Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Страхова компанія «Український страховий стандарт» звернулися до суду з даним позовом, стверджуючи, що 25.10.2007 року між АСТ «АИС - Поліс» повним правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (документи про зміну найменування додаються) та [PERSON] було укладено договір № 05/К 026547 добровільного страхування транспортного засобу, (далі - договір страхування), відповідно до якого позивачем застраховано транспортний засіб страхувальника - легковий автомобіль [NUMBER]. 17.09.2008 року в місті Києві по проспекту Маяковського відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення застрахованого автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до довідки ВДАІ з обслуговування Деснянського району м. Києва УДАІ ГУ МВС України в м. Києві № 10/1625 від 24.09.2008 року, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], який керуючи автомобілем [NUMBER], порушив вимоги пункти 10.1, 10.2, 10.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з застрахованим автомобілем. 18.09.2008 року Деснянський районний суд міста Києва виніс Постанову, відповідно до якої [PERSON] визнаний винним в порушенні Правил дорожнього руху України у здійсненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Крім того, постановою Деснянського районного суду міста Києва від 18.09.2008 року встановлено, що вина [PERSON] в скоєні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди. Просять суд стягнути з відповідача на користь ЗАТ «СК «Український страховий стандарт» грошові кошти в розмірі 4 622,44 грн. [PERSON] акціонерне товариство Страхова компанія «Український страховий стандарт»свого представника на розгляд справи не направили, повідомили суд телеграмою про розгляд справи без участі їх представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав заявлений до нього позов в повному обсязі і просив суд прийняти судове рішенні на попередньому розгляді справи. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 25.10.2007 року між АСТ «АИС - Поліс» повним правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та [PERSON] був укладений договір № 05/К 026547 добровільного страхування транспортного засобу, відповідно до якого позивачем застраховано транспортний засіб страхувальника - легковий автомобіль [NUMBER]. 17.09.2008 року в місті Києві по проспекту Маяковського відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення застрахованого автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. 24.09.2008 року, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], який порушив вимоги пункти 10.1, 10.2, 10.3 Правил дорожнього руху і 18.09.2008 року Деснянський районний суд міста Києва виніс Постанову, де відповідач визнаний винним в порушенні Правил дорожнього руху. Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, особою, винною у настанні страхового випадку, є [PERSON]. Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного Кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного Кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 02.10.2008 року Національним центром незалежних експертиз на замовлення АСТ «АИС-Поліс» було складено звіт про оцінку № 4204, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику вантажного автомобіля [NUMBER] становить 41 243,23 грн. 14.10.2008 року Національним центром незалежних експертиз на замовлення АСТ «АИС-ІІоліс» було складено звіт № 4397, згідно якого вартість залишків вантажного автомобіля [NUMBER] становить 12 870,63 грн. Позивачем платіжним дорученням № 8377 перераховано страхове відшкодування в розмірі 30122,44 грн. на вказаний страхувальником рахунок. З метою вирішення питання у досудовому порядку, АСТ «АИС - Поліс» повним правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 09.02.2009 року надіслано претензію Відповідачу за вих. № 640 в, однак в досудовому порядку [PERSON] претензійні вимоги не виконав, страхове відшкодування в порядку регресу не відшкодував. 30.03.2011 року на рахунок Позивача отримано страхове відшкодування в порядку регресу згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № ВВ\\5882169 у сумі 25 500,00 грн. від ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відповідно претензії № 0453 від 16.02.2011 року, яка була надіслана ЗАТ «СК «Український страховий стандарт». Таким чином, борг Відповідача перед ЗАТ «СК «Український страховий стандарт» складає 4 622 грн. 44 коп. згідно розрахунку: 122.44 грн. (вартість матеріального збитку завданого автомобілю потерпілої особи). 23 500,00 грн. (розмір страхове відшкодування в порядку регресу згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № ВВ\\5882169 ПрАТ «СК «Альфа Страхування») 522,44 грн. Встановлене судом підтверджується письмовими матеріалами справи: -ксерокопією договору страхування; -ксерокопією платіжного доручення про сплату страхового відшкодування, -ксерокопією претензії від 09.02.2009 року, -іншими матеріалами справи. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Outcome: approved