overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

Ніжинський міжрайонний прокурор звернувся в інтересах КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» до суду з позовом в якому зазначив, що [PERSON] порушив Правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем-фургоном під керуванням потерпілого [PERSON], спричинивши останньому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Постановою суду [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закрито провадження по кримінальній справі. Лікарнею на лікування потерпілого затрачено 996 грн. 31 коп.. Ці кошти відповідачем не сплачені, а тому прокурор просить стягнути їх з відповідача. В судовому засіданні прокурор підтримала позов, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав у повному обсязі, згоден відшкодувати витрати на лікування потерпілого. Заслухавши прокурора та відповідача, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно постанови Ніжинського міськрайонного суду від 24.06.2010 року [PERSON] 28.01.2010 року близько 18-55 хв., керуючи за довіреністю автомобілем-малотонажним фургоном марки «FIAT DUCATO», на 92 км автомобільної дороги Чернігів-Прилуки-Пирятин в порушення п.п. 12.1, 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем-фургоном марки «Volkswagen LT-35» під керуванням потерпілого [PERSON], спричинивши останньому середньої тяжкості тілесне ушкодження. На підставі ст.46 КК України та ст.8 КПК України [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, а провадження по справі закрито. Відповідно до ст.931 КПК України у разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочинного діяння, в разі закриття кримінальної справи чи відмови у порушенні справи за обставин, передбачених пунктами 3, 4, 6, частини першої статті 6, статей 7, 72, 8, 9 і 10 цього Кодексу. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до довідок КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» /а.с. 62 та зворот/ витрати на лікування [PERSON] склали 996,31 грн.. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену їй заробітну плату за період роботи в ТОВ «Компанія «ПТАХ» в сумі 27308 грн. 25 коп. Свої вимоги мотивувала тим, що працювала у відповідача з 01.02.2006 року на посаді бухгалтера, а з 01.04.2008 року на посаді головного бухгалтера. 21 січня 2011 року вона була звільнена з посади за угодою сторін, розрахунку з нею на даний час відповідач не здійснив. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач в своїй письмові заяві проти цього не заперечував. Відповідно до довідки наданої позивачу ТОВ «Компанія «ПТАХ» від 24.01.2011 року, № 941, заборгованість по заробітній платі станом на 24 січня 2011 року становить 27308 грн. 25 коп. /а.с. 4/. Копією трудової книжки [PERSON] серії БТ-ІІ № 2563393 підтверджується той факт, що вона дійсно прийнята на роботу на посаду бухгалтера в ТОВ «Компанія «ПТАХ» відповідно до наказу № 1 від 01.02.2006 року. Звільнена з посади головного бухгалтера ТОВ «Компанія «ПТАХ» відповідно до наказу №3 від 21.01.2011 року /а.с. 3/. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки факт порушення прав позивачки на оплату праці знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Судові витрати згідно ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

Краснохутірська ЗОШ-інтернат І-ІІІ ступенів звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути з останнього аліменти, на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач був позбавлений батьківських прав відносно своєї дитини. На даний час [PERSON] перебуває на вихованні в Краснохутірській ЗОШ-інтернат І-ІІІ ступенів, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, доводів на обгрунтування своїх заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача в своїй письмовій заяві проти цього не заперечував. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], серії І-ЕЛ № 003519, в графі батько зазначений «Прядко Василь Володимирович» Відповідно до наданої копії рішення Чернігівського районного суду від 22 травня 2009 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи відповідач участі в утриманні дитини не бере, дитина знаходиться на вихованні в Краснохутірській ЗОШ-інтернаті, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини його місячного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 3 ст 193 Сімейного кодексу України аліменти за рішенням суду можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. Враховуючи те, що на даний час неможливо призначити опікуна, а аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з моменту звернення до суду з відповідним позовом, оптимальним варіантом для дотримання прав дітей буде стягнення аліментів на рахунки у відділення Державного ощадного банку України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

У грудні 2010 року позивач КС «Азовська Кредитна компанія» звернувся до суду з даним з позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № 27146/08-Ф2 від 19.09.2008р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 12 місяців та зобовязався повернути його з виплатою 0,13 % від суми залишку кредиту за кожен день користування в порядку та строки згідно графіка. Відповідач у порушення умов договору кредитування суму кредиту та відсотків за користування ним до теперішнього часу не сплачує, в результаті чого за станом на 29.11.2010р. утворилась заборгованість в розмірі 16338,55 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16338,55 грн., судовий збір у розмірі 163,38 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила стягнути з відповідача суму боргу в повному об'ємі, а також судові витрати в сумі 163,38 грн. та 120,00 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до кредитного договору № 27146/08-Ф2 від 19.09.2008р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 12 місяців та зобовязався повернути його з виплатою 0,13 % від суми залишку кредиту за кожен день користування в порядку та строки згідно графіка. В звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором за станом на 29.11.2010 р. утворилась заборгованість в розмірі 16338,55 грн., а також: заборгованість по відсоткам 1394,25 грн. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача. В звязку із задоволенням позову в повному обємі судові витрати в розмірі 163,38 грн. та 120,00 грн., що сплачені позивачем при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29.07.2002 року він придбав квартиру №72 за адресою : м.Миколаїв, проспект Миру, 23-В, у якій мешкає на даний момент. Відповідачі у вказаній квартирі не проживають, у житлі потреби не мають. Посилаючись на вище викладене, просив суд визнати [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив про їх задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не відомо. Згідно ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Згідно договору купівлі-продажу від 29.07.2002 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] купував квартиру №72 за адресою : м.Миколаїв, проспект Миру, 23-В. Як вбачається з довідок з адресного столу від 16.10.2010 року, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані у [INFO]. Згідно актів про не проживання посвідчених печаткою ОСББ «Росія» від 23.11.2010 року [PERSON], [INFO], з червня 2010 року, а [PERSON], [INFO], з серпня 2008 року у квартирі №72 за адресою : проспект Миру, 23-В у м.Миколаєві не проживають. Відповідно до правил ст.ст. 71,72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнанні судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Отже, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає понад 6 місяців без поважних причин. Таким чином, дослідивши усі докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~08.02.2011 року ВАТ «Донецькобленерго» в інтересах РЕМ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, вказуючи на те, що 19.11.2010 року при перевірці робітниками РЕМ адреси м.Новогродівка вул.Карбишева, 24, у [PERSON] було виявлено порушення Правил користування електроенергією. В порушення п.42 «Правил використання електричної енергії для населення» відповідач допустив без облікове користування електроенергією без дозволу енергопостачальника, а саме: накид дтротів на лінію енергопостачальника. Розмір збитків спричинених безобліковим користуванням електроенергією склав 1341,74 грн. Просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 1341 грн. 74 коп. та судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася про час, дату та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача просить слухати справу заочно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд ухвалив слухати справу заочно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно акту №128432 від 19.11.2010 року робітниками РЕМ у [PERSON] за адресою: м.Новогродівка вул.Карбишева, 24 було виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме: підключення електроприладів (струмоприймачів або електропроводки) до електромережі, яка не є власністю споживача, виявити яке представникам представники енергопостапчальника при проведення контрольного огляду не мали можливості: накид дротів на лінію електропередачі (2х2,5 алюміній). Акт складено в присутності [PERSON], яка відмовилася від підпису. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно протоколу засідання комісії РЕМ по розгляду актів про порушення ППЕЕ побутовими споживачами №4627 від 10.01.2011 року постачальником нараховані збитки у сумі 1341 грн. 74 коп., які і підлягають стягненню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які були сплачені останнім при поданні позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до суду, просить встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті тітки - [PERSON], яка померла 5 січня 1999 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне майно, зокрема на жилий будинок за № 24 по вул. Гагаріна, с. Івниця. Все майно спадкодавець заповіла позивачці. Спадкоємців за законом немає. Позивачка прийняла спадщину шляхом фактичного втсупу в володіння спадковим майном. Однак реалізувати право на спадкування житлового будинку не може в звязку звідсутністю правовстановлюючих документів. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Направив на адресу суду заяву в якій позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, та просить розглядати справу у його відсутності. Судом встановлено, що 5 січня 1999 року померла - [PERSON], яка постійно проживала в [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. За свого життя [PERSON] склала заповіт від 31 січня 1996 року посвідчений секретарем виконкому Івницької сільської Ради, згідно якого усе належне їй на день смерті майно заповідає [PERSON]. На день смерті спадкодавця заповіт не змінено та не скасовано. Згідно довідки Івницької сільської ради від 13.10.2010 року № 683 за [PERSON] рахується житловий будинок № 24 по вул. Гагаріна с. Івниця, Андрушівського району, Житомирської області, 1947 року забудови, що підтверджується записами в погосподарській книзі сільської ради. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки вступила в фактичне володіння спадковим майном, про що свідчить довідка Івницької сільської ради. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Івницької сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулася [PERSON] з вимогою розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 17.06.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 72. Зазначала, що від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду є несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. Сімейні стосунки, ведення спільного господарства фактично припинились, збереження шлюбу неможливе. У судовому засіданні позивачка просила розірвати шлюб із зазначених причин. Відповідач позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб, не встановлюючи строку для примирення, оскільки примирення та збереження шлюбу неможливе. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, [PERSON], який народився 19 серпня 1974 року та [PERSON], яка народилася 4 березня 1984 року, зареєстрували шлюб 17 червня 2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 72 від 17 червня 2006 року. Після реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка - [PERSON]; дружина - [PERSON]. Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Сторони у судовому засіданні визнали ті обставини, що між ними фактично припинилися сімейні відносини внаслідок непорозумінь та різних поглядів на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, ведення спільного господарства, виховання дитини, спільне піклування про побудову сімейних відносин, матеріальне забезпечення сім'ї, що призвело до відчуженості та фактичного припинення нормальних шлюбних стосунків, які поновити неможливо. Про місце проживання дитини та її виховання після розірвання шлюбу спору немає. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки за вказаних обставин подальше спільне життя суперечитиме інтересам подружжя, що мають істотне значення, то позовні вимоги, визнані відповідачем є обґрунтованими і шлюб підлягає розірванню. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір, від сплати якого позивач звільнена на підставі ст. 4 п. 18 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

4 листопада 2009 року помер [PERSON] після його смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння №9 по пров.Луговому в с.Попівка Смілянського району, земельні ділянки та вклади, які прийняв [PERSON], подавши заяву в нотаріальну контору. Позивач, посилаючись на те, що він не може оформити на себе спадкове майно оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння, звернувся в суд з позовом до Попівської сільської ради про визнання за ним права власності на спадкове майно. Відповідач проти позову не заперечує, про вказав в заяві. Судом встановлено, що [PERSON] правомірно володів будинковолодінням №9 по пров.Луговому в с.Попівка Смілянського району, на яке не було проведено первинної реєстрації права власності і правовстановлюючий документ відсутній. По цій причині позивач не може оформити право власності, хоча належним чином успадкував, подавши заяву до нотаріальної контори. Приймаючи до уваги, що [PERSON] прийняв спадщину, тому за ним повинно бути визнано право власності на це будинковолодіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду 24.11.2011 року з позовом до [PERSON] 1.1., про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позову зазначила, що відповідач на утримання і виховання дитини коштів не надає, при цьому відповідач є батьком дитини, працює, має дохід, в зв»язку з цим позивач просила стягувати аліменти в твердій грошові сумі в розмірі 2000 гривень на місяць на дитину до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не з»явилася, представник позивача заявила клопотання та подала до суду заяву в якій зменшила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600грн. В судове засідання відповідач не з»явився, представник відповідача позов визнав та не заперечив щодо стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600грн. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач є батьком дітей, матеріальну допомогу на їх утримання він добровільно не надає, хоча відповідно до ст.180 СК України зобов'язаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Відповідач працездатний і має можливість сплачувати кошти у розмірі 600 гривень, тобто в розмірі який визначила позивач. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 02 жовтня 2010 року, який зареєстрований відділом РАЦС м. Рівне, про що зроблено актовий запис - № 1467. Спільне життя із відповідачем не склалось, в сімї виникали суперечки, спільного господарства не ведуть. Робили спільні спроби для примирення, проте вони до бажаного результату не привели. Вважає, що сімя розпалась та існує формально, перспектив для її збереження не вбачає. Вважає, що втратила до чоловіка почуття любові, поваги, довіри. Просить шлюб розірвати, у судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач позов визнав. Підтвердив тривале сумісне не проживання подружжя. Не заперечував проти розірвання шлюбу, а також просив повернути йому дошлюбне прізвище Опольський. Вислухавши позивача, пояснення відповідача, обєктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше подружнє життя сторін та збереження їх сімї є неможливим. Судом встановлено, і сторони цього не оспорюють, що їх спільне подружнє життя фактично припинене. Перспектив для збереження сімї та налагодження стосунків за встановлених судом обставин немає. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення.Суд вважає, що шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. На підставі ст.ст. 104,105,110 СК України ,

Outcome: approved