Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

16 листопада 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Глобинського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом. Обґрунтувала його тим, що 16 березня 1997 року помер чоловік її рідної сестри [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Фрунзівка Глобинського району по вулиці Леніна,20, а саме: житловий будинок літ.А,а загальною площею 42,6 кв.м, житловою площею 22,0 кв.м, площа забудови 63,5 кв.м, літня кухня літ.Б,б площею 26,1 кв.м, сарай літ.В площею 38,4 кв.м, сарай літ.Г площею 21,8 кв.м, погріб літ.Ж площею 18,2 кв.м, гараж літ.Д площею 17,2 кв.м, вбиральня літ.Е площею 1,3 кв.м, колонка літ.к, огорожа №1-3 розташовані на приватизованій земельній ділянці площею 0,40 га. Оскільки заповіту за свого життя [PERSON] не склав, то спадкоємицею першої черги за законом майна померлого, [PERSON], була його дружина [PERSON], яка на той час фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Факт прийняття спадщини [PERSON] після померлого [PERSON] підтверджується довідкою №440/02-21 виданою [PERSON] сільською радою Глобинського району Полтавської області від 12.10.2010 року, про те, що [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном до спливу шести місяців після померлого свого чоловіка [PERSON] 17 лютого 2007 року, рідна сестра позивачки, [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації смертей [PERSON] сільської ради Глобинського району Полтавської області 19.12.2007 року зроблено запис №5. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Фрунзівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за яким все її майно, де б воно не було і з чого б не складалося заповіла своїм сестрам [PERSON] та [PERSON]. 10.11.2009 року [PERSON] померла про що в книзі реєстрації смертей [PERSON] відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції 10.11.2009 року зроблено запис №1948. В звязку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] не виготовила правовстановлюючий документ на домоволодіння, яке належало її чоловіку, [PERSON]. По цій причині Глобинська державна нотаріальна контора відмовила їй (позивачці) у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В свій час на вказаний житловий будинок був план та під будівництво виділялася земельна ділянка, але документи, що підтверджували б вказані обставини у позивачки відсутні. На підставі викладеного, позивач прохає суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: житловий будинок літ. А,а загальною площею 42,6 кв.м, житловою площею 22,0 кв.м, площа забудови 63,5 кв.м, літня кухня літ. Б,б площею 26,1 кв.м, сарай літ. В площею 38,4 кв.м, сарай літ. Г площею 21,8 кв.м, погріб літ. Ж площею 18,2 кв.м, гараж літ. Д площею 17,2 кв.м, вбиральня літ. Е площею 1,3 кв.м, колонка літ. к, огорожа № 1-3 розташовані на приватизованій земельній ділянці площею 0,40 га. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, вказала, що свої позовні вимоги підтримує повністю. Прохала позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Глобинського району, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно наданої суду заяви прохав розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Представники третіх: Глобинської районної державної адміністрації, Глобинської державної нотаріальної контори, Відділу Держкомзему в Глобинському районі в судове засідання також не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно наданих суду заяв прохають розглядати справу за їх відсутності, заперечень щодо задоволення позову не мають. Представник третьої особи - Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 17 лютого 2007 року померла [PERSON]. За життя 22 лютого 2000 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Фрунзівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за реєстром №27, згідно якого заповіла усе належне їй майно своїм сестрам [PERSON] та [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. 10.11.2009 року [PERSON] померла про що в книзі реєстрації смертей [PERSON] відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції 10.11.2009 року зроблено запис №1948. Відповідно до повідомлення Глобинської державної нотаріальної контори №1491/01-14 від 10.11.2008 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в по вул. Леніна,20 села Фрунзівка Глобинського району Полтавської області у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. А,а загальною площею 42,6 кв.м, житловою площею 22,0 кв.м, площа забудови 63,5 кв.м побудований в 1955 році, літня кухня літ. Б,б площею 26,1 кв.м побудована в 1961 році, сарай літ. В площею 38,4 кв.м побудований в 1960 році, сарай літ. Г площею 21,8 кв.м побудований в 1962 році, погріб літ. Ж площею 18,2 кв.м побудований в 1990 році, гараж літ. Д площею 17,2 кв.м побудований в 1965 році, вбиральня літ. Е площею 1,3 кв.м побудована в 1961 році, колонка літ. к, огорожа № 1-3 розташовані на приватизованій земельній ділянці площею 0,40 га. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім»ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Відповідно до довідки №442/02-21 від 12.10.2010 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Глобинського району Полтавської області, вказано, що місце проживання померлого [PERSON] зареєстровано із 1955 року по вулиці Леніна, 20 село Фрунзівка Глобинського району Полтавської області, і за ним значиться згідно записів по погосподарських книгах з 1955 року і по даний час, нині під №157, належне йому на підставі приватної власності майно, а саме: житловий будинок літ. А,а загальною площею 42,6 кв.м, житловою площею 22,0 кв.м, площа забудови 63,5 кв.м, літня кухня літ. Б,б площею 26,1 кв.м, сарай літ. В площею 38,4 кв.м, сарай літ. Г площею 21,8 кв.м, погріб літ. Ж площею 18,2 кв.м, гараж літ. Д площею 17,2 кв.м, вбиральня літ. Е площею 1,3 кв.м, колонка літ. к, огорожа № 1-3 розташовані на приватизованій земельній ділянці площею 0,40 га. Відповідно вищевказаної довідки, станом на 15.04.1991 року тип двору був: колгоспний. Таким чином, оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON], а після його смерті [PERSON] за свого життя набули право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не зареєстрували своє право власності в органах БТІ відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Спір може бути вирішено лише в судовому порядку, оскільки правовстановлюючі документи не померлих не видаються. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА № 1295/01-10.02 від 08.10.2010 року, житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані на приватизованій земельній ділянці площею 0,40 га по вул. Леніна, 20 села Фрунзівка Глобинського району Полтавської області збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст.ст.1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі вищевикладеного, дослідивши копію спадкової справи №273 за 2007 рік після померлої [PERSON], суд встановив, що спадщину в установлений законом строк прийняла по заповіту [PERSON]. Інша спадкоємиця по заповіту [PERSON] від прийняття спадщини в установлений законом строк відмовилася. А тому, визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами та підлягає задоволенню.

Outcome: approved