Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Рівненської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані споруди гараж В-1, сарай Г-1, та на переобладнану літню кухню Б-1, які розташовані в м.Рівне по вул.Молодіжній, 16. Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником будинковолодіння по вул. Молодіжній, 16 в м.Рівне, яке успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] У зв»язку з потребою поліпшення житлово-побутових умов [PERSON] без належно затвердженого проекту та без надання дозволу на проведення будівельних робіт до 05.08.1992 року було здійснено будівництво гаража В-1, сараю Г-1 та перебладнання літньої кухні Б-1 на дозволеному фундаменті, що стверджується генпланом земельної ділянки. Відповідно до акту приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 23.06.1982 року сарай Б-1 входив у надвірні споруди будинковолодіння. Враховуючи, що самочинне будівництво здійснено на земельній ділянці, яка належить на праві власності позивачці, та це не порушує права інших осіб, [PERSON] на підставі вимог ч.5 ст.376 ЦК України просить визнати за нею право власності на самочинно збудовані будівлі гаража та сараю, переобладнану літню кухню. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримавши позовні вимоги своєї довірительки, пояснив, що самочинне будівництво вказаних споруд здійснено до 1992 року, на даний час технічний стан зведених будівель задовільний, вони придатні до експлуатації, будівництво вказаних об»єктів проведено на земельній ділянці, яка належить на праві власності [PERSON]С, та не порушує права третіх осіб. З вказаних підстав просить задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача - Рівненської міської ради [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказав, що будівництво здійснено без дозволу міської ради, докази того, що самочинне будівництво відповідає архітектурним нормам, не порушує права інших осіб - відсутні, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення із наступних підстав. [PERSON] є власником будинковолодіння по вул. Молодіжній, 16 в м.Рівне та власником земельної ділянки за вказаною адресою, що стверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно та Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №788615 від 19.10.2010 р. Вказані обставини сторонами не заперечувались. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті чоловіка успадкувала житловий будинок №16 у м.Рівне по вул. Молодіжній та надвірні будівлі, зокрема сарай-б, а тому безпідставними є твердження представника позивача про те, що сарай Б-1 входив в надвірні споруди будинковолодіння у 1982 році. Крім того, з копії технічного паспорта на житловий будинок вбачається, що літня кухня Б-1 та сарай Г-1 побудовані відповідно у 1965 та 1975 роках, а гараж В-1 - зведений у 2000 році, що спростовує твердження представника позивача про будівництво всіх спірних об»єктів до 1992 року. Відповідно до положень ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, прийняття його до експлуатації та державної реєстрації. Ознаки самочинного будівництва визначено ст.376 ЦК України, відповідно до якої до самочинного будівництва належить будівництво, яке: здійснюється на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; без належного дозволу; без належно затвердженого проекту; з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З пояснень представників сторін та наданих письмових доказів вбачається, що гараж, сарай Г-1 побудовано на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці, без проекту та дозволу на будівельно-монтажні роботи. Належних доказів на підтвердження чи спростування обставин проведення будівництва з істотними порушеннями будівельних норм і правил суду не надано. У висновку спеціаліста від 27.11.2010 року експерт [PERSON] визначила ступінь фізичного зносу надвірних споруд, їх придатність для експлуатації, однак вказаний письмовий доказ не може бути визнаний судом належним, оскільки прийняття до експулуатації закінчених будівництвом об»єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експулуатації об»єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд. Датою введення в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта є дата затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію цього об»єкта органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію. Позивачка в обгрунтування своїх вимог не надала жодного належного письмового доказу на підтвердження: *правильного інженерно-конструктивного поєднанння між собою будівельних матеріалів і конструкцій відповідно до технологічних процесів, результатом яких є створення будівлі гаража, сараю, переобладнаної літньої кухні; *того, що створені будівлі відповідають державним будівельним стандартам, нормам і правилам; *відповідності матеріалів, виробів і конструкцій, які використані при самочинному будівництві нерухомого майна, державним стандартам, технічним умовам та технологічним регламентам; *забезпечення у створених будівлях необхідної міцності, стійкості та експлуатаційної надійності, а тому збудоване нерухоме майно повинно бути введено в експлуатацію у встановленому законом порядку, після чого воно підлягає державній реєстрації. Враховуючи, що ознаки самочинного будівництва, встановлені ст.376 ЦК України, позивачем не доведені, письмові докази про те, що будівництво гаража, сараю, переобладнання літньої кухні не порушує права інших осіб, суду не надані, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними.

Outcome: dismissed