Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

В січні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначено, що 21.12.2007 року між [PERSON] і Акціонерним банком Діамантбуло укладено кредитний договір № 245С, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 70 000 грн. 00 коп. За умовами кредитного договору відповідач зобовязався сплачувати виплати для повернення кредиту щомісячно, починаючи з 21.12.2007 року по 21.12.2009 погашати заборгованість за кредитом. Відповідно до генерального договору страхування ризику неповернення кредиту № 101-0864-0803 від 27.07.2003 року, укладеного між позивачем та Акціонерним банком Діамант, позивачем було прийняте на страхування ризик неповернення кредиту згідно вищенаведеного кредитного договору. В результаті настання страхової події (невиплати відповідачем чергових виплат з повернення кредиту) позивач виплатив на користь страхувальника АБ Діамантстрахове відшкодування в розмірі 51 188 грн. 18 коп. Посилаючись на те, що ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, відповідно до яких як страховик, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат має право зворотної вимоги (регресу) до особи, відповідальної за заподіяний збиток, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 51 188 грн. 18 коп. страхового відшкодування та покласти на відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх повному задоволенні, посилаючись на те, що до цього часу жодними діями шкоду не відшкодував. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не зявився, на підставі 224, 225 ЦПК України суд за погодженням учасників процесу розглянув справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалює заочне рішення. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши представника позивача, дослідивши надані письмові докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підстави встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] і Акціонерним банком Діамантбуло укладено кредитний договір № 245С, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 70 000 грн. 00 коп. За умовами кредитного договору відповідач зобовязався сплачувати виплати для повернення кредиту щомісячно, починаючи з 21.12.2007 року по 21.12.2009 погашати заборгованість за кредитом. Відповідно до генерального договору страхування ризику неповернення кредиту № 101-0864-0803 від 27.07.2003 року, укладеного між позивачем та Акціонерним банком Діамант, позивачем було прийняте на страхування ризик неповернення кредиту згідно вищенаведеного кредитного договору. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до якої, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, \~відповідальної за заподіяний збиток. Як встановлено з наданих суду платіжних доручень, в результаті настання страхової події (невиплати відповідачем чергових виплат з повернення кредиту) ПАТ Європейський страховий альянсвиплатило на користь страхувальника АБ Діамантстрахове відшкодування в розмірі 51 188 грн. 18 коп. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове \~відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідачу було відправлено лист № 2365 від 16.06.2009 року з пропозицією добровільно відшкодувати завданий збиток, проте відповідачем жодних дій з відшкодування шкоди в добровільному порядку не здійснено. Відповідач не надав доказів про те, що він будь-яким чином відшкодував позивачу збитки по виконанню зобовязань за договором страхування, в звязку з чим зазначені позивачем суми страхового відшкодування підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню при повному задоволенню позовних вимог по оплаті держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгулу справи.

Outcome: approved