Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач відкрите акціонерне товариство банк «БІГ Енергія» (надалі - Банк) просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] 20877,29 грн. заборгованості за кредитним договором, в тому числі заборгованості по кредиту в сумі 14590,00 грн., заборгованості по сплаті відсотків за користування ним в сумі 2599,06 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань по кредитному договору в сумі 3566,18 грн., а також трьох процентів річних у звязку з простроченням виконання зобовязань у розмірі 122,05 грн., крім того, стягнути з [PERSON] 27228,11 грн. заборгованості за кредитним договором, в тому числі заборгованості по кредиту в сумі 23000,00 грн., заборгованості по сплаті відсотків за користування ним в сумі 3762,40 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань по кредитному договору в сумі 409,83 грн., а також трьох процентів річних у звязку з простроченням виконання зобовязань у розмірі 55,88 грн., в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки «ГАЗ 2752» вантажопасажирський, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі №27520030058765, який на праві приватної власності належить [PERSON], шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах органами державної виконавчої служби. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] кредитного договору від 08.07.08 р., відповідач отримала кредит в сумі 25000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, терміном погашення до 07.07.11 р. Однак позичальник [PERSON] не виконує умов договору щодо обовязку щомісячно частково повертати суму кредитних коштів та сплачувати відсотки за користування кредитом, у звязку з чим на підставі умов кредитного договору у неї виник обовязок достроково повернути суму кредитних коштів та сплатити проценти за користування ними. Зобовязання [PERSON] за цим кредитним договором забезпечувались заставою транспортного засобу автомобіля «ГАЗ 2752», у звязку з чим заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитних зобовязань. Відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] кредитного договору від 06.09.06 р., відповідач отримала кредит в сумі 35000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, терміном погашення з урахуванням додаткових угод до 04.07.10 р. Однак позичальник [PERSON] не виконує умов договору щодо обовязку щомісячно частково повертати суму кредитних коштів та сплачувати відсотки за користування кредитом, кінцевий строк його повернення на момент предявлення позову сплинув. Оскільки поручителем за зобовязаннями [PERSON] по даному кредитному договору виступає [PERSON] та [PERSON], заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів передбачених ст.625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми зобовязань за кредитними договорами. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд справи у їх відсутності не клопотали, заперечень проти позову не подали, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі. Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06.09.06 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 25/01-09-2006 (надалі кредитний договір № 1), за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 35000,00 грн. з метою поповнення обігових коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом по процентній ставці 23 % річних терміном погашення до 06.07.07 р. Додатковими угодами № 1 від 01.03.07 р., № 2 від 06.07.07 р., № 3 від 01.04.08 р., № 4 від 07.07.08 р., № 5 від 06.07.09 р. № 6 від 05.01.10 р. строк дії договору кредитної лінії сторонами неодноразово пролонговувався, і кінцевий строк погашення кредиту та сплати відсотків визначено до 04.07.10 р. За умовами кредитного договору № 1, [PERSON] зобовязувалась повернути кредит в повному обсязі до 04.07.10 р., а також сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно, не пізніше двадцятого числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків (пп.1.1, 1.3, 1.5, 3.5.2 кредитного договору № 1, з урахуванням строків, визначених додатковими угодами). З виписок з особових рахунків обліку повернення [PERSON] основної суми кредиту та сплати відсотків по кредитному договору № 1 вбачається, що нею було порушено умови договору та допущено заборгованість по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним. Заборгованість [PERSON] по поверненню кредиту за кредитним договором № 1 станом на 22.09.10 р. згідно з розрахунком складає 23000,00 грн., по сплаті відсотків за користування кредитними коштами 3762,40 грн. Так як строк повернення кредиту на момент розгляду справи сплинув, а відповідач [PERSON] кредитні кошти не повернула, відсотки за користування кредитом не сплатила, суд вбачає правові підстави для стягнення заборгованості. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до умов п.5.1 кредитного договору № 1, у разі несвоєчасного погашення кредиту та (або) відсотків за користування ним позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Розмір нарахованої пені у звязку з порушенням [PERSON] строків погашення кредиту по кредитному договору № 1 складає 409,83 грн. Суд вважає нарахування такого розміру пені обґрунтованим та вбачає правові підстави для її стягнення. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача у звязку з невиконанням умов кредитного договору № 1 підлягає стягненню: сума неповернутого кредиту в розмірі 23000,00 грн., процентів за користування ним в розмірі 3762,40 грн., пеня у розмірі 409,83 грн., а всього 27172,23 грн. Судом встановлено, що у забезпечення повернення [PERSON] одержаного за кредитним договором № 1 кредиту, сплати відсотків за його користування, можливих пені та штрафних санкцій, позивачем з [PERSON] 06.09.06 р. укладено договір застави, предметом якого є автомобіль марки «ГАЗ 2752» вантажопасажирський, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі № 27520030058765, який на праві приватної власності належить [PERSON], ринковою вартістю 42390,00 грн. Відповідно до ст.ст.589, 590 ЦК України, ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент\~настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Пунктом 2.4.4 договору застави передбачене право банку звернути стягнення на предмет застави у разі, коли в момент настання терміну виконання зобовязань, забезпечених заставою, вони не будуть виконані. Звернення стягнення на предмет застави передбачене п.4.2 \~договору застави та здійснюється відповідно до норм чинного законодавства. Статтею 591 ЦК України передбачено, що реалізація предмету застави, на який звернуто стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів. Строк повернення кредиту на момент розгляду справи сплинув, [PERSON] кредитні кошти не повернула, відсотки за користування кредитом не сплатила, отже, у момент настання терміну виконання в повному обсязі зобовязань по кредитному договору № 1, забезпечених заставою, їх не виконала. Відтак, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави не суперечать закону, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено також, що 08.07.08 р. між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 3275П (надалі кредитний договір № 2), за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 25000,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом по процентній ставці 26 % річних терміном погашення до 07.07.11 р. За умовами договору, [PERSON] зобовязувалась повертати кредит щомісячно в розмірі, не меншому 694,00 грн., а також сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно, не пізніше останнього числа місяця, наступного після розрахункового періоду (пп.1.1, 1.5, 1.7 кредитного договору № 2). З виписок з особових рахунків обліку повернення [PERSON] основної суми кредиту та сплати відсотків по кредитному договору № 2 вбачається, що нею було порушено умови договору та допущено заборгованість по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 2, між позивачем та [PERSON], [PERSON] 08.07.08 р. укладено договір поруки, згідно якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] на добровільних засадах взяли на себе зобовязання перед Банком відповідати за зобовязаннями [PERSON], що виникають з умов кредитного договору № 2, і у випадку невиконання [PERSON] цих зобовязань нести солідарну відповідальність перед Банком разом з позичальником (пп.1.2, 2.1 договору поруки). Тому суд вбачає підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з відповідачів. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до п.3.2.1 кредитного договору № 2, Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих відсотків по них при виникненні простроченої заборгованості по кредиту та (або) відсоткам за його використання, в порядку, передбаченому п.6.3 договору. Цим пунктом передбачено, що у разі дострокового стягнення Банком кредиту та відсотків за його використання, банк в письмовій формі повідомляє позичальника та поручителів про факт стягнення заборгованості за цим кредитним договором, а позичальник та (або) поручитель (лі) протягом трьох банківських днів з моменту отримання письмового повідомлення Банку повертають суму кредиту та виплачують відсотки за фактичний час користування кредитом. У випадку невиконання цієї вимоги зобовязання позичальника за цим договором вважаються простроченими. Судом встановлено, що листами Банку № 113/1, 114/1, 115/1 від 12.07.10 р., отриманими відповідачами, Банком ставилась вимога дострокового повернення кредитних коштів за кредитним договором № 2, однак погашення кредиту та відсотків за користування ним не відбулось. Заборгованість [PERSON] по поверненню кредиту за кредитним договором № 2 станом на 22.09.10 р. згідно з розрахунком складає 14590,00 грн., по сплаті відсотків за користування кредитними коштами 2599,06 грн. Так як відповідач [PERSON] кредитні кошти не повернула, відсотки за користування кредитом не сплатила, суд вбачає правові підстави для дострокового стягнення заборгованості. Відповідно до умов п.4.1 кредитного договору № 2, у разі несвоєчасного погашення кредиту та (або) відсотків за користування ним позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого кредиту за кожний день прострочення повернення основного боргу, та 0,5 % від суми прострочених відсотків за кожний день їх прострочення. Розмір нарахованої пені у звязку з порушенням [PERSON] строків погашення кредиту по кредитному договору № 2 складає 3566,18 грн. Суд вважає нарахування такого розміру пені обґрунтованим та відповідно до ст.625 ЦК України вбачає правові підстави для її стягнення. Таким чином, з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача солідарно підлягає стягненню: сума неповернутого кредиту в розмірі 14590,00 грн., процентів за користування ним в розмірі 2599,06 грн., пеня у розмірі 3566,18 грн., а всього 20755,24 грн. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів 3 % річних від простроченої суми кредитних зобовязань по обох договорах, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідальність позичальника у звязку з простроченням грошових зобовязань врегульована п.5.1 кредитного договору № 1, а також п.4.1 кредитного договору № 2, вимоги про стягнення неустойки, розрахованої на підставі цих норм кредитних договорів, заявлено позивачем та визнано судом обґрунтованими. Отже, кредитними договорами №№ 1,2 встановлено інший розмір неустойки як наслідку порушення відповідачами грошового зобовязання. За таких обставин суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для додаткового стягнення з відповідачів неустойки відповідно до ст.625 ЦК України, а тому про відхилення позовних вимог в цій частині. Судові витрати слід присудити пропорційно до задоволеної частини позову. Враховуючи викладене,

Outcome: partial