кошти на думку представника позивача є завдатком. Вважає, що всі ці кошти отримані відповідачкою на виконання договору завдатку від 13.04.2005р. Отримання коштів, які були передані відповідачці додатково після укладення договору завдатку, підтверджується записами, виконаними в договорі завдатку від 13.04.2005р., а не на окремих аркушах. Вважає, що це підтверджує, що всі ці додаткові кошти внесені на виконання саме цього договору завдатку. У записах про отримання цих додаткових коштів використані слова «завдаток», «додатково», що підтверджує суть внесених коштів саме як додаткових сум завдатку. [PERSON] у своїх поясненнях, наданих 07.06.2007р. ДІМ Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області лейтенанту міліції [PERSON], визнала, що вона «уклала договір завдатку з [PERSON] на суму 7 тисяч доларів США, термін дії договору - до грудня 2007 року». Вважає, що таким чином, сама відповідачка визнала факт отримання даної суми як завдатку та підтвердила всі істотні умови договору. Разом з тим, відповідачка не виконала взяте на себе зобов'язання, а саме в термін до грудня 2007 року не продала земельну ділянку на умовах, встановлених договором. Представник позивача зазначає, що на його думку відповідно до ч.1 ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Оскільки порушення зобов'язання сталося з вини відповідачки, вважає, що вона зобов'язана повернути [PERSON] завдаток у сумі, еквівалентній 7000 доларів США та додатково сплатити суму у розмірі завдатку (7000 доларів США). Таким чином на думку представника позивача, відповідачка зобов'язана була повернути [PERSON] подвійну суму завдатку, еквівалентну 7000 + 7000 = 14000 доларів США. При цьому термін повернення визначається датою порушення зобов'язання, термін виконання якого відповідно до п.4 договору встановлено 31.12.2007р. Таким чином, відповідачка була зобов'язана повернути кошти у сумі, еквівалентній 14000 доларів США, в термін до 31.12.2007р. Оскільки вказані кошти у цей термін повернуті не були, відповідачка прострочила виконання грошового зобов'язання і в період з 01.01.2008р. по даний час користувалася цими коштами незаконно, порушуючи цим права позивача. Термін прострочення відповідачкою зобов'язання з 01.01.2008р. по 27.07.2010р. становить 939 днів. Вважає, що три проценти річних (ч.2 ст.625 ЦК України) за період прострочення становитиме: 14000 : 100 х 3 х (939/365) = 1080,49 доларів США. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.07.2010р., вартість 100 доларів США становить 789,7300 грн. заборгованість відповідачки в національній валюті складає: подвійна сума завдатку: 14000 х 7,897300 = 110562,20 грн. та три проценти річних: 1080,49 х 7,897300 = 8532,95 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] подвійну суму завдатку за договором завдатку від 13.04.2005р. у розмірі 110562,20 грн. та три проценти річних від простроченої суми за увесь термін прострочення у розмірі 8532,95 грн., всього 119095,15 грн. Також стягнути з відповідачки понесенні судові витрати, а саме сплачене державне мито в розмірі 1190,95 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., вартість почеркознавчої експертизи в розмірі 1135,29 грн. та вартість правової допомоги адвоката. В судовому засіданні представники позивачки позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що його довірителька не підписувала ніякий договір завдатку, дані підписи є підробленими, а тому вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає. Просив суд в позові відмовити. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, представники позивача частково надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що 13 квітня 2005 року між [PERSON] та відповідачкою була досягнута домовленість про те, що [PERSON] продає за 15000 доларів США земельну ділянку, даний факт підтверджується оригіналом договору завдатку /а.с.84/. Як видно з даного договору в період часу з 13 квітня 2005 року то 29 грудня 2005 року позивачкою було сплачено відповідачці 7000 доларів США. Суд не приймає до уваги твердження в позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог представника позивача, а також в судовому засіданні представників позивача, що отриманні спірні грошові кошти відповідачкою є завдатком, а тому у відповідності до вимог ч.1 ст.571 ЦК України, остання повинна повернути [PERSON] подвійну суму завдатку та вважає, що дані твердження є помилковими та такими, що суперечить вимогам цивільного законодавства, при цьому суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення виконання зобов'язання. Частина 2 статті 570 цього Кодексу встановлює презумпцію авансу, якщо в правочині не визначено, що така сума є завдатком. Тобто на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. Аналізуючи дані норми суд вважає, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови. Наявну в матеріалах справи договору завдатку, згідно якого відповідачка отримала завдаток не можна вважати договором, яким би стверджувалися наміри та взаємні зобов'язання сторін щодо укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки. Також суд вважає, що слід зазначити, що даний договір в даному випадку не може вважатись як попередній договір, оскільки він суперечить вимогам цивільного законодавства щодо форми договору. А саме відповідно до вимог ч.1 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно припису статті 657 ЦК України, - договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Суд не приймає до уваги твердження в судовому засіданні представника відповідачки про те, що його довірителька договір завдатку не підписувала, а також грошові кошти в сумі 7000 доларів США не отримувала, оскільки дані твердження спростовуються дослідженим в судовому засіданні висновком почеркознавчої експертизи від 01 листопада 2009 року за №899, згідно якого всі шість підписів в договорі завдатку від 13.04.2005 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] виконанні [PERSON] /а.с.111-113/. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно з матеріалів справи, термін прострочення відповідачкою зобов'язання з 01.01.2008р. по 27.07.2010р. становить 939 днів, отже три проценти річних за період прострочення становитиме 540,25 доларів США (7000 : 100 х 3 х (939/365) = 540,25 доларів США). Згідно ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.07.2010р., вартість 100 доларів США становить 789,7300 грн., що підтверджується витягом з офіційного сайту НБУ від 22.07.2010р. /а.с.146/. Дослідивши матеріали справи в судовому засідання суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial