overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.11.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, актовий запис №546, мотивуючи тим, що з листопада 2009 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що між ними немає взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, заперечень на позов не надала, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 16.11.1999 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №315112 від 18.08.2000 року. Сторони з листопада 2009 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що між ними немає взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Син [PERSON] залишається проживати з матірю, питання щодо стягнення аліментів на його утримання вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.12.1987 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міськвиконкому Одеської області, актовий запис №1019, мотивуючи тим, що з червня 2010 року вони хоча проживають разом, однак спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні стосунки з тих підстав, що між ними немає згоди та взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя, відповідач зловживає спиртними напоями. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 30.12.1987 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Сторони з червня 2010 року проживають разом, однак спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні стосунки з тих підстав, що між ними немає згоди та взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя. Спір щодо розподілу спільного майна буде вирішуватись окремо. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.10.2003 року виконкомом Камянської сільської ради Арцизського району Одеської області, актовий запис №10, мотивуючи тим, що вони хоча і проживають в одному будинку, однак з травня 2010 року не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що відповідач не бажає підтримувати нормальні сімейні стосунки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 08.10.2003 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №115551 від 07.12.2007 р. Сторони хоча і проживають в одному будинку, однак з травня 2010 року не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що відповідач не бажає підтримувати нормальні сімейні стосунки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна немає. [PERSON] залишається проживати з матірю, питання щодо стягнення аліментів на її утримання буде вирішуватись окремо. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (дошлюбне Манчук) К.С. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №536, мотивуючи тим, що з квітня 2010 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що останнім часом між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, заперечень на позов не надала, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 25.09.2007 року, від шлюбу дітей не мають. Сторони з квітня 2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що останнім часом між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.04.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №146, мотивуючи тим, що з травня 2010 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя, між ними немає взаєморозуміння, відповідач не піклується про сімю та самоусунувся від виховання дитини. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 28.04.2005 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №022162 від 06.12.2005 р. Сторони з травня 2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя, між ними немає взаєморозуміння. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Син [PERSON] залишається проживати з матірю. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (дошлюбне Переверза) В.С. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.10.1997 року виконавчим комітетом Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 17, мотивуючи тим, що вони хоча і проживають в одній квартирі, однак біля року шлюбні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що між ними немає взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя та обовязки, втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, заперечень на позов не надала, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 05.10.1997 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №301210 від 04.01.2000 року. Сторони хоча і проживають в одній квартирі, однак біля року шлюбні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що між ними немає взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя та обовязки, втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Син [PERSON] залишається проживати з матірю. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

28 жовтня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем в 2003 році. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просить суд розірвати шлюб з відповідачем, оскільки шлюбні стосунки не підтримуються з 2006 року, спільне господарство не ведеться, мешкають вони окремо. Сімя розпалась внаслідок того, що взаєморозуміння відсутнє, втрачено почуття любові, на грунті чого виникали конфлікти та сварки. Спору про місце проживання та утримання дочки [PERSON], [INFO], а також про поділ спільно нажитого майна немає. Відповідач позов визнав, просив розірвати шлюб, оскільки примирення між ним та позивачкою неможливе, формальне збереження сімї є недоцільним. Не спростовував і ту обставину, що в сімї постійно виникали сварки і конфлікти. Що стосується утримання дочки, то він добровільно надає матеріальну допомогу, спору про поділ спільно нажитого майна немає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 лютого 2003 року, мають дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок конфліктних ситуацій, що виникли між сторонами, сімя розпалась. Сторони стверджують, що сімя фактично не існує, оскільки шлюбні відносини припинені в 2006 році, спільне господарство не ведеться. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «Савченко», як того бажає остання. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

26 жовтня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем в 2006 році. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просить суд розірвати шлюб з відповідачем, оскільки шлюбні стосунки не підтримуються більше ніж рік, спільне господарство не ведеться, мешкають вони окремо. Сімя розпалась внаслідок того, що взаєморозуміння відсутнє, відповідач не забезпечував сімю, на грунті чого виникали конфлікти та сварки. Спору про поділ спільно нажитого майна немає. Спільних дітей від шлюбу з відповідачем немає. Відповідач позов визнав, просив розірвати шлюб, оскільки примирення між ним та позивачкою неможливе, формальне збереження сімї є недоцільним. Не спростовував і ту обставину, що в сімї постійно виникали сварки і конфлікти на побутовому грунті. Спору про поділ спільно нажитого майна немає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 листопада 2006 року, дітей від шлюбу не мають, але на підставі розпорядження голови Балаклійської районної державної адміністрації від 26 березня 2007 року на базі подружжя [PERSON] та [PERSON] створено прийомну сімю та останніх визнано прийомними батьками [PERSON], [INFO]. На сьогодні дівчинка мешкає разом з позивачкою і остання висловлює намір і надалі виховувати прийомну дитину, відповідач у справі участі у вихованні [PERSON] не приймає. Внаслідок конфліктних ситуацій, що виникли між сторонами, сімя розпалась. Сторони стверджують, що сімя фактично не існує, оскільки шлюбні відносини припинені більше року тому, спільне господарство не ведеться. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «Тарновська», як того бажає остання. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, який зареєстровано 01 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №131. Мотивуючи позов, у позовній заяві вказує на те, що дітей від шлюбу не мають . Зазначила, що нею та відповідачем втрачено почуття любові і поваги один до одного З 14 січня 2010 року шлюбні стосунки між ними фактично припинено. Вони хотіли зберегти сім"ю , але стосунки не змінюються. За наданий судом строк для примирення вони не змогли налагодити відносини . Позивачка в судове засідання не з'явилася . Надала суду заяву, в якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу і просив розглянути справу без його присутності в судовому засіданні, про що подав заяву. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 01 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №131. Сторони не мають дітей. За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Вони вважають, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення неможливе. Враховуючи зазначені обставини суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін . Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач, яка під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, не змінила прізвище . На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 01.02.97. року народження, сина [PERSON], 11.08.99. року народження, дочки [PERSON], 30.07.05. року народження, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з 08.08.95. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу народилося троє дітей: син [PERSON], 01.02.97. року народження, син [PERSON], 11.08.99. року народження, дочка [PERSON], 30.07.05. року народження. Сімейне життя не склалося, на даний момент вона з відповідачем не проживає та відновлювати шлюбні стосунки з чоловіком не бажає, діти знаходяться на повному її утриманні, батько у вихованні дітей та матеріальному забезпеченні участі не приймає. Сторони по справі, відповідно до ст.. 158 п. 2 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по даній справі з 08.08.95. перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу є троє неповнолітніх дітей: син [PERSON], 01.02.97. року народження, син [PERSON], 11.08.99. року народження, дочка [PERSON], 30.07.05. року народження. Сімейне життя між сторонами не склалося, сторони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують та відновлювати їх не бажають. Неповнолітні діти проживають разом з матірю, спору щодо проживання яких між сторонами не виникає, та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка виконкому Балтської міської ради Одеської області № 4388 від 22.10.10. Спору щодо майна між сторонами не виникає. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного та інтересам їхніх дітей, крім того, встановлено, що відповідач неповнолітніх дітей матеріально не забезпечує, участі у їх вихованні не приймає. Обовязок батьків утримувати дітей, закріплений в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідачем проігнорований. На підставі викладеного,

Outcome: approved