Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Одеської міської ради, яким просить визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування за заповітом, яке залишилось після смерті її бабусі [PERSON], яка померла 18 січня 2010 року. В мотивування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що за життя бабуся розпорядилась належним їй майном та 04.09.2001 року склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого не складалося , у тому числі [ADDRESS] заповіла їй. В установлений законом шестимісячний строк позивач до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась але їй було відмовлено, так як її бабуся ще при житті загубила оригінали правовстановлюючих документів. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст. ст. 75-77 Цивільного процесуального кодексу України, його було повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі у зв'язку з відсутністю спору між позивачем та ОМР, тобто позивач фактично позов визнав. Згідно п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши думку, доводи та пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази зібрані у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи. Судом встановлено, що 19 січня 2010 року керівником Білгород-Дністровського відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород- Дністровського місьрайонного управління юстиції Одеської області ([PERSON]) було зареєстровано факт смерті [PERSON], яка померла 18 січня 2010 року (свідоцтво про смерть від 19.01.2010 року, серія 1-ЖД, № 207595). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що зазначено в статті 1217 Цивільного кодексу України. Згідно заповіту від 4 вересня 2001 року [PERSON], [INFO], все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в взагалі все те, що їй буде належати на день смерті в тому числі [ADDRESS] заповіла [PERSON], [INFO]. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 4414. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадкова маса складається із нерухомого майна - [ADDRESS]. Відповідачем не було надано будь-яких доказів в спростування доводів позивача. Статтею 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як вбачається з матеріалів справи, спадщина відкрилась 18 січня 2010 року. Згідно статтею 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Таким чином, позивач після смерті бабусі звернулась у встановлений шестимісячний строк до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини. Судом встановлено і матеріалами справи доведено, що спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців першої черги за законом, тому можливо вирішити дане спірне питання у судовому порядку за позовною заявою [PERSON]. Визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та за заповітом, віднесено до компетенції суду. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечувати захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійсненого проголошення Основним Законом України принципу верховенства права. Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконав всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 Цивільного процесуального кодексу України, також правильно тлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність або допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинами, які мають значення для вирішення справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved