Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що в грудні 2008 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого він надав останньому позику в сумі 29 000 доларів США, термін повернення був встановлений до 18.04.2009 року. Договір позики був складений 18.12.2008 року, гарантом виконання договору виступила відповідач [PERSON], яка засвідчила його своїм підписом та печаткою ТОВ "Україна-Моторс". Однак, в зазначений термін відповідач [PERSON] борг не повернув, у зв"язку з чим він (позивач) звертався і до боржника, і до поручителя відповідачів, але вони на телефонні дзвінки не відповідають, за вказаною адресою не проживають, від виконання умов договору ухиляються. Враховуючи це, звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом та просив стягнути з відповідачів солідарно суму боргу 29 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.12.2010 року становить 230 930 грн., також просив стягнути з відповідачів солідарно згідно до ст.625 ЦК України три відсотки річних з простроченої суми, що становить 12 470 грн. Крім цього, зазначив, що неправомірні дії відповідачів призвели до того, що він постійно знаходиться в стресовому стані і це призвело до нервового виснаження, наслідком чого стало періодичне перебування на амбулаторному та стаціонарному лікуванні та неможливістю працювати. Стан його здоров"я нестабільний, бо він інвалід війни, йому протипоказано хвилюватися і нервувати, що в даній ситуації неможливо уникнути. Від бездіяльності відповідачів він отримав морально-психологічний стрес, який грунтується на моральних стражданнях, пов"язаних з протиправною дією відповідачів, порушенню його права власності, погіршення стану здоров"я, порушення звичного способу життя. Моральну шкоду оцінив в сумі 56 355 грн., розрахунок якої надав до справи. Також просив стягнути з відповідачів солідарно судові витрати, витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач не з"явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позов задовольнити, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися, про причини неявки суд не сповіщали, ніяких заяв від них до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що 18.12.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON] позичив у позивача 29 000 доларів США, які зобов"язався повернути в строк до 18.04.2009 року. Договором передбачено, що у разі неповернення [PERSON] позики до визначеного строку, позивач [PERSON] вправі пред"явити цей договір до стягнення в примусовому порядку. В пункті 6 договору вказано, що гарантом повернення боргу є [PERSON]. Договір підписано позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] На договорі є напис "Завірено: Директор ТОВ "Україна-Моторс" /[PERSON]В./" та стоїть печатка даного товариства. Встановлено, що борг позивачу по цей час не повернуто. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначені строки. По даній справі встановлено що відповідач [PERSON] отримав у позику від позивача грошові кошти, про що було укладено письмовий договір позики, у визначений в договорі позики строк позичальник [PERSON] кошти не повернув. Таким чином, на користь позивача має бути стягнуто суму позики борг, який становить 29 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.12.2010 року становить 230 930 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом. Враховуючи суму боргу, три проценти річних за час прострочення становить 12 470 грн. Стосовно вимоги про стягнення всіх сум, викладених в позовних вимогах, з обох вказаних відповідачів солідарно, суд приходить до наступного. Позивач посилається на те, що відповідачка [PERSON] виступає поручителем згідно до договору позики, тому має нести солідарну відповідальність з боржником [PERSON] відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК України. З даним суд не може погодитися, оскільки вказаними статтями передбачено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку - за договором поруки. В даному випадку договору поруки немає, такий договір не укладався; в договорі позики відповідачка [PERSON] є особою, яка завірила договір чи підписи сторін договору; стороною даного договору позики вона не була. Крім того, в пункті 6 договору позики вказано, що гарантом повернення боргу є [PERSON]. Дане також не може бути враховано, поручитель і гарант є різними особами, визначено різний порядок оформлення договору поруки та гарантії; гарантами можуть бути певні, визначені законодавством особи; правові наслідки порушення зобов"язань, забезпеченого порукою та забезпеченого гарантією різні, що визначено ст.ст.553, 560 ЦК України. Таким чином, по даній справі повну відповідальність за порушення грошового зобов"язання має нести лише відповідач [PERSON], який є позичальником грошових коштів. Відповідачка [PERSON] не є особою, яка має нести відповідальність по даному договору позики, тому позовні вимоги, пред"явлені до неї не підлягають задоволенню. Статтями 16, 611 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; одним із способів захисту може бути відшкодування моральної (немайнової шкоди). У разі порушення зобов"язання настає правовий наслідок, встановлений договором або законом. По даній справі встановлено, що неправомірні дії відповідача [PERSON] призвели до того, що позивач постійно знаходиться в стресовому стані, від бездіяльності відповідача позивач отримав морально-психологічний стрес, який грунтується на моральних стражданнях, пов"язаних з протиправною дією відповідача, порушенню його права власності, порушення звичного способу життя. Моральну шкоду позивач оцінив в сумі 56 355 грн., розрахунок якої надав до справи, і на думку суду дана сума має бути відшкодована позивачу відповідачем [PERSON] Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено 120 грн. - витрати на ІТЗ, 336 грн. за об"яву в засобах масової інформації, 25 грн. за довідку про курс валют, що всього становить 481 грн., і дані судові витрати мають бути відшкодовані відповідачем [PERSON] на користь позивача. Також має бути відшкодовано 3 000 грн. за надання правової допомоги позивачу, що підтверджено договором про надання юридичних послуг. Судовий збір у розмірі 1 700 грн. має бути стягнутий з відповідача [PERSON] в доход держави. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial