Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Представник [PERSON] міської ради та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, до судового розгляду справи надали суду заяви про визнання позову. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, [PERSON] про визначення частки спадкодавця у спільному майні, визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вони є власниками нерухомого майна - магазину-бару, загальною площею 839,3 кв.м., з сезонним майданчиком та денної автостоянки, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ , пр. Перемоги, 43. Позивач [PERSON] придбав право власності на частку вищевказаного майна в період шлюбу з [PERSON]. 20 червня 2010 року [PERSON] померла, і він, позивач, [PERSON], звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в спільному майні подружжя, що належала померлій дружині. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою нотаріуса йому було відмовлено в звязку з тим, що не визначена частка у спільному майні, яка належала спадкодавцю. Вони, позивачі, та померла [PERSON] є співвласниками вищевказаного нерухомого майна, і частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності складає 1\\2 частку, а йому, позивачу [PERSON], та померлій дружині відповідно належить інша 1\\2 частка цього майна. Таким чином, зважаючи на те, що він, [PERSON], та його дружина мали рівні частки у праві власності на нерухоме майно, що було їх спільною власністю подружжя, вважає, що і він, і померла дружина, кожний були власниками 1\\4 частки нерухомого майна. А тому 1/4 частка нерухомого майна по пр. Перемоги, 63 і входить до складу спадщини після смерті дружини. Він, позивач [PERSON], як чоловік спадкодавця, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], як дочки спадкодавця, є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] В звязку з тим, що дочки відмовилися від прийняття спадщини після смерті матері на його, [PERSON], користь, він є єдиним спадкоємцем після смерті дружини. І тому вони, позивачі [PERSON] та [PERSON] просять суд визначити спадкову долю у вигляді 1\\4 частки в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, розташоване по пр. Перемоги, 43 у м. Дніпродзержинську, яка належала [PERSON], визначити, що [PERSON] також належить 1\\4 частка у праві спільної власності на нерухоме майно, розташоване по пр. Перемоги, 43, визначити, що [PERSON] належить 1\\2 частка у праві спільної власності на магазин-бар з сезонним майданчиком та денною автостоянкою, визнати за [PERSON] право на спадщину за законом на 1\\4 частку нерухомого майна після смерті дружини, в цілому визнати за ним право власності на 1\\2 частку зазначеного нерухомого майна, визнавши право власності на іншу 1\\2 частку нерухомого майна за [PERSON], з подальшою реєстрацією права власності на нерухоме майно у визначених частках у єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, згідно вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позов по суті та за обставинами справи підтримали в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], який діє за довіреністю, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи надав суду відзив на позов заяву, в якому заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради в звязку з визнанням позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутністю, позов визнала у повному обсязі. Приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та представник ОКП «[PERSON] БТІ», які долучені до участі у справі, як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи від них надійшли заяви з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачів, представника [PERSON] міської ради, відповідача [PERSON], третіх осіб згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: -постанова нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії (а.с. 4), якою підтверджується факт відмови у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку нерухомого майна, розташованого по пр. Перемоги, 43 у м. Дніпродзержинську; -копія паспортів позивача [PERSON] (а.с.5), якою підтверджуються його особа громадянина України; -свідоцтво про смерть, яке видане Заводським відділом РАЦС [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області 21 червня 2010 року, актовий запис № 738 (а.с. 6), яким підтверджується факт і дата смерті [PERSON]; -свідоцтво про одруження між [PERSON] та [PERSON] (а.с.7), яким підтверджуються факт знаходження позивача та померлої у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 1966 року; -довідка про склад сімї № 615 ( а.с. 8), якою підтверджується факт спільного проживання та реєстрації [PERSON] та померлої [PERSON] по вул. Шиманського, 54 у м. Дніпродзержинську з 1989 року до моменту смерті дружини - до 20 червня 2010 року; -рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 березня 2005 року (а.с.9), яким підтверджується набуття позивачами та померлою [PERSON] права власності на нерухоме майно, розташоване по пр. Перемоги, 43 у м. Дніпродзержинську; -технічний паспорт на магазин-бар з сезонним майданчиком та денною автостоянкою ( а.с. 10-11, 43 - 51), яким підтверджується розташування та технічні характеристики нерухомого майна, розташованого у м. Дніпродзержинську по пр. Перемоги, 43; -Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с. 12), яким підтверджується факт реєстрації права власності на імя позивачів у єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно по пр. Перемоги, 43 ( а.с.12); -копія паспорту відповідача [PERSON] ( а.с. 42), якою підтверджується її особа громадянина України; -Державний акт на право постійного користування землею ( а.с. 52), яким підтверджується надання позивачам в постійне користування земельної ділянки по пр. Перемоги, 43 для розміщення обєкту торгівлі; -дані Державного земельного кадастру від 01.02.2010 р. (а.с. 57), якими підтверджується розмір річної орендної плати; -Податкова декларація орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності та відомості із договору оренди землі (а.с. 58, 59), якими підтверджується факт сплати земельного податку позивачами у справі; -договір оренди земельної ділянки від 26 березня 2003 року ( а.с.60 -62), яким підтверджується укладення договору оренди земельної ділянки по пр. Перемоги, 43 між позивачами та [PERSON] міською радою строком до 20.12. 2007 р.; -рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ріди № 14 від 19.01.2001р. (а.с 63), яким підтверджується надання дозволу позивачам на реконструкцію магазину по пр. Перемоги, 43. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06 лютого 1966 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис № 233 (а.с. 7). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 березня 2005 року за [PERSON] та [PERSON] було визнане право власності на реконструйовану будівлю магазину бару, загальною площею 839,3 кв.м., з сезонним майданчиком та денною автостоянкою ( а.с. 9). Право спільної сумісної власності на імя позивачів було зареєстровано у єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, на підтвердження чого 10 жовтня 2005 року позивачам ОКП «ДБТІ» був виданий Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 12), технічний паспорт, у якому позивачі зазначені власниками магазину бару, загальною площею 839,3 кв.м., з сезонним майданчиком та денною автостоянкою( а.с. 10 -11, 43- 51). 20 червня 2010 року померла дружина та мати позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 738 ( а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частка нерухомого майна, розташованого по пр. Перемоги, 43 у м. Дніпродзержинську, яка належала померлій у праві спільної сумісної власності подружжя. Позивач [PERSON], як один із спадкоємців першої черги за законом, у визначений законом шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини, так як частка у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно по пр. Перемоги, 43 була придбана ним в період шлюбу з [PERSON] Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], які також є спадкоємцями першої черги після смерті матері [PERSON], відмовилися від прийняття спадщини на користь свого батька [PERSON] Але постановою нотаріуса [PERSON] від 22.12. 2010 року № 226/02-31 (а.с. 4) [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як не визначена частка померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно - магазин бар з сезонним майданчиком та денною автостоянкою, і згідно ч.1. п. 224 Розділу 22 «Видачі свідоцтва про право на спадщину», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки у спільному майні. Судом на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 березня 2005 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічного паспорту на нерухоме майно, встановлено, що магазин бар з сезонним майданчиком та денною автостоянкою, розташований по пр. Перемоги, 43 у м. Дніпродзержинську, дійсно належить позивачам та померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності. При цьому, як зазначають позивачі, між ними була досягнута усна домовленість щодо визначення часток у праві спільної власності. Так, [PERSON] належить 1\\2 частка нерухомого майна, а її батькам [PERSON] та [PERSON] інша 1\\2 частка нерухомого майна, і реєстрація права власності на частку майна, що належала подружжю [PERSON], була виконана на імя позивача [PERSON] Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] належить 1\\2 частка нерухомого майна по пр. Перемоги, 43, а [PERSON] та [PERSON] належить інша 1\\2 частка нерухомого майна по пр. Перемоги, 43. Приймаючи до уваги, що 1\\2 частка магазину, право власності на яку було зареєстроване на імя [PERSON], є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, і частки майна дружини та чоловіка за законом вважаються рівними, і зважаючи на те, що між [PERSON] та його померлою дружиною була відсутня будь-яка домовленість щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя, був відсутній і шлюбний договір, суд дійшов до висновку, що померлій [PERSON] належала 1\\4 частка магазину бару з сезонним майданчиком та денною автостоянкою, розташованого по пр. Перемоги, 43 у м. Дніпродзержинську. А це, у свою чергу означає, що позивачу [PERSON] також належить 1\\4 частка магазину по пр. Перемоги, 43. Судом також встановлено, що позивачі та відповідач [PERSON] дійсно є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], але фактично спадщину прийняв лише позивач [PERSON], який проживав разом з померлою на час її смерті, що підтверджується довідкою про склад сімї ( а.с. 8), звернувся з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, не відмовлявся від спадщини, при тому. що інші спадкоємці першої черги за законом відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] А тому він вважається таким, що прийняв спадщину у встановленому порядку та у встановлений законом строк, і має право просити суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1\\4 частку нерухомого майна, розташованого по пр. Перемоги. 43 у м. Дніпродзержинську, яка належала померлій дружині [PERSON] Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка вважаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. На підставі вивчених судом матеріалів справи, зясованих обставин справи, які досліджені доказами, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, і тому позов [PERSON], Мандри гель [PERSON], підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved