Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що згідно вироку Народного суду Комсомольського району м.Херсона від 17.10.1984 року, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди 09.07.1981 року за ч.2 ст.215 КК УССР, внаслідок чого [PERSON] одержала тяжкі тілесні ушкодження і визнана інвалідом 1-шої групи безстроково. На підставі цього вироку та рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 03.12.1984 року з Херсонського морського торгівельного порту, як з власника джерела підвищеної небезпеки, проводилось стягнення відшкодування на користь [PERSON] в звязку з тим, що при скоєнні ДТП [PERSON] керував автомобілем «ГАЗ 69», державний номер № 91-93, який належав ХМТП. Відповідно до діючого законодавства, на користь [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, нанесеної здоровю, відшкодовувалась щомісячно, починаючи з 05.11.1981 року втрати працездатності у сумі 48 карб.48 коп. При зміні відповідного діючого законодавства портом проводилось збільшення відшкодування внаслідок ушкодження здоров»я. В зв»язку з тим, що [PERSON] працював в ХМТП, то згідно його заяви про добровільне відшкодування заподіяної ним шкоди, з його заробітної плати відраховувались відповідні кошти, які портом відшкодовувались на користь [PERSON] У лютому 2005 року [PERSON] звільнився з Херсонського МТП в зв»язку з виходом на пенсію, але Херсонський МТП продовжував сплачувати кошти на користь [PERSON] внаслідок одержаного каліцтва. Згідно рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 07.02.2006 року із [PERSON] стягнуто на користь ХМТП в порядку регресу матеріальну шкоду в сумі 793,88 грн. та судових витрат у сумі 51 грн. Згідно рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 03.05.2007 року із [PERSON] стягнуто на користь ХМТП в порядку регресу матеріальну шкоду в сумі 1915,31 грн. та судових витрат в сумі 81 грн. Згідно рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.07.2009 року із [PERSON] стягнуто на користь ХМТП в порядку регресу матеріальну шкоду в сумі 2680,25 грн. та судових витрат в сумі 81 грн. Згідно рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 17.08.2010 року із [PERSON] стягнуто на користь ХМТП в порядку регресу матеріальну шкоду в сумі 1286,52 грн. та судових витрат в сумі 171 грн. Сума належна до виплати [PERSON] встановлена наказом ХМТП №130 А від 24.03.2005 року, що складає - 107,21 грн. на місяць. Адміністрацією порту із квітня місяця 2010 року по вересень 2010 року виплачувалася сума 107,21 грн., з складає 643,26 грн. Просить стягнути з відповідача на їх користь відшкодовані кошти у сумі 643,26 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, вказаних в позові та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в Постанові 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди заподіяної підприємствах, установам, організаціям їх працівниками», винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу перед підприємством за нормами трудового законодавства. Статтею 134 КЗпП України передбачена матеріальна відповідальність працівника в повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству, в разі якщо така шкода завдана діями працівника, які мають ознаки діянь переслідуваних у кримінальному порядку. Судом встановлено, що відповідач, перебуваючи у трудових відносинах з позивачем, вчинив злочин. Відповідно вироку Народного суду Комсомольського району м.Херсона від 17.10.1984 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди 09.07.1981 року за ч.2 ст.215 КК УССР, внаслідок цього [PERSON] одержала тяжкі тілесні ушкодження і визнана інвалідом 1-шої групи безстроково. Відповідно рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 03.12.1984 року з Херсонського морського торгівельного порту, як з власника джерела підвищеної небезпеки проводилось стягнення відшкодування на користь [PERSON] в зв»язку з тим, що при скоєнні ДТП [PERSON] керував автомобілем «ГАЗ 69», державний номер № 91-93, який належав ХМТП. У лютому 2005 року [PERSON] звільнився з Херсонського МТП в зв»язку з виходом на пенсію, але Херсонський МТП продовжував сплачувати кошти на користь [PERSON] внаслідок одержаного каліцтва. Адміністрацією порту із квітня місяця 2010 року по вересень 2010 року виплачувалася сума 107,21 грн.; загальна сума сплати за вказаний період складає 643,26 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, стягненню з відповідача підлягають судові витрати: за сплачений судовий збір у сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн.

Outcome: approved