Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом де відповідача [PERSON]М, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімя фактичне розпалася, сторони не ведуть спільного господарства, тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, подальше подружнє життя неможливе. В судовому засіданні позивач пояснила, що між нею та чоловіком відсутня любов, почуття взаємоповаги один до одного, відсутні спільні теми для розмов. У червні 2010 року сторони остаточно прийняли рішення проживати окремо. Така ситуація позначається на малій доньці, оскільки постійні сварки та безпідставні конфлікти, які мали місце протягом останнього часу, не можуть сприяти нормальному розвитку дитини і збереження такого шлюбу, в першу чергу, буде суперечити інтересам дитини. Також зазначила, що вона з повагою ставиться до чоловіка, який є батьком її дитини, жодних перешкод щодо зустрічей батька з дитиною не створює. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив надати строк для примирення два місяці. Підтвердив ті обставини, які викладені позивачкою та зазначив, що позивачка зараз проживає з іншим чоловіком, проте він має намір зберегти сімейні стосунки. Ухвалою суду відмовлено в клопотанні відповідача про встановлення строку для примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 грудня 2003 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2264. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, справжня сімя фактично розпалася. Вказані обставини визнаються сторонами, тому в силу вимог ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Судом не приймаються, як необгрунтовані, доводи відповідача про намір зберегти сімю, щеб створити своїй дитині нормальні умови проживання у сімї, створеній рідним батьком і мати, оскільки сторонами визнається факт проживання останнім часом у стані конфліктів, не сприйняття один одного (ст. 61 ЦПК України), відповідач фактично проживає з іншим чоловіком, також в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа про поділ спільного майна подружжя. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що сімя сторін фактично розпалась, поновлена бути не може, а збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і малолітньої дитини. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути судові витрати з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved