Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони є спадкоємцями за заповітом після смерті сестри [PERSON], померлої 01 листопада 2007 року, і являються спаввласниками будинку з надвірними спорудами в смт.Чорнобай вул. Леніна,8. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 червня 2008 року позивачеві належить 1/3 частина вказаного будинку, решта ( по 1/3 кожному) належить [PERSON] та [PERSON] - сестрам позивачки. Мотивуючи тим, що в даний час особисті стосунки між сторонами ускладнились, відповідачка почала чинити перешкоди у користуванні будинком: не пускає позивача до домоволодіння, проявляє агресивну поведінку, не дає ключа від будинку та надвірних споруд, позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом зобов"язання відповідача передати їй ключі від будинку та не чинити перешкоди у його користуванні та стягнути моральну шкоду в сумі 1650 грн. Моральна шкода полягає у тому, що внаслідок протиправних дій відповідачки позивач переживає душевні та моральні страждання, позивач перебувала в стресовому стані, в неї погіршився сон, підвищився артеріальний тиск , почастішали головні та серцеві болі, вона змушена була звертатися за медичною допомогою. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що в листі, датованому 01 грудня 2009 року, [PERSON]І звинувачує її у крадіжці спадкового майна. Лист містить наступний вислів: "За півтора місяці винесла, вкрала майно, а потім вирішила показать, яка сестра була бідна..." Вважаючи це поширенням нестовірної інформації, [PERSON] просить суд зобов"язати [PERSON] публічно вибачитись перед нею за умисне повідомлення неправдивих відомостей та стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 5000 грн. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди, посилаючтись на те, що [PERSON]І в листі, адресованому [PERSON], обзиває її чеченською терористкою та пише наступне: "Твої зміїні очі весь час стоять переді мною вдень і вночі. Твій образ урода-потвори людської забуть не можна, так як і брехня та матір, сестру..." Мотивуючи тим, що такі принизливі вислови і образи порочать честь і гідність порядної людини, [PERSON]І просить суд зобов"язати [PERSON]І публічно вибачитись перед нею за образи, викладені в листі , та стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн. За ухвалою суду від 13 травня 2011 року позовна заява [PERSON]І об"єднана в одне провадження зі справою за позовом [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача підтримали заявлені вимоги в повному обсязі і просили їх задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві; в задоволенні зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] просили відмовити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що перешкод [PERSON] не чинить. Вона неодноразово пропонувала їй прийти в будинок, але в її присутності, пропонувала поміняти замок, щоб було декілька ключів кожному співвласнику, але всі її пропозиції залишались поза увагою позивачки, так як вона хоче самостійно господарювати в будинку. В задоволенні позову [PERSON] просить відмовити. Її позов про захист честі і гідності та позов її сестри [PERSON], інтереси якої вона представляє, просила задовольнити, але зменшила розмір моральної шкоди по 1500 гривень кожній. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини справи та визначив відповідно до них правовідносини. Сторони являються співвласниками будинку з надвірними спорудами, розташованого в смт.Чорнобай вул.Леніна, 8 . Позивачеві належить 1/3 частина спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 червня 2008 року; на іншу 1/3 частину будинку видане сідоцтво про право на спадщину на ім"я [PERSON]; на іншу 1/3 частину будинку видане свідоцтво про право на спадщину на ім"я [PERSON] (а.с.13). 21 січня 2011 року Чорнобаївським РВ УМВС відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] про те, що її сестра [PERSON] без відповідної правової підстави привласнила житловий будинок з надвірними спорудами в смт.Чорнобай вул.Леніна, 8 та рухоме майно, розташоване в зазначеному домоволодінні. Позивач [PERSON] зверталась з заявою до Чорнобаївського селищного голови з прохання посприяти у вирішення конфлікту, вжити заходи громадського впливу до [PERSON] з метою недопущення дій з її сторони стосовно перешкод у користуванні належною їм спадщиною. 17 лютого 2011 року за підписом заступника селищного голови [PERSON] [PERSON] направлена відповідь про те, що депутат селищної ради в присутності співвласників - [PERSON] та [PERSON] та їх адвокатів без перешкод потрапили в будинок для опису рухомого майна. Факт проживання [PERSON] в будинку не підтвердився; вона не заперечує проти поділу рухомого майна, але проти надання дубліката ключа, пропонуючи встановити два замки, що дозволяло б зайти в будинок обом сторонам.(а.с.10). [PERSON] зверталась з заявою до [PERSON] з вимогою усунути преешкоди в користуванні будинком , розподілити рухоме майно, надати дублікат ключа від вхідних дверей паркану, ключ від житлового будинку та надвірних споруд. (а.с.12). У відповідності до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, будинок з надвірнмии спорудами в смт.Чорнобай вул.Леніна, 8, є спільною частковою власністю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Частиною 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. За приписом частини 1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження цим майном. В судовому засіданні сторони намагались врегулювати питання щодо користування спільним майном. Позивач пропонувала відповідачу [PERSON] добровільно передати їй ключі від будинку та надвірних споруд для того, щоб позивачка могла самостійно в будь-який час зайти в спірне домоволодіння. Відповідачка не погоджується на такий варіант вирішення спору з метою уникнення протиправних дій щодо спадкового майна з боку позивачки, враховуючи тривалий конфлікт між сторонами з приводу спадщини, так як в провадженні Чорнобаївського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про виділ частки зі спільного майна. Відповідачка [PERSON], мотивуючи тим, що ключ від будинку один, а ключ від паркану вона передала позивачці раніше, пропонувала придбати новий замок, де було б декілька ключів і замінити його на дверях будинку. Незважаючи на таку пропозицію відповідачки, позивач [PERSON] наполягала на передачі їй ключа від будинку та паркану, мотивуючи тим, що переданий їй раніше ключ від паркану не відкриває замокі вона не може потрапити навіть на подвір"я домоволодіння. На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що перешкоди позивачеві у користуванні належною їй частиною спадкового майна відповідач не чинить, а позивач бажає одноособово, без врахування інтересів інших співвласників, користуватися спільною частковою власністю. Таким чином, позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком задоволенню не підлягає в зв"зку з відсутністю порушення її прав. У відповідності до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав. В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про протиправні дії відповідачки, що спричинили позивачу моральну шкоду, тому позов в частині відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає. Зустрічний позов [PERSON]І та [PERSON] до [PERSON] про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.277 ЦК України загальним правилом являється презумпція добропорядності, тобто будь-яка інформація, поширена відносно особи, являється неправдивою, якщо особа, що її поширила, не доведе протилежне. Інформація щодо [PERSON], про спростування якої вона звернулась до суду, міститься в заяві [PERSON], поданої до суду. Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою предявленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Так як зазначена інформація є являється підставою позову і не стосується його предмета ( предметом позову є поділ спадкового майна), суд вважає, що підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні. Інформація щодо [PERSON], про спростування якої вона звернулась до суду, міститься в листі, адресованому їй інаписаним чоловіком [PERSON] - [PERSON]. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2099 року №1 повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 471 Закону України Про інформацію оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Інформацію щодо [PERSON] суд вважає оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, тому позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed