Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

В лютому 2010 року позивач звернувся до Баглійського районного суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - відділ міграції та реєстрації громадян Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області, - про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, В обгрунтування позовних вимог зазначив, що квартира № 56 в будинку № 6 по Білоруському проїзду в м. Дніпродзержинську приватизована, належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 12.02.1994 року. Відповідачка є колишньою дружиною сина позивача [PERSON], тому була зареєстрована за вказаною адресою, в квартирі тривалий час - з жовтня 2009 року - не мешкає без поважних причин, що підтверджується актами, складеними представниками житлово-комунального органу. У 2009 році відповідачка, оскільки сімейні стосунки не склались, зібрала свої речі та переїхала на постійне місце проживання за іншою адресою, де мешкає і до тепер. В квартирі немає речей відповідачки, вона не виконує обовязки по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідач понад шість місяців, тобто з 2009 року у зазначеній квартирі не мешкає, всі боргові зобов'язання з приводу утримання вказаного житла доводиться нести йому, він є власником квартири. Крім відповідачки, у квартирі зареєстрована і малолітня дитина відповідачки та сина позивача, яка мешкає за вказаною адресою разом з позивачем та його сином, проти реєстрації дитини позивач не заперечує. Будь-яких коштів на утримання житла відповідач не надає, мешкати у квартирі їй ніхто не перешкоджав, вселитись до квартири вона за час своєї відсутності не намагалася. Батько припинив проживання у квартирі, оскільки їх з матір'ю шлюб фактично розпався внаслідок негідної поведінки батька - він зловживав спиртним, не працював, ставив родину у тяжке матеріальне становище. Змушений сплачувати плату за комунальні послуги, яка нараховувалась з урахуванням реєстрації відповідачки, тому просить суд винести рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою № 56 у будинку № 6 по Білоруському проїзду в м. Дніпродзержинську. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні обставини позову визнала, але не погоджувалась з ним, мотивуючи заперечення тим, що на теперішній час вона не має власного житла і їй ніде зареєструватись, але наприкінці судового розгляду погодилась з позовними вимогами, пояснила, що має намір найближчим часом знятись з реєстрації у спірній квартирі. Представник третьої особи - відділу міграції та реєстрації громадян Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області - надав письмове клопотання щодо розгляду справи за відсутності представника, заперечень проти позову не має. Допитаний у якості свідка [PERSON] підтвердив, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано в судовому порядку, дитина залишилась проживати з ним, на її утримання відповідачка іноді дає певні кошти, але за квартиру не сплачує, у спірній квартирі вона не проживає з 2009 року, залишила її добровільно. ................ Суд, вислухавши позивача та його представника, яка підтримала заявлений позов,, відповідача, свідка, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Спірна квартира № 56 у будинку № 6 по Білоруському проїзду у м. Дніпродзержинську належить на праві власності позивачу [PERSON] згідно договору дарування від 12.02.1994 року (л.с.9-10), з довідки житлово-комунального органу видно, що у спірній квартирі зареєстровані відповідачка, її колишній чоловік [PERSON] та їхня малолітня дитина [PERSON], [INFO] (л.с.21). З актів складених житлово-комунальним органом (л.с.22-24) видно, що відповідачка у спірній квартирі не мешкає з грудня 2009 року, до квартири вселятись не намагалась, перешкод у користуванні житлом їй не створено, цих обставин в судовому засіданні не заперечувала сама відповідачка, яка визнала заявлений позов. У відповідності до ст. 64 Житлового кодексу України, повнолітні члени сім'ї наймача квартири, яка перебуває у державному житловому фонді, зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири. Згідно ст. ст. 70, 72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а при відсутності понад вказаний строк вони можуть бути в судовому порядку визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Виходячи з викладеного, враховуючи, що відповідачка не мешкала понад шість місяців у спірній квартирі № 56 в будинку 6 по Білоруському проїзду в м. Дніпродзержинську, в судовому засіданні будь-яких доказів поважності причин відсутності за місцем реєстрації понад шість місяців відповідачка суду не надала, на теперішній час має інше місце проживання, суд вважає необхідним задовольнити позов частково та визнати [PERSON] такс ю, що втратила право користування даним жилим приміщенням зі зняттям її з реєстрації. Судові витрати з урахуванням обставин справи віднести на рахунок позивачі. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved