Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Як зазначає позивач він перебував в юридичному шлюбі з відповідачкою до 12 жовтня 2007 року і від подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON]. Йому на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу, належить квартира [ADDRESS], в якій по даний час зареєстрована і відповідачка, разом з дитиною. Проте, ще до розірвання шлюбу, в осені 2005 року, відповідачка виїхала з зазначеної квартири разом з дочкою, і забрала всі свої речі. Мотивуючи тим, що відповідачка не проживає в зазначеній квартирі понад шість місяців, а фактично понад пять років, але залишається зареєстрованою за зазначеною адресою в звязку з чим він зму шений сплачувати комунальні послуги за осіб, які фактично не проживають в квартирі, а добровільно знятися з реєстрації відповідачка не бажає, позивач і просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги. Відповідачка заявлених вимог не визнала з тих мотивів, що за час спільного проживання вони здійснили прибудову до належної позивачу квартири, що значно збільшило вартість квартири, а тому вона вважає, що їй також має належить частина квартири, а тому вона вважає, що зареєстрована там правомірно, крім того вона не має іншого житла, де могла би зареєструватися, при цьому відповідачка не заперечувала, що в зазначеній квартирі не проживає з осені 2005 року. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона проживає в сусідній квартирі поряд з позивачем і їй достовірно відомо, що відповідачка не проживає в квартирі позивача з 2005 року . Аналогічні пояснення дала і свідок [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона перебуває з позивачем у фактичних шлюбних відносинах і проживає в його квартирі вже понад рік. За весь цей час вона жодного разу не бачила відповідачки. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінюючі всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 5 серпня 1998 року ( а.с. 6 ). Відповідно до вимог п. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка не проживає в квартирі позивача з осені 2005 року, що в судовому засіданні підтвердила і сама відповідачка, тобто фактично право користування даною квартирою вона втратила ще з осені 2006 року, ще під час перебування в юридичному шлюбі з позивачем. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України житлове приміщення при тимчасовій відсутності члена сімї наймача жиле приміщення за ним зберігається, протягом шести місяців, а відповідно до вимог ст. 72 ЖК України внаслідок відсутності понад встановлені законом строки визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням проводиться у судовому порядку. Таким чином, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка, без поважних на то причин, не проживала в квартирі позивача з 2005 року, то вона має бути визнана такою, що втратила право користуватися даним жилим приміщенням. Суд не може прийняти до уваги пояснення позивачки, що вона не втратила право користування даною квартирою, оскільки під час перебування в шлюбі і до її виселення з квартири, вони з позивачем здійснили прибудову до квартири, що значно збільшило її вартість, а тому вона має право на частку добудови, оскільки в даному судовому засіданні розглядається питання визнання права на користування житлом, а не визнання права власності на частку в даному житлі. Проте суд повинен зауважити, що у відповідачки є право звернутися до суду з заявою про визнання добудованої частини квартири спільною сумісною власністю подружжя і визнання за нею права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя. На підставі ст., ст. 71, 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved