Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

У лютому 2010 року приватне виробниче торгівельно-комерційне підприємство ДОКА-ТОРГзвернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідачів [PERSON] відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON], [PERSON], 3-тя особа: державне підприємство Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету, про виключення майна з опису, звільнення майна з-під арешту та визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві та у судовому засіданні представник позивача посилався на те, що 10 квітня 2008 року приватне виробниче торгівельно-комерційне підприємство „ДОКА-ТОРГ" уклало з відповідачем - фізичною особою-підприємцем [PERSON] договір купівлі-продажу теплиць предметом якого були 8 (вісім) каркасних, арочних, плівочних теплиць з системою зрошення та опалення: 3 шт. - площею 310 кв.м. кожна, 5 шт. - площею 833 кв.м. кожна, які розташовані на полі №5/61 у с. Олександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згідно умов договору купівлі-продажу теплиць право власності на теплиці покупець набуває з моменту підписання акту приймання-передачі теплиць. Акт приймання-передачі теплиць підписаний сторонами 11 квітня 2008 року, таким чином позивач (приватне виробниче торгівельно-комерційне підприємство „ДОКА-ТОРГ") набув прав власності на спірні теплиці. З метою використання теплиць в своїй підприємницькій діяльності підприємством укладено з Державним підприємством „Навчально-дослідним господарством „Самарський" Дніпропетровського державного аграрного університету договори про спільну діяльність: 05 січня 2009 року №1-09, 11 січня 2010 року №4-10. Державним виконавцем Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управляння юстиції [PERSON] описано та накладено арешт на 6 теплиць про по складено відповідний Акт опису й арешту майна - оригінал серія АА Й95526. Із вищезазначеного акту вбачається, що описано та накладено арешт на майно, яке, нібито належить [PERSON] та складається з 6 штук теплиць каркасних плівкових арочного типу, 2007 року будівництва, загальною площею 4102 м. кв., висотою 4,5 м з системою зрошення та опалення, річний стан - , фундаменти - не мас, стіни/перегордки - труби діам. 50 мм, перекриття - не має, поли - ґрунтові. До вказаного Акту опису й арешту майна від 01 жовтня 2008 року включено належне приватному виробничому торгівельно-комерційному підприємству ДОКА-ТОРГ майно, яке придбано у [PERSON] за договором купівлі-продажу. [PERSON] позовні вимоги приватного виробничого торгівельно-комерційного підприємства ДОКА-ТОРГне визнав, у лютому 2010 року подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], державного підприємства Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету, приватного виробничого торгівельно-комерційного підприємства ДОКА-ТОРГ, про визнання договорів недійсними. В обґрунтування позовних вимог у своїй позовній заяві та у судовому засіданні [PERSON] посилався на те, що 20 вересня 2007 року він уклав договір підряду №145/тм від 20.09.2007 року з ПП Алекс Строй, за яким ПП [PERSON] будівельно-монтажні роботи по зведенню каркасно-плівочних теплиць за адресою Дніпропетровська область Дніпропетровський район, с. Олександрівка на території земель Державного підприємства Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету. Будівельно-монтажні роботи були виконані у повному обсязі згідно з договором підряду, про що свідчать акти приймання виконаних робіт. Наявність договорів (від 01.03.2005 р.; 02.01.2006 р; 01.01.2007 р.) про спільну діяльність між відповідачами порушують його право власності на побудовані ним каркасно-плівочні теплиці, оскільки на його думку згідно з п. 1 ст. 331 ЦК України - право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Між ним та відповідачем, [PERSON] мала місце усна домовленість: вони у майбутньому повинні були підписати договір про спільну діяльність, після того, як ним будуть побудовані теплиці для вирощування овочів, так як у [PERSON] на той час (2007 рік) не було достатнього грошового забезпечення для будівництва вищезазначених теплиць. За майбутнім договором про спільну діяльність, він повинен був надати теплиці (для спільного користування) для вирощування овочів, а ПП [PERSON], в свою чергу повинен був надати (для спільного користування) земельну ділянку за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, с. Олександрівка на території земель Державного підприємства Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету (яка, зі слів [PERSON] знаходилася у нього в оренді). Про існування договорів (від 01.03.2005 р.; 02.01.2006 р; 01.01.2007 р.) про спільну діяльність йому нічого відомо не було, він був впевнений, що земельна ділянка знаходилась в оренді у ПП [PERSON] На його думку, сторонами було укладено удавані правочини (договір від 01.03.2005 року, договір від 02.01.2006 р, договір №1-1/07 від 01.01.23007року) оскільки зі змісту договорів вбачається, що сторонами було приховано дійсні наміри вчинення правочинів з метою приховування дійсної орендної плати за користування землею, що суперечить вимогам законів України. Аналізуючи зміст договору не зрозуміло у чому ж саме полягає спільна діяльність. Договір від 01.03.2005 року та додаткова угоді до нього від 18.07.2007 року, Договорі від 02.01.2006 року, Договір №1-1/07 від 01.01.2007 року підписані сторонами та скріплені печаткою, за договорами уповноваженою особою від Державного підприємства Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету виступав директор, що діяв на підставі Статуту, [PERSON], але ж на всіх вище вказаних договорах та додатковій угоді чомусь підписи уповноваженої особи (директора [PERSON]) різні. З цього приводу у нього виникла підозра, що вищевказані договори підписані не у уповноваженою на підписання договорів особою. [PERSON] та ПВ ТКП ДОКА-ТОРГ10 квітня 2008 року уклали договір купівлі-продажу за яким [PERSON] передав у власність ПВ ТКП ДОКА-ТОРГ 8 теплиць, які розташовані на полі 5/61 земельної ділянки, що знаходиться в постійному користуванні ДП Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету в с. Олександрівка, Дніпропетровського р-ну, Дніпропетровської обл. Не зрозуміло на підставі чого [PERSON] міг продати оспорювані теплиці не маючи на них права власності (право власності [PERSON] не підтверджено жодним право установлювальним документом). [PERSON] вважає, що на підставі договору підряду №145/тм від 20.09.2007 року 29.12.2007 р. у нього виникло право власності на вищевказані теплиці. Крім того, згідно діючого законодавства договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. На його думку, Договір від 01.03.2005 року та додаткова угода до нього від 18.07.2007 року, Договір від 02.01.2006 року, Договір №1-1/07 від 01.01.2007 укладені між ПП [PERSON] та Державним підприємством Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету не відповідають нормам чинного законодавства України, а тому підлягають визнанню недійсними. У судовому засіданні представник приватного виробничого торгівельно-комерційного підприємства ДОКА-ТОРГ позовні вимоги підтримав, та просив суд визнати за приватним виробничим торгівельно-комерційним підприємством ДОКА-ТОРГ(49000 [ADDRESS] код ЄДРПОУ 21858845) право власності на 8 (вісім), каркасних, арочних, плівочних теплиць з системою зрошення та опалення: 3 шт. - площею 1310 кв.м. кожна, 5 шт. - площею 833 кв.м. кожна, які розташовані на полі №5/61 у с. Олександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області; виключити 6 теплиць каркасних, плівкових, арочного типу, 2007 року будівництва, загальною площею 4102 кв.м., висотою 4,5 м з системою орошення та опалення, фундаменти - не має, стіни/перегордки - труби діам. 50 мм, перекриття - не має, поли - фунтові, які розташовані на полі №5/61 у с. Олександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області з опису та звільнити з-під арешту, судові витрати покласти на відповідачів у солідарному порядку. У задоволенні позову [PERSON] просив суд відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] позовну заяву приватного виробничого торгівельно-комерційного підприємства ДОКА-ТОРГне визнав просив суд у її задоволенні відмовити у повному обсязі. Свої позовні вимоги підтримав та просив суд, визнати договір від 01.03. 2005 року, договір від 02.01.2006 року, договір №1-1/07 від 01.01.2007 року, що були укладені між ПП Гордон [PERSON] та Державним підприємством Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету недійсними; визнати договір про спільну діяльність № 1-09 від 05.01.2009 р. та договір про спільну діяльність №4-10 від 11.01.2010 р. укладених між ПВ ТКП ДОКА-ТОРГта Державним підприємством Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету недійсними. Представник [PERSON] відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судовому засіданні позовні просив суд стосовно позову приватного виробничого торгівельно-комерційного підприємства ДОКА-ТОРГвинести рішення відповідно до діючого законодавства. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги приватного виробничого торгівельно-комерційного підприємства ДОКА-ТОРГвизнав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник Державного підприємства Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету у судовому засіданні позовні вимоги приватного виробничого торгівельно-комерційного підприємства ДОКА-ТОРГпросив суд задовольнити у повному обсязі та відмовити у позові [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення сторін, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги приватного виробничого торгівельно-комерційного підприємства ДОКА-ТОРГпідлягають задоволенню у повному обсязі, а у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2008 року приватне виробниче торгівельно-комерційне підприємство „ДОКА-ТОРГ" уклало з відповідачем - фізичною особою-підприємцем [PERSON] договір купівлі-продажу теплиць, предметом якого були 8 (вісім) каркасних, арочних, плівочних теплиць з системою зрошення та опалення: 3 шт. - площею 310 кв.м. кожна, 5 шт. - площею 833 кв.м. кожна, які розташовані на полі №5/61 у с. Олександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згідно п. 7 договору купівлі-продажу теплиць від 10 квітня 2008 року право власності на теплиці покупець набуває з моменту підписання акту приймання-передачі теплиць. Акт приймання-передачі теплиць підписаний сторонами 11 квітня 2008 року, таким чином відповідно до п. 7 договору купівлі-продажу від 10 квітня 2008 року цього моменту (тобто з 11 квітня 2008 року) позивач (приватне виробниче торгівельно-комерційне підприємство „ДОКА-ТОРГ") набув прав власності на спірні теплиці. З метою використання теплиць в своїй підприємницькій діяльності підприємством укладено з Державним підприємством „Навчально-дослідним господарством „Самарський" Дніпропетровського державного аграрного університету договори про спільну діяльність: 05 січня 2009 року №1-09, 11 січня 2010 року №4-10. Як пояснив у судовому засіданні представник приватного виробничого торгівельно-комерційного підприємства ДОКА-ТОРГ, на початку 2010 року підприємству випадково стало відомо, що теплиці є предметом судового спору, який розглядається Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи стало відомо те, що в провадженні [PERSON] відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження, відкрите постановою №1/87 про відкриття виконавчого провадження по конанню виконавчого напису №87 від 23 вересня 2008 року приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу 196130 грн. Державним виконавцем Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управляння юстиції [PERSON] описано та накладено арешт на 6 теплиць про по складено відповідний Акт опису й арешту майна - оригінал серія АА Й95526. Із вищезазначеного акту вбачається, що описано та накладено арешт на майно, яке, нібито належить [PERSON] та складається з 6 штук теплиць каркасних плівкових арочного типу, 2007 року будівництва, загальною площею 4102 м. кв., висотою 4,5 м з системою зрошення та опалення, річний стан - , фундаменти - не мас, стіни/перегордки - труби діам. 50 мм, перекриття - не має, поли - ґрунтові. До вказаного Акту опису й арешту майна від 01 жовтня 2008 року включено належне приватному виробничому торгівельно-комерційному підприємству ДОКА-ТОРГ майно, яке придбано у [PERSON] за договором купівлі-продажу. Право власності на арештовані теплиці належить приватному виробничому торгівельно-комерційному підприємству ДОКА-ТОРГ, що підтверджується договором купівлі-продажу теплиць, актом приймання передачі теплиць. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 334 ЦК України). Таким чином, вбачається, що належне приватному виробничому торгівельно-комерційному підприємству ДОКА-ТОРГ на праві власності майно, безпідставно та незаконно арештовано та включено в опис майна, чим порушено права підприємства, як власника майна. Згідно ст. 318 ЦК України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних правовідносин, визначені статтею 2 цього Цивільного Кодексу України. Згідно ст. 2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є фізичні особи і юридичні особи. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо право оспорюється або не визнається іншою особою. Як вбачається зі ст. 59 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України суд захищає права, свободі та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначний законами України. Дійсно, визнання правочину недійсним є одним з закріплених в ст. 16 УК України способів захисту цивільних прав. Разом із тим, неможливо не звернути увагу на те, що [PERSON] не зазначає які його права, свободи та інтереси були порушені укладанням оспорюваних договорів поміж відповідачами. В усіх договорах, які просить визнати недійсними [PERSON], він не є стороною. Відповідно, ці договори ніяким чином не порушують прав, свобод та інтересів [PERSON], а тому лише саме сторони договорів наділені правом звертатись до суду із вимогами щодо визнання їх недійсними. [PERSON], не будучи стороною будь-якого договору, які він просить визнати недійсними, взагалі не наділений суб'єктивним право порушення питань дійсності чи недійсності цих договорів. Безпідставними є посилання [PERSON] на наявність сумніву щодо дійсності підписів директора Державного підприємства Навчально-дослідне підприємство „Самарський" Дніпропетровського державного аграрного університету на вищезазначених договорах. Державне підприємство Навчально-дослідне підприємство „Самарський" Дніпропетровського державного аграрного університету приймає участь у цивільної справи і не заперечує щодо укладення усіх вищезазначених договорів, а тому твердження [PERSON] в цій частині є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, усі оспорювані договори не є правовстановлюючими документами, тобто законодавство не пов'язує з ними набуття прав власності на спірне майно теплиці. Доводи [PERSON] стосовно нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу теплиць не ґрунтуються на законі і є безпідставними, оскільки нотаріальному посвідченню та державній реєстрації правочини підлягають у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 210 ЦК України: правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Теплиці не є нерухомим майном, а є рухомим майном. Тому законодавства щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації на договір купівлі-продажу рухомого майна - теплиць не розповсюджується. [PERSON] був власником рухомого майна - теплиць, бо виготував їх з будівельних матеріалів, придбаних за власний кошт, про що в матеріалах справи є належні докази. Теплиці, побудовані [PERSON], розташовані на земельній ділянці, якою він користувався на підставі договорів про спільну діяльність з державним підприємством Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету. Як вбачається з позовної заяви [PERSON], він не мав будь-яких договірних а відносин з державним підприємством Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету, на землях якого нібито розташовані теплиці, збудовані ПП Алекс Стрий. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та наданих суду доказів, [PERSON] був власником рухомого майна ( в даному випадку теплиць), і як власник майна він за договором купівлі-продажу від 10 квітня 2008 року продав належне йому майно приватному виробничому торгівельно-комерційному підприємству ДОКА-ТОРГ. Приватне виробниче торгівельно-комерційне підприємство ДОКА-ТОРГз метою використання придбаних теплиць у своїй підприємницькій діяльності уклало з державним підприємством Навчально-дослідне господарство СамарськийДніпропетровського державного аграрного університету договори про спільну діяльність від 05.01.2009 року №1-09 та від 11 січня 2010 року №4-10. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved