Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

11.01.2010 р. ВАТ КБ «Надра»» звернувся до суду з позовом до [PERSON],[PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому зазначає,що 02.09.2008 р. між банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1004/МК, за умовами якого Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 110 000 доларів США 00 центів зі строком повернення до 05.09.2023р.,зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 15,2% відсотків на місяць. Окрім того 02.09.2008 р. у рахунок забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між банком та [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки, відповідно до умов якого останні поручилися за належне виконання [PERSON] його зобов'язань за Кредитним договором у повному обсязі і така відповідальність відповідачів є солідарною. В порушення кредитного договору відповідач не здійснив свої договірні зобов'язання, а тому банк вправі згідно договору звернутися до суду про стягнення заборгованості за кредитом та сплати відсотків,пені та комісії. Враховуючи викладене, позивач просив задовольнити його позовні вимоги та стягнути з відповідачів солідарно 118493дол.США,86 центів,що ,що по офіційному курсу встановленому Національним банком України станом на 21.10.2009р. становить (1 дол.США= 7,98 грн.) 945 581,01 грн. з яких : 109 773,77 дол.США в еквіваленті становить 875 994 грн.69 коп,- заборгованість по тілу кредиту,8354,10 дол.США,що становить 66665,72 грн,- несплачені відсотки, 365,99 дол.США,що становить 2920 грн.60 коп,- пеня порушення умов кредитного договору та понесені судові витрати. 24.03.2010р.відповідач [PERSON] подав позов до ВАТ КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору № 1004/МК від 02.09.2008 р. На обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що кредитний договір укладений з грубим порушенням норм діючого законодавства зі сторони відповідача так як отриманий ним кредит в іноземній валюті суперечить чинному законодавству, оскільки у банку відсутні індивідуальні ліцензії на здійснення валютних операцій,які надаються на підставі Постанови Правління НБ України. Просить визнати недійсним' кредитний договір з дня його укладення. Ухвалою суду від 29.09.2010р. позов ВАТ КБ «Надра» до [PERSON],[PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позов [PERSON] до ВАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору нєдійсним об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача по первісному позову позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити їх. Позовних вимог [PERSON] не визнав, вважаючи такі вимоги безпідставними. Зазначає, що будь-яких порушень зі сторони банку не вчинено так як одержання кредиту в іноземній валюті та виконання зобов'язання згідно умов договору не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу на території України жодної з сторін договору. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися,хоча належним чином були повідомлені про день,час та місце розгляду справи. Заяв про відкладення справи або розгляд у їх відсутності суду не надсилали. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являлася, хоча належним чином і своєчасно була повідомлена. У надісланій суду заяві просить справ\ розглядати без її участі. Зі згоди представника позивача-Банку «Надра» суд ухвалює заочне рішення. Суд, вислухавши доводи - заперечення представника банку «Надра», перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, давши їм правову оцінку, прийшов до наступного,що позов ВАТ КБ "Надра" слід задовольнити повністю а в позові [PERSON] відмовити за безпідставністю позовних вимог. Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,встановлених договором,а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Матеріалами справи встановлено, що між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра" 12.09.20008 року укладено кредитний договір, за яким позивач надав [PERSON] кредит в сумі 110 000 доларів США терміном до 05.09.2023 року з погашенням щомісячно згідно Графіку погашення кредиту, а також зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 15,2% відсотки на місяць, які він зобов'язувався повернути в терміни, обумовлені договором. Однак своїх зобов'язань, що передбачені договором,[PERSON] не виконує, не проводячи сплату кредиту, відсотків за користування ним. За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.І ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.а кредитор - прийняти виконання особисто,якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі зазначеного договору та ст. 1050 Цивільного кодексу України в раз: прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася та належних йому процентів. Згідно кредитного договору за прострочення терміну сплати щомісячного платежу відповідачу нараховано підвищені відсотки в розмірі 8354,10 дол. США,що в еквіваленті становить 66665,72 грн. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором укладено договір поруки від 02.09.2008 року з [PERSON] [PERSON]Ю Правовими наслідками порушення основного зобов'язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова (субсидіарна відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки). Солідарна відповідальність означає, що уразі невиконання боржником, а у даному випадку [PERSON], основного зобов'язання, кредитор має право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково як від боржника так і від поручителя, або від них обох. Встановлено, що умовами договорів поруки п.1.1 передбачено,що [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед Банком та відповідають по всіх зобов'язаннях [PERSON] в повному обсязі. Будь-яких заперечень на позов відповідачі - [PERSON],[PERSON] та [PERSON] суду не надали. Згідно з ч.І ст. 192 ІДК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Як вбачається із змісту позовної заяви [PERSON] предметом позовних вимог є і вимога про визнання недійсним договору кредиту з тих підстав,що надання та одержання кредиту здійснено в іноземній валюті. Однак з таким твердженням не можна погодитись, виходячи з наступного. Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках, і в порядку встановлених законом. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю.( надалі Декрет). Ст. 5 Декрету передбачено, що Національний банк України надає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом, Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Відповідно до п.п.»в»,»г»,ч.4 ст.5 Декрету індивідуальні ліцензії потребують,в тому числі,операції щодо: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті.якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Водночас, відповідно до п.1.5 «Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або утримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку,на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями). Матеріали справи свідчать про наявність у позивача банківської ліцензії № 21.21-1 з додатками від 29.08.2002 р..виданої НБУ на здійснення операцій, визначених ч.І та п.п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України « Про банки та банківську діяльність». Окремими нормативно-правовими актами Національного банку України встановлені вимоги щодо оцінки ризиків за операціями в іноземній валюті,зокрема: інструкцією про порядок регулювання діяльності банків в Україні,затвердженою Постановою Правління НБУ від 28.08.2011 р. № 368,передбачена вимога покриття капітаном валютного кредитного ризику;положенням про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків,затвердженим постаново Правління НБУ від 06.07.2000 р. № 279,встановлено підвищені коефіцієнти резервування за кредитними операціями в іноземній валюті. З викладеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Твердження позивача [PERSON] щодо недійсності кредитного договору розцінюється судом критично,оскільки доказів наведеного суду не надано. Ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним,якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору,умови,що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча однієї із сторін має бути досягнуто угоди. Судом встановлено, що оспорюваним Кредитним договором №100/МК від 02.09.2008р. визначені всі умови,а саме: сума кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, дата видачі кредиту,право дострокового повернення кредиту,інші умови. Договір укладено у письмовій формі, між сторонами досягнуто усіх питань,передбачених законом та пов'язаних з його виконанням,вказаний договір належним чином виконаний банком,оскільки позичальник отримав кредит Таким чином згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона,як учасник процесу у відповідності із ст. 60 ЦПК України,повинна довести в судовому засіданні обставини,на які вона покликається,як на підставу своїх вимог. Позивач-ВАТ КБ "Надра",належним чином довів в судовому засіданні свої позовні вимоги щодо стягнення боргу за кредитним договором з [PERSON],[PERSON] та [PERSON], а відповідач [PERSON] правових підстав для задоволення своїх позовних вимог, не довів, а отже правових підстав для задоволення його позовних вимог суд не вбачає. При таких обставинах суд не вбачає підстав для визнання кредитного договору недійсним та задоволення позовних вимог [PERSON]. Позовні вимоги банку «Надра» підлягають до задоволення. Беручи до уваги, що первісний позов задоволений судом в повному обсязі, то у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача понесені ним витрати при пред'явленні позову: судовий збір в сумі 1700 грн. та 120.00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі вищенаведеного,ст.ст.192,526,527,611,625,638,1054 ЦК України,ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України " Про систему валютного регулювання і валютного контролю" Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу»,

Outcome: approved