Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

26.02.2008р. ТОВ „Консент-Плюс" звернувся до [PERSON] з даним позовом та в своїй уточнений позовній заяві зазначив, що 27.02.2006р. [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою : с. В. Олександрівка, Бориспільського району Київської області та має кадастровий № 3220880900:001:0023. 09.03.2006 р. [PERSON] продав вказану земельну ділянку Товариству з обмеженою відповідальністю «Таврис», які у свою чергу, отримавши акт на право власності на земельну ділянку від 2006 р., уклало договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.03.2006 р. із Васагро». Вже ТОВ «Васагро», як новий власник даної земельної ділянки, отримавши 28.03.2006 р. державний акт, продало ділянку ТОВ «Консент-Плюс» згідно договору купівлі-продажу від 2006 р. Тобто ТОВ «Консенг-Плюс» на даний час є власником земельної ділянки кадастровий № 3220880900:09:001:0023. При цьому позивач зазначає, що на даний час відповідач по справі - [PERSON] стверджує, що він являється власником земельної ділянки, оскільки придбав її у [PERSON] 17.11.2006р. Проте вказаний факт не відповідає дійсності, оскільки право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку припинилося 09.03.06р., тобто більше ніж вісім місяців до укладення оспорюваної угоди. А тому позивач просить визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки від 17.11.2006р., визнати недійсним державний акт виданий [PERSON] та визнати право власності на спірну земельну ділянку за позивачем. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав, а зустрічні позови не визнав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні з первинним позовом не згоден та подав зустрічний позов до ТОВ „Консент-Плюс", ТОВ „ТАВРІС", ТОВ „ВАСАГРО", в якому просить визнати не дійсними договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 09.03.2006р., та від 24.03.2006р., а також від 07.06.2006р., сторонами яких були відповідачі за зустрічним позовом. А також [PERSON] просить визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку. Свої вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.11.2006 р. він придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 3,6408 га, яка розташована за адресою: Великоолександрівська сільська рада Бориспільського району Київської області та визначена планом меж земельної ділянки з кадастровим №3220880900:09:001:0023. Цільове призначення придбаної земельної ділянки: ведення особистого селянського господарства. Ніяких заборон на відчужувану земельну ділянку виявлено не було, що підтверджується Витягами з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 3178250 .У встановленому чинним законодавством порядку на ім'я позивача був виданий та зареєстрований Державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку серії ЯД № 939760 від 04.07.2007 р. З метою зміни цільового призначення зазначеної земельної ділянки позивач зверну вся до відповідних органів, де йому стало відомо, що у листопаді 2007 р. ТОВ «Консент-Плюс» в Господарський суд Київської області був поданий адміністративний позов про зобов'язання Управління земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області вчинити певні дії на користь ТОВ «Консент-Плюс». Як стало відомо позивачу [PERSON] на підставі довіреності № 868 від 01.03.2008 р., виданої начебто [PERSON] на його ім'я, на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки № 1633 від 09.03.2006 р. продав дану земельну ділянку ТОВ «ТАВРИС». Цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства. 20.03.2006 р. ТОВ «ТАВРИС» отримує Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 239837 з іншим цільовим призначенням, а саме: для ведення підсобного сільського господарства. При тому зазначений акт видавався на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2006 р.. що суперечить чинному законодавству України. 24.03.2006 р., ТОВ «ТАВРИС» продало дану земельну ділянку ТОВ «ВАСАГРО» на підставі договору купівлі-продажу № 1248 від 24.03.2006 р. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення підсобного сільського господарства. 07.06.2006 р. ТОВ «ВАСАГРО» на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 3316 від 07.06.2006 р. продало дану земельну ділянку ТОВ «Консент-Плюс». Але оскільки [PERSON] ніколи не уповноважував [PERSON] відчужувати власну земельну ділянку, а таке відчуження відбулось з порушенням чинного законодавства, тому єдиним власником спірної земельної ділянки є [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні первинний позов не визнав, зустрічний позов [PERSON] визнав та підтримав у повному обсязі та подав зустрічний позов до [PERSON], ТОВ „Консент-Плюс", ТОВ „ТАВРИС", ТОВ „ВАСАГРО" про визнання договору купівлі-продажу від 09.03.2006р., 24.03.2006р., 07.06.2006р не дійсними та скасувати видані незаконно на підставі зазначених договорів державні акти. Крім того позивач уточнив свої вимоги та просить визнати за [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 27.02.2006 р. земельним відділом Бориспільського району Київської області, йому був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: с. Велика Олександрівка, проте даний державний акт позивачу отримати не судилося, так як шляхом шахрайських дій з метою збагачення його отримав гр. [PERSON], який його продав ТОВ „Таврис", який потім з метою приховування злочину щодо незаконного придбання земельної ділянки перепродав його ТОВ «Васагро», яке в свою чергу продав його ТОВ „Консент-плюс". [PERSON], а також представники ТОВ „ТАВРИС" та ТОВ „ВАСАГРО" в судове засідання не з'явились, про причини не явки суд не повідомили. Своїх пояснень або заперечень до суду не направили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що первинний позов задоволенню не підлягає, а зустрічні позови підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав. Згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки від 17.11.2006 р. за реєстровим № 9710 [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 3,6408 га, яка розташована за адресою: Великоолександрівська сільська рада Бориспільського району Київської області та визначена планом меж земельної ділянки за кадастровим №3220880900:09:001:0023. Цільове призначення придбаної земельної ділянки: ведення особистого селянського господарства. Ніяких заборон на відчужувану земельну ділянку виявлено не було, що підтверджується Витягами з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 3178250 від 17.11.2006 р. (12:51), № 10043983 від 17.11.2006 р. (12:27) та № 10043791 від 17.11.2006 р. (12:23) сформованими [PERSON]Г.(т.1 а.с.77-79) А також встановлено, що [PERSON] видав довіреність №868 від 01.03.2008р. на розпорядження тією ж самою спірною земельною ділянкою на ім'я [PERSON] , яка в свою чергу передоручила свої повноваження [PERSON] 09.03.2006р. [PERSON]. від імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 01.03.2008р. продав спірну земельну ділянку ТОВ «ТАВРИС». Цільове призначення земельної ділянки: особисте селянське господарство. Коштів за продану земельну [PERSON], а ні від [PERSON], а ні від ТОВ «ТАВРИС» не отримав. 20.03.2006р. ТОВ «ТАВРИС» отримує Державний акт на право власності на земельну ділянку з іншим цільовим призначенням, а саме: для ведення підсобного селянського господарства. Даний державний акт виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2006р. 24.03.2006р., ТОВ «ТАВРИС» продало дану земельну ділянку ТОВ «ВАСАГРО» на підставі договору купівлі-продажу. 07.06.2006р. ТОВ «ВАСАГРО» на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки продаю дану земельну ділянку ТОВ «Консент-Плюс». Таким чином, з викладеного вбачається, що предметом продажу вищезазначених угод купівлі-продажу виступала одна і та ж сама земельна ділянка площею 3,6408 га, яка розташована за адресою: с. Велика Олександрівка, Бориспільський район Київська область та має кадастровий номер 3220880900:09:001:0023. Відповідно до ч. 2 ст. 131 Земельного кодексу України укладення угод щодо переходу права власності на земельні ділянки здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог Земельного кодексу України. Відповідно до чинного земельного законодавства України, цільове призначення земельної ділянки у процесі її відчуження шляхом купівлі-продажу змінене бути не може. Згідно п. в) ч. 2 ст. 132 Земельного кодексу України угоди про перехід права власності на земельну ділянку повинні містити предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо). 09.03.2006р. була продана спірна земельна ділянка із цільовим призначенням: ведення особистого селянського господарства. 20.03.2006р. ТОВ «ТАВРИС» отримує Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 239837 з іншим цільовим призначенням, а саме: для ведення підсобного сільського господарства. При цьому зазначений акт видавався на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2006 р. Відповідно до положень ст. 20 Земельного кодексу України в редакції від 09.02.2006 р., яка діяла на момент здійснення цих операцій, зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у Порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 р., відповідно до зазначеного Порядку зміна цільового призначення земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. За результатами розгляду заяви відповідний орган виконавчої влади або місцевого самоврядування надає згоду на підготовку проекту відведення земельної ділянки. Після отримання такої згоди заінтересованою особою укладається договір із землевпорядною організацією щодо розроблення проекту землеустрою, який надалі погоджується у відповідних органах та установах. І вже після розгляду проекту відповідний орган виконавчої влади або місцевого самоврядування приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки. Дане рішення є підставою для оформлення громадянину або юридичній особі державного акта на право власності на земельну ділянку із зміненим цільовим призначенням. З матеріалів справи вбачається, що Бориспільською районною державною адміністрацією ніяких розпоряджень в період з 09.03.2006 р. по 20.03.2006 р. не видавались. Отже, був порушений порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, що відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України є підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Відповідно до ч. 2 ст. 131 Земельного кодексу України укладення угод щодо переходу права власності на земельні ділянки здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог Земельного кодексу України. Згідно до п. б) ч. 1 ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Відповідно ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочини, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, всі договори купівлі-продажу спірної земельної ділянки та видані на їх підставі державні акти є недійсними як такі, то не відповідають вимогам закону. Зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] в частині визнання за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Право власності набувається на підставі договору або закону. Оскільки [PERSON] набув право на земельну ділянку на підставі договору, посвідчив своє право державним актом на право власності на земельну ділянку і таке право зареєстровано у встановленому законом порядку, то визнання такого права за рішенням суду відповідно до законодавства не вимагається і в цій частині апеляційна скарга не грунтується на вимогах закону На підставі викладеного,

Outcome: partial