Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ЗАТ «Агроресурс» про розірвання договору оренди земельної ділянки, зазначивши в обґрунтування заявлених вимог, що 07.07.2008р. між ним та ЗАТ «Агроресурс» був укладений договір оренди землі, за яким відповідачу було надано у володіння та користування земельну ділянку площею 5,040 га строком на 9 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на вказану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №128271 від 22.04.2008р. Позивач вважає, що відповідачем не виконуються умови договору, а саме не сплачується орендна плата, земля використовується не за призначенням та на ній через рік сіяли соняшник-пшеницю, не турбуючись про збереження життєвих сил землі, оскільки за рекомендаціями фахівців, соняшник можна сіяти тільки через 6-7 років. Це підтверджується постановою Кабінету Міністрів України № 164 від 11.02.2010р. На підставі викладеного, позивач просить розірвати договір оренди землі від 07.07.2008р. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє за дорученням, підтвердив позовні вимоги [PERSON], наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON], що діє за дорученням, присутня в судовому засіданні, з позовними вимогами не погодилась та пояснила, що 07.07.2008р. між [PERSON] та ЗАТ «Агроресурс» був укладений договір оренди землі, за яким її підприємству було надано у володіння та користування земельну ділянку площею 5,040 га строком на 9 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За користування земельною ділянкою ЗАТ «Агроресурс» сплачує [PERSON] орендну плату грошовими коштами, згідно п.9 договору у сумі 1427,12 грн., або також у натуральній формі продукцією (ячмінь, соняшник та інш.) та відробітковій формі (послугами, роботами) за ринковими цінами на аналогічну продукцію, роботи. Про отримання позивачем орендної плати у них є відповідні розписки та письмові відомості. Використовує землю її підприємство лише за призначенням, та їх визнано лідером у вирощуванні та постачанні зернових та технічних культур на території Красноармійського та Мар»їнського районів. Посилання позивача та його представника на незаконне на їх думку, чергування культур, а саме засів соняшника через 1 рік, що нібито викликає знецінення землі не встановлено жодним нормативним актом та є лише рекомендованим, а не обов»язковим. Просить відмовити у задоволенні позову. Допитаний у якості спеціаліста у судовому засіданні [PERSON], пояснив що працює в.о. начальника управління агропромислового розвитку Красноармійської райдержадміністрації. Йому відомо, що існуюча постанова Кабінету Міністрів України № 164 від 11.02.2010р. щодо встановлення нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно сільськогосподарських регіонах зазначає допустимі нормативи періодичності вирощування культури на одному і тому самому полі та становлять для соняшника не менше ніж через сім років. Але вона носить рекомендований характер й її незастосування не зазначиться шкідливо на родючості землі в цілому. За поясненнями свідка [PERSON], останній є агрономом ЗАТ «Агроресурс», та у своїй роботі вони використовують трипільну систему сівозміни при вирощуванні сільськогосподарських культур чорний пар, озима пшениця, соняшник. Існуючу думку щодо необхідності сівозміни соняшника не частіше 7 років вважає недоведеною. За поясненнями свідка [PERSON], він є також орендодавцем як й позивач [PERSON] Свідок зазначає про своє невдоволення ЗАТ «Агроресурс» щодо плану засіювання соняшником їх землі частіше ніж через 7 років, підтримує позовні вимоги [PERSON] й зазначає про свої аналогічні наміри щодо розірвання договору оренди між ним та ЗАТ «Агроресурс». Аналогічні пояснення надав свідок [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представників сторін, спеціалістів, свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. У відповідності з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповдно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст..762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. У судовому засіданні встановлено, що 07.07.2008р. між [PERSON] та ЗАТ «Агроресурс» був укладений договір оренди землі, за яким її підприємству було надано у володіння та користування земельну ділянку площею 5,040 га строком на 9 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За користування земельною ділянкою ЗАТ «Агроресурс» сплачує [PERSON] орендну плату грошовими коштами, згідно п.9 договору у сумі 1427,12 грн., або також у натуральній формі продукцією (ячмінь, соняшник та інш.) та відробітковій формі (послугами, роботами) за ринковими цінами на аналогічну продукцію, роботи (а.с.8-10). Про отримання позивачем орендної плати свідчать надані суду ксерокопії відомостів за 2009-2010 рік, долучені до матеріалів справи та факт її отримання не заперечувався представником позивача у судовому засіданні. Суттєвими умовами договору оренди є сплата орендної плати та використання за цільовим призначенням об»єкту оренду. Встановлено, що ЗАТ «Агроресурс» використовує трипільну систему сівозміни при вирощуванні сільськогосподарських культур чорний пар, озима пшениця, соняшник. Посилання представника позивача на постанову Кабінету Міністрів України № 164 від 11.02.2010р. щодо встановлення нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно сільськогосподарських регіонах, згідно якої зазначені допустимі нормативи періодичності вирощування культури на одному і тому самому полі та становлять для соняшника не менше ніж через сім років суд вважає такою, що носить рекомендований характер та не може бути покладена в основу усіх сільськогосподарських робіт. Договір вважається укладеним у разі досягнення сторонами домовленості по усіх пунктах договору. У даному випадку, [PERSON] підписавши договір від 07.07.2008р., підтвердив свою згоду з усіма його пунктами, заяв про визнання недійсним такого договору не подав, отримував орендну плату й не звертався письмово до ЗАТ «Агрорусерс» щодо перегляду будь-яких умов зазначеного договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] не встановлено.

Outcome: dismissed