Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-07 00:00:00

В жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків,посилаючись на те, в 43 роки,в працездатному віці, втратив 40% працездатності, та отримав 3 професійні захворювання. Більше 22 років працював підземним бурильником шпурів, підземним машиністом скреперної лебідки,підземним машиністом скреперної лебідки з веденням взривних робіт,підземним гірничим робітником очисного забою,підземний вибухівник,підземний гірничий робітник очисного забою з веденням взривних робіт, шахти «Гвардійська» ВАТ «Кривбасзалізрудком». Загальний стаж роботи складає 25 років 5 місяців, із них в шкідливих та небезпечних умовах працював 22 роки 2 місяці. Рішеням ЛЕК УкрНДІПроммед від 19 січня 2007 року ,протокол №123 ,йому встановлено професійні захворювання-з діагнозом:-Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії(пильовий бронхіт першої стадії ,емфізема легень першої стадії),фаза загострення середньої ступеня важкості.ЛН першого-другого ступеня. Тринитротолуозова катаракта першої ст..обох очей.Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок першої ст.. з початковими артозами ліктьових суглобів.Захворювання виникли в звязку з тривалим часом роботи в підземних умовах в шкідливих та небезпечних умовах праці,які перевищували санітарно-допустимі норми. За висновком МСЕК від 07.03.2007 року йому була установлена втрата професійної працездатності - 40%, вперше 20% поХОЗЛ,15%-радикулопатія, повторно-5% - трудове каліцтво, яке мало місце в 1984 році(отсечение части фаланги пальца правой руки). Повторно за висновком МСЕК від 22.04.2008 року при переосвідоцтві у звязку з розвитком хвороби йому підтвердили 40% втрати працездатності бестроково.Винним у заподіянні шкоди є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Йому спричинено моральну шкоду, так як порушились його нормальні життєві звязки, він не може реалізувати своє бажання працювати,матеріально забезпечувати себе та свою сімю,відпочивати. Йому потребуються додаткові зусилля для організації свого життя. Вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду складає 150 000 гривень В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача 150\~000 гр. в відшкодування моральної шкоди заподіяної в наслідок отримання професійного захворювання при виконанні трудових обовязків.. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в особі [PERSON] позов не визнав, пояснив,що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працював у відповідача підземним бурильником шпурів, підземним машиністом скреперної лебідки,підземним машиністом скреперної лебідки з веденням взривних робіт,підземним гірничим робітником очисного забою,підземний вибухівник,підземний гірничий робітник очисного забою з веденням взривних робіт, шахти «Гвардійська» ВАТ «Кривбасзалізрудком». Загальний стаж роботи складає 25 років 5 місяців, із них в шкідливих та небезпечних умовах працював 22 роки 2 місяці. Звільнився за власним бажанням 03.11.2010 року. Рішеням ЛЕК УкрНДІПроммед від 19 січня 2007 року, протокол №123, позивачу встановлено професійні захворювання з діагнозом:хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пильовий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), фаза загострення середньої ступеня важкості. ЛН першого-другого ступеня. Тринитротолуозова катаракта першої ст..обох очей. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок першої ст.. з початковими артозами ліктьових суглобів. Захворювання виникли в звязку з тривалим часом роботи в підземних умовах в шкідливих та небезпечних умовах праці, які перевищували санітарно-допустимі норми. За висновком МСЕК від 07.03.2007 року позивачу була установлена втрата професійної працездатності - 40%, вперше 20% по ХОЗЛ,15%-радикулопатія, повторно - 5% - трудове каліцтво, яке мало місце в 1984 році(отсечение части фаланги пальца правой руки). Повторно за висновком МСЕК від 22.04.2008 року при переосвідоцтві у звязку з розвитком хвороби позивачу підтвердили 40% втрати працездатності бестроково. Згідно з актом № 2 від 07 лютого 2007 року розслідування професійного захворювання, п.19 винними в виникненні професійного захворювання є керівництво ш. Гвардейська ВАТ «КЗРК», які порушили ст. 13 Закону України «Про охорону праці», щодо створення на робочих місцях умов праці відповідно вимогам нормативних актів. Причиною профзахворювання є умови праці,що перевищували ГДН, позивач виконував роботи які внаслідок обмеженності робочого простору недозволяли застосувати засоби малої механізації, характеризувались важкою працею, посилюючим шкідливим фактором був несприятливий мікроклімат характерний для підземних робіт, але з перевищеними показниками.. Провина підприємства підтверджується також санітарно-гігіенічною характеристикою умов праці від 20.06..2006 року за № Ф 2/2-47с, висновок якої свідчить про те,що на робочому місці було перевищення допустимих норм пилу,шуму,вібрації,негативні кліматичні умови,.. Так в пункті 12.2-12.12 санітарно-гігіенічної характеристики вказано на те,% -що вміст вільного диоксиду кремнію кристалічного в пилу від 10 до 70%,з концентрацією становила від .3.3 до6.0 мг/м3 при нормативному значенні 2.0 -Вологість від 83-100 дБА при нормі 30-80дБА. -Температура від 17.8-20.0 / при нормі 16-19 / -Шум від 82 до 100 при нормі 80 дБА. ВАЖКІСТЬ праці -:рівень фізичного перенавантаження значно перевищував ГДН. -Маса вантажу ,що піднімається та оперіщується вручну від 50 кг при нормі 30 кг. -Нахили тулубу вимушені більше 30/- 176 раз при допустимій нормі 100. -фізичне динамічне навантаження за зміну (кг/м 157 при допустимій нормі 41-90. Статистичне навантаження при утримані вантажу двома руками -від 187000 до 250000 при нормі до 70000. Вібрація- 117-121 дБ при нормі 112 дБ. За висновком санітарно-гігієнічної характеристики в відповідності гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-2001 р умови праці відносяться д 3 класу, 3 ступеню шкідливості.По професії бурильник,підземний гірничий робітник,вибухівник- до 4 класу(небезпечний). Важкість праці відноситься до 3 класу 2 ступеня шкідливоситі. Напруженість праці відноситься до 3 класцу 2 ступенгя шкідливості. Факт вини підприємства підтверджується висновками МСЕК від 07.03.2007 р., 22.04.2008 років, виписними епікризами, які свідчать про стан здоровя позивача. Фізичні страждання позивача полягають в тому,що у позивача постійні болі в поперековому відділі хребта, ниючий,тягнучий, що посилюється при зміні положення тіла,навантаженнях,ходьбі,періодично стріляючий з іррадіацією в ліву ногу, утруднену ходу,сухий кашель, слабкість,безсоння, зниження слуху та зору. Отримане захворювання обмежує життєву активність, позбавляє повноцінного спілкування з людьми. У позивача на підставі висновку МСЕК від 09.01.2008 р. виникло право на відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». 23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Інші доводи відповідачіа спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися із запереченнями представників відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку праця в умовах важкої фізичної праці, яка перевищувала ГДР, як визначено висновками комісії \~при \~розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач. \~ Отже, в судовому засіданні встановлено, \~що при \~виконанні \~трудових \~обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода в наслідок професійного захворювання, \~винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». При вказаних \~обставинах \~суд \~вважає, що в наслідок професійного захворюванням порушено звичайний \~для \~позивача спосіб життя, він \~ вимушений \~витрачати \~додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту розлідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 07.03.2007 року, виписки із історії хвороби [PERSON] Українського НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність не забезпечення [PERSON] акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» під час праці на підприємстві позивача якісних та безпечних умов праці. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу 07.03.2007 року встановлено 40% втрати професійної працездатності в наслідок професійного захворювання і 3 група інвалідності, а також характер захворювання, пов'язаних з заподіянням ушкодження здоровю фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» 40 000 грн у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved