Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

В жовтні 2010 року позивач звернулась до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаною з виконанням трудових обов'язків, посилаючись на те, що працювала на шахті ім. Фрунзе ВАТ "Суха Балка" з 09.03.1987р. по 13.12.2009р., з яких 20 років і 7 місяців - машиністом конвеєра ДСФ, 7 місяців - грохотовщиком. Працювала у шкідливих умовах. Внаслідок цього стан її здоров'я постійно погіршувався і тому була змушена звертатись за медичною допомогою. Після неодноразових лікувань, при черговому звернені до лікарні і направлені до Українського Н Д І промислової медицини, було встанолено зв'язок між її захворюванням та колишньою працею на протязі багатьох років у шкідливих умовах. У неї виявлено декілька професійних захворюваннь: хронічне обструктивне захворювання легень першої ступені (пиловий бронхіт першої Сі., емфізема легень першої ст.) ЛН першого-другого ступеня, радикулопапя попереко-крижова з помірними порушеннями біомеханіки хребта на фоні антилістезу Ь5 (І.5СМ.), нестабільність Ь5- 8 І з нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів ПФ другого ст., стійкий больовий і м*язово тонічний синдроми. Внаслідок'професійного захворювання висновком МСЕК від 20.03.2009р. їй було вперше встановлено 50 % втрати професійної працездатності , при чому 30% - у зв'язку із захворюванням хребта (радікулопатіею), та 20% - у зв'язку із захворюванням легень . Крім того згідно довідки до акту огляду МСЕК № 639815 від 20.03.2009р. встановлено третя група інвалідності вперше . При проходженні у квітні 2010р. повторного огляду у МСРК їй було підтверджено втрату професійної працездатної у розмірі 50% та третю групу інвалідності, безстроково. З вини відповідача, який порушив норми з безпеки прані та не забезпечив безпечні умови роботи, їй була спричинена моральна шкода. Саме з вини підприємства, яке порушував норми з безпеки праці та не забезпечило безпечні умови праці, вона частково втратила працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, їй була спричинена моральна шкода. Оскільки, вона отримала професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна їй моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Вважає, що при ухваленні рішення суд зобов'язаний врахувати ступінь ушкодження здоров'я, а також те, то її фізичні і моральні страждання і переживання носять тривалий і незворотний характер. Просила стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства "Суха Балка" на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 176800 гр. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] позов підтримали, просили стягнути на користь позивача з відповідача в відшкодування моральної шкоди 176 800,00 гр.. Представник відповідача відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» в особі [PERSON] позов не визнав. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, шо позивач працювала на шахті ім. Фрунзе ВАТ "Суха Балка" з 09.03.1987р. по 13.12.2009р., з яких 20 років і 7 місяців - машиністом конвеєра ДСФ, 7 місяців - грохотовщиком. Працювала у шкідливих умовах. Внаслідок цього стан її здоров'я постійно погіршувався і тому вона була змушена звертатись за медичною допомогою. Після неодноразових лікувань, при черговому звернені до лікарні і направлені до Українського Н Д 1 промислової медицини, було встанолено зв'язок між її захворюванням та колишньою працею на протязі багатьох років у шкідливих умовах. У неї виявлено декілька професійних захворюваннь: хронічне обструктивне захворювання легень першої ступені (пиловий бронхіт першої СТ., емфізема легень першої ст.) ЛН першого-другого ступеня, радикулопапя попереко-крижова з помірними порушеннями біомеханіки хребта на фоні антилістезу Ь5 (1.5СМ.). нестабільність Ь5- 5 1 з нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів ПФ другого ст., стійкий больовий і м*язово тонічний синдроми. Внаслідок професійного захворювання висновком МСЕК від 20.03.2009 р. їй було вперше встановлено 50 % втрати професійної працездатності , при чому 30% - у зв'язку із захворюванням хребта (радікулопатіею), та 20% - у зв'язку із захворюванням легень . Крім того згідно довідки до акту огляду МСЕК № 639815 від 20.03.2009 р. встановлено третя група інвалідності вперше . При проходженні у квітні 2010р. повторного огляду у МСЕК їй було підтверджено втрату професійної працездатноті у розмірі 50% та третю групу інвалідності, безстроково. [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання №15 від 25.02.2009 р. п. 16, п. 17 позивач на протязі багатьох років (21 рік і 9 місяців.) виконувала роботи, які характеризувались важкою фізичною працею, внаслідок відсутності засобів малої механізаціі, крім того працювала у шкідливих умовах несприятливого мікроклімату, підвищеної запиленості - внаслідок маючих місце порушень нормативного провітрювання. Так пил з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% складає 4,4-6,4 мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/мЗ - і це протягом 81,6% робочого часу: піднімання і переміщення вантажів вагою 16-45 кг - при допустимій Юкт; робоча поза (до 30°/більше 30°) - 51.4/1,6 - в той час як норма 25,0% тривалості робочого часу у даній позі; кількість нахілів тулубу за зміну (більше 30°) 186-315 - в той час як норма складає лише 100. Всі ці умови відображені і підтверджуються у акті розслідування хронічного професійного захворювання №15 від 25.02.2009р. та у санітарно-гігенічній характеристиці умов праці від 20.07.2007р. №145. [PERSON] п.19 [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання №15 від 25.02.2009р. керівництво шахти ім..Фрунзе не створило та не забезпечило належні, безпечні для здоров'я умови праці,чим порушило ст..І54 КЗпП України та ст.ЛЗ Закону України «Про охорону праці». Ст.5 ЗУ «Про охорону праці» передбачено, що під час укладання трудового договору роботодавець повинен проінформувати працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів, можливі наслідки їх впливу на здоров'я. Крім того згідно ст.. 6 ЗУ «Про охорону праці» умови праці на робочому місці повинні відповідати вимогам законодавства. [PERSON] ст..13 вищезазначеного Закону саме роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці у кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці. Роботодавець несе відповідальність за порушення зазначених вимог. Крім того, згідно ст.. 153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні та нешкідливі умови праці. Забезпечення цих вимог покладається на власника або уповноважений ним орган. Забезпечення цих вимог покладається на власника або уповноважений ним орган. У разі неможливості повного усунення небезпечних та шкідливих для здоров'я умов праці власник зобов*язаний повідомити про це орган державного нагляду за охороною праці. А також згідно ст.. 160 КЗпП України постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Дані норми закону підприємством не виконано-не були створені безпечні та нешкідливі умови праці, крім того підприємство свідомо допускало працівника до виконання трудових обов'язків, чим свідомо спричиняло шкоду здоров'ю позивача. Провина підприємства підтверджується [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання №15 від 25.02.2009р., санітарно-гігенічній характеристикою умов праці від 20.07.2007р. №145, висновком МСЕК від 20.03.2009р, 15.04.2010 року, виписками з історій хвороби, станом здоров'я позивача. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства вона переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок отримання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Доводи позивача про погіршення стану здоров'я підтверджуються висновком МСНК від 15.04.2010 року згідно якого позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності безстроково. Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в неї фізичні і моральні страждання, порушило звичний* для неї спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, порушення відносин з оточуючими людьми. На підставі висновку МСЕК від 20.03.2009р., у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія. в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч,1 ст.21, ч.З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхуваннявіднещасного випадкуна виробництві та професійного захворювання, які спричинили втратупрацездатності». Крім цього. Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». Конституційний Суд'України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, шо положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5. п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717. скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на вирооництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві* та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання ^неконституційними положень п.1. абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.Ю, П.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного' випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.З ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюються на вимогу про відшкодування школи, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку рівень фізичного перевантаження, як одного із шкідливих факторів, що став причиною профзахворювання позивача, перевищував гранично-лопустимі норми, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач. В судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач. Від професійного захворювання позивач на цей час втратив працездатність в розмірі50%. Від професійного захворювання позивач переносить фізичний біль. При вказаних обставинах суд вважає, що професійним захворюванням порушено звичайний для неї спосіб життя, вона вимушена витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України та акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, який затверджений державним санітарним лікарем Жовтневого району 25.02.09 року, виписки із історії хвороби [PERSON] Українською НД1 промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю і а стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, шо слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (пемайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що позивачу встановлено 50% втрати працездатності і 3 група інвалідності, а також характер захворювання, пов'язаних з заподіянням профзахворюванням фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, а саме в розмірі 50 000 гр. та стягнути з відповідача ВАТ «Суха Балка» на користь позивача 50 000 гри у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст. 10. 11, 60, 88, 209 ч.З, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved