Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-27 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до закритого акціонерного товариства Енерговугілля про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позивач зазначав, що працював у закритому акціонерному товаристві Енерговугілля, але на порушення вимог КЗпП України заробітна плата не сплачувалася, тому позивач просив стягнути на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 18 968 грн. 95 коп., компенсацію у розмірі 5 306 грн. 59 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 21 150 грн. 36 коп. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки свого представника суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач працював у закритому акціонерному товаристві «Енерговугілля», а 25 вересня 2009 року була звільнена, але на порушення Законодавства України заборгованість по заробітній платі не сплачена. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Стаття 116 КЗпП України вказує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, у станови, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплати не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, а також відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та на підставі вимог п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1472 працівникам у разі затримки на один і більше місяців виплати грошових доходів проводяться компенсаційні виплати. Довідка №187 від 12.02.2010 року, яка надана закритим акціонерним товариством «Енерговугілля» позивачу вказує, що заборгованість по заробітній платі складає 18 968 грн. 95 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути заборгованість із заробітної плати, компенсацію у розмірі, середній заробіток за час затримки розрахунку. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з вище наведеного судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: partial