Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

[PERSON] 22.07.2009р. звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати недійсним та скасувати рішення сесії Стрілківської сільської ради №4 від 30.07.2008 р. в частині припинення його право користування на земельною ділянкою площею 0,16 га, яка була надана йому у постійне користування для будівництва індивідуального житлового будинку в с.Малі Ланки Перемишлянського району рішенням виконавчого комітету Стрілківської сільської ради №37 від 10.12.1993р. На підставі даного рішення було вчинено винос в натурі меж земельної ділянки, отримано дозвіл на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво, отримано будівельний паспорт. Після того ним були завезені будівельні матеріали та закладено фундамент згідно проекту. Цільове призначення отриманої земельної ділянки не змінював та використовував її за призначенням. Про оскаржуване рішення йому стало відомо у березні 2009 року, яке просить скасувати як незаконне. В процесі розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просить також визнати недійсним та скасувати рішення сесії Стрілківської сільської ради № 2.13 від 11.12.2008р. в частині надання дозволу [PERSON]Є на розробку проекту відведення спірної земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги та зазначили, що [PERSON] використовував спірну земельну ділянку на законних підставах, а Стрілківська сільська рада, не встановивши факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, позбавила [PERSON] права користування землею. Дане рішення суперечить вимогам ст.143 ЗК України. Зазначила, що 12.09.1996р. виконавчий комітет Стрілківської сільської ради прийняв рішення про передачу [PERSON] у приватну власність згаданої земельної ділянки, і що у квітні 2000 року [PERSON] звертався до відповідача щодо оформлення державного акту на земельну ділянку. Також вважає, що всупереч вимогам Земельного кодексу України, про розгляд на сесії сільської ради питання про припинення права користування земельною ділянкою [PERSON] не повідомлявся, він не запрошувався на сесію і дане питання розглянуте у його відсутність. Позивач [PERSON] заявлений позов підтримав, а будучи допитаний в якості свідка, показав, що отримавши у 1992 році у постійне користування спірну земельну ділянку, відразу ж приступив до її освоєння, в тому числі заклав фундамент. Крім того, він регулярно сплачує земельний податок, обробляє земельну ділянку, разом з іншими сусідами вносив кошти на облаштування проїжджої частини вулиці, на її газифікацію та електрифікацію. Він ніколи не притягався до будь-якої відповідальності за нецільове використання згаданої земельної ділянки. Про розгляд на сесії сільської ради 30.07.2008р. питання щодо припинення його права користування земельною ділянкою, йому стало відомо тільки в березні 2009р. Представник відповідача [PERSON]П.в судовому засіданні заявлений позов не визнав, подав заперечення та зазначив, що земельна ділянка [PERSON] , в числі інших земельних ділянок, використовувалась не за призначенням. На прохання сільської ради надати підтверджуючі документи на спірну земельну ділянку щодо правомірності її використання, [PERSON] таких не надав. Крім того, виділеною [PERSON] земельною ділянкою тривалий час користувалась 2. його сусідка Дмитрів. Вважає, що спірна земельна ділянка використовувалась не за цільовим призначенням, і тому сесія сільської ради правомірно прийняла рішення про припинення права користування земельною ділянкою. Після того, як в липні 2008р. було прийнято рішення про припинення права користування спірною земельною ділянкою, така вважалась вільною. Тому на сесії сільської ради 11.12.2008 року було прийнято рішення про надання дозволу гр-ці [PERSON] на розробку проекту відводу для підготовки надання у власність згаданої земельної ділянки, під номером 17. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що заперечує щодо визнання недійсним та скасувати рішення сесії Стрілківської сільської ради № 2.13 від 11.12.2008р. в частині надання її довірительці [PERSON] дозволу на розробку проекту відведення спірної земельної ділянки. Даною земельною ділянкою її довірителька не користується на даний час. Підтвердила, що [PERSON] наданій земельній ділянці заклав фундамент під будівлю. Свідок по справі [PERSON] в судовому засіданні показала, що з 1991 р. має у постійному користуванні земельну ділянку в с.Малі Ланки. Поруч з нею знаходиться земельна ділянка [PERSON], на якій останній влаштував фундамент під будівництво, обробляє її, посадив дерев. Також [PERSON] разом з іншими сусідами поніс матеріальні витрати по прокладці газової труби та влаштування лінії електропередачі в частині їх земельних ділянок. За час користування земельної ділянкою вона ніколи не бачила, щоб можливо будь-яка комісія проводила перевірку щодо використання земельних ділянок, в т.ч. відносно неї чи інших землекористувачів не складалися акти щодо нецільового використання ділянок Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що з 1996 р. має в користуванні земельну ділянку в с.Малі Ланки. Через дві земельні ділянки від нього знаходиться земельна ділянка [PERSON], якого знає приблизно 15 років як сусіда. Бачив, що [PERSON] на своїй земельній ділянку збудував фундамент під будинок, а також він разом з іншими сусідами оплачував роботи по прокладці газопроводу та електропостачання. Заслухавши пояснення та доводи сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Стрілківської сільської ради №37 від 10.12.1992 р. [PERSON] надана у постійне користування ділянку в с.Малі Ланки площею 0,16 га для будівництва індивідуального житлового будинку. На протязі 1993року представниками районного архітектора та виконкому Стрілківської сільської ради були встановлені в натурі межі виділеної [PERSON] земельної ділянки, складена схема виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель, складений план земельної ділянки та наданий дозвіл на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво. 12.09.1996 р. виконавчий комітету Стрілківської сільської ради прийняв рішення про безкоштовну передачу у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,16 га в с.Малі Ланки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно наданих суду квитанцій про прийом податкових платежів, [PERSON] у 2003- 2008 роках сплачував на рахунок Стлілківської сільської ради сільськогосподарський податок за землю, яка знаходиться в с.Малі Ланки по вул.Нижній. З наданої суду копії Рішення №4 ХХІІІ сесії У скликання Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 30 липня 2008р. «Про припинення права користування земельною ділянкою» та Додатку до нього слідує, що сесія вирішила припинити право користування земельною ділянкою в с.Малі Ланки по вул.Нижній шести громадянам, які використовують земельні ділянки не за цільовим призначенням. В числі даних громадян значиться : «[PERSON] - 0,16 га». В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт нецільового використання позивачем наданої йому у постійне користування земельної ділянки площею 0,16 га в с.Малі Ланки, а тому суд не приймає до відома нічим не підтверджені твердження представника відповідача про таке нецільове використання. Відповідно до частини 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 25-26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визначено компетенцію органи місцевого самоврядування в сфері земельних відносин, а пунктом 10 3. статті 59 даного Закону встановлено, що акти органів місцевого самоврядування з мотивів їх їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Статтею 92 ЗК України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності , без встановлення строку. Статтею 141 ЗК України визначені підстави припинення права користування земельною ділянкою, одна з яких використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. А статтями 143 та 154 ЗК України визначено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку, і що органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатися у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою. Приймаючи рішення по справі, суд керується також Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7( зі змінами від 19.03.2010р.) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», і зокрема пунктом 8, в якій зазначено, що вирішуючи спори про припинення права користування земельною ділянкою, суди повинні враховувати, що орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права землекористування проводиться за позовом відповідного органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу недійсними. Також суд керується Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. №7-рп/2009 ( справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб»єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Таким чином, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Стрілківської сільської ради від 11.02.1993р. [PERSON] була надана у постійне користування земельна ділянка площею 0,16 га в с.Малі Ланки Перемишлянського району для індивідуального житлового будівництва, яка ним використовується до даного часу за цільовим призначенням. Але 30.07.2008р. сесія Стрілківської сільської ради, всупереч вимогам ст.ст.141,143, 154 ЗК України, прийняла рішення про припинення права користування даною земельною ділянкою позивачем [PERSON] з мотивів нецільового використання. Цим рішенням сесія сільської ради скасувала попереднє рішення виконавчого комітету сільської ради, тобто припинила надане раніше [PERSON] його суб»єктивне право на користування земельною ділянкою. Що стосується пункту 2 позовних вимог, то з наданої суду копії Рішення №2.13 ХХУІІ сесії У скликання Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 11 грудня 2008р. «Про надання дозволу гр.[PERSON] на розробку проекту відведення земельної ділянки», слідує, що сесія вирішила надати [PERSON] дозвіл на розробку проекту відводу для надання у власність земельної ділянки площею 0,16 га в кварталі індивідуальної забудови по вул.Нижній в с.Малі Ланки ( ділянка №17), та на виготовлення будівельного паспорту на забудову даної земельної ділянки. В судовому засіданні встановлено, і даний факт не оспорюється сторонами, що рішення №2.13 від 11.12.2008р. прийняте відносно земельної ділянки, яка перебувала в користуванні [PERSON] з 1992 року. Частиною 5 ст.116 ЗК передбачено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, проводиться лише після вилучення ( викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Виходячи з встановленого та заявлених позовних вимог, суд вважає, що рішення сесії Стрілківської сільської ради №4 від 30.07.2008р., підлягає визнанню недійсним в частині припинення права користування земельною ділянкою [PERSON] , а рішенні сесії Стрілківської сільської ради №2.13. від 11.12.2008р. підлягає визнанню недійсним в цілому . 4.

Outcome: approved