Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є донькою [PERSON], померлої 02 жовтня 2009 року. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.М.Величая,101. Спадщину мати у належному порядку не оформила, але фактично її приняла. Даний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0507 га, яка була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. На цю земельну ділянку видано державний акт на право приватної власності на землю 17 травня 1999 року на імя батька позивачки [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що згідно договору на право забудови, укладеного між виконкомом Синельниківської міської ради та [PERSON] площа земельної ділянки вказана 456 кв.м., а згідно державного акту на право приватної власності на землю та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно площа земельної ділянки вказана 507 кв.м. Крім того, в договорі на право забудови із надвірно-господарських побудов зазначений тільки сарай, а згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно зазначено В-1 гараж, Г-1 вбиральня, Л-1 водо колонка, №1,2 огорожа. Просить суд визнати за нею право власності на вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері. У судове засідання сторони не зявилися, але завчасно надали суду письмові заяви, якими просять розглянути справу без їх участі. Позивачка підтримує позовні вимоги, представник відповідача не заперечує проти їх задоволення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження позивачки [PERSON] підтверджується факт її родинних відносин з батьками [PERSON] та [PERSON]. 18 липня 1965 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] і її шлюбне прізвище [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про одруження. Факт перебування батьків позивачки у шлюбних правовідносинах доводиться копією повідомлення відділу РАЦС від 11 жовтня 2007 року. Отже, факт родинних відносин позивачки з батьками та факт перебування її батьків у шлюбі доведені. Факт належності батькові позивачки [PERSON] зазначеного у позовній заяві житлового будинку та земельної ділянки підтверджується копією технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок станом на 25 жовтня 2010 року, копією витягу про державну реєстрацію прав, копією реєстраційного посвідчення копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, копіями договору на право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою, копією акту про введення в експлуатацію житлового будинку, копією державного акту на право приватної власності на землю. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що батько позивачки [PERSON] помер 27 липня 2007 року. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що батько позивачки [PERSON] помер у 2007 році і згідно довідки квартального комітету до дня його смерті разом з ним мешкала його дружина [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Отже, мати позивачки [PERSON] до дня смерті свого чоловіка проживала разом з ним, тому вважається такою, що прийняла спадщину і той факт, що вона спадщину юридично не переоформила на себе, не позбавляє її цих прав. 02 жовтня 2009 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно ч.1 ст.1269 ЦКУкраїни спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заявуу про прийняття спадщини. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з вище переліченими обставинами, але про пропущення позивачкою строку для подання заяви не вказується, тому суд вважає, що позивачка своєчасно звернулася з цією заявою до нотаріуса, тому вчинила всі необхідні дії, які свідчять про прийняття нею спадщини після смерті матері. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а зазначені у постанові нотаріуса недоліки правовстановлюючих документів не може бути підставою для позбавлення позивачки права на майно своїх батьків. На підставі викладеного,

Outcome: approved