Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою Рогатинського районного суду до участі в справі було залучено у якості співвідповідача [PERSON]. [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Ухвалою Рогатинського районного суду ці два позови було обєднано в одне провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача позов підтримали повністю і пояснили, що 21 травня 2004 року [PERSON] на підставі договору купівлі продажу набуто майно, а саме будинковолодіння, що розташовані за адресою с.Потік вул.Роксолани, 181 (бувша Цегельнянська) Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до вимог п.10 договору купівлі-продажу відповідач [PERSON] зобовязувався знятися з реєстрації і звільнити житловий і господарські будівлі до 21 липня 2004 року, надати його для безперешкодного користування позивачу. Однак по сьогоднішній день не виконав взятого на себе зобовязання, продовжує проживати в будинковолодінні, власником якого є [PERSON] Просили позов задовольнити повністю, зобовязати відповідача по справі [PERSON] передати йому будинковолодіння за адресою с.Потік вул. Роксолани (Цегельнянська) №181 Рогатинського району Івано-Франківської області, а саме житловий будинок житловою площею 61,1 м2, загальною площею 141,3 м2, і господарські споруди літню кухню, стайню-стодолу, гараж. Судові витрати віднести за рахунок відповідача. Позову [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним не визнав зовсім і пояснив, що доводи позивача є безпідставними і надуманими, оскільки зі змісту доручення від 09 травня 2004 року серія ВВС №5100388 вбачається, що [PERSON] і [PERSON] уповноважили [PERSON] бути їх представником, наділили її усіма правами і обовязками діяти від їх імені, зокрема повноваженнями з питань продажу належного їм житлового будинку. Крім того, [PERSON] пропущено строки позовної давності на звернення до суду із даним позовом. А тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] просив відмовити повністю. Відповідач - позивач [PERSON] позову [PERSON] не визнав зовсім і пояснив, що 03 травня 1997 року між ним та [PERSON] на виконання позикових зобовязань було укладено договір застави будинку, який посвідчено державним нотаріусом Рогатинської державної нотаріальної контори. 14 квітня 2004 року було укладено додаткову угоду до договору застави нерухомого майна від 03.05.1997 року відповідно до якої термін позикових зобовязань продовжувався до 01 травня 2004 року. 09 травня 2004 року [PERSON]. запропонував йому і його дружині [PERSON] , оформити в нотаріальній конторі доручення для вирішення питання приватизації земельної ділянки. В нотаріальній конторі ними було підписано доручення на дружину позивача [PERSON] Зі слів [PERSON] дане доручення стосувалося виключно приватизації земельної ділянки. В 2008 році , коли отримав із Рогатинського районного суду позовну заяву [PERSON] із додатками, він дізнався про те, що [PERSON] від його імені та від імені його дружини [PERSON] продала належний йому житловий будинок. [PERSON], діючи від їхнього імені, уклала договір з своїм чоловіком [PERSON] діючи всупереч його, [PERSON], інтересам, оскільки продавати будинок наміру в нього не було. Крім того, кошти, виручені від продажу будинковолодіння, [PERSON] йому не передавалися. [PERSON] діяла за зловмисною домовленістю з [PERSON] Крім того, в житловому будинку проживали його, [PERSON], неповнолітні діти. Відповідач [PERSON] позову [PERSON] не визнала зовсім. Дала суду пояснення , аналогічні поясненням [PERSON] Відповідач по справі [PERSON] позову не визнала і пояснила, що відповідно до доручення, виданого на її імя [PERSON] вона була уповноважена на здійснення продажу будинку належного [PERSON] Оформленням документів, необхідних для укладення договору купівлі - продажу вона не займалася, кошти, виручені за продаж будинковолодіння вона [PERSON] не передавала. Договір було укладено на виконання боргового зобовязання [PERSON] перед її чоловіком [PERSON] Крім того, вона не стала співвласником будинковолодіння [PERSON], оскільки кошти, які були задіяні на купівлю будинковолодіння були особистими коштами її чоловіка [PERSON] Суд, вислухавши доводи сторін по справі, представників сторін, свідка, дослідивши і перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] пояснила, що 09 травня 2004 року вона посвідчила доручення від імені [PERSON], [PERSON], яким вони уповноважили [PERSON] на здійснення відчуження належного їм будинковолодіння. Зміст доручення їм було прочитано, дієздатність перевірено, доручення було підписано сторонами в її присутності. Крім того, їй відомо про боргові зобовязання між [PERSON] і [PERSON] Саме на виконання боргових зобовязань було укладено договір купівлі- продажу будинковолодіння між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] і [PERSON] Жодних порушень діючого законодавства при укладенні договору купівлі-продажу нею допущено не було. Відповідно до доручення від 09 травня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Рогатинського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] і [PERSON] уповноважили [PERSON] бути їхнім представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях усіх форм підпорядкування, форм власності, в органах нотаріату та ОБТІ з питань приватизації земельної ділянки., з усіма повноваженнями з питань продажі належного їм житлового будинку та господарських споруд, що розташовані в с.Потік Рогатинського району Івано-Франківської області (а.с.126). 21 травня 2004 року між [PERSON], жителем [INFO], від імені якого діяла [PERSON] на підставі доручення, і [PERSON], жителем [INFO] було укладено договір відповідно до якого продавець в особі представника продав, а покупець купив належний продавцю на праві приватної власності житловий будинок і господарські будівлі під №181, що знаходяться за адресою с.Потік вул.Роксолани( бувша Цегельнянська) Рогатинського району. Жилий будинок, що відчужувався, належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Рогатинською державною нотаріальною конторою 30 квітня 1997 року за реєстровим №244 і зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ в реєстрову книгу за №1 за реєстровим 31(а.с.4). Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч.6 статті 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недодержання в момент вчинення правочину стороною цих вимог є підставою його недійсності (ч.1 ст.215 ЦК України). Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. Таким чином, батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування розпоряджатися майновими правами дітей. Однак у судовому засіданні встановлено, що діти [PERSON] не мали майнових прав на будинковолодіння, одноосібним власником якого був [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину. Відповідно до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч.3 ст.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, атакож щодо інших осіб, встановлених законом. Правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють. З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин в своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Представник не може вчиняти правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] і [PERSON] на час укладення договору купівлі-продажу перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до вимог ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що представником [PERSON], [PERSON] [PERSON] було вчинено правочин щодо себе, оскільки [PERSON] як дружина [PERSON] набула права спільної сумісної власності на придбане майно. Фактично стала співвласником цього майна як дружина покупця. Таким чином [PERSON] діяла всупереч вимогам ч.3 ст.238 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що всупереч вимогам статті 1006 ЦК України [PERSON] після виконання доручення не передавала довірителям все одержане у звязку з виконанням доручення, не надала звіту про виконане доручення, не повернула доручення, термін якого ще не закінчився. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України на сторін по справі покладається обовязок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. [PERSON] у судовому засідання не спростовано пояснення [PERSON] про те, що він дізнався про існування договору купівлі-продажу із отриманої в вересні 2008 року позовної заяви [PERSON] Суду не представлено [PERSON] належних доказів про повідомлення ним [PERSON] про звільнення будинковолодіння. За таких обставин та доказів підстав для відмови у позові за спливом строків позовної давності у судовому засіданні не встановлено. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, визнати недійсним договір купівлі - продажу жилого будинку, який розташований в с.Потік по вул.Роксолани, 181 Рогатинського району, укладений 21 травня 2004 року укладений між [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] на підставі доручення від 09.05.2004 року і [PERSON]. Як вбачається з квитанцій №16\\196,15\\197, виданими 31 травня 2010 року, №22,23, виданими 11 червня 2010 року акціонерним комерційним банком «Київ», Рогатинським відділенням МФО №322498 м.Рогатина [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 350 гривень 00 копійок та 120 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В порядку ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати, які понесені позивачем по справі [PERSON] та документально підтверджені слід стягнути з відповідачів по справі. На підставі ст.ст.16, ч.2, ст. 238, 1000-1006 ЦК України, ст.60 СК України

Outcome: approved