Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 04 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про сплату аліментів на утримання батька( [PERSON], 1951 р.н.). За умовами договору [PERSON] мав сплатити платіж в розмірі 650000, 00 грн., що буде вважатись остаточно сплаченими аліментами на утримання батька [PERSON] ПАТ ВТБ Банквважає даний договір фіктивним і таким, що укладений без наміру створити правові наслідки, оскільки [PERSON] ( який являється фізичною особою підприємцем) постановою Господарського суду Львівської області від 15.09.2009 року визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Також, після укладення згаданого договору та протягом строку його дії сторонами не було вчинено жодних дій щодо його виконання. Крім того, відповідачем [PERSON] 04 квітня 2009 року було укладено ще два договори про сплату аліментів на утримання матері [PERSON] та [PERSON] Просив визнати недійсним ( фіктивним) договір про сплату аліментів на утримання батька від 04.04.2009 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликавшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити, судові витрати стягнути з відповідачів. Представник третьої особи - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце розгляду справи. Тому суд на підставі ст.ст.224,225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі письмові документи суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення із наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа, заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин). У відповідності до ч. 1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Судом встановлено, що згідно договору від 04 квітня 2009 року [PERSON] мав сплатити платіж в розмірі 650000, 00 грн. , що буде вважатись остаточно сплаченими аліментами на утримання батька [PERSON] ( а.с. 12-13). Постановою Господарського суду Львівської області від 15.09.2009 року визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру ( а.с. 6 -7), що свідчить про те, що відповідачі заздалегідь знали про неможливість виконання спірного договору по причині фінансової незабезпеченості [PERSON] Також, після укладення згаданого договору та протягом строку його дії сторонами не було вчинено жодних дій щодо його виконання Відповідно до договорів від 04 квітня 2011 року, [PERSON] зобовязаний сплатити аліменти на утримання матері [PERSON] в розмірі 6500 000,000 гривень та сина [PERSON] 1775000,00 гривень ( а.с. 8-9,10-11). Оскільки жодних правових наслідків у вигляді виконання зобовязань за договором про утримання батька від 04.04.2009 року не наступило, то такий договір слід визнати недійсним ( фіктивним).

Outcome: approved