Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - [PERSON] про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за розписками в сумі 553\~518 грн. 00 коп. та судових витрат. Свій позов обґрунтовують тим, що 25.09.2009 року між сторонами укладено договір позики, а саме складено боргові розписки, відповідно яких відповідачі отримали 70\~000 доларів США, які зобовязались повернути до 25.02.2010 року. Але як стверджують позивачі, у встановлений строк відповідачами вказані грошові кошти позивачам не повернуто. В звязку з чим позивачі звернулись до суду з вказаним позовом. В ході розгляду справи позивачі неодноразово уточнювали та збільшували свої позовні вимоги.Відповідно останнього варіанту заяви про збільшення позовних вимог позивачі просили суд стягнути на їх користь солідарно з відповідачів суму основного боргу в розмірі 962 206 грн. 64 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 28 794 грн. 52 коп. та судових витрат. В судовому засіданні позивач [PERSON] в своїх інтересах та інтересах [PERSON], та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, пояснення надали аналогічні позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся. Відповідачі в судові засідання не зявлялись, про час, дати та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявок суду невідомі. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити Суд вислухавши позивача, представника позивачів, третю особу, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 24 жовтня 2008 року відповідач [PERSON] взяла в борг в [PERSON] грошові кошти в сумі 40\~000 доларів США терміном до 24 квітня 2009 року, та зобовязалась за користування грошовими коштами сплатити 3% щомісячно від суми боргу, що підтверджується борговою розпискою ( а.с.56). Крім того позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 55\~000 доларів США , які остання зобовязалась повернути до 25 лютого 2010 року, а також відсотки 650 доларів США щомісячно, та 15\~000 доларів США терміном до 25 лютого 2010 року, на підтвердження чого в матеріалах справи знаходяться відповідні розписки. 25 жовтня 2008 року відповідно боргової розписки позивач [PERSON] дала в борг [PERSON] 1\~000 доларів США терміном на 6 місяців. Остання зобовязалась повернути суму боргу та 3 % від суми до 25 квітня 2009 року. ( а.с. 57). Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ст. 1049 ч.1 п.1 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі які були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ч.1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом вищевказані грошові кошти взяті в борг відповідно боргових розписок, відповідач [PERSON] позивачу [PERSON] до цього часу не повернула. Таким чином суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивача [PERSON] суму основного боргу в сумі 111\~000 доларів США ( 40\~000 + 55\~000 +15\~000 +1000), що в перерахунку на офіційний курс Національного Банку України долара США по відношенню до гривні України станом на 28 лютого 2011 року (100 доларів США - 793 грн. 07 коп.) складає 880 307 грн. 70 коп. Судом встановлено, що розпискою від 24 жовтня 2008 року на грошову суму 40\~000 доларів США, передбачений розмір відсотків, які [PERSON] зобовязалась повернути за користування грошовими коштами, а саме 3 % щомісячно.Таким чином суд прийшов висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню відсотки в сумі 7\~200 доларів США або 57 101 грн. 04 коп. Згідно розписки від 25 жовтня 2008 року на суму 1000 доларів США передбачена сплата відсотків за користування коштами в розмірі 3 % від суми, тому стягненню з [PERSON] належить стягнути відсотки в сумі 30 доларів США або 237 грн. 92 коп. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідачів відсотків відповідно розписки на суму 55\~000 доларів США з розрахунку 650 доларів США щомісячно, а саме в сумі 3\~250 доларів США, а також позовної вимоги щодо стягнення 3 % річних від суми боргу 70\~000 доларів США, то в їх задоволенні необхідно відмовити, так як при вивченні розписок ( на грошові суми 55\~000 доларів США та 15\~000 доларів США), судом встановлено, що дані документи не містять дати їх складення, таким чином суд не має можливості визначити за який саме період підлягають стягненню відсотки за користування грошовими коштами. [PERSON] вимоги в частині стягнення 3 % річних, обгрунтовані з посиланням на ст. 625 ЦК України, від суми боргу за розписками від 24 жовтня 2008 року та від 25 жовтня 2008 року в сумі 17 190 грн. 69 коп. задоволенню не підлягають, так як в зазначених розписках сторони обумовили інший розмір процентів за користування грошовими коштами, який суд визначив таким, що підлягає задоволенню. В ході розгляду справи позивачем [PERSON] не надано суду будь- яких доказів на підтвердження того, що йому належать грошові кошти, заборговані відповідачем [PERSON] за вищевказаними борговими розписками, що знаходяться в матеріалах справи, тому суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю. [PERSON] вимоги в частині стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] заборгованості за розписками задоволенню не підлягають, так як суду не надано доказів того, що останній позичав грошові кошти за вищевказаними борговими документами. Вказівка в тексті боргових розписок про те, що [PERSON] є поручителем за зазначеними зобовязаннями не може бути взята до уваги судом, так як таке зобовязання повинно бути оформлено у вигляді договору поруки, який в даному випадку не укладався. Суд не бере до уваги наявний в матеріалах справи договір позики грошової суми від 25 вересня 2009 року, оскільки як встановлено судом, сторони уклали його задля забезпечення виконання зобовязань за борговими розписками із зазначеням тих же грошових сум, дещо пізніше, що не заперечувалось позивачем [PERSON] та третьою особою - [PERSON] в судовому засіданні. У відповідності до ч.2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 79 ЦПК України до судових витрат зокрема відносяться витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача та витрати на правову допомогу. Згідно Постанови КМУ за № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Згідно Додатку до зазначеної постанови розмір компенсації витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється відповідно до того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висноку, що стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають, понесені останньою документально підтверджені витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідачів в судове засідання в сумі 630 грн. 00 коп. В частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 41\~000 грн. 00 коп. належить відмовити, так як суду не надано доказів, на підставі яких суд міг би фактично встановити витрати, понесені позивачем [PERSON] на правову допомогу. Розрахункові квитанції надані на підтвердження виконання договору про надання юридичних послуг від 29 вересня 2010 року, а також акт виконання робіт не можуть бути взяті до уваги судом, так як квитанції складені до інших договорів, а розрахунку наданих правових послуг із зазначенням їх вартості по кожному виду послуги не надано. Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial