Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов мотивує тим, що 25 липня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики згідно якого [PERSON] передала [PERSON] 5000,00 гривень, про що остання написала розписку. Суму обумовлену в договорі позики відповідач зобовязалась повернути до вересня 2010 року. Однак відповідач свої зобовязання не виконав. Просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 5000,00 грн., три проценти річних в розмірі 38,78 грн., інфляційні витрати в розмірі 185,00 грн. та судові витрати по справі в розмірі 120,00 грн.. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав в ньому викладених та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 25 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримала в борг у [PERSON] 5000,00 гривень, про що написала відповідну розписку (а.с. ) та зобовязалась повернути борг вересня 2010 року. До дня звернення позивача в суд, відповідач не повернула позивачу борг в сумі 5000,00 гривень, чим порушилав вимоги ст.1049 Цивільного кодексу України та зобовязання по вищевказаному договору. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до представленого розрахунку інфляційні витрати за період з вересня 2010 по листопад 2010 року становить 185,00 грн., 3% річних 38,78 гривень (а.с. 2,3) З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 5223,78 гривень, з яких 5000,00 грн. сума боргу, 185,00 грн. інфляційні витрати та 38,78 грн. три проценти річних. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та на користь держави 52,24 грн. судового збору.

Outcome: approved