Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 18.12.1997 року померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS]. Після звернення до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину, нею була отримана відповідь про неможливість видачі останнього в звязку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а також відсутності правовстановлюючих документів на квартиру. Для отримання спадщини вона не могла своєчасно звернутись до нотаріальної контори, оскільки після смерті матері їй було не до того, а пізніше у неї зявились ускладнення із станом здоровя. Зокрема, в звязку із хворобою серця вона тривалий час лікувалась, що підтверджується відповідними медичними висновками та актом, складеним її сусідами, яки були свідками її хвороби. В звязку з цим, просила надати їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини, а саме: квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка в повному обсязі підтримала позовну заяву та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд задовольнити останню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що позивачкою не надано належних доказів щодо поважності причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини через майже 13 років після відкриття спадщини. Також зазначив, що квартира [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] не була приватизована та не входила до складу спадщини. Крім того, посилався на пропуск позивачкою також строку позовної давності для звернення до суду з позовом та просив застосувати останній, відмовивши в задоволенні позову. Представник третьої особи Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. В наданій заяві просили розглянути справу у відсутності представника нотаріальної контори. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовна заява задоволенню не підлягає за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивачка та відповідачі є дітьми [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №167136, виданого 26.12.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м.Дніпропетровська, [PERSON] померла 18.12.1997 року, про що зроблений відповідний запис №1164 (а.с.8). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.ст.1269,1270 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як зазначила в судовому засіданні позивачка про смерть матері - [PERSON] 18.12.1997 року вона була обізнана, на день смерті з останньою не проживала та таким чином фактично спадщину не прийняла. В звязку з чим, звернувшись з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори в 2010 році, позивачка пропустила встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини. Згідно зі ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З відповіді Пятої Дніпропетровської державної нотаіральної контори від 27.07.2010 року вбачається, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], в звязку з пропуском шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадищини, а також відсутності правовстановлюючих документів на квартиру та запропоновано звернутись до суду (а.с.8). В обгрунтування поважності причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та звернення до суду з позовом позивачка посилалась на хворобу та тривале лікування, що перешкоджало їй своєчасно звернутись до нотаріальної контори та в подальшому до суду. Разом з тим, з наданих позивачкою медичних документів вбачається, що остання знаходилась на обліку та лікувалась у лікаря-кордіолога з приводу стінокардії, атероскліротиичного кардіосклерозу, гіпетртоничної хвороби ІІ ступеню з 25.05.1998 року по 2002 рік, на стаціонарному лікуванні з 24.01.2006 року по 30.01.2006 року, з 09.02.2007 року по 03.03.2007 року, з 13.09.2007 року по 06.10.2007 року, з 03.04.2008 року по 25.04.2008 року та з 05.09.2010 року по 05.10.2010 року. Доказів щодо не можливості звернення до нотіральної контори з заявою про прийняття спадщини у період з 18.12.1997 року до 24.01.2006 року, після 30.01.2006 року до 09.02.2007 року, після 03.03.2007 року до 13.09.2007 року, після 06.10.2007 року до 03.04.2008 року, після 25.04.2008 року до 05.09.2010 року позивачка не надала. Таким чином, суд вважає, що позивачкою не надано належних доказів щодо поважності причин пропуску передбаченого ст.1270 ЦК України строку для подачі заяви про прийняття спадщини та неможливості своєчасного звернення до нотаріальної контори та приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та в задоволенні останніх сілд відмовити. Крім того, за вимогами ст.ст.256, 257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, протягом строку передбаченого позовною давністю; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засідання посилався на пропуск позивачкою трирічного строку позовної давності та просив застосувати останній. Позивачка доказів щодо поважності пропуску строку для звернення до суду з позовом не надала та не ставила питання про його поновлення. Таким чином, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України в задоволенні позову також слід відмовити в звязку із пропуском строку позовної давності. Окрім цього, вимоги позивачки щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини у вигляді квартири [ADDRESS] є безпідставними, оскільки остання на момент смерті [PERSON] була не приватизована та не належала останній на праві власності, а тому не входила до спадкової маси після смерті спадкодавця. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed