Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Десята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Десятою Харківською державною нотаріальною конторою на ім'я відповідача, [PERSON], 10 жовтня 2008 року за реєстровим № 1-3302, визнання за нею право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], визнання за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки [ADDRESS] Ухвалою суду від 13 серпня 2010 року дана цивільна справа була об'єднана з цивільною справою за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Десята Харківська державна нотаріальна контора, про продовження строку на прийняття спадщини після померлого [INFO] року батька [PERSON], визнання недійсними правочинів та визнання права власності. Позовні вимоги по об'єднаній справі були додатково обґрунтовані тим, що на думку позивачів, відповідач [PERSON] незаконно набула прав на спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] та земельної ділянки [NUMBER], розташованої у [ADDRESS] оскільки приховала від нотаріуса ту обставину, що спірна квартира була набута спадкодавцем -[PERSON] у шлюбі з [PERSON], а отже є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, крім того при оформленні спадщини відповідач не повідомила нотаріуса про те, що право на обов'язкову частку у спадщині має також неповнолітня на той час донька померлого - [PERSON]. У подальшому відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку [NUMBER] -ХАЗ у Садівничому товаристві «Дружба колективів»площею 0,0606 га, власником якої є [PERSON], померлий [INFO] року. У ході розгляду справи третя особа за первинним позовом - [PERSON] заявила самостійні вимоги на предмет спору та просила суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Десятою Харківською державною нотаріальною конторою [PERSON] 10 жовтня 2008 року за реєстровим № 1-3302, визнати за нею, як за спадкоємицею по праву представлення після померлого [INFO] року [PERSON], право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що являється спадкоємицею по праву представлення [PERSON], однак відповідач [PERSON] оформила спадкове майно на своє ім'я, чим порушила спадкові права позивача. Далі [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про залишення без розгляду її позовних вимог за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Десята Харківська державна нотаріальна контора, про продовження строку на прийняття спадщини після померлого [INFO] року батька [PERSON], визнання недійсними правочинів та визнання права власності (а.с. 140). Також [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про залишення без розгляду її позовних вимог за позовом до [PERSON], третя особа - Десята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Десятою Харківською державною нотаріальною конторою на ім'я відповідача, [PERSON], 10 жовтня 2008 року за реєстровим № 1-3302, визнання за нею право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], визнання за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки [ADDRESS] (а.с.238). Ухвалою суду від 11.01.2011 року позовні вимоги [PERSON] були залишені судом без розгляду (а.с.241). Також представник [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про залишення без розгляду позовних вимог за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Десята Харківська державна нотаріальна контора, про продовження строку на прийняття спадщини після померлого [INFO] року батька [PERSON], визнання недійсними правочинів та визнання права власності -в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER] розташованої у [ADDRESS] а також в частині визнання за [PERSON] права власнсті на 1/3 цієї ділянки, а також в частині визнання частки [PERSON] як спадкоємиці померлого [PERSON] у цій земельній ділянці (а.с. 260). Ухвалою суду від 31.03.2011 року за позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER] розташованої у [ADDRESS] а також в частині визнання за [PERSON] права власнсті на 1/3 цієї ділянки, а також в частині визнання частки [PERSON] як спадкоємиці померлого [PERSON] у цій земельній ділянці - залишено судом без розгляду. Таким чином, предметом судового розгляду є позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Десятою Харківською державною нотаріальною конторою [PERSON] 10 жовтня 2008 року за реєстровим № 1-3302, визнання за нею, як за спадкоємицею по праву представлення після померлого [INFO] року [PERSON], право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки [ADDRESS] Також предметом судового розгляду є позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], третя особа - Десята Харківська державна нотаріальна контора, які полягають у наступному: 1) Продовжити [PERSON] строк на прийняття спадщини після померлого [INFO] року батька [PERSON]; 2) Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Десятою Харківською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON], згідно якого після смерті [PERSON] вона успадкувала 2/3 частини квартири [ADDRESS] 3) Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Десятою Харківською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON], згідно якого після смерті [PERSON] він успадкував 1/3 частину квартири [ADDRESS] 4) Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Десятою Харківською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON], згідно якого після смерті [PERSON] вона успадкувала 1/3 частину квартири [ADDRESS] 5) Визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Десятою Харківською державною нотаріальною конторою 11.02.2010 року за реєстровим № 1-142. 6) Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] 7) Визнати за [PERSON] право власності на і/6 частину квартири [ADDRESS] 8) Визначити частку [PERSON] як спадкоємиці померлого [PERSON] у земельній ділянці ([NUMBER]) площею 0,0616 га для ведення садівництва, яка розташована у [ADDRESS] Крім того, предметом судового розгляду є зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку [NUMBER] -ХАЗ у Садівничому товаристві «Дружба колективів»площею 0,0606 га. У судовому засіданні представник [PERSON] та [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представник [PERSON] та [PERSON] підтримала зустрічні позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, у задовленні об'єднаного позову та позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору просила відмовити. Відповідач [PERSON] проти об'єднаного позову та позову третьої особи заперечував, просив суд відмовити позивачам у задоволенні їх вимог. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с.195). Як свідчать матеріали спадкової справи № 352/00 померлий залишив заповіт, згідно якого усе належне йому майно він заповів своїй матері [PERSON] (а.с. 209). На момент відкриття спадщини [PERSON] належало таке майно: квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № Н17-3801 від 4 жовтня 1995 року, зареєстрованого АТ «Харківська товарна біржа «СЛОБОДА»(а.с. 203-204) та земельна ділянка ([NUMBER]) площею 0,0616 га для ведення садівництва, розташована у [ADDRESS] на підставі державного акту на право приватної власності на землю сер. ХР-31-01-029322, виданого виконкомом Харківської міської ради народних депутатів 10.12.1997 року (а.с. 205). Із заявами про прийняття спадщини від 26.12.2000 року до державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] та батько померлого - [PERSON], який на момент відкриття спадщини був непрацездатним, а отже, згідно ст. 535 Цивільного кодексу Української РСР, мав право на обов'язкову частку у спадщині. Колишня дружина померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], до державної нотаріальної контори не зверталася, а відтак пропустила строк, передбачений 549 Цивільного кодексу Української РСР. Однак, судом встановлено, що в 1995 році [PERSON], [PERSON] та їх донькою [PERSON] була приватизована квартира [ADDRESS], 24 липня 1995 року ця квартири була продана, за виручені від продажу кошти [PERSON] 09.12.1995 р. купив квартиру [ADDRESS], однак від рідних він цю обставину приховав. При вселенні у квартиру чоловік повідомив дружину про те, що житло він орендував у свого приятеля, який на тривалий час виїхав працювати за кордон. 14.05.1996 р. [PERSON] та [PERSON] розлучилися, після чого позивачі переїхали до м. Буринь Сумської області, де мешкають і на даний момент. Про те, що квартира була придбана у власність, а також про те, що у власності [PERSON] також знаходилася земельна ділянка позивачі дізналися від сестри померлого [PERSON] у травні 2010 року. Отже, причини пропуску неповнолітньою [PERSON] строку на прийняття спадщини після померлого батька [PERSON], є поважними, а за таких обставин цей строк має бути продовжений у відповідності до ст. 550 ЦК Української РСР, ст.1272 ЦК України. 2 вересня 2005 року [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, якими посвідчувалося її право на 2/3 частини квартири [ADDRESS] та на 2/3 частини земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, якими посвідчувалося його право на 1/3 частину зазначеної квартири та на 1/3 частину зазначеної земельної ділянки. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. За загальним правилом частки кожного з подружжя у майні, яке є об'єктом спільної сумісної власності, є рівними (ст. 28 КпШС України). Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 23 січня 1987 року (а.с. 7), розірвано - 14 травня 1996 року (а.с. 9). За таких обставин, оскільки квартира [ADDRESS] була придбана під час зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON], вона є об'єктом їх спільної сумісної власності. При цьому суд зауважує, що строк позовної давності для звернення [PERSON] до суду із вимогами про визнання за нею права власності на половину зазначеної квартири не пропущено, оскільки про порушення її прав вона дізналася у травні 2010 року, а відтак перебіг цього строку розпочався саме з липня 2010 року. За таких обставин вбачається наявність правових підстав для визнання за [PERSON] права власності на 1/2 квартири [ADDRESS]. Таким чином, після смерті [PERSON] [INFO] року залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини цієї квартири, право на іншу половину має [PERSON]. Визначаючи коло спадкоємців померлого [PERSON] суд виходить з приписів ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, згідно якої спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 535 цього ж Кодексу встановлено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Спадкоємцем за заповітом являється мати померлого -[PERSON]. Право ж на обов'язкову частку у спадщині мали батько померлого - [PERSON] та неповнолітня донька померлого -[PERSON]. Таким чином, оскільки на момент відкриття спадщини [PERSON] належала половина спірної квартири, інша половина мала бути розподілена між спадкоємцями наступним чином. Якби спадкоємство після померлого [PERSON] здійснювалося за законом, його донька та батько отримали б по 1/6 частині у цій квартирі (1/3 / 2 = 1/6). Передбачені ст. 535 ЦК Української РСР 2/3 від 1/6 складають 1/9. Отже, обов'язкова частка неповнолітньої [PERSON] у квартирі [ADDRESS] складає 1/9, також батько померлого [PERSON] мав право лише на 1/9. Спадкоємиця за заповітом за цих обставин мала право на 5/18 частин (1/2 -2/9 = 5/18). Згідно п.2 ст.3 ЦК України, однією із загальних засад цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів є зокрема визнання права. При цьому частина третя даної статті передбачає, що підставою для відмови у захисті цивільного права та інтересу особи є порушення нею положень частин другої-п'ятої статті 13 цього Кодексу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.1 ЦПК України). З огляду на викладене, оскільки при оформленні спадщини права позивачів за об'єднаним позовом були порушені, суд вважає, що вони підлягають захисту шляхом визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, виданих на зазначене вище майно, з визнанням за позивачами права власності на належні їм частки у спірному майні. Також підлягає задоволенню вимога позивачів про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] від 11.02.2010 року, що був укладений між [PERSON] та [PERSON], оскільки цей правочин не відповідає вимогам закону і має бути визнаний недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. У відповідності з ч.3 ст.388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно ч.4 ст.12 ЦК України, Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Оскільки за договором дарування відбувається відчуження майна, то право такого відчуження належить лише власнику. Крім того суд зауважує, що за договором дарування відчуження майна відбувається безвідплатно. За таких обставин, з огляду на часткове визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, виданих на зазначену квартиру [ADDRESS], спірний договір має бути визнаний недійсним. Як встановлено судом, [INFO] року помер [PERSON] (ар.с.87). З матеріалів спадкової справи № 503/08 видно, що померлий залишив заповіт, згідно якого усе належне йому майно він заповів онуку [PERSON]. Спадкоємець за заповітом від спадщини відмовився (а.с. 85), також від спадщини відмовилася донька померлого [PERSON] (а.с. 84). Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з Ѕ частини квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 21.05.1993 року та земельної ділянки ([NUMBER]) площею 0,0606 га для ведення садівництва, розташованої у [ADDRESS] яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконкомом Харківської міської ради народних депутатів 21.10.1999 року. Окрім того, як встановлено судом, на момент відкриття спадщини померлий також мав право на 1/9 частини квартири [ADDRESS]. Однак, 10 жовтня 2008 року відповідач [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, якими посвідчувалося її право на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Як встановлено судом, свідоцтво право на спадщину на земельну ділянку [NUMBER] у Садівничому товаристві «ХАЗ», розташовану по [ADDRESS] не видавалося. Визначаючи спадкоємців померлого [PERSON], суд виходить з приписів ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України. Відповідно до наведеної норми у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, у зв'язку з відмовою від спадщини спадкоємця за заповітом, право на спадкування після смерті [PERSON] мали його дружина [PERSON] як спадкоємиця першої черги за законом, донька померлого [PERSON] як спадкоємиця першої черги за законом та онука [PERSON] як спадкоємиця по праву представлення померлого [INFO] року батька [PERSON]. Так, у випадку, якщо б [PERSON] був живий на момент смерті свого батька [PERSON], він (за умови відмови від спадщини [PERSON]), як спадкоємець першої черги за законом, успадкував би Ѕ частину спірного нерухомого майна. Проте, [PERSON] не повідомила нотаріуса, що у померлого [PERSON] є онука, яка має право на спадкування по праву представлення. Сама ж онука -[PERSON] мешкає в Сумській області -не знала про факт смерті [PERSON] та про наявність спадкового майна. Про факт смерті [PERSON] стало відомо лише після того, як відкрився факт відчуження 11.02.2010 р. квартири [PERSON], що і стало підставою для подання 25.05.2010 р. першого (за хронологією) позову. Факти наявності спадкового майна та порушення при переході прав власності на нього до [PERSON] відкрилися вже під час розгляду даної цивільної справи. Викладені обставини вказують на те, що з огляду на спірний характер взаємовідносин між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON], а також їх тривалий характер, права [PERSON] підлягають судовому захисту щляхом визнання за нею права на відповідну частину спадкового майна. За таких обставин онука померлого [PERSON] [PERSON] по праву представлення має право на половину спадкового майна, яке залишилося після смерті діда [PERSON], тобто на 1/2 частини земельної ділянки ([NUMBER]) площею 0,0606 га для ведення садівництва, розташованої у [ADDRESS] Крім того, [PERSON], як спадкоємець по праву представлення, також має право на 1/4 частину квартири [ADDRESS], а також на 1/18 (половина від 1/9) частину квартири [ADDRESS]. Таким чином всього у квартирі [ADDRESS] [PERSON] має право на частину у розмірі 1/6 (1/18 + 1/9 = 1/6). З огляду на викладене, оскільки право на 1/2 частини земельної ділянки ([NUMBER]) площею 0,0606 га для ведення садівництва, розташованої у [ADDRESS] має [PERSON] -то право на іншу половину ділянки має [PERSON], як спадкоємиця [PERSON] за законом, у зв'язку з чим зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з визнанням за [PERSON] 1/2 частини зазначеної ділянки.

Outcome: partial