Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення права власності на 1/2 частину квартири мотивуючи свої вимоги тим, що 13 травня 1989 року було зареєстровано її шлюб з відповідачем. Перебуваючи у шлюбі 19 жовтня 1993 року вони придбали квартиру № 3 у будинку № 105, 1/3 частину цегляного сараю та цегляний погріб по вулиці Сумській в м. Лебедині Сумської області. 26 листопада 2003 року шлюб між стронами було розірвано. У спільно нажитій квартирі проживала їхня донька, але у вересні 2010 року відповідач звернувся з вимогою звільнити квартиру, мотивуючи це тим, що він її продає. Тому позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 3 в буд. 105 в м. Лебедині Сумської області, 1/6 частину цегляного сараю, 1/2 частину цегляного погребу, що розташовані по вул. Сумській в м. Лебедині Сумської області та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. У судовому засіданні представник позивачки ствердила позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позовні вимог не визнав у повному обсязі з тих підстав, що крартира знаходиться у нього у власності, оскільки він її отримав у спадок. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: 13 травня 1989 року між [PERSON] та позивачкою був укладений шлюб, зареєстрований у відділі ЗАГС Виконкому Лебединської міської ради, актовий запис № 134. (а.с.15) 26 листопада 2003 року Лебединським міським відділом РАГС зареєстроване розірвання шлюбу мід [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 134. (а.с.7) 29 жовтня 1993 року між Лебединським районом електромереж та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу квартири за адресою [ADDRESS], що вбачається з договору (а.с.4-5) нотаріально посвідченого та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації»виконавчого комітету Лебединської міської ради. Ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу), вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 3 ст. 61 СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ткаим чином, суд дійшов висновку про те, що квартира придбана [PERSON] 29 жовтня 1993 року у спільну сумісну власність, як майно подружжя. Розмір часток у нерухомому майні, згідно з вимогами ст. 368 ЦК України та ст. 70 СК України є рівним з позивачкою [PERSON] Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач не заявив клопотання про застосування строку позовної давності, таким чином суд позбавлений можливості застосувати строк передбачений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю та визнати за [PERSON] право власності на1/2 частину квартири [ADDRESS], 1/6 частину сараю цегляного, 1/2 частину погреба цегляного по вул. Сумська №105 м. Лебедина Сумської області. Крім того суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі сплачені позивачкою при подачі позовної заяви до суду, а саме - 231 грн. 89 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, всього стягнувши 351 грн. 89 коп.

Outcome: approved