Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-27 00:00:00

В березні 2009 року позивач звернувся з позовом до приватного нотаріуса [PERSON], Олександрійської міської ради, виконавчого комітету Олександрійської міської ради, [PERSON] за участю третіх осіб державного нотаріуса [PERSON], [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії: змінити договір купівлі-продажу, визнати незаконним правовий акт, що порушує право власності та зобовязати винести нове рішення і розділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя з виділенням в натурі. Під час розгляду справи позивач змінив позовні вимоги і в своєму позові до Олександрійської міської ради, виконавчого комітету Олександрійської міської ради та [PERSON] просив суд визнати майно спільною сумісною власністю подружжя, розподілити майно, виділивши в натурі кожному по ? частині та зобовязати видати кожному відповідне свідоцтво про право власності. Ухвалою суду за згодою учасників процесу позовні вимоги розєднані в самостійні провадження. Позивач в позові до [PERSON], Олександрійської міської ради, виконавчого комітету Олександрійської міської ради просив суд вирішити спір по визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що в період з 1995 року по 2008 рік перебував в шлюбі з відповідачкою. В період спільного проживання згідно договору купівлі-продажу за спільні кошти 19.11.2005 року вони придбали частку у виді 17/100 приміщення незавершеного будівництва, що складало 66 % готовності незавершеного будівництва по вул. 6-го Грудня, 89 міста Олександрії. Перебуваючи в шлюбі, за спільні кошти позивач з відповідачкою добудували приміщення, про що був складений акт державної приймальної комісії про прийняття обєкта в експлуатацію. Посилаючись на ст.ст. 62, 63 СК України, позивач просив суд визнати зазначене спірне приміщення спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] та її представник позов не визнали, заперечуючи право позивача на спірне майно в звязку з відсутністю його трудових та фінансових затрат на придбання приміщення та його добудування. Представник Олександрійської міської ради та виконавчого комітету Олександрійської міської ради позов не підтримав, заперечуючи будь-яку зацікавленість у вирішенні даного спору. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити на підставі наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] і відповідачка [PERSON] в період з 06.05.1995 року по 11.08.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі. З травня 1999 року відповідачка [PERSON] зареєстрована підприємцем, що підтверджується відповідним свідоцтвом, копія якого долучена до матеріалів справи, і на момент судового розгляду продовжує займатися бізнесом. Згідно договору купівлі-продажу частки приміщення незавершеного будівництва від 19.11.2005 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] за згодою позивача, що підтверджується його заявою, купила у [PERSON] за 2000 грн. 17/100 частки приміщення незавершеного будівництва, що складає 66 % готовності, по вул. 6-го Грудня, 89 міста Олександрії. Розпискою, копія якої долучена до матеріалів справи, підтверджується, що фактично [PERSON] 19.11.2005 року отримав за продаж 17/100 частин спірного приміщення 25000 доларів США. Згідно заяви [PERSON] на імя приватного нотаріуса [PERSON] від 19.11.2005 року в день оформлення вищезазначеного договору позивач дав згоду своїй дружині відповідачці [PERSON] на купівлю 17/100 частин спірного приміщення, при цьому в заяві зазначено, що гроші, які витрачаються на придбання обєкта нерухомості, є спільною сумісною власністю подружжя. Придбана частка приміщення також буде обєктом права спільної сумісної власності, як така, що набувається за час шлюбу. Рішенням державної приймальної комісії від 14.09.2006 року кафе та адміністративне приміщення по вул. 6-го Грудня, 89 м. Олександрії після реконструкції незавершеного будівництвом вбудовано-прибудованого приміщення прийнято в експлуатацію. Згідно свідоцтва про право власності від 09.12.2008 року, виданого Олександрійським міським головою на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 21.09.2006 року зазначене кафе та адміністративне приміщення належить [PERSON]. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що позивач, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не довів ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Зокрема, позивач не надав суду доказів, які б достовірно підтвердили, що дійсно були спільні трудові і грошові затрати на придбання недобудованого спірного приміщення і послідуючої її добудови. Суд визнає доводи і показання відповідачки [PERSON], допитаної судом як свідка, про те, що приміщення кафе було придбане за кошти відповідачки, як підприємця, яка тривалий час займалася бізнесом. В послідуючому [PERSON] замовила за свої кошти робочий проект реконструкції приміщення і здійснила його добудову. Доводи позивача та його представника про те, що доказом спільної сумісної власності майна є його письмова згода на придбання спірного обєкту, розписка [PERSON], підпис позивача в акті державної приймальної комісії суд до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не свідчать про наявність у позивача, який не займається бізнесом, грошових коштів. Будь-якою іншою трудовою діяльністю позивач не займався і не працював. Відповідачка [PERSON] не заперечує, що позивач дійсно міг розписатися замість неї в акті державної приймальної комісії і передати згідно розписки належні їй грошові кошти [PERSON] Кошти, які вносилися у ТОВ «Віатекс» від імені позивача, також належали їй особисто. З наведених підстав суд приходить до висновку, що придбання 17/100 частин приміщення незавершеного будівництва по вул. 6-го Грудня, 89 м. Олександрії та подальша його добудова з послідуючою реєстрацією як завершеного будівництва та експлуатацією у виді кафе було здійснено за особисті кошти відповідачки [PERSON] У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України майно, набуте одним із подружжя за час шлюбу за особисті кошти, є його особистою приватною власністю. Таким чином, суд визнає, що куплений та добудований позивачкою обєкт нерухомості кафе та адміністративне приміщення по вул. 6-го Грудня, 89 м. Олександрії є особистою власністю відповідачки [PERSON] Відповідно до положень ст. 61 СК, ст. 52 ЦК України майно фізичної особи підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Інший з подружжя може мати право на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Позовні вимоги до Олександрійської міської ради та виконавчого комітету Олександрійської міської ради суд визнає необґрунтованими, що дає підстави для відмови в їх задоволенні.

Outcome: dismissed