Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом та заявою про збільшення вимог до ВАТ [PERSON] [PERSON]", в якому просив визнати недійсним та припиненим договір поруки, укладений між сторонами 20.05.2008року в забезпечення генерального кредитного договору, декого 20.05.2008року між банком та ТОВ "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс". Ухвалами суду від 10.12.201 Ороку позовна заява в частині визнання договору поруки дійсним залишена без розгляду та уточнена назва банку ж Публічне акціонерне товариство ффайзен [PERSON]". Позивач до суду не з'явився, направив свого представника. У судовому засіданні представник позивача вимоги, викладені в позові підтримав, лаючись на обставини, які у ньому викладені. Представник відповідача ПАТ "[PERSON] [PERSON]" вимоги позову не визнав. Представник відповідача ТОВ "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, відповідно до ч.І ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів відповідно до 4.2 ст. 509 ЦК України. Статтями 627, 638 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони досягай згоди з усіх істотних умов договору, до яких відноситься предмет договору та умови, що визначені законом для даних видів договорів. Так, частиною 2 статі 536, частиною 1 статі 1048, частиною 1 статі 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів також встановлюються договором. Як вбачається із матеріалів справи, 20.05.2008рокуміж ВАТ "[PERSON] [PERSON]", назва якого змінена на ПАТ "[PERSON] [PERSON]" і ТОВ "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" був укладений генеральний кредитний договір №010/01-04/08-326, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти строком до 19.05.2018року з загальним . розміром позичкової заборгованості еквівалентної 5201090грн.00коп. без встановлення розміру і і порядку виплати процентів за користування кредитом, комісії та штрафних санкції. Пунктом 1.2 ' генерального кредитного договором передбачене цільове використання кредитних коштів. В його забезпечення 20.05.2008року між банком та позивачем [PERSON] укладений договір поруки, за яким позивач взяв на себе зобов'язання відповідати в солідарному порядку з позичальником за боргові зобов'язання, які виникають з умов генерального кредитного договору №010/01-04/08-326, а саме: повернути кредит у сумі 5201090грн.00коп., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором. Пунктом 1.3 договору поруки встановлено, що зобов'язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та вказаним в п. 1.2 кредитним договором не потребують. Таким чином, договір поруки був укладений між сторонами в забезпечення тільки генерального кредитного договору, якій був укладений між банком і позичальником та за своєю формою був договором про фактичні наміри без погодження усіх його суттєвих умов, а саме встановлення валюти кредиту, розміру та порядку виплати процентів, комісії, а також порядку дострокового виконання зобов'язання. Але, 23.05.2008року між ВАТ "[PERSON] [PERSON]", назва якого змінена на ПАТ "[PERSON] [PERSON]" і ТОВ "Зерноприймальний комплекс "Інтерагротранс" укладені кредитні договори №№010/01-04/08-335, 010/01-04/08-336, 010/01-04/08-337, відповідно до яких банк надав позичальнику кредитні кошти у відповідних сумах 2650000грн.00коп., 1801090грн.00коп. та 750000грн.00коп. на загальну суму позичкової заборгованості еквівалентної 5201090грн.00коп. строком до 19.05.2018року зі сплатою процентів за ( користування кредитом при кредитуванні в національній валюті в розмірі 21%річних, при кредитуванні в іноземній валюті (доларах США або євро) в розмірі 14,5%річних. Разова комісія за надання кредиту передбачена в розмірі 0,99% та за перегляд його умов - ЮООгрн.ООкоп.. Пунктами 1.4.1.5, 1.4.1.6 кредитних договорів сторони обумовили підвищення процентної ставки на 2%річних, у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань, а також порядок зміни ! процентної ставки та пов'язаною з цим зміною строку виконання зобов'язань. Пунктами 1.2 і частини 1 кредитних договорів передбачені порядок надання розміру кредиту, кількість траншів, , дата його остаточного повернення, номери позичкових рахунків та порядок виплати комісії, а і пунктами 1.2 частини 2 кредитних договорів передбачене цільове використання кредитних коштів. Як вбачається із змісту наданих копій кредитних договорів від 23.05.2008року сторони при їх укладанні згоди поручителя не вимагали та позивач не був залучений за ними в якості сторони за договором. Тому, враховуючи, що кредитними договорами, які були укладені на виконання генерального кредитного договору, були узгоджені усі суттєві умови за кредитом, які значно збільшили обсяг відповідальності за договором в частині визначення розміру та порядку сплати процентів, та пов'язаної з цим можливості зміни строку виконання основного зобов'язання, позивач як поручитель вважає, що договір поруки є припиненим. Відповідно до змісту частини 1 статті 598 ЦК України зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом. Частиною 1 статті 559 ЦК України передбачено припинення поруки при припиненні основного зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Обсяг відповідальності поручителя визначений договором поруки від 20.05.2008року є безумовним і не визначає розмір процентів, порядок їх сплати та порядок зміни строку виконання основного зобов'язання, а також не передбачає їх додаткове встановлення шляхом укладання кредитних договорів між банком та позичальником без згоди поручителя. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 526, ч.І ст. 559 ЦК України, суд дійшов висновку, що у зв'язку з встановленням банком та боржником в кредитних договорах без згоди поручителя суттєвих умов договору в бік збільшення відповідальності боржника за основним зобов'язанням, виникли правові підстави для припинення зобов'язань за договором поруки. При цьому порука не зберігається й у тій частині зобов'язання, яка була забезпечена порукою до його зміни. Посилання представника банку в якості обгрунтування заперечень проти позовних вимог на те, що укладанням кредитних договорів обсяг зобов'язань позичальника не був збільшений, так як він фактично був встановлений, суд не може прийняти до уваги, оскільки поручитель не поручався за виконання встановлених в кредитних договорах зобов'язань боржника в частині розміру, порядку сплати процентів та зміни зобов'язань. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved