Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що під час перебування у шлюбних стосунках з відповідачем [PERSON] було придбано нежиле приміщення №327 (А) за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд. № 89-а (перша секція). 30.05.2006 року [PERSON] продав дане приміщення без її згоди. [PERSON] не мав права розпоряджатися та відчужувати майно на свій розсуд. Просить суд визнати договір недійсним, визнати за позивачем право власності на ? частину спірного приміщення, витребувати майно з чужого незаконного володіння та відшкодувати моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просить суд відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2010 року за ним визнано право особистої приватної власності на дане приміщення. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.02.2011 року рішення Святошинського районного суду м. Києва залишено без змін. Просить суд відмовити в задоволенні даного позову. Приватний нотаріус [PERSON] надав суду лист №2-1630-1/2009 від 24.04.2009 року з проханням слухати справу у його відсутність та надіслав копію заяви відповідача про його сімейний стан на час вчинення правочину. У листі нотаріус повідомив, що на день вчинення правочину відмітка про реєстрацію шлюбу у паспорті [PERSON] була відсутня. Договір був посвідчений на підставі необхідних документів та у відповідності до норм чинного законодавства. Третя особа Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна» надав до суду лист № 26976 від 30.06.2009 року в якому повідомив, що згідно реєстрових книг Бюро по нежитловому фонду нежиле приміщення №327 за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд.№89-а на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міськнотокругу за №1628. Від [PERSON] право власності на вказане приміщення перейшло і на даний час зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу посвідченого [PERSON] 30.05.2006 року за №1760. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вирішує справу, дотримуючись правил ст.ст.10,11,60 ЦПК України, вимоги яких судом роз"яснені учасникам розгляду справи неодноразово. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2010 року за [PERSON] визнано право особистої приватної власності на нежиле приміщення №327, загальною площею 94,60 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд.№89-а, на момент придбання згідно договору купівлі-продажу від 12.05.2004 року та продажу згідно договору купівлі-продажу від 30.05.2006 року. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.02.2011 року рішення Святошинського районного суду м. Києва залишено без змін. Дане рішення більше не оскаржувалося. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд, враховуючи вищевикладене не знаходить підстав, згідно яких договір купівлі-продажу нежилого приміщення №327, загальною площею 94,60 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд.№89-а може бути визнаний недійсним. Враховуючи докази, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що вимоги позову [PERSON] є необгрунтованими і не доведеними та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed