Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] та після уточнення позовних вимог просив зобов"язати відповідача виконати умови договору в повному обсязі, зобов"язати відповідача сплатити неустойку, передбачену договором у сумі 95197 грн. 00 коп. та зобов'язати відповідача відшкодувати заподіяні моральні збитки в розмірі 8 000 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 05.05.2008 року між ним та відповідачем по справі був укладений договір, відповідно до якого суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON] взяв на себе зобов'язання виготовити та встановити фонтан з підсвітленням по вул. Бажана, 17 в м. Кіровограді, загальною вартістю 11760 грн. 00 коп. на протязі 45 днів з часу сплати 30% авансу. Свої зобов'язання щодо інвестування вказаних робіт у відповідності до умов договору позивач виконав в повному обсязі. Згідно квитанції від 06 травня 2008 року ним було сплачено відповідачу 4000 грн., обумовленого розміру авансу, а після чого, з урахуванням непередбачених витрат, всього на суму 21 375 грн. За таких обставин відповідач мав виконати взяті на себе зобов'язання в строк до 21.06.2008 року. Але суб'єкт підприємницької діяльності [PERSON] не виконав свої зобов'язання, чим порушив п.2.1. договору. Тому 25.10.2009 року позивач був вимушений звернутись до відповідача з письмовою претензією, проте вказана претензія була залишена без розгляду. За таких обставин позивач вимушений був звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в повному обсязі, на їх обґрунтування послався на обставини, викладені в позовній заяві, зазначав, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, значних нервових хвилюваннях та пережитому сильному стресі, які він зазнав. Просив суд задовольнити позов повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.05.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, предметом якого було виготовлення та монтаж фонтану діаметром 2,5 метрів за адресою м. Кіровоград, вул. Бажана, 17. Відповідно до п.2.1. якого відповідач зобов'язується виконати підрядні роботи в строк 45 днів з моменту одержання не менше 30% оплати вартості фонтану. Відповідно до вищевказаного п.п. 2.1 договору від 05.05.2008 року позивачем було виконано свої зобов'язання щодо внесення попередньої оплати в розмірі 4000,00 Між тим, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо виготовлення фонтану не виконав. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають винонуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами , а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов згідно ст. 525 ЦК України не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідач свої зобов'язання за Договором щодо виготовлення та монтажу фонтану в установлений строк не виконав, що визнається судом істотним порушенням договору з боку відповідача. Згідно п. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків які виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до вимог п. 21, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє або використовує продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або заміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до вимог ст. 865 ЦК України між підрядником, який здійснює підприємницьку діяльність і зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, та замовником, який зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу, укладається договір побутового підряду. Договір побутового підряду є публічним. За таким договором надавати побутові послуги населенню можуть не тільки організації, а й окремі громадяни, які набули статусу підприємця. Таким чином, договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором побутового підряду. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з сіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 05.05.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Крім того, згідно з вимогами ст. 873 ЦК України робота оплачується замовником після її остаточного здавання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору повністю або шляхом видачі авансу. Ст. 866 ЦК України передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено відповідачу 4000грн., щостановить 30% загальної суми за договором. Оскільки відповідач порушив умови вищевказаного договору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4000,00 грн., які остання сплатила відповідачу як попередню оплату за виготовлення шафи. Крім того, згідно з п.3.3 Договору підряду за прострочку терміну виконання робіт , підрядник сплачує замовнику неустойку у розмірі 0,5 % за кожен день прострочки від суми виконаних робіт. Отже, згідно з вищевикладеним вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 0,5 відсотків за кожний день прострочення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що у зв'язку з тривалим порушенням відповідачем умов договору, позивач переніс душевні страждання, чим йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 8000 гривень. Ця шкода позивачу завдана діями відповідача, а тому згідно із статтею 23 ЦК України, статтям 4,22 Закону України "Про захист прав споживача" підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд виходить з конкретних обставин, характеру і тривалості моральних страждань, принципу розумності і справедливості, і приходить до висновку, що розмір компенсації заподіяної позивачу моральної шкоди в грошовому виразі відповідає 8000 гривнам і цю суму стягує з відповідача на його користь. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивач надав належне обґрунтування обставинам, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved