Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

18.02.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому вказує, що 21.04.2009 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 4506,40 грн., зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, в звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 6949,36 грн., яку він добровільно не виплачує. В судове засідання представник позивача надав заяву в якій на позові наполягає, просить його задовольнити та розглядати справу без його присутності, не заперечує проти розгляду справи заочно. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши заяву представника позивача, письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Судом встановлено, що 21.04.2009 року між АТ Індустріально-експортний банкта [PERSON] був укладений кредитний договір № 63/710895, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 4506,40 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором № 277 від 05.03.2007 року. Відповідно до п.п. 4.2.2, 4.2.3., 4.2.4. та 6.1. кредитного договору № 63/710895 від 21.04.2009 року відповідач зобовязаний погашати суму кредиту (частину кредиту) в строки згідно умов цього договору та сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом в порядку визначеному п. 3.4. договору та повернути в повному обсязі кредит, сплатити нараховані проценти за фактичний час його використання та можливі штрафні санкції, в порядку та у випадках, визначених цим договором. [PERSON] порушив умови кредитного договору № 63/710895 від 21.04.2009 року , а саме п. 1.1, 1.2.1, 4.2.2, 4.2.3, 4.2.4., 6.1, тим самим не виконав його вимоги щодо повернення одержаного кредиту, сплати відсотків, пені у встановлені договором терміни, в звязку з чим станом на 6.12.2010 року виникла заборгованість у розмірі 6949,36 грн., а саме: - заборгованість за кредитом 0,00 грн.; - прострочена заборгованість за кредитом 4300,56 грн.; - заборгованість за процентами за період з 19.11.2010 року по 6.12.2010 року 58,06 грн.; - прострочена заборгованість за процентами 1828,96 грн.; - пеня за простроченим кредитом та простроченими процентами 761,78 грн. Ст. 1054 ЦК України визначає поняття кредитного договору, за яким банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та виплатити відсотки. Згідно ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана здійснити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії , а кредитор має право вимагати у боржника виконання його обовязків. Зобовязання виникають на засадах, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно висуваються. У відповідності зі ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк(дату). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ст. 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом судової справи, до яких відносяться витрати на інформаційно-технічне забезпечення, витрати на правову допомогу тощо. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи,

Outcome: approved