Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з 01.07.2008 р. згідно наказу № 1 від 01.07.2008 р. позивач перебуває із відповідачем у трудових відносинах та займає посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю Гросс Лог Дивижн Україна; за родом діяльності підприємство надає послуги транспортної логістики. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, із зазначеного періоду посаду керівника вона займала формально, тоді як насправді виконувала обовязки головного бухгалтера, та 10.11.2009 р. через складні та напружені відносини з Відповідачем 2 позивачем була подана заява про її звільнення із підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю Гросс Лог Дивижн Україназ 19.11.2009 р. та на підставі ст.38 КЗпП України (як зазначається позивачем напружені відносини склалися через відмову позивача на пропозицію відповідачі 2 щодо підписання угоди, яка, на переконання [PERSON]В,. мала протиправний характер), утім, відповідач - 2 на копії заяви відмовився від надання резолюції та проставлення відповідної відмітки про її прийняття; журнали обліку наказів та заяв на підприємстві не велися, та 19.11.2009 р. на своє робоче місце позивач не мала змоги потрапити у з вязку з перешкоджанням її в цьому з боку Відповідача - 2, який надав розпорядження працівникам підприємства не допускати [PERSON] до офісу, та того ж дня 19.11.2009 р. в звязку з погрозами відповідача-2, а також у звязку з ненаданням можливості забрати власні речі, позивач звернулася до правоохоронного органу з відповідною заявою. 23.11.2009 р. позивач була вимушена вдруге звернутися до органів внутрішніх справ із заявою у звязку з тим, що погрози з боку Відповідача - 2 посилилися, та того ж дня позивач поштою з описом вкладеного відповідачеві 1 та відповідачеві 2 відправила заяву про своє звільнення з підприємства, утім, оформлення звільнення [PERSON] у встановленому законом порядку місця не мало. Зазначаючи у позові про те, що відповідач -2 відмовляється в добровільному прядку підписати вказану заяву, надати рішення власника для видання наказу про звільнення керівника та повідомити державного реєстратора за місцем знаходження реєстраційної справи ТОВ Гросс Лог Дивижн Українапро внесення змін до відомостей про юридичну особу (звільнення керівника), та про те, що ст. 43 Конституції України забороняє примусову працю та надає можливість кожному заробляти на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та право на звільнення за власним бажанням за загальним правилом мають усі без винятку працівники, незалежно від посад, які вони обіймають, та сфери їх діяльності, зазначене й стало приводом для звернення до суду. У судове засідання позивач не зявилася, водночас надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішував справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Як було встановлено судом, [PERSON] була прийнята на посаду директора ТОВ Гросс Лог Дивижн Україна, про що було видано відповідний наказ №1 від 01.07.2008 р., та 10.11.2009 р. [PERSON] подала заяву на імя засновника ТОВ Гросс Лог Дивижн Україна [PERSON] про звільнення її за власним бажанням з 19.11.2009 р. відповідно до поданої заяви, утім, відповідного наказу про звільнення видано не було, у трудовій книжці [PERSON] про звільнення останньої на підставі ст. 38 КЗпП України з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю Гросс Лог Дивижн Україна з 19.11.2009 р. запис вчинено не було, та з цього часу [PERSON] не допускають до приміщення зазначеного вище ТОВ. Відповідно до ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, у том числі, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). За ст. 38 КЗп П України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, судом було встановлено, що з боку відповідача -2 мало місце порушення законодавства про працю, зокрема, примушування [PERSON] до підписання угоди щодо врегулювання спору між ТОВ Гросс Лог Дивижн Україна із ТОВ Торгова компанія Ельдорадопро зобовязання погашення боргу, від підписання якого [PERSON] відмовилася через його протиправність за її переконанням, та через що й звернулася, оскільки з боку [PERSON] висловлювалися погрози про застосування насильства, до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області із відповідною заявою; постановою від 27.11.2009 р. було відмовлено у порушенні кримінальної справи, при цьому орган дізнання дійшов до висновку, що в діях [PERSON] вбачаються ознаки передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України злочину, утім, з посиланням на п. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 11 КПК України було відмовлено в порушенні кримінальної справи. Доказів щодо оскарження даної постанови та прийнятого рішення суду надано не було. За ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. За таких обставин для суду вбачаються підстави для ухвалення рішення про задоволення позову повністю та ухвалення з метою поновлення порушених прав позивача про розірвання трудового договору, укладеного 01.07.2008 р. між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю Гросс Лог Дивижн Україна, про зобовязання [PERSON] видати наказ про звільнення [PERSON] та вчинити запис у трудовій книжці [PERSON] про звільнення останньої на підставі ст. 38 КЗпП України з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю Гросс Лог Дивижн Україна з 19.11.2009 р., про зобовязання [PERSON] повідомити державного реєстратора про внесення змін до відомостей про зміну керівника юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Гросс Лог Дивижн Україна. Вирішуючи при ухваленні рішення в обовязковому порядку на виконання ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивач не має пільг щодо сплати судового збору та при зверненні до суду із позовом ним в повному обсязі були сплачені судові витрати, тому, враховуючи те, що на виконання ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідачів на користь позивача підлягають присудженню документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved