Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.08.2010 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона проживала з відповідачем у незареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. На даний час їхня сімя фактично розпалася і існує формально. Оскільки відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обовязку по утриманню дитини та гроші на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, просила стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка у суді позов підтримала, посилаючись на підстави викладені у заяві. Наполягає на стягненні з відповідача коштів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття і просила провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився повторно, не повідомив причину своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання про що свідчать поштові повідомлення про отримання ним судових повісток. Суд вважає можливим відповідно до ст. 169 п. 4 ЦПК України визнати причину неявки відповідача неповажною і ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою позивачки. Вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивачки в обґрунтування позову, та ті обставини, що відповідач ухиляється від добровільної сплати коштів на утримання повнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами Сімейного Кодексу: ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено факт несплати відповідачем коштів на утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд погоджується із вимогами позивачки і вважає можливим стягнути з відповідача кошти на утримання дитини, доньки в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу, оскільки відповідач має дохід та має можливість сплачувати аліменти на неповнолітню дитину. Відповідно до ст. 191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня перегляду позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і визнання позову. Позивачка довела в суді обставини, на які вона посилалася, а саме факт несплати відповідачем коштів на утримання дитини та наявність умов для сплати аліментів відповідачем на неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для стягнення аліментів від дня подання позову. Судові витрати відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести за рахунок відповідача і стягнути з нього 51 грн. судового збору в доход держави та витрати на ІТЗС в сумі 120 гривень. На підставі зазначеного, ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів і

Outcome: approved