Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на садовий будинок літ. «А-1», погріб літ. «ап», мансарду літ. «мс», убиральню літ. «Б», розташовані на земельній ділянці № 37 в садовому товаристві "Яблунька" в м. Люботині в 1/2 частині як за забудовницею та в 1/2 частині в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 13 лютого 2004 року. Позивачка вказувала, що вона з 1958 року перебувала в шлюбі зі своїм померлим чоловіком, і під час шлюбу в 1982 році вони разом з чоловіком [PERSON] самочинно побудували садовий будинок літ. «А-1», погріб літ. «ап», мансарду літ. «мс», убиральню літ. «Б» на земельній ділянці садового товариства «Яблунька» в м. Люботині. Відповідно до державного акту від 11 червня 1996 року вона є власником земельної ділянки № 37 в садовому товаристві "Яблунька" в м. Люботині, на якій розташовано спірний садовий будинок. Рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради № 278 від 13 липня 2010 року їй було надано дозвіл на розміщення і збереження на земельній ділянці самочинно побудованих садового будинку з мансардою, льохом і убиральні. Але через те, що 13 лютого 2004 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого вона прийняла спадщину, вона не має змоги оформити право власності на будинок у встановленому порядку, тому й змушена була звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явилась, але подала суду заяву про підтримання позовних вимог і про розгляд справи за її відсутності. Відповідач - Люботинська міська рада Харківської області, в судове засідання не з'явився, але подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі її представника. Третя особа - Садове товариство «Яблунька», в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій проти позовних вимог не заперечувала і просила розглянути справу без участі її представника. В судовому засіданні встановлене наступне. Як вбачається з матеріалів справи, спірним є садовий будинок літ. «А-1» з мансардою літ. «мс», льохом літ. «ап», убиральня літ. «Б», розташовані на земельній ділянці № 37 в садівницькому товаристві "Яблунька" в м. Люботині Харківської області, який на даний час ні за ким на праві власності не зареєстрований. З 09 вересня 1958 року позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження ІІ-ЯР № 409693, виданим Червонозаводським райбюро ЗАГС від 09 вересня 1958 року. Земельну ділянку № 37 в садівницькому товаристві "Яблунька" в м. Люботині було надано позивачці в 1972 році під будівництво садового будинку, про що свідчить відповідна довідка садового товариства, наявна в матеріалах справи. Рішенням Люботинської міської ради народних депутатів № 817 від 14 травня 1996 року позивачці було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку № 37 площею 0,0496 га в садівничому товаристві "Яблунька" для ведення садівництва. На підставі вказаного рішення [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ХР-025-07-039857 від 11 червня 1996 року. Як вбачається з технічного паспорту, складеного станом на 01 жовтня 2009 року, на земельній ділянці № 37 в СТ "Яблунька" в м. Люботині Харківської області садовий будинок з мансардою, льохом і , вбиральня були збудовані в 1982 році. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом із цим, відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ст.ст. 22, 25, 27-1 КЗпШС України, які діяли під час виникненні правовідносин, спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що садовий будинок з надвірними спорудами, розташовані на земельній ділянці № 37 в садівницькому товаристві "Яблунька" в м. Люботині Харківської області, були збудовані та набуті [PERSON] і [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому є таким, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст. 28 КпШС УРСР у спільній сумісний власності майна подружжя їх частки визначаються рівними. Отже кожному з подружжя має належати по 1/2 частині спірного домоволодіння. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно висновку Люботинського бюро технічної інвентаризації від 23 липня 2010 року технічний стан садового будинку з господарськими будівлями і спорудами задовільний, і рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради № 278 від 13 липня 2010 року позивачці було надано дозвіл на розміщення і збереження самочинно побудованих об'єктів: садового будинку літ. «А-1» з мансардою літ. «мс», льохом літ. «ап», убиральні літ. «Б», на земельній ділянці № 37 в садівницькому товаристві "Яблунька" в м. Люботині Харківської області. Оскільки позивачка є власником земельної ділянки, на якій розташовані спірні споруди, та їй була надана земельна ділянка саме під будівництво садового будинку, суд задовольняє позов і визнає за [PERSON] право власності на 1/2 частину садовий будинок літ. «А-1», погріб літ. «ап», мансарду літ. «мс»,убиральню літ. «Б». 13 лютого 2004 року чоловік позивачки [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВЛ № 441332, виданим міським відділом РАЦС Харківського обласного управління юстиції 16 лютого 2004 року. Після його смерті позивачка є єдиною спадкоємицею за законом. Спадок позивачка прийняла шляхом подання в шести місячний строк заяви до Шостої Харківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджується відповідним листом нотаріальної контори від 29 жовтня 2010 року. Аналізуючи докази, суд вважає, що у звязку з підтвердженням факту прийняття спадщини після смерті [PERSON], позивачу [PERSON] у порядку спадкування за законом має належати 1/2 частина садового будинку і господарських будівель. За таких обставин, суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved