Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 16 647 грн. 41 коп. у рахунок погашення заборгованості, завдану порушенням зобовязання за кредитним договором та в обґрунтування своїх позовних вимог вказав наступне. Публічне акціонерне товариство „Банк „Фінанси та Кредит" (далі по тексту: банк), надав відповідачу - [PERSON] кредитні кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп. згідно з кредитним договором №999-пк-2008 від 07.10.2008 р., (далі по тексту - кредитний договір) зі сплатою 0,0001% відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності. Строк повернення кредитних ресурсів, згідно з п. 3.2. кредитного договору - 06.10.2011 р. Зазначені обставини підтверджені умовами кредитного договору. Одночасно з кредитним договором з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банком було укладено договір поруки №999-пп-2008 від 07.10.2008 р. з [PERSON]. Своїм підписом на договорі поруки [PERSON] засвідчив, що ознайомлений з умовами кредитного договору №999-пк-2008 від 07.10.2008 р., і згоден з його умовами. Відповідно до п. 3.5. кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів в разі несвоєчасного або не в повному обсязі погашення Позичальником заборгованості за кредитом або процентами, відповідно до умов кредитного договору. На підставі зазначеного відповідачам - позичальнику та поручителю були направлені листи з вимогами виконати зобов'язання перед банком, які виникли внаслідок порушення умов кредитного договору, а саме: -лист №450 від 27.01.2010 р., що отриманий особисто [PERSON] 05.10.2007 р.; -лист №2270 від 12.05.2010 р., що отриманий особисто відповідно до поштового повідомлення про вручення листа №1335237 від 28.05.2010 р.; -лист №2271 від 12.05.2010 р., що отриманий особисто відповідно до поштового повідомлення про вручення листа №806 від 18.05.2010 р.; -лист №3465 від 05.05.2010 р., що отриманий особисто [PERSON] 18.08.2010 р.; -лист-претензія №4244 від 05.10.2010 р. що отриманий особисто [PERSON] 05.10.2010 р. Зазначені повідомлення банку отримані, але проігноровані позичальником та поручителем, в порушення п. 3.3 Кредитного договору заборгованість перед банком не сплачена. Внаслідок порушення та невиконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки, у відповідачів перед банком виникла заборгованість, яка станом на 30.03.2011 р. складає 16\~647 грн. 41 коп. та складається з: поточна заборгованість по кредиту 1\~943 грн. 28 коп.; прострочена заборгованість по кредиту 3\~007 грн. 53 коп.; нараховані відсотки 141 грн. 61 коп.; нарахована комісія 215 грн.; прострочена комісія 1\~770 грн.; прострочена заборгованість по відсотках 1\~188 грн. 29 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 5\~097 грн. 44 коп.; пеня за несвоєчасне погашення комісії 1\~960 грн. 80 коп.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків 1 373 грн. 46 коп. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь понесені судові витрати: судовий збір 166 грн. 47 коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення - 120, 00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, зазначила, що погоджується про стягнення з неї та відповідача [PERSON] в солідарному порядку заборгованості у розмірі 8\~596 грн. 59 коп., вимогу про стягнення якої було заявлено позивачем у первісному позові від 23.11.2010 року. Заборгованість у розмірі 16\~647 грн. 41 коп. вона не визнає, вважає, що такий розмір заборгованості не відповідає дійсності, також вважає, що збільшення процентної ставки до 36 процентів річних відбулось з боку банку незаконно, оскільки їй в установі банку не повідомили про ту обставину, що процентна ставка збільшується. Вона дійсно мала перед банком неповне погашення платежів, але вона не є спеціалістом у сфері банківських розрахунків і робітники банку повинні були розтлумачити їй, з чого виходить новий розмір платежів, з чим це повязано і чим це передбачено. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, зазначивши, що нарахування банком процентів було не припустимим, відповідач [PERSON] всі обовязки за кредитним договором виконала повністю, таким чином перед банком у відповідачів заборгованості за кредитним договором не має. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, 07.10.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» від імені якого діє Криворізька філія Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №999-пк-2008, згідно якого відповідачеві було надано кредит в сумі 10 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001 річних строком до 06.10.2011 року (а.а.с.7-10). Згідно умов даного Договору, а саме пунктів 3.3, 4.3 та 4.7 Договору, відповідач [PERSON] зобовязалась не пізніше 20 числа кожного місяця погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, згідно Графіку зниження розміру заборгованості (згідно з Додатком №1 до кредитного договору) та щомісячну комісійну винагороду Банка у розмірі - 215 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Зобовязання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно умов вищезазначеного кредитного договору щодо нарахування та сплати процентів, а саме п. 4.9 сторони підписанням цього Договору домовилися, що у випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль Щомісячних платежів по погашенню позичкової заборгованості та процентів за користування Кредитними ресурсами та/або Щомісячних комісійних винагород, за користування ресурсами застосовується процентна ставка у розмірі 36 процентів річних та подальше нарахування процентів проводиться за вказаною новою процентною ставкою, починаючи з двадцять першого числа місяця. При цьому Позичальник підписанням цього Договору підтверджує, що для вказаного вище застосування нової ставки не вимагається підписання Сторонами будь яких інших додаткових документів крім цього Договору. Однак відповідач в порушення зазначених норм закону та умов Договору свої зобовязання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на на 30.03.2011 р. складає 16\~647 грн. 41 коп. та складається з: поточна заборгованість по кредиту 1\~943 грн. 28 коп.; прострочена заборгованість по кредиту 3\~007 грн. 53 коп.; нараховані відсотки 141 грн. 61 коп.; нарахована комісія 215 грн.; прострочена комісія 1\~770 грн.; прострочена заборгованість по відсотках 1\~188 грн. 29 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 5\~097 грн. 44 коп.; пеня за несвоєчасне погашення комісії 1\~960 грн. 80 коп.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків 1 373 грн. 46 коп. (а.с. 83, 84). Таким чином, позивачем повністю обґрунтовані вимоги позовної заяви, а встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов'язань за кредитним договором, недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань, а також настання наслідків неналежного виконання зобовязань. Крім того, 07.10.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки №999-пп-2008, згідно якого останній поручився перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань за даним Кредитним договором (а.с.11). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору поруки №999-пп-2008, у випадку невиконання [PERSON] зобовязань за Кредитним договором, [PERSON] та поручитель [PERSON] відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, при цьому Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. Таким чином, судом встановлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань відповідно до умов укладеного Кредитного договору, тому визначена позивачем сума заборгованості підлягає солідарному стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь у повному обсязі. Крім того, суд бере до уваги наступне. Відповідно до вимог статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як убачається з матеріалів справи, Кредитний договір відповідає вимогам статті 203 ЦК України, при його укладенні відповідачам були відомі усі умови Договору та останніми не доведено існування будь-яких інших умов, які б примусили відповідачів прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах: Кредитний договір і договір поруки, кожний окремо, підписаний сторонами, сторони виконували свої обов'язки по Договору банк видав суму кредиту, а відповідач [PERSON] до 22.01.2010 року виконувала графік погашення кредиту (а.с. 5, 6, 83, 84). Окрім того, у статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Виходячи з положень статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд та не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем судові витрати в загальному розмірі 205 грн. 97 коп. також підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі (а.а.с. 1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved