Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, пояснюючи, що на підставі державного акту про право власності на землю серії 11ДН №093108 від 28.02.2002 року він є власником земельної ділянки площею відповідно 6,77 га , розташованої на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району. З 2005 року його земельна ділянка використовується відповідачем, але жодних договірних відносин між ними не існує. У серпні 2009 року він звернувся до відповідача із заявою про невикористання земельної ділянки та повернення йому, на що отримав відповідь, із якої вбачалось, що між ними існує договір оренди земельної ділянки, укладений 07.06.2007 року, який зареєстрований у Волноваському районному відділі ДРФ ЛП ЦДЗК 12.08.2009 року, який він не підписував. До наступного часу він не тримав від відповідача жодного екземпляру договору оренди земельної ділянки, та не має гадки на яких же умовах він існує. З 2007 року він отримував від підприємства кошти за користування землею, оскільки знаходився у тяжкому матеріальному становищі. Просить суд визнати договір оренди землі недійсним та зобов*язати відповідача повернути йому земельну ділянку в належному стані та не чинити перешкоди у користуванні нею. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, на їх задоволенні наполягають. Представник відповідача, СФГ «Мечта», позов не визнав та пояснив, що договір оренди земельних ділянок був укладений між підприємством та позивачем, про що свідчать підписи на ньому. Позивач не довів суду, що на договорі не його підпис і тому він є чинним. Крім того, умови договору виконувались, позивач отримував орендну плату. Представник третьої особи, Волноваського районного відділу Донецької регіональної філії ДП «ЦДЗК», у судовому засіданні пояснила, що договір оренди земельних ділянок дійсно був зареєстрований у районному відділі, але перевірка дійсності підписів на ньому не входить до її компетенції, тому вирішення спору відносить на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач 28.02.2002 року отримав Державний акт на право приватної власності на землю відповідно серії 11 ДН №093108 та став власником земельної ділянки площею 6,77 га, розташованої на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району. Згідно до положень статей 3,6,13,18,20 Закону України «Про оренду землі», статей 124, 125 Земельного Кодексу України, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, іншими законами України і договором оренди землі. Право на оренду виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Договір оренди землі підлягає державній реєстрації і тільки після цього набуває чинності. 07.06.2007 року, тобто вже після набуття позивачем статусу власника земельної ділянки, між ним та СФГ «Мечта» був укладений договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,77 га, яка знаходиться на території Новоандріївської сільської ради, строком на 7 років з виплатою один раз на рік орендної плати у розмірі 2308 гр. 55 коп. Договір підписаний сторонами, що свідчить про наявність їх волевиявлення. Вказаний договір оренди 12.08.2009 року був зареєстрований у Волноваському РВ ДРФ ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №040915000362, тобто з вказаного часу договір набрав чинності та його умови мають виконуватися обома сторонами. 23.09.2009 року спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 6,77 га була передана позивачем у користування СФГ «Мечта», що підтверджується актом приймання-передачі. Таким чином, з урахуванням матеріалів справи та наданих доказів, приймаючи до уваги те, що після укладення сторонами договору оренди земельної ділянки, обома сторонами виконувались його умови і до наступного часу строк його дії не закінчився, тому позивач не має права перешкоджати відповідачу користуватися землею на свій розсуд. Суд критично відноситься до пояснень позивача та його представника у тій частині, що договір оренди не був підписаний орендодавцем і тому має бути визнаний судом недійсним, а земля повернута її власнику, оскільки, відповідно до ст. 203, 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, у даному випадку, частиною третьою ст. 203 цього Кодексу, але вказана обставина, яку, згідно ст. 60 ЦПК України, зобов*язаний був довести позивач, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні і тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed