Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-22 00:00:00

25.03.2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Позивач вказує, що 26.07.2002 року він придбав за 1000,00 гривень у [PERSON], житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами № 34 по вул. Леніна у м. Вознесенську, зареєструвавши цей договір за реєстровим № 504 на Універсальній товарно-сировинній біржі "Номінал". Продавець житлового будинку, отримали обумовлену за договором суму грошей, а сама угода після її оформлення нотаріально посвідчена не була. Тому позивач просить суд визнати дійсною угоду купівлі-продажу вказаного нерухомого майна. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, від неї надійшла нотаріально завірена письмова заява, що позовні вимоги повністю визнає, просить слухати справу у її відсутність, з"явитись не можуть через сімейні обставини. Вислухавши позивача, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 26.07.2002 року за договором купівлі-продажу позивач за 1000 грн. придбав у [PERSON] житловий будинок № 34 з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Леніна у м. Вознесенську Миколаївської області, зареєструвавши цей договір на Універсальній товарно-сировинній біржі "Номінал". Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009 року регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі продажу був вчинений у липні 2002 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який передбачав низку правил з приводу купівлі продажу жилого будинку ( ст. 227). Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року, п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ від 03.03.2004 року за № 20/5 підставою як для державної реєстрації що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, та підтвердженням такого права ( правовстановлюючим документом) є в тому числі договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Згідно ст. 3 ЦПК України, в порядку, встановленому даним Кодексом кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Доводи позивача щодо необхідності визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, суд вважає обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню відповідно до ст. 47 ЦК України, оскільки обидві сторони виконали умови договору, тобто продавець передав майно, а покупець кошти. Оскільки угода потребувала нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною, зважаючи на ту обставину, що продавець - [PERSON] отримавши гроші уникала позивача, тим самим не бажала оформлення угоди нотаріально. На підтвердження підстав позовних вимог позивачем суду доказів не надано, тоді як відповідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні позови в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Outcome: approved