Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом до [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що в ході проведення заходів щодо погашення заборгованості по кредитному договору № СVХ0RХ00800159, була проведена зустріч з клієнтом [PERSON], який категорично заперечував факт оформлення кредиту і придбання товару в сумі 4 285,60 грн., так як кредит він не оформляв і товар не отримував, при цьому вказав, що його паспорт було викрадено. Вказували, що при ознайомленні з матеріалами кредитної справи клієнта було з'ясовано, що в паспорт була вклеєна фотографія особи, яка оформляла кредит в торгівельній точці, де вироблялося фотографування позичальників. При цьому видно явний факт її переклеювання (за наявності візуальних ознак переклеювання фотографії). Фотографія в ксерокопії паспорта в кредитній справі і фотографія, виконана в торгівельній точці не ідентифікуються з особою [PERSON]. Вказаний кредит був оформлений співробітником ПриватБанку, фахівцем рекламно-інформаційного пункту [PERSON] 02.03.2006 р. р. між відповідачем [PERSON] та ПриватБанком було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 496. Згідно «Підручнику менеджера РІП», затвердженого наказом ПриватБанку № С-153 від 09.08.2006 року «Про прийом на роботу і вивчення співробітників, зайнятих в реалізації програми «Розстрочка», при перевірці паспорта клієнта менеджер РІП здійснює наступні дії: візуально ідентифікує особу щодо відповідності фотографії і особи клієнта, перевіряє наявність в паспорті додаткових фотографій клієнта 25 і 45 років та візуально перевіряє відсутність виправлень: переклеювання фотографії (на світло, збіг відтиску об'ємного друку), кількість сторінок, збіг серії і номера паспорта на кожній сторінці, різні потертості, виправлення, одноманітність чорнив і т.п.; Але відповідач, в порушення покладених на нього вимог, не належним чином провів візуальну перевірку достовірності документів клієнта, оскільки фотографія в паспорті вклеєна нерівно. Зазначали, що сформований відповідачем пакет документів є підставою для видачі кредитних засобів банку, а враховуючи те, що відповідач сформував пакет документів, що містить недостовірну інформацію про позичальника, фактично кредитні кошти отримані невстановленими особами, тому в банку немає правових підстав для стягнення виданих засобів з осіб, на ім'я яких відповідач оформив кредитний договір. У звязку з зазначеним, просили стягнути на користь з 5 164 (пять тисяч сто шістдесять чотири) грн. 14 (чотирнадцять) коп., в рахунок відшкодування нанесеного збитку. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що ним дійсно був укладений зазначений кредитний договір, проте вказав, що при перевірці документів ним не було виявлено переклеєної фотокартки та невідповідності підпису в кредитному договорі та в паспорті позичальника. Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що в червні 2006 року ним було втрачено паспорт в маршрутному транспорті, у звязку з чим останній звернувся до правоохоронних органів з проханням видати новий паспорт, який він отримав 06.11.2006 року. Вказав, що йому прийшло повідомлення з Приватбанку про наявність у нього заборгованості в розмірі 5 000 грн., через що він звернувся до відділення Приватбанку, де йому повідомили про оформлення кредиту, до якого він не мав відношення. Суд, заслухавши пояснення всіх присутніх в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги необгрунтовані тому позов задоволенню не підлягає. Так, судом встановлено, що 19.07.2007 року [PERSON] звернувся до Чернівецької філії «Приват Банку», оскільки він отримав повідомлення з Приватбанку про наявність у нього заборгованості в розмірі 5 000 грн., по кредитному договору, який він не укладав (а.с.5). В ході проведення заходів щодо погашення заборгованості по кредитному договору № СVХ0RХ00800159, була проведена зустріч з клієнтом [PERSON], який категорично заперечував факт оформлення кредиту і придбання товару в сумі 4 285,60 грн., так як кредит він не оформляв і товар не отримував, при цьому вказав, що його паспорт було викрадено. У звязку із втратою паспорта, [PERSON] 06.11.2006 року отримав у СГІРФО Кельменецького РВ УМВС паспорт серії КР № 906854 на підставі втраченого паспорта серії КР № 360903 (а.с.60). Як вбачається з матеріалів службового розслідування, в Кельменецьке відділення Чернівецького СФ ЗАО КБ «ПриватБанк» звернувся [PERSON] з заявою про те, що «ПриватБанк» стягає з нього заробітну плату в рахунок погашення заборгованості по кредиту, який він не оформляв. 02.08.2006 року менеджером РІП був оформлений кредит на суму 4 285, 60 грн. для придбання побутової техніки на імя [PERSON]Ю (а.с.8). Проведеною СБ перевіркою встановлено, що в паспорт серії КР № 360903, виданий Кельменецьким РВ вклеєна фотокартка невстановленої особи. Вказаний кредит був оформлений співробітником ПриватБанку фахівцем рекламно-інформаційного пункту [PERSON] В ході перевірки встановлено, що менеджер [PERSON] в порушення технології кредитування, ідентифікацію клієнта провів неякісно, підробку документів не виявив (а.с. 54-59). Відповідно до наказу №34-ОС від 03.03.2006 року, [PERSON] був прийнятий на посаду спеціаліста по кредитуванню по технології Розстрочка індивідуального бізнесу/ менеджера по банківському обслуговвуванню фізичних осіб відділення Чернівецької філії ПриватБанку з 03.03.2006 року згідно строкового трудового договору від 03.03.2006 року (а.с. 14). Згідно «Порядку прийому на роботу менеджерів РІП», затвердженого наказом ПриватБанку № С-153 від 09.08.2006 року «Про прийом на роботу і вивчення співробітників, зайнятих в реалізації програми «Розстрочка», при перевірці паспорта клієнта менеджер РІП здійснює наступні дії: візуально ідентифікує особу: відповідність фотографії і обличчя покупця, наявність в паспорті додаткових фотографій клієнта при досягненні останнім 25 і 45 років; візуально перевіряє відсутність виправлень: переклеювання фотографії (на світло, збіг відтиску об'ємної печатки), кількість сторінок, збіг серії і номера паспорта на кожній сторінці, різні потертості, виправлення, одноманітність чорнил (а.с. 9-11). Але відповідач, в порушення покладених на нього вимог, не належним чином провів візуальну перевірку достовірності документів клієнта, оскільки підробку документів не виявив. Сформований Відповідачем пакет документів є підставою для видачі кредитних засобів банку, а враховуючи те, що відповідач сформував пакет документів, що містить недостовірну інформацію про позичальника, фактично кредитні кошти отримані невстановленими особами. Встановлено, що між відповідачем [PERSON] та ПриватБанком було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 02.03.2006 р. № 496 (а.с.15). Відповідно до ст.134 КЗпП України, працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству, якщо між ним і підприємством відповідно до ст.135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992р. із змінами, № 3 від 28.03.1997 р., № 12 від 03.12.1997 р. - працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, якщо між ним і підприємством відповідно до ст.135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей за умови, що працівник відноситься до категорії осіб, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір. Як вбачається з Постанови Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням від 28.12.1977 р. № 447/24 із змінами та доповненнями, внесеними постановою Державного комітету СРСР від 14.09.1981 р. №59/16-59, - посада спеціаліста по кредитуванню по технології /Розстрочка індивідуального бізнесу/, менеджера по банківському обслуговвуванню фізичних осіб, яку обіймав [PERSON] не відноситься до категорії осіб, з якими у відповідності до ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність. При відсутності вищезазначених умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Як вбачається з доказів, які були отримані в ході судового розгляду, інших підстав, за якими [PERSON] повинен нести повну матеріальну відповідальність немає. Частиною 1 ст. 132 КЗпП України визначено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідльність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Відповідно до вимог ст. 136 КЗпП України - покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Як було встановлено в судовому засіданні, керівництвом ПриватБанку не видавались розпорядження щодо відрахування із заробітної плати працівника [PERSON] коштів, за шкоду, заподіяну установі у розмірі середнього місячного заробітку. У відповідності до вимог ч.3 ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. В порушення зазначених вище вимог закону позивач звернувся до суду лише в березні 2010 року, а виявлення заподіяної працівником шкоди відбулось ще в липні 2007 року, про що свідчить заява [PERSON] Обгрунтованих доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом представником позивача суду не надано. Крім того, представником позивача не подавалось заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом. На підставі викладеного та п.1 ст.40, 42, 43, 49-2, 130, 132-134, 136, 233 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду трудових спорів», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»,

Outcome: dismissed