overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що йому та його матері [PERSON] 13 листопада 1996 року було видане свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. В даному свідоцтві не вказано, яка частка спірної квартири належить кожному із співвласників. 07 квітня 2010 року мати позивача [PERSON] померла. У звязку з тим, що виникло питання отримання спадщини після померлої, просить визначити частки в спільній сумісній власності. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяви, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 13 листопада 2006 року органом приватизації Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області було видане свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності позивачу та його матері [PERSON], яка померла 07 квітня 2010 року (свідоцтво про смерть серії І-КИ № 340066, видане 08 квітня 2010 року виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за актовим записом №38). Квартира приватизована згідно з Законом України Про приватизацію державного житлового фонду. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох чи більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких підстав суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав з тих підстав, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. 27.11.2008 року шлюб між ними розірвано і рішенням суду місце проживаня неповнолітнього сина визначено місце проживання позивачки. Після розірвання шлюбу відповідач не цікавиться вихованням сина, жодного разу не провідав його, не цікавиться його життям, ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків і по сьогоднішній день не проявляє свого батьківського піклування відносно сина. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився хоча належним чином, через поміщення оголошення про виклик до суду в засобах масової інформації, в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді. Представник органу служби в справах дітей Тлумацької районної державної адміністрації [PERSON] пояснив, що на підставі зібраних документів, служба в справах неповнолітніх райдержадміністрації прийшла до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньго сина [PERSON], [INFO], а тому не заперечує щодо задоволення позову. Суд дослідивши та оцінивши дані, що містяться у письмових доказах по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з часу розірвання шлюбу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина. Вихованням та утриманням сина займається позивачка. Дані обставини стверджуються: висновком опікунської ради Тлумацької райдержадміністрації від 01.12.2010 року. Виходячи з таких обставин та з врахуванням думки представника служби в справах дітей Тлумацької райдержадміністрації, суд вважає, що відповідача [PERSON], як такого, що ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], 20.08.2007року народження. Судові витрати по справі належить віднести за рахунок позивачки. На підставі ст. ст. 19, 150, 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Представник позиваа в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити. За всіх обставин викладених в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечення проти позову не подав. Суд всебічно дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що з 25 лютого 1971 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, зареєстрований відділом РАЦС Сегежського району, республіки Карелія, Російська Федерація, актовий запис № 64. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя подружжя не склалося. Сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з чим сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, та проживають окремо. Суд рахує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, являється порушенням її права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. За таких обставин, суд рахує, що шлюб повинен бути розірваний. На підставі ст.ст. 110, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

19 листопада 2010 року [PERSON] звернулась до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем в 2002 році. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просить суд розірвати шлюб з відповідачем, оскільки шлюбні стосунки не підтримуються на протязі двох років, спільне господарство не ведеться, мешкають вони окремо. Сімя розпалась внаслідок того, що взаєморозуміння відсутнє, різні погляди на життя, на грунті чого виникали конфлікти та сварки. Від шлюбу є дочка [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею, а відповідач сплачує аліменти. Спору про поділ спільно нажитого майна немає. Відповідач позов визнав, просив розірвати шлюб, оскільки примирення між ним та позивачкою неможливе, формальне збереження сімї є недоцільним. Не спростовував і ту обставину, що в сімї постійно виникали сварки і конфлікти на побутовому грунті. Спору про поділ спільно нажитого майна та про місце проживання дитини немає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 червня 2002 року, мають дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою, а відповідач сплачує аліменти на утримання дитини. Внаслідок конфліктних ситуацій, що виникли між сторонами, сімя розпалась. Сторони стверджують, що сімя фактично не існує, оскільки шлюбні відносини припинені два роки тому, спільне господарство не ведеться, мешкають вони окремо. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «Перерядкіна», як того бажає остання. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що через відсутність взаєморозуміння і злагоди, різність погляду на життя та побудову сімейних стосунків подальше спільне життя є неможливим, а тому наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач позов визнала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до слідуючого. В судовому засіданні встановлено, що з 28.11.1992 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому [PERSON] сільською радою Нижнєгородського району Республіки Крим, актовий запис №38. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння і злагоди, втрати любові та поваги один до одного сторони на протязі двох років подружні стосунки не підтримують і поновлювати їх наміру не мають. Примирення між ними не можливе, оскільки суперечить їх інтересам. Відповідно до ст.112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладені обставини справи та те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Від відшкодування судових витрат, повязаних з розглядом справи, позивач відмовився. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила суду, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Зазначила, що дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні, в даний час дочка навчається, а тому потребує матеріальної допомоги, яку позивач в достатньому розмірі надати не може. Відповідач в судове засідання без поважних причин не зявився, будучи у порядку встановленому законом повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, вважає за можливе відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу без участі відповідача з постановлениям заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.06.1983 року по 17.01.2003 року, від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. З 01 вересня 2010 року [PERSON] навчається на пятому курсі денного відділення факультету фізичного виховання Полтавського державного педагогічного університету ім.В.Г.Короленка. Термін навчання - до 30 червня 2011 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоровя відповідача та дитини, матеріальний стан сторін по справі, наявність на утриманні у відповідача інших осіб. [PERSON] навчається на денному відділенні, і у звязку з цим не працює, тому суд вважає, що вона є такою, що потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням. Суд вважає відповідача - особу працездатного віку - таким, що має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, що продовжує навчання. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дочки до досягнення нею віку 23 років. Аліменти необхідно стягувати з 07 вересня 2010 року - дня звернення позивача з позовом до суду. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави державне мито у розмірі 51 грн., від сплати якого звільнений позивач, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу у розмірі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

23 листопада 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 20 жовтня 1984 року, мотивуючи тим, що мають різні характери з відповідачем з приводу чого часто відбуваються сварки. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку Юлію, [INFO]. Позивач у судовому засіданні позов підтримала і просила суд його задовольнити. Відповідач заявлені вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. В судовому засіданні позивач засвідчила, що не знаходить спільної мови з відповідачем, оскільки він проживає своїм особистим життям. Вказані обставини відповідачем не оспорюються. Сторони з квітня 2005 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюбні стосунки з вказаного часу між ними припинені. Дитина проживає разом з позивачем. У судовому засіданні сторони категорично заперечили вжиття заходів судом щодо їх примирення. Після розірвання шлюбу позивач виявила бажання залишити за собою присвоєне їй прізвище «Сіряченко». За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача в шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство „Полтавський автоагрегатний завод звернувся з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням в гуртожитку, який належить ВАТ „Полтавський автоагрегатний завод, та знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Вільямса, 7, посилаючись на те, що відповідач з жовтня 2008 року, тобто, понад встановлені законом строки в гуртожитку не проживає без поважних причин. Просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та стягнути понесені позивачем судові витрати. В судове засідання позивач ВАТ «ПААЗ», який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, свого представника не направив, але надав лист з проханням справу розглядати за відсутності його представника. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи у порядку, встановленому ч.9 ст.74 ЦПК України, повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомленим, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в гуртожитку за адресою: м.Полтава, вул.Вільямса, 1, що знаходиться на балансі ВАТ „Полтавський автоагрегатний завод. Відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК України наймач може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в разі його відсутності без поважних причин понад строки. Відповідач по справі в житловому приміщенні за вказаною адресою не проживає з жовтня 2008 року, тобто понад встановлені строки. Поважність причин відсутності відповідача за даною адресою в судовому засіданні не знайшла підтверджень, тому суд вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: м.Полтава, вул. Вільямса, 1. Тому суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов в повному обсязі, визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку ВАТ «ПААЗ» за адресою: м.Полтава, вул.Вільямса, 1. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути державне мито в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, понесені позивачем при подачі позову до суду, в сумі 37 грн., всього стягнути 45 грн. 50 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство „Полтавський автоагрегатний завод звернувся з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням в гуртожитку, який належить ВАТ „Полтавський автоагрегатний завод, та знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Вільямса, 1, посилаючись на те, що відповідач з лютого 2009 року, тобто, понад встановлені законом строки в гуртожитку не проживає без поважних причин. Просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та стягнути понесені позивачем судові витрати. В судове засідання позивач ВАТ «ПААЗ», який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, свого представника не направив, але надав лист з проханням справу розглядати за відсутності його представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи у порядку, встановленому ч.9 ст.74 ЦПК України, повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомленим, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в гуртожитку за адресою: м.Полтава, бул.Вільямса, 1, що знаходиться на балансі ВАТ „Полтавський автоагрегатний завод. Відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК України наймач може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в разі його відсутності без поважних причин понад строки. Відповідач по справі в житловому приміщенні за вказаною адресою не проживає з лютого 2009 року, тобто понад встановлені строки. Поважність причин відсутності відповідача за даною адресою в судовому засіданні не знайшла підтверджень, тому суд вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: м.Полтава, вул. Вільямса, 1. Тому суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов в повному обсязі, визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку ВАТ «ПААЗ» за адресою: м.Полтава, вул.Втьямса, 1. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути державне мито в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, понесені позивачем при подачі позову до суду, в сумі 37 грн., всього стягнути 45 грн. 50 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство „Полтавський автоагрегатний завод звернувся з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням в гуртожитку, який належить ВАТ „Полтавський автоагрегатний завод, та знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Вільямеа, 1, посилаючись на те, що відповідач з 2005 року, тобто, понад встановлені законом строки в гуртожитку не проживає без поважних причин. Просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та стягнути понесені позивачем судові витрати. В судове засідання позивач ВАТ «ПААЗ», який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, свого представника не направив, але надав лист з проханням справу розглядати за відсутності його представника. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи у порядку, встановленому ч.9 ст.74 ЦПК України, повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомленим, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в гуртожитку за адресою: м.Полтава, вул. Вільямеа, 1, що знаходиться на балансі ВАТ „Полтавський автоагрегатний завод. Відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК України наймач може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в разі його відсутності без поважних причин понад строки. Відповідач по справі в житловому приміщенні за вказаною адресою не проживає з 2005 року, тобто понад встановлені строки. Поважність причин відсутності відповідача за даною адресою в j судовому засіданні не знайшла підтверджень, тому суд вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: м.Полтава, вул. Вільямеа, 1. Тому суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов в повному обсязі, j визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку ВАТ «ПААЗ» за адресою: м.Полтава, вул.Вільямса, 1. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути державне мито в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, понесені позивачем при подачі позову до суду, в сумі 37 грн., всього стягнути 45 грн. 50 коп.

Outcome: approved