Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому в остаточній редакції вказував на те, що у листопаді 2008 року відповідач запропонував йому купити 5/11 частин комплексу будівель за адресою: Дніпропетровська область м. Апостолове вул. Каманіна,1 за ціною 50\~000 доларів США. Внаслідок домовленості між позивачем та відповідачем, останньому 26 листопада 2008 року було передано аванс у розмірі еквівалентному 10\~000 доларів США. А коли відповідач надав йому копію рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2010 року, відповідно до якого за позивачем було визнано право власності на частину нерухомого майна, то позивач передав відповідачу другу частину платежу у розмірі еквівалентному 40\~000 доларів США, а відповідач надав йому відповідну розписку. Але в наступному рішення суду було скасоване і при новому розгляді справи йому було відмовлено у задоволенні позову про визнання прав на частину нерухомого майна. Відповідач не був власником майна та не отримував повноважень на його відчуження від дійсного власника нерухомості, а тому позивач просив стягнути із відповідача безпідставно набуте майно у розмірі 396\~295 гривень, 14\~861,06 гривень три проценти річних за прострочення суми боргу, а також судові витрати. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2010 року задоволено позов [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошей. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 396\~295 гривень, 14\~861,06 гривень три проценти річних за прострочення суми боргу, а також судові витрати у розмірі 8\~820 гривень. В апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення суду та відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено без врахування обставин у справі, оскільки гроші ним були передані сину дійсного власника нерухомості. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду частково скасувати та постановити у справі в цій частині нове рішення із наступних підстав. Приймаючи рішення про задоволення позову в частині стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 396\~295 гривень суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що 16 березня 2009 року [PERSON] отримав від [PERSON] 50\~000 доларів США за 5/11 частин комплексу будівель за адресою: Дніпропетровська область м. Апостолове вул. Каманіна,1., що підтверджено відповідною розпискою. Вказану обставину не заперечував і відповідач. А тому із врахуванням пояснень сторін та наданих доказів суд обґрунтовано вважав, що відповідач набув вказані грошові кошти без достатніх правових підстав, оскільки власником майна на той час була [PERSON], яка не давала ніяких повноважень відповідачу щодо розпорядження належним їй майном. Крім того, рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2010 року що договір між власником майна [PERSON] та [PERSON] не є укладеним, В звязку із чим суд посилаючись на вимоги ст.1212 ЦК України обґрунтовано стягнув на користь позивача грошову суму, яку він передав відповідачу. Також обґрунтовано стягнута на користь позивача сума понесених ним судових витрат, що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України. Разом із цим суд також стягнув грошову суму за прострочення виконання зобовязання три проценти річних, що складає 14\~861,06 гривень, посилаючись на вимоги ст.536, ст. 625 ЦК України. Але із висновками суду в частині стягнення грошової суми за прострочення боргу погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам законодавства. Судом встановлено, що відповідач набув вказані грошові кошти без достатніх правових підстав, оскільки власником майна на той час була [PERSON], яка не давала ніяких повноважень відповідачу щодо розпорядження належним їй майном. Крім того, рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2010 року що договір між власником майна [PERSON] та [PERSON] не є укладеним. Стаття 625 ЦК України регулює правовідносини щодо зобовязання сторін і не може бути застосована, оскільки набуття майна без достатніх правових підстав є не договірним зобовязанням, в звязку із чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із відмовою позивачу у задоволенні позову про стягнення трьох процентів річних - 14\~861,06 гривень. Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що отримані від позивача грошові кошти відповідач передав сину власника майна - [PERSON], із яким у відповідача була усна домовленість, то це не може бути підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Матеріалами справи не підтверджено, що відповідач діяв від імені власника майна чи її сина, і жодна із сторін не надала достовірні докази про це. А тому такі доводи не можуть впливати на обовязок відповідача повернути грошові кошти, які він отримав без достатніх правових підстав.

Outcome: partial