Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] в період з 1991 року по 2009 рік перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають з матір"ю - позивачкою по справі. В 1997 році подружжя отримало земельний участок і побудувало житлового будинку по вул. Зарічна, 35 в с.Плоска Ружинського району Житомирської області, вказаний будинок прийнято в експлуатацію 22.11.2010р. В лютому 2010р. позивачка звернулася з позовом до суду, в якому, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати в данному житловому будинку, а вона пішла проживати з дітьми до своїх батьківа, тому просила розділити житловий будинок, який був побудований за час їхнього спільного проживання, виділивши їй та відповідачу по 1\\2 вказаного будинку. Стягнути з відповідача судові витрати та витрати на проведення будівельно- технічної експертизи. 05.03.2010 року позивачка подала до суду уточнення до позовної заяви в якій просить визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку, а за відповідачем 1/3 частину житлового будину, посилаючись та те, що у неї на утриманні знаходиться 2-є неповнолітніх дітей, на утримання яких алументи з відповідача отримує дуже рідко, а також що вона є інвалідом 3-ї групи та потребує постійного догляду, а також у зв"язку з важким матеріальним становищем.. В судовому засіданні позивачка [PERSON], змінені позовні вимоги підтримала і просить суд виділити їй частину домоволодіння, яке знаходиться в с.Плоска вул.Зарічна, 35 Ружинського району. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і не заперечує проти поділу порівну домоволодіння яке знаходиться в с.Плоска вул.Зарічна, 35 Ружинського району. Заслухавши пояснення сторін дослідивши та оглянувши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони з 24.08.1991 року по 24.02.2009 рік перебували в зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб, та свідоцтвом про розірвання шлюбу. Під час спільного проживання у зареєстрованому шлюб: сторони 18.03.1997 році отримали земельну ділянку та побудували житловий будинок по Щішу * Зарічна, 35 в с.Плоска Ружинського району Житомирської області, що стверджується рішенням Гілосківської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 26.02.2010 року , сертифікатом відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам від 15.11.2010 року серії ЖТ № 001348, копією технічного паспорту на житловий будинок, копією будівельного паспорту та витягом про державну реєстрацію прав. Спільне життя між сторонами не склалось і вони 24.02.2009 року розірвали шлюб, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Сторони від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження.. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.11.2010 року та копій технічного і будівельного паспортів на спірний житловий будинок, слідує, що спірний будинок по вул.Зарічній, 35 в с.Плоска Ружинського району Житомирської області належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON]. Відповідно до ст.22 КЗпШС України ( 1963р.), ст.60 СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Із статті 69 СК України слідує, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.28 КЗпШС України ( 1963р.) та за змістом ст.70 СК України відповідно до якої слідує, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Позивачка як вбачається зі своїх доводів та пояснень не довела, що її частка в спільному подружньому майні повинна становити 2/3 частини домоволодіння. Так відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.І ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому суд вважає, що позивачка як і відповідач має право власності на 1\\2 вказаного домоволодіння. З висновку експерта від 08.09.2010 року слідує, що спірний будинок можливо розділити в натурі за п"ятьма варіантами, три варіанти коли частки співвласників складають 'Л та '/г, та два варіанти коли частки співвласників складають 2/3 та 1/3 , визначено вартість частин, скільки часток вони включають. Таким чином, варіанти №4 та №5 є неприйнятними для розподілу зазначеного домоволодіння, і тому суд вважає за доцільне провести розподіл домоволодіння по варіанту №2, оскільки даний варіант підтримали як позивачка так і відповідач, враховуючи при цьому, що вказаний варіант є максимально наближеним до розподілу домоволодіння в рівних частках між сторонами. Враховуючи, що з позивачкою проживає неповнолітня дитина, суд виділяє позивачці частку №2 у вказаному варіанті розподілу, оскільки в цій частці житлового будинку немає необхідності облаштовувати вхід з двору. Не задовільняє суд вимогу позивачки про стягнення з відповідача на її користь коштів витрачених нею для проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 2600 грн., оскільки нею було подано для приєднання до справи копію даного платіжного доручення, яка відповідно не завірена і не може бути підставою для стягнення даних коштів. Відповідно до ст.88 ЦПК України з позивачки та відповідача стягуються судові витрати . На підставі наведеного та

Outcome: partial