Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що на виконання умов кредитного договору №500011049 від 23 травня 2007 року, ПАТ "Альфа-Банк" було надано відповідачу кредит сумою 2806,00 дол. США. Відповідач, у порушення умов договору, свої зобовязання належним чином не виконував. Заборгованість відповідача становить 3669,15 дол. США, що за курсом НБУ становить 29028,83 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задоволити у повному обсязі, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Відповідач в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно була повідомлена про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 23 травня 2007 року, ПАТ "Альфа-Банк" відповідачу [PERSON], згідно укладеного кредитного договору №500011049 від 23 травня 2007 року, надано кредит сумою 2806,00 дол. США, з терміном повернення не пізніше 23.05.2010 року із сплатою 40% річних. /а.с.7-8/. У встановлені договором строки відповідач [PERSON] не виконала свої зобовязання із повернення кредитних коштів. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України. Згідно п.3.1. кредитного договору №500011049 від 23 травня 2007 року відповідач зобовязувався повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним у порядку, визначеному договором. Відповідно до п.3.2. кредитного договору №500011049 від 23 травня 2007 року відповідач зобовязувався за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним сплатити банку штраф у розмірі 20,00 дол. США за перший прострочений платіж, за двома платежами підряд - 40 дол. США, за трьома - 60 дол. США, за чотирма та більше прострочених платежів підряд 70 дол. США. У відповідності до п.5.5. кредитного договору №500011049 від 23 травня 2007 року за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним понад 90 або 150 днів банк, в залежності від терміну прострочення, має право вимагати від позичальника крім штрафу передбаченого п.3.2. договору, сплатити на користь банку штраф у розмірі 10 або 15 відсотків від суми кредиту,вказаної у п.1.1, відповідно до допущених термінів прострочення. За повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним понад 210 днів банк має право вимагати від позичальника крім штрафу передбаченого п.3.2. договору, сплатити на користь банку пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, яка розраховується шляхом збільшення розміру штрафу за прострочення понад 150 днів на 5 /пять/ відсотків за кожний повний місяць прострочення понад 210 днів. Станом на 23 жовтня 2010 року внаслідок порушення відповідачем зазначених умов договору, заборгованість за кредитним договором №500011049 від 23 травня 2007 року становить: 1073,75 дол. США заборгованості за кредитом, 490,90 дол. США штрафу, 2104,50 дол. США пені, а всього 3669,15 дол. США, що в еквіваленті становить 29028,83 грн., що стверджується розрахунком заборгованості за кредитом. /а.с.15/ Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі та витрати на інформаційнотехнічне забезпечення її розгляду підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved