Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться в с. Градениці, вул.. Степова, 30, укладений з [PERSON] 3.12.2008 року та стягнути з останнього моральну шкоду в сумі 5\~000 грн.. В подальшому позивач доповнив свої позовні вимоги та просить також витребувати вказаний житловий будинок у [PERSON] Свої вимоги мотивує тим,що у 2008 році [PERSON] незаконно, скориставшись його хронічною залежністю від алкоголю, в судовому порядку оформив його (позивача) спадкові права на житловий будинок, який залишився після смерті його матері, а 3.12.2008 р. таким же чином оформив на цей житловий будинок договір купівлі-продажу. Посилаючись на те, що в подальшому ухвалою апеляційного суду Одеської області рішення Біляївського районного суду від 17.11.2008 року було скасовано, просить визнати договір купівлі-продажу недійсним. Моральну шкоду обґрунтовує душевними та моральними стражданнями в звязку з протиправними діями відповідача. Крім того, позивач просить витребувати житловий будинок у відповідачки [PERSON] Ж, яка одержала його від [PERSON] за договором дарування від 19.11.2009 р. В судовому засіданні представники позивача на позові наполягали. При цьому пояснили, що при укладенні договору купівлі-продажу позивач діяв під впливом помилки. На цей час він свої спадкові права в нотаріальному чи судовому порядку не оформив, але вважають, що він має право на витребування майна від відповідачів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав. При цьому пояснив, що в судовому порядку від імені позивача, з метою оформлення його спадкових прав на спірний житловий будинок, за дорученням від [PERSON] діяв не він (відповідач), а інша особа. 3.12.2008 року він передав позивачу обумовлену суму і приватним нотаріусом був посвідчений укладений між ними договір купівлі-продажу житлового будинку. Ніяких претензій до цього часу від позивача не надходило, а його сестра почала вимагати ще грошей, погрожувала йому, тому він подарував будинок [PERSON] В судове засідання [PERSON] неодноразово не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про день розгляду справи, а приватні нотаріуси направили до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.11.2008 р. за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок, що знаходиться в с. Градениці, вул.. Степова, 30, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 12.01.2007 року (а.с.7), таким чином на момент укладення договору він був власником житлового будинку. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а ст. 658 цього ж Кодексу встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. З договору купівлі-продажу від 3.12.2008 р. вбачається, що вказаний житловий будинок він продав [PERSON] і гроші одержав до підписання договору і підтвердив факт повного розрахунку.(а.с.6) Відповідно положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу складено в письмовій формі і нотаріально посвідчено. Таким чином сторонами було виконано всі вимоги щодо укладення договору купівлі-продажу житлового будинку. Посилання позивача на те, що він уклав договір під впливом помилки суд до уваги не приймає з наступних підстав. Під помилкою законодавець має на увазі таке неправильне розуміння стороною субєкта , предмета та інших суттєвих умов угоди, які вплинули на її волевиявлення при відсутності якого по обставинам справи можна допустити, що угода не була б укладена. Як на помилку позивач вказує на те, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.01.2010 року було скасовано рішення суду від 17.11.2008 р. (більше ніж через рік), яким він був визнаний власником житлового будинку. Але ця обставина не може бути визнана помилкою оскільки виникла після укладення договору, а на момент купівлі-продажу позивач вважав себе власником, на свій розсуд розпорядився майном і рішення суду не оскаржував. З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2009 р. [PERSON] подарував спірний житловий будинок [PERSON], що підтверджується договором дарування (а.с.56), яка на цей час є власником житлового будинку. Згідно положень ст. 387 ЦК України, на яку посилається позивач, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Суд вважає, що [PERSON] стала власником спірного житлового будинку на підставі договору дарування, який позивачем не оспорюється і є дійсним. Більш того, позовна заява [PERSON] про визнання за ним права власності на цей житловий будинок за його заявою ухвалою суду від 16.02.2010 року залишена без розгляду (а.с.8). Таким чином, на цей час позивач свої спадкові права не оформив, не є власником житлового будинку, а тому не має права оспорювати договір купівлі-продажу та витребувати житловий будинок у добросовісного набувача. Відповідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Оскільки права позивача відповідачами не були порушені суд не вбачає підстав для задоволення його позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Враховуючи викладене, суд не знаходить законних підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed