Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивач просить суд стягнути із відповідача - [PERSON] суму франшизи в розмірі 510грн. та із ЗАТ «СК «Українська страхова група» шкоду в розмірі 1279,15грн.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05.02.2008р. вигодонабувачу [PERSON] 05.03.2008р. було проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 1510,49грн.. Таким чином, 05.03.2008р. між страховиком та страхувальником було укладено Акт суброгації та, відповідно 21.07.2009р. позивачем на адресу ЗАТ «СК «Українська страхова група» направлено регресну вимогу про відшкодування зазначеної вище суми. Оскільки сума шкоди відповідачами не відшкодована в добровільному порядку, просить її стягнути із врахуванням пені, індексації та відсотків річних. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши при цьому клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення із нього франшизи в розмірі 510грн. визнав, подавши письмову заяву просить розгляд справи здійснювати без його участі (а.с.58). Представник відповідача ЗАТ «СК «Українська страхова група» подавши письмові заперечення (а.с.39-51), просить розгляд справи проводити без їх участі. Із врахуванням наведеного, на підставі п.3 ч.1 ст.169 та ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін та на підставі представлених суду доказів. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних міркувань. Як вбачається із матеріалів справи, та обставина, що 05.02.2008р. між автомобіля «Лачія Логан», д. р. н. ВС0265АТ та «Фіат добло комбі», р.н.[NUMBER] відбулося зіткнення, а від так транспортна пригода, сторонами не заперечені та не доказуванню не підлягають (ст.61 ЦПК України). Вимога позивача щодо стягнення із [PERSON] франшизи в розмірі 510грн. відповідачем не заперечується та відповідає умовам полісу №ВВ/3399876 (а.с.25 , а від так в цій частині підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до умов договору добровільного страхування транспортного засобу від 13.11.2007р. (а.с.8-10) та розрахунку розміру страхового відшкодування (а.с.14), проведеного на підставі Акту №205 (а.с.15-17), 05.03.2008р. страховиком [PERSON] проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 1510,49грн. (а.с.23). Частиною 1 статті Ї19Ї ЦК України визначається, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, право зворотної вимоги (регресу) у ВАТ НАСК «Оранта» виникло після фактичної виплати відшкодування та на підставі Акта суброгації від 05.03.2008р. (а.с.24). Реалізуючи свої права, визначені ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, позивач звернувся до ЗАТ «СК «Українська страхова група» із регресною вимогою (а.с.26-29) та 14.09.2009р. останніми було отримано відповідний пакет документів. Однак, лише після відповідного звернення позивача до суду (а.с.3-7), ЗАТ «СК «Українська страхова група» 19.10.2010р. відшкодовує позивачу 856,22грн. (а.с.48). Пунктом 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997р. (із подальшими змінами та доповненнями) визначається, що податкові зобов'язання у особи, яка надає послуги, виникають з дати вчинення замовником та виконавцем послуги певних дій, направлених на їх отримання. Відповідно, для потерпілої особи, в даному випадку [PERSON], який не є платником ПДВ, до реальних витрат, а отже і до розміру страхового відшкодування, може бути включений вказаний податок лише за умови документального підтвердження проведення ремонту транспортного засобу у суб'єкта, що є платником ПДВ. А, оскільки позивачем не надано суду доказів щодо витрат по проведенню ремонту пошкодженого автомобіля та сума страхового відшкодування виплачена страхувальнику на підставі розрахунку розміру страхового відшкодування (а.с.14) і Акту №205 (а.с.15-17), суд приходить до висновку, що позивачем не доведено розмір відшкодування, оскільки до нього зайво включено суму податку на додану вартість і ст.10 ЦПК України), відповідно сума страхового відшкодування повинна становити 856,22грн.. Оскільки розрахунки пені, суми індексації основного боргу та відсотки річних наведені позивачем, виходячи із розміру шкоди в сумі 1000,49грн., а зазначена сума судом зменшена із мотивів наведених вище і у відповідності до вимог ст.625 ЦК України ВАТ НАСК «Оранта» не відкориговані зазначені санкції, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним задоволеним вимогам.

Outcome: dismissed