Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

В червні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обгрунтовує тим, що він є влас-ником автомобіля марки „Citroen моделі XM, номерний знак [NUMBER]. 14 березня 2010 року на ділянці авто-дороги „Київ-Харків, що розташовується на 26-му кілометрі від м. Києва, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача був пошкоджений. Вартість відновлювального ремонту становить 48031 гривню 78 копійок. Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], яка керувала автомобілем марки „Kia мо-делі „Ceed, номерний знак [NUMBER]. Її цивільно-правова відповідальність була застрахованою, тому ПАТ „Стра-хова компанія „Українська страхова група виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 24990 гривень 00 копійок. Не відшкодованою залишилась матеріальна шкода у розмірі 23041 гривні 78 копійок. Крім того, перед до-рожньо-транспортною пригодою [PERSON] уклав з [PERSON] попередній договір, за умовами якого він зо-бовязався продати йому автомобіль. [PERSON] передав позивачу завдаток у розмірі 10000 гривень. [PERSON] зобовязався повернути завдаток у подвійному розмірі у разі, якщо договір купівлі-продажу автомобілю не буде ук-ладений з його вини. Внаслідок пошкодження автомобіля [PERSON] не уклав договір купівлі-продажу автомобіля, тому він був вимушений сплатити [PERSON] завдаток у подвійному розмірі 20000 гривень. Таким чином, мате-ріальна шкода, спричинена відповідачем, зросла до 33041 гривні 78 копійок. Відповідач ухиляється від добровіль-ного відшкодування матеріальної шкоди, тому [PERSON] просить суд примусово стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 33041 гривні 78 копійок. У судовому засіданні [PERSON] підтримує предявлений позов, на його задоволенні наполягає. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] предявлений позов не визнають, проти його задово-лення заперечують. В обґрунтування власних заперечень вони посилаються на те, що розмір матеріальної шкоди є занадто завищеним. Страхове відшкодування, виплачене позивачу, в повному обсязі охоплює спричинену йому ма-теріальну шкоду. Представник ПАТ „Страхова компанія „Українська страхова група у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові пояснення (а.с.30-33) та заяву (а.с.27), в якій просить розглядати справу в його відсутності. Своє ставлення до предявленого позову він суд не повідомив. [PERSON] предявлений позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON] та дослідивши дока-зи, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.9) вбачається, що позивач є власником автомобіля марки „Citroen моделі XM, номерний знак [NUMBER]. 14 березня 2010 року приблизно о 13 годині 30 хвилин на ді-лянці автодороги „Київ-Харків, що розташовується на 26-му кілометрі від м. Києва, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача був пошкоджений. Ця обставина підтверджується довідками роти ДПС із забезпечення супроводження та заходів в аеропорту „Бориспіль при УДАІ ГУ МВС України в Київській області [PERSON] (а.с.10, 37-38 та 45). З висновку судової автотоварознавчої експертизи №5915/10-18 від 30 листопада 2010 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 36202 гривні 51 копійку. Копію звіту про оцінку автомобіля позивача та ремонтну калькуляцію №114403 від 23 березня 2010 року (а.с.46-54, 55-61) суд оцінює критично. Адже визначення розміру матеріальної шкоди потребує спеціальних знань в галузі техніки, тому матеріальна шкода встановлюється на підставі висновку експерта. Особи, які склали звіт про оцінку автомобіля позивача та ремонтну калькуляцію, не відповідають ч.2 ст.53 ЦПК України: а саме, вимогам, встановленим Законом України „Про судову експертизу, та не внесені до Державного реєстру атестованих судових експертів. Суд вважає, що ці два докази одержані з порушенням порядку, встановленому законом, тому є недопус-тимими у розумінні ст.59 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної не-безпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодо-вується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залеж-но від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.979, п.3 ч.1 ст.980 та п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, Законом України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі, якщо цивільно-правова від-повідальність винної особи застрахована, обовязок відшкодувати спричинену шкоду в межах ліміту відповідальнос-ті покладається на страховика. Матеріальну шкоду, що перевищує ліміт відповідальності, повинна відшкодувати винна особа. З копії постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2010 року (а.с.39) вбачається, що винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON], яка, керуючи її автомобілем марки „Kia моделі „Ceed, номерний знак [NUMBER], в порушення п.2.3б та п.10.1 ПДР України не надав позивачу перевагу у русі, що призвело до зіткнення автомобілів. З копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності №ВС/9833598 (а.с.33) вбачається, що з 6 березня 2010 року [PERSON] застрахувала власну цивільно-правову від-повідальність в ПАТ „Страхова компанія „Українська страхова група. Копією видаткового касового ордеру від 19 травня 2010 року (а.с.70) підтверджується те, що ПАТ „Страхова компанія „Українська страхова група виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 24990 гривень 00 копійок. Страхове відшкодування, виплачене позивачу, не в повному обсязі охопило спричинену йому шкоду. Залиша-ється не відшкодованою матеріальна шкода у розмірі 11212 гривень 51 копійки (36202,51 24990,00). [PERSON] ухиляється від добровільної сплати цих грошових коштів. Тому для відновлення порушеного права позивача суд вважає, що з [PERSON] слід примусово стягнути на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 11212 гривень 51 копійки. Крім того, у відповідності до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України до матеріальної шкоди відносяться втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки). Судом встановлено, що 2 березня 2010 року [PERSON] уклав з [PERSON] попередній договір №2/3 (а.с.20-22). За умовами цього договору позивач зобовязався до 1 квітня 2010 року укласти з [PERSON] дого-вір купівлі-продажу автомобіля. В свою чергу [PERSON] передав [PERSON] завдаток у розмірі 10000 гривень. У звязку з пошкодженням автомобіля 31 березня 2010 року позивач та [PERSON] уклали додаткову угоду (а.с.23), з якої вбачається, що [PERSON] передав [PERSON] завдаток у подвійному розмірі 20000 гривень. Разом з тим, за змістом ст.570 ЦК України завдаток може видаватись лише після укладення договору, який ним забезпечується. Грошові кошти, що видаються до укладення цього договору, вважаються не завдатком, а аван-сом, тому підлягають поверненню не в подвійному розмірі, а в розмірі, в якому вони передавались. З огляду на це, суд вважає, що [PERSON] належало повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі лише 10000 гривень. Реш-та грошових коштів у розмірі 10000 гривень безпідставно були передані [PERSON], тому вони не можуть бути включені до матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ч.1, ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно з ч.1 ст.88 цього ж Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рі-шення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог. З квитанцій №9901/з30 та №9901/з31 (а.с.1, 2) вбачається, що при предявленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 331 гривні 00 копійок та оплатив витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень. Предявлений позов задоволений на 33,93% (11212,51 : 33041,78 * 100). З огляду на це, з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 112 гривень 90 копійок (33,93% * 331 : 100%) та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у роз-мірі 40 гривень 72 копійок (33,93% * 120 : 100%).

Outcome: approved