Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами які розташовані на земельній ділянці державного фонду, площею 0,10 га по вул. Червоноармійській, 112, в с. Микільське Полтавського району, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 15.10.1996 року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, позивачка її прийняття проживаючи там фактично. Спадкоємцями померлого є позивачка та дочка [PERSON], яка на спадщину не претендує. В даний час позивачка не може оформити спадщину так як реєстратором відмовлено в оформлені права власності в звязку з відсутністю правовстановлюючого документі, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності. В судове засідання [PERSON], як представник позивача та третьої особи не зявилася попередньо надавши заяву про розгляд справи за її відсутність, позов просить задовольнити. Представники відповідача виконавчого комітету Микільської сільської ради Полтавського району, КП «БТІ та МБ Полтавського району» та представник третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилися, попередньо надавши заяви в якій позовні вимоги визнали та просили розглядати справу за відсутності їх представника. Відповідно до 4.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В звязку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 1 ст. 1225 ЦК України визнаяає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ст. 1261 ЦК України. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1296 ЦПК України, визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи викладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб, позивачка є єдиним спадкоємцем, тому позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 10-13, 130, 174, 209, 212-215, 218, 292 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 328, 1225, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд,-

Outcome: approved