Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивач у справі [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 06.10.2006 року, відповідач [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] у м. Києві на Кільцевій при перестроюванні з середнього ряду руху в крайній правий ряд не врахував дорожню обстановку, не переконався, що його дії є безпечні та не створять перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не пропустив автомобіль [NUMBER], який рухався в попутному напрямку в крайній правій смузі, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем. Позивач зазначав, що відносно відповідача [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, та направлено до суду. Згідно Постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2008 року за результатами розгляду адміністративного матеріалу відносно [PERSON] провадження у справі відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито в в зв»язку зі сплином строку притягнення до адміністративної відповідальності та прийнято рішення направити матеріали до ДАІ Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві для складення протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно водія [PERSON], у зв»язку із порушенням останнім п.п.12.1,12.3 ПДР. Позивач зазначав, що відповідно до Постанови Апеляційного суду м. Києва від 27.06.2008 року Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2008 року про закриття провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП у зв»язку із сплином строку притягнення до адміністративної відповідальності та направлення матеріалів до ДАІ Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві для складення протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, відносно водія [PERSON] у зв»язку із порушенням ним п.п.12.1,12.3 ПДР змінено. Виключено із мотивувальної частини цієї постанови посилання на наявність в діях водія [PERSON] ознак порушення п.п.12.1,12,3 ПДР, а з резолютивної частини посилання про направлення матеріалів до ДАІ Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві для складення протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно водія [PERSON], у зв»язку із порушенням останнім п.п.12.1,12.3 ПДР. Позивач зазначав, що внаслідок ДТП, було ушкоджено його автомобіль [NUMBER], який отримав механічні ушкодження. Згідно звіту №2945 від 20.10.2006 року складеного «Експертною компанією «Укравтоекспертиза-Стандарт» вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті ДТП становить 21\~198,58 грн. Позивач зазначав, що ним було понесено витрати пов»язані із проведенням експертного дослідження у розмірі 400 грн, додатково вартість робіт по ремонту автомобіля [NUMBER], вартість яких всього складає 128 грн.00 коп.. Також позивач зазначав, що йому неправомірними діями відповідача завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 4000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі, додатково пояснюючи, що відповідач по справі не запропонував йому вирішити питання щодо ремонту ушкодженого автомобіля марки «Ауді», був присутній при проведенні експертного дослідження, ніяких дій щодо відшкодування шкоди не вчиняє, а тому позивач у порядку ст. 1188 ЦК України, після доведення у судовому порядку вини відповідача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідач [PERSON] та представник відповідача у судовому засідання позов не визнали, посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, що позивачу ще у 2006 році було відомо про ДТП, і тривалий розгляд адміністративної справи не є підставою для продовження чи поновлення строку позовної давності, оскільки результатом розгляду цієї справи є лише питання щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, просили суд у задоволенні позову відмовити із застосуванням судом пропуску строку звернення до суду та не поновленням таких строків.. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2008 року за результатами розгляду адміністративного матеріалу відносно [PERSON] провадження у справі відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито в в зв»язку зі закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності та прийнято рішення направити матеріали до ДАІ Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві для складення протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно водія [PERSON], у зв»язку із порушенням останнім п.п.12.1,12.3 ПДР ( а.с.6). Судом встановлено, що відповідно до Постанови Апеляційного суду м. Києва від 27.06.2008 року Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2008 року про закриття провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП у зв»язку із сплином строку притягнення до адміністративної відповідальності та направлення матеріалів до ДАІ Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві для складення протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, відносно водія [PERSON] у зв»язку із порушенням ним п.п.12.1,12.3 ПДР змінено. Виключено із мотивувальної частини цієї постанови посилання на наявність в діях водія [PERSON] ознак порушення п.п.12.1,12,3 ПДР, а з резолютивної частини посилання про направлення матеріалів до ДАІ Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві для складення протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно водія [PERSON], у зв»язку із порушенням останнім п.п.12.1,12.3 ПДР ( а.с.8) Судом встановлено, що відповідно до Звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу та додатків до нього ( а.с.9-28) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] в результаті його ушкодження складає 21\~198,58 грн. Судом встановлено, що згідно довідки (а.с.55) позивач у справі сплатив за послуги нотаріуса 160.00 грн. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про, особу яка його порушила. Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Суд не погоджується із твердженнями відповідача у справі та проханням відмовити у позові у зв»язку із пропущенням строку позовної давності, посилаючись на те, що позивач у справі знав відомості про відповідача [PERSON], знав його прізвище, і міг у трирічний строк пред»явити позов до суду, чого позивачем зроблено не було, оскільки як вбачається із вимогу ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Суд погоджується із твердженнями позивача, про те , що вину відповідача [PERSON] підтверджено Постановою Апеляційного суду м. Києва від 27.06.2008 року, згідно якої встановлено, що відповідно до матеріалів справи саме порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв»язку з виникненням ДТП та наслідками та ж обставина, що водій [PERSON] не зміг уникнути зіткнення автомобілів, яке сталося з вини водія [PERSON] Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із Постанови Апеляційного суду м. Києва від 27.06.2008 року, згідно якої встановлено, що відповідно до матеріалів справи саме порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв»язку з виникненням ДТП та наслідками та ж обставина, що водій [PERSON] не зміг уникнути зіткнення автомобілів, яке сталося з вини водія [PERSON] У судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомив суд, що він був присутній при проведенні експертного дослідження, яке проводилось ТОВ «Експертна компанія «Укарїнськоекспертиза-Стандарт», але не погоджується із висновком експерта. Клопотань до суду про проведення судової експертизи від сторін у справі та їх представників до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідач по справі [PERSON] та його представник не довели суду про відсутність у діях [PERSON] вини у ДТП, яке відбулося 06.10.2006 року, а лише у своїх запереченнях (а.с.43,44) посилались на застосування строків позовної давності до вимог позивача, а також не повідомили суд про підстави звільнення від доказування у порядку ст.61 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як повідомив у судовому засіданні позивач, що діями відповідача, і як встановлено у постанові Апеляційного Суду м. Києва від 27.06.2008 року, саме порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв»язку з виникненням ДТП. Відповідач у добровільному порядку матеріальну шкоду не відшкодував з 2006 року, чим завдав йому моральну шкоду, яка виявилася у принижені честі, гідності, престижу, ділової репутації, моральних переживаннях у, у порушення права власності у тому числі у порушення нормальних життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя та користування транспортним засобом,порушенні стосунки з оточуючими людьми. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, завдала шкоди діяльністю, щодо його використання, зберігання або утримання, зобов»язана відшкодувати її на загальних підставах. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв»язку з ушкодженням здоров»я, у порушення права власності у тому числі у порушення нормальних життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунки з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Витрати понесені позивачем щодо оплати послуг нотаріуса, відповідно до ст.86 ЦПК України не відносяться до судових витрати, а тому не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Витрати позивача на проведення експертного дослідження у розмірі 400 грн, та додатково вартість робіт по ремонту автомобіля [NUMBER], вартість яких всього складає 128 грн.00 коп. на думку суду не підлягають відшкодуванню, оскільки їх оплата не підтверджена належними доказами. А також вартість моральної шкода на думку суду значно підвищена та підлягає зменшенню, а позов частковому задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial