Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки і піклування Броварської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини [PERSON] [INFO] з його матірю . Свій позов, позивач обґрунтовує тим, що в липні 2005 року, між нею і відповідачем було розірвано шлюб, укладений у червні 1996 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] (1997 р.), [PERSON] (1999 р.), та [PERSON] (2002 р.). З липня 2005 року по березень 2006, Деснянським районним судом міста Києва розглядалася справа про визначення місця проживання дітей. Суд виніс рішення на користь позивача. Апеляційний суд м. Києва, рішення Деснянського районного суду м. Києва переглянуто, дітей розділено, визначивши місце проживання найменшої дитини з відповідачем. Верховним Судом було ухвалено залишити рішення Апеляційного суду м. Києва без змін. Позивач зазначає, що після ухвали Верховного Суду, позивач заспокоївся і почав добровільно давати спілкуватися з дитиною. Під час проживання з відповідачем, дитина почала дуже хворіти, тому спілкування з дитиною було дуже зручним та вигідним для відповідача. Відповідач привозив до позивача дитину хвору, про що свідчать записи у медичній картці дитини, а забирав сина, здорового. Позивач зазначає, що відповідач є приватним підприємцем, тому весь час знаходиться на роботі, а дитиною займатися не має можливості. Відповідач змінив чотири доглядальниці для дитини. Заради спілкування з дитиною, позивач допомагала відповідачу в деяких питаннях по роботі. При кожному спілкуванні з відповідачем, він нагадує, що дітей для нього не існує. На теперішній час він має ще двох дітей. Діти, які залишилися з позивачем, зовсім відповідача не цікавлять. Він ніколи не телефонує дітям, не цікавиться їх здоров'ям, навчанням, їх проблемами, не вітає дітей з днем народження. Позивач зазначає також, що до школи [PERSON] збирала вона, а з початку вересня відповідач став чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. А все через те, що син не поважає мачуху і "батька", не відчуває себе щасливою дитиною, що дратує відповідача і він зганяє зло на дитині. Класний керівник дитини, у ролі репетитора, робить з ним домашнє завдання, що свідчить про те що відповідач майже не займається дитиною, тому позивач звернулася до суд з позовом в якому просить визначити місце проживання дитини з нею. Позивач в судове засідання не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій зазначає, що не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Органу опіки і піклування в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши третю особу, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народився 12 грудня 2002 року про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис № 55 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії І БК № 191983 від 14 січня 2003 року. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1 БК № 006559 від 22 вересня 2005 року Дитина [PERSON] проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою № 98 від 03 лютого 2010 року виданої Житлово експлуатаційної контори № 307. Рішенням Деснянського районного суд м. Києва від 03 березня 2006 року № 2-211/2006 р. визначено місце проживання дитини [PERSON] [INFO] з матірю. Рішення Деснянського районного суд м. Києва від 03 березня 2006 року № 2-211/2006 р. переглянуто, колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва та ухвалено нове , що підтверджується рішенням від 20 березня 2006 року № 22-3860/2006 р., в якому зазначено, що проживання [PERSON] визначено з відповідачем, а в позові позивача про відібрання дитини відмовлено. На рішення Апеляційного суду м. Києва позивач подала касаційну скаргу, яку ухвалою від 15 жовтня 2007 року колегією судді Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області відхилено, рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2006 року залишено без змін. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 161 СК України Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved