Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка, вточнивши свої позовні вимоги, остаточно наполягала на: визнанні за відповідачем права власності на магазин по продажу будівельних матеріалів, що розташований в [ADDRESS] , на визнанні цього нерухомого майна сумісно-набутим майном її та відповідача, на розділі його в рівних частках з визнанням за нею на ідеальної частки нерухомості права індивідуальної власності. Свої позовні вимоги про розподіл іншого, рухомого, майна просила залишити без розгляду. Надала своїм твердженням відповідні докази. \~ \~ \~ \~Відповідачі позов у його остаточному вигляді визнали повністю, не заважали проти його задоволення. \~ \~ \~ \~Вислухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Встановлено, що з 28 серпня 2003 року сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі (актовий запис № 1 від 28 серпня 2003 року зареєстрований у Генеральному консульстві Росії в м. Одесі, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28 серпня 2003 року). Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Згідно рішення Котовської міської Ради Одеської області за № 191 V від 07 листопада 2007 року відповідачу було затверджено акт вибору земельної ділянки під проектування та будівництво магазину по продажу будівельних матеріалів з офісом на другому поверсі у [ADDRESS] . згідно рішення Котовської міської Ради Одеської області за № 500-V від 24 лютого 2010 року йому ж було продовжено термін дії договору на використання земельної ділянки під проектування та будівництво магазину по продажу будівельних матеріалів за зазначеною вище адресою. На підставі цього рішення між відповідачами 02.03.2010 року був у письмовій формі укладений договір «резервування» (фактично оренди) зазначеної земельної ділянки. Але, ще кінця (грудень) 2007 року і по цей час відповідач фактично за власні кошти збудував магазин по продажу будівельних матеріалів. За таких умов згідно ст.. 331 п. 1 ЦК України його можна вважати власником цього нерухомого майна. При цьому він і досі перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Але, через те, що він не бажає юридично посвідчити (через сварки з позивачкою) своє право власності на нерухомість позивачка і змушена була звернутися з позовом до суду. \~ \~ \~ \~Згідно ст.. 60 п. 1 СК України все майно придбане подружжям за час перебування у шлюбі є їх спільною сумісною власністю; в якому кожен з подружжя має право на половину того, якщо інше не встановлено договором між ними або законом (ст.. 70 п. 1 СК України). При цьому у відповідності зі ст.. 69 п. 1 СК України кожен з подружжя має право на розподіл його незалежно від розірвання шлюбу. Оскільки встановлено, що відповідач збудував за власні кошти у період зареєстрованого шлюбу з позивачкою спірну нерухомість, оскільки у суду є всі підстави щодо задоволення позову. При цьому суд бере до уваги і висновок будівельно-технічної експертизи № 157-10 від 10.12.2010 року згідно якої конструкція та основні конструктивні елементи спірної нерухомості мають конструктивні характеристики, що відповідають ДБН України та придатні до подальшої експлуатації. \~ \~ \~ \~Що стосується інших вимог позивачки, а саме, стосовно розподілу іншого майна (рухомого), то вона надала суду заяву, в якій просила ці вимоги не розглядати, тому суд їх не розглядає. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved