Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-11 00:00:00

В березні 2011 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частки його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дня предявлення позовної заяви до досягнення донькою повноліття, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не заперечував проти позовних вимог, просив врахувати, те, що він сплачує аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/8 частини його заробітку. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, матеріали цивільної справи № 2-1940/2009 суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], яка відповідно до довідки виконавчого комітету Олександрівської селищної ради від 14.03.2011 року проживає разом з позивачкою [PERSON] На підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2009 року відповідач [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку до закінчення навчання тобто до 30 червня 2011 року, але не більше ніж до 23 років та при умові продовження нею навчання. В судовому засіданні було також встановлено, що відповідач працює ВАТ «Бузький гранітний карєр, отримує заробітну плату, має задовільний стан здоровя. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, який працює, наявність ще одної дитини на яку відповідач сплачує аліменти, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 88 ЦПК України, п. 5 ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 з відповідача на користь бюджету м. Вознесенська підлягають стягненню також 51 грн. державного мита та 120 гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial