overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що 26 січня 2008р. він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області. В шлюбі у нього з відповідачкою 12.07.2008р. народилася донька [PERSON]. Спільне сімейне життя у них з відповідачкою не склалося ізза несумісності характерів, втрати почуттів один до одного, непорозумінь, на підставі чого виникають сварки. Спільне господарство не ведеться та шлюбні стосунки між ними припинені з квітня 2010р. Примирення та подальше подружнє життя, збереження шлюбу не можливе, тому позивач просить розірвати вказаний шлюб. Позивач в судовому засіданні підтвердив позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з»явилася з невідомих причин, яка була повідомлена належним чином про місце і дату розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] 26.01.2008р. був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №070842, виданим 26 січня 2008р. відділом реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №02. В даному шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №120093, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області від 22.07.2008р.). Спільне сімейне життя у них з відповідачкою не склалося ізза несумісності характерів, втрати почуттів один до одного, непорозумінь, на підставі чого виникають сварки. Шлюбні відносини подружжя припинені. Неповнолітня донька проживає разом з матір»ю, спору про визначення місця проживання дитини немає. Спільне господарство не ведеться, спору про розділ спільного майна немає. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу не можливе. Згідно ст.ст. 105, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала що 12.11.2005року уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Орджонікідзевським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 534. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2008року, у звязку з тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, у звязку з чим між ними постійно виникали сварки, скандали. Все це негативно впливало на дитину. В подальшому між ними було повністю трачено почуття любові та поваги один до одного. На даний час позивачка проживає однією сімєю з іншим чоловіком та чекає від нього дитину. У звязку з вищевикладеним Позивачка просить розірвати шлюб з Відповідачем та витрати, повязані з розірванням шлюбу у органах РАЦС просить покласти на неї. Також просить стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Прізвище після розірвання шлюбу, просить залишити [PERSON]. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та просить суд розглядати справу у його відсутність. Згідно п.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечить інтересам сторін, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені травня 2008року, сумісне господарство не ведеться. Позивачка, на теперішній час, чекає дитину від іншого чоловіка, що підтверджується заявою [PERSON], підпис якого посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], 29.11.2010року за №2864, з якою вбачається, що [PERSON] визнає батьківство щодо зачатої дитини від громадянки [PERSON], 1984р.н. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.11.2005 року Орджонікідзевським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 534. Відповідно ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище дружини [PERSON], після розірвання шлюбу, залишити [PERSON], на підставі її особистої заяви. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати понесені позивачем по сплаті судових витрат. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 200,00грн., то вони не підлягають задоволенню, у звязку з відсутністю у матеріалах справи відповідних доказів. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Великоберезнянського районного суду від 19 липня 1993 року на її користь було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку з відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позивчака зазначала, що на даний час [PERSON] повнолітній, однак продовжує навчатися і є студентом першого курсу денного відділення історичного факультету Ужгородського національного університету. Оскільки позивачці потрібно сплачувати за проживання сина в гуртожитку, оплачувати проїзд, одягати та харчувати сина і їй важко одній нести такі матеріальні витрати, тому просить стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина в розмірі 400 грн.щомісяця. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відстуності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підялгає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.І ст.199 СК України якщо понолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 23 грудня 1993 року між сторнами було зареєстровано розірвання шлюбу. 19 липня 1993 року рішенням Великоберезнянського районного суду на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] повнолітній, однак продовжує навчатися і є студентом першого курсу денного відділення історичного факультету Ужгородського національного університету, йому потрібно сплачувати за перебування в гуртожитку, проїзд до міста Ужгород та інші матеріальні витрати, пов'язані з навчанням, тому він потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а він потребує матеріальної допомоги, тому з відповідача слід утримувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісяця. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

[PERSON] предявила до суду позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що на її утриманні перебуває неповнолітній син, відповідач, який є батьком дитини працює, не має інших утриманців, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутися до суду з позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач позов визнав, вважав, що вимоги є законним і позов підлягає задоволенню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішенням посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Комсомольської сільської ради Козятинського району про визнання права власності на спадкове будинковолодіння. В обґрунтування позову він вказав, що 07.01.2009 року померла його мати [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке він прийняв, подавши відповідну заяву до Козятинської держнотконтори. Його брати [PERSON] та [PERSON] написали відмову від прийняття спадщини на його користь. Таким чином він являється єдиним спадкоємцем за законом на майно померлої матері. Однак, оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, так як відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок. Вважає свої спадкові права порушеними і просить їх захистити за судовим рішенням. В попереднє судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак, подав на адресу суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позову. Представник відповідача Комсомольської сільської ради Козятинського району в попереднє судове засідання, також, не зявився, однак, подав суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність та визнання позову. Давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що можливо прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не буде порушувати прав сторін та інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Жеребківської сільської ради про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею відповідно 3,30 га., що розташована на території Жеребківської сільської ради, Чуднівського району, Житомирської області, яка належав його батьку [PERSON], який помер 01 листопада 2007 року, і після смерті якого відкрилась спадщина, яку позивач прийняв в установленому законом порядку, подавши заяву в нотаріальну контору, де заведена спадкова справа №210 за 2007 рік, але не може оформити спадкові права на земельну ділянку, так як втрачений оригінал державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку серії ЯБ №862439 виданий на ім»я померлого [PERSON], який на даний час поновити не можливо. Тому позивач змушений звернутись в суд із позовною заявою як єдиний спадкоємиць. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши позицію вказаних осіб, оглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON], який помер 01 листопада 2007 року, за життя набув право власності на земельну ділянку площею 3,30 га., що розташована на території Жеребківської сільської ради, Чуднівського району, згідно державного акта на право на земельнук ділянку серії ЯБ №862439, виданого згідно розпорядження голови Чуднівської РДА від 29 жовтня 2004 року №531 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №010622400151, але на даний час оригінал вищевказаного державного акту втрачений, що підтверджується відповідним оголошенням в пресі. Згідно довідки №566 від 10.11.2010 року Держкомзему в Чуднівському районі, вартість вищевказаної земельної ділянки складає 53841 грн.82 коп. Відповідно до п.11 ст.346 ЦК України, померла особа не може набувати прав та обов»язків, тому визнання права власності на вищевказану земельну ділянку потребує встановленню в судовому порядку. Після смерті 01 листопада 2007 року свого батька позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку (відповідно до ст.ст.1268 ч.3, 1269 ЦК України), подавши відповідну заяву в нотаріальну контору, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтва про право на спадщину (спадкова справа №210 за 2008 рік), але в зв»язку із втратою оригінала державного акту на земельну ділянку, це не дає можливості отримати нотаріальне свідоцтво про право на спадщину, а тому його право власності на землю в порядку спадкування підлягає розгляду та враховуючи подані ним належні докази, визнанню судом. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, немає. Дані про зміну власника з дня видачі державного акту відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавиці на спaдкове майно прав не заявляли. З огляду на вказані обставини суд приймає визнання позовних вимог представником відповідача, так як така позиція не суперечить чинному законодавств. порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

11.11.2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що їх сімейне життя не склалося через те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, у звязку з чим в грудні 2006 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини і відповідач пішов з сім'ї. Позивач підтримала позов і просила розглянути справу за її відсутності, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] також підтримав позов і просив задовольнити позовні вимоги своєї довірительки. Направлена відповідачу [PERSON] судова повістка за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою голови Обєднання співвласників багатоквартирного будинку 46-А по вулиці Новосельського Приморського району міста Одеси „Моряк про те, що відповідач не проживає за цією адресою, а отже у відповідності до положень ч.5 ст.74 та ч.3 ст.76 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена відповідачу належним чином. Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд доходить висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 27.05.2005 року у сторін народився син [PERSON] ; 14 січня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Третьому відділі РАЦСу Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 10 ; у сторін це перший шлюб. Однак шлюб сторін виявився невдалим, так як відповідач зловживав алкогольними напоями, не працював та не забезпечував сімю матеріально, у звязку з чим між сторонами постійно виникали сварки і конфлікти. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони в кінці грудня 2006 року припинили шлюбно-сімейні відносини й відповідач пішов з сім'ї, після чого сторони не тільки не вживали заходи до примирення, а навіть не бачилися та не спілкувалися. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження їх шлюбу суперечитиме її інтересам, що має істотне значення. Виходячи з викладеного, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і збереження їх шлюбу неможливо. Крім того, позивач стверджує, що вона і відповідач досягли згоди стосовно того, що їх малолітній син [PERSON], [INFO], залишиться проживати з нею, а суд вважає, що таке рішення сторін відповідає інтересам їх сина, який в силу свого віку потребує догляду і піклування саме з боку матері. Водночас суд бере до уваги, що фактично з кінця 2006 року дитина сторін мешкає разом з матірю та перебуває на її вихованні і повному утриманні. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторонами не заявлені. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину -[PERSON], [INFO]. Відповідач зі своєю сімєю не проживає і матеріальної допомоги своїй дружині на утримання їх неповнолітньої дитини не надає. У звязку з цим позивачка вимушена була звернутися в суд з даним позовом і просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - у розмірі 500 грн. щомісячно до її повноліття, В судовому засіданні позивачка позов підтримала, наполягаючи на його задоволенні. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи. | Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі і мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач, як батько дитини зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, однак добровільно кошти на її утримання своїй дружині не надає. Тому суд вважає, що кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) і необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки - у розмірі 500 грн. щомісячно до її повноліття, оскільки позивачка стверджує, що відповідач в змозі платити аліменти в такій сумі, а відповідач жодних доказів, які б спростовували дану обставину не надав . Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 180, 131 ч. З, 4182, 183, 191 СК України. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду »справи в сумі 120 грн. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає допущенню до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з своїм вищезгаданим позовом. В заяві вказує, що з відповідачкою знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 06.06.1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з 2005 року . Позивач вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе і суперечливе його інтересам, просить суд шлюб розірвати. в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу заочно. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбі з 06.06.1997 року підтверджено копією свідоцтва про одруження сторін від 06.06.1997 року. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини від 25.11.1997 року. Згідно ст.110-112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, інші обставини життя сторін, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, бо як вбачається із пояснень позивача та наданих пояснень відповідача, сторони тривалий час фактично не мешкають разом як подружжя, у звязку з чим подальше збереження шлюбу із відповідачем, таким чином, суперечить її інтересам, а це має істотне значення для вирішення спору, бо з відповідачем позивач не веде подружнє життя з 2005 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 02.07.2002 року у розмірі 1/4 (чверті) усіх доходів відповідача щомісячно, до повноліття доньки. Свої вимоги мотивує тим, що з 2001 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого в них народилась донька: [PERSON], [INFO]. 08.05.2007 року шлюб з відповідачем було розірвано. Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідач після розірвання шлюбу надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, але несистематично і в неналежному розмірі. Надання матеріальної допомоги відбувається раз в три місяці і складає близько 400 грн., що є недостатнім для існування дитини. Позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 (чверті) усіх доходів відповідача. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 (чверті) усіх його доходів. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, погодився щодо сплати аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 (чверті) усіх його доходів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі до 08.05.2007 року про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 2). В шлюбі народилася донька: [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але несистематично і в неналежному розмірі. Враховуючи те, що відповідач має постійний заробіток близько 888 грн. (довідка про місце роботи а.с. 8), позов визнав, не заперечує проти його задоволення, суд вирішив задовольнити позов. В силу ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved