Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 23.09.1989 р. виконкомом Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №8. Своє дівоче прізвище "Негрич" позивачка поміняла на "Петращук". Даний шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які на даний час проживають біля позивачки та знаходяться на її утримані. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що причиною розпаду їхньої сім'ї є те, що у позивачка з відповідачем з моменту спільного проживання не розуміли одне одного, не могли знайти спільної думки між собою, через що у них постійно виникали сварки та конфлікти з будь-яких причин та приводів. Відповідач зловживає спиртними напоями в нетверезому стані вчиняє побутові скандали. Ці дії ставлять під загрозу здоров'я та життя позивачки та її дітей. З приводу побиття позивачка не зверталася до РВ УМВС. Чоловік перестав поважати позивачку як особистість, не рахується з її бажаннями і не поважає працю позивачки в інтересах сім'ї. Як наслідок з початку вересня місяця 2010 року позивачка з дітьми покинула відповідача та переїхали проживати в помешкання до своєї сестри в с. Вербівці, а відповідач залишився проживати в с. Вікно. Таким чином, вони припинили спільне проживання та не підтримують ніяких стосунків біля 2 місяців, шлюб фактично припинив існування на втратив будь-який сенс. За таких обставин позивачка зробила висновок, що укладення шлюбу було помилкою, як подружня пара вони абсолютно не сумісні, подальше життя та збереження шлюбу за таких обставин вважає неможливим. Позивачка в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ній. Відповідач в судовому засідання позов визнав повністю, на розірвання шлюбу згідний. У відповідності до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Мають від шлюбу двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], яка є неповнолітньою, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). Причиною розпаду сім'ї є те, що подружжя не може знайти спільної думки між собою в вирішенні важливих питань, з приводу цього виникають постійні сварки та скандали. Підчас останнього скандалу відповідач заподіяв позивачці тілесні ушкодження. З вересня 2010 року сімейні стосунки між сторонами припинилися, позивачка покинула відповідача та переїхала з дітьми в помешкання до сестри в с. Вербівці. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Враховуючи, що визнання відповідачем даного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved