Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

В жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 1 квітня 2006 року [PERSON] надав нотаріально завірену довіреність [PERSON] на право керувати, розпоряджатися та продати автомобіль ВАЗ 21 140, 2005 року випуску, д.н. 74 171 КХ. 22 жовтня 2006 року [PERSON] продав йому \\позивачу\\ вказаний автомобіль за 7 тисяч доларів США, але в той же час, з метою приховання реального правочину, тобто, договору купівлі-продажу, надав позивачу нотаріально засвідчену довіреність на автомобіль з правом його продажу. В грудні 2008 року, коли позивач звернувся до Макарівського МРЕВ ДАІ з метою перереєстрації автомобіля, дізнався про заборону зняття з обліку автомобіля на підставі постанови слідчого прокуратури Київської області від 7 грудня 2007 року, згідно з якою на все майно [PERSON] накладено арешт. Тому просив визнати укладений між ним та [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля дійсним, визнати за ним \\позивачем\\ право власності на вказаний автомобіль та звільнити його з-під арешту. Позивач та його представник [PERSON] позов підтримали і викладене підтвердили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, в своїх письмових поясненнях не заперечував проти задоволення позову. Третя особа ВДВС Бородянського РУЮ свого представника в судове засідання не направив, просив справу розглядати без його участі. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 1 квітня 2006 року відповідач [PERSON] своєю довіреністю, яка була засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, уповноважив [PERSON] керувати та розпоряджатися \\продати, обміняти, передати в оренду\\ належним йому автомобілем ВАЗ 21 140, 2005 року випуску, державний номерний знак 74 171 КХ терміном на три роки із правом передовіри \\а.с.7,9\\. [PERSON], діючи від імені [PERSON], 22 жовтня 2006 року своєю довіреністю уповноважив [PERSON] користуватись та розпоряджатись вищевказаним автомобілем \\а.с.8\\. Однак, як вбачається з виданої [PERSON] розписки від 22 жовтня 2006 року \\а.с.6\\, вказаний автомобіль в дійсності він продав позивачу, отримавши від нього 7000 умовних одиниць, що становить 35 000 гривень \\а.с.11\\. Відповідно до ст..235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами дійсно фактично було укладено договір купівлі-продажу, який приховано виданою від імені відповідача довіреністю, а тому визнає за необхідне, задовольняючи позов, визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу автомобіля дійсним та визнати за позивачем право власності на цей автомобіль. Так як відповідно до копії постанови старшого слідчого прокуратури Київської області від 7 грудня 2007 року на майно [PERSON] було накладено арешт \\а.с.12\\, а право власності на спірний автомобіль визнано за позивачем, то даний автомобіль необхідно звільнити з-під арешту.

Outcome: approved