Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25 жовтня 1997 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, від якого у них є двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя не склалося, так, як між ними постійно виникали суперечки з різних питань, що призвело до втрати почуттів та поваги один до одного. Вказує, що їхній шлюб існує формально, вони не проживають з 2009 року. З майна вони мають земельну ділянку площею 0,0999 га, що знаходиться по вул. Ч. Порумбеску, 15, в м. Чернівці та перебуває у спільній подружній власності. Просить суд, розірвати шлюб між ними, визнати за відповідачкою право власності на 100% спільного майна подружжя, а саме земельну ділянку площею 0,0999 га, що знаходиться по вул. Ч. Порумбеску, 15, в м. Чернівці та визначити аліменти у фіксованій грошовій сумі у розмірі 300 гривень. В судове засідання позивач не з'явився. Від нього до суду надійшла заява, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги повністю підтримав. Просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Від неї до суду надійшла в якій позов визнала в повному об'ємі. Просила суд справу розглядати за її відсутності. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що між сторонами 25 жовтня 1997 року було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №1610 (а.с.5). Від шлюбу у сторін є двоє дітей: донька - [PERSON], 03.10.2002 рску народження та син - [PERSON], [INFO]. (а.с.8,12). Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому, зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню, оскільки вони перестали розуміти один одного, втратили почуття кохання один до одного та подальше існування шлюбу суперечить інтересам сторін. Як встановлено судом, у власності позивача [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 0,0999 га, що знаходиться по вул. Ч. Порумбеску, 15, в м. Чернівці, (а.с.17) Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 5 статгі 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Отже, позовна вимога про визнання за відповідачкою право власності на земельну ділянку площею 0,0999 га, що знаходиться по вул. Ч. Порумбеску, 15, в м. Чернівці - підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визначення аліментів у фіксованій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, то суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягають з тих підстав, що судом не вбачається спору щодо даної вимоги. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial