Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерний банк «Полтава-банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] у якому просив розірвати кредитний договір № 103 від 30.05.2007, укладений між АБ «Полтава-банк» і [PERSON] та стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за вказаним договором в сумі 12266 грн. 27 коп., яка складається із суми боргу по тілу кредиту - 4193 грн.02 коп., прострочених відсотків -1009 грн. 14 коп., комісії - 1386 грн., прострочених відсотків, що віднесені до позабалансових 347 грн. 35 коп., пені - 5040 грн. 87 коп., комісії позабалансової 289. грн. 89 коп. та судові витрати в сумі 242 грн. 66 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог, зазначив, що 30.05.2007 року, відповідно кредитного договору № 103 (Договору), укладеного між АБ «Полтава-банк» та [PERSON] остання отримала у Банку кредит в сумі 5000 грн. строком до 30.05.2010 року зі сплатою за користування кредитом в розмірі 17 відсотків річних та щомісячною комісією 0,99 відсотків від початкової суми наданого кредиту. За договорами поруки № 103/1 та №103/2 від 30.05.07 укладеним між АБ «Полтава- банк» та [PERSON], [PERSON], останні зобовязалась перед Банком в терміни та на умовах, визначених Договором № 103 від 30.05.2007 погасити кредитну заборгованість, а також нести відповідальність за порушення умов договору (сплатити штраф, пеню). Строк кредитного договору витік, але відповідачі не погасили заборгованості за кредитом та відсотками за його користування, тим самим порушили зобовязання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, заяв про перенесення чи відкладення розгляду справи а також будь-яких документів про поважні причини, неявки суду не надали, хоча були належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, тому за згодою позивача судом ухвалено заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Відповідно кредитного договору № 103 (Договору), від 30.05.2007 року, укладеного між АБ «Полтава-банк» та [PERSON], остання отримала у Банку кредит в сумі 5000 грн., строком до 30.05.2010 року зі сплатою за користування кредитом в розмірі 17 відсотків річних та щомісячною комісією 0,99 відсотків від початкової суми наданого кредиту. За таких обставин договір у вказаній частині позивачем виконаний. Відповідно договору позичальник зобовязується: П. 4.2.1 забезпечити повернення одержаного кредиту та сплати відсотків (комісій) за користування кредитом відповідно умов даного договору. П. 4.2.2. сплатити банку суму пені, штрафу, а також суму збитків у випадках, передбачених п.5.2, 5.3. Договору. Виходячи із п.4.3.1., Банк має право достроково розірвати договір і вимагати повернення кредиту у разі: затримання сплати частини кредиту або відсотків щонайменше на 1 календарний місяць, перевищення заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків, несплати споживачем більш однієї виплати, яка перевищує 5 відсотків суми кредиту, іншого істотного порушення умов даного договору. П. 5.2. Договору передбачено відповідальність позивальника за порушення строків погашення кредиту, зокрема сплату кредиту з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та пені в розмірі 1 відсотка від суми заборгованості за кожний день прострочення. За договорами поруки № 103/1 та №103/2 від 30.05.07 укладеним між АБ «Полтава- банк» та [PERSON], [PERSON], останні зобовязалась перед Банком в терміни та на умовах, визначених Договором № 103 від 30.05.2007 погасити кредитну заборгованість, а також нести відповідальність за порушення умов договору (сплатити штраф, пеню). Відповідно ст.204 ЦК України: Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підстав для визнання вказаних договорів недійсними у ході розгляду справи не встановлено, тому вони є правомірними та в силу ст.629 ЦК України обовязковими для виконання сторонами. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі не належним чином виконували свої зобовязання, передбачені договором № 103 від 30.05.2007 року, а саме: у встановлені строки не сплачували заборгованості за кредитом та нарахованих процентів за кредитом, тим самим істотно порушили умови укладеного договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. При вирішенні даної справи, суд виходить із загальних засад судочинства в частині свободи договору, передбаченого п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, обовязковості договору, передбаченої ст.629 ЦК України, а також вимог ст.1054 ЦК України та ч. 1 ст.1049 ЦК України, відповідно до яких позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позичальником, визначені у ст.1050 ЦК України та передбачають у разі своєчасного - не повернення ним суми позики, його зобовязання сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, а саме суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних, від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з ч.1 ст.554 ЦК України: У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Враховуючи, що Договором між сторонами передбачено суму кредиту 5 000 грн. з оплатою процентів за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту - 17 відсотків річних та щомісячною комісією 0,99 відсотків від початкової суми наданого кредиту, суд бере до уваги вказані, встановлені договором розміри кредиту, відсотків та комісії. Тому вважає, що заборгованість за простроченим кредитом, яка підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору, наданим позивачем, підлягає стягненню солідарно із відповідачів у повному обсязі. Водночас, кредитний договір № 103 від 30.05.2007 року не може бути розірваний, оскільки строк його дії закінчився ще 30.05.2010 року, що відповідно до ч,4 ст.631 ЦК України не звільняє відповідачів від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. . Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача повністю у рівних частинах.

Outcome: partial