overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до МальготА а Г В. стверджуючи, до si.м тої сплачує на її користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньо" ти і дни. з зв'язку і ч»і\\ \\ вор заборгованість по аліментах. Позивачка просила стягнути з відповідача заборговані , по ад У. нт розмірі і Д464.6 і г: В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтрима за свої позовні вимоги. Представник третьої особи [PERSON] підтримала позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання ке з'явився, "ув гшвпнмм дендії про м,п, д розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов пілляї з ладово.; . м і. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського місьгсп 1 с On. ,мо;Ч.бд ы стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їм: і ї пеп.пзм¦літньої пип мп У;з;'з: [PERSON], ЗО травня [INFO] (о е.28-4] Відповідач не сплачує аліменти в належному стані в зь д:, . ч пзм.о аліментах в розмірі 28464.64 грн. (а.с.12). Згідно з ч.І СТ.194 СК України аліменти можуть бути стягну г. за викю,задним листо м час, але не більш як затри роки, що передували пред'явленню виконавчого ш-.ста до вик: :мд У відповідності зі ст.195 СК України заборговлмпл 1 .: , до, ппш' ми:: м и : . заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичне 'о за >. б тму л о. м; яюг; олашик , одержав за час. протягом якого не провадилося їх стягнення. . і о . заборговане':- п - обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. я-Йри таких обставинах позовні вимоги є обгоун" ¦ ми

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

26.10.2010 року Деснянська районна у м. Чернігові рада (як орган опіки та піклування) звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON], [INFO], мотивуючи позов тим, що батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, про розгляд справи сповіщені належним чином, причин неявки не повідомили, про відкладення розгляду справи не звертались. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, відповідачі не цікавиться життям та здоров'ям своєї дитини, ухиляється від її виховання та матеріального утримання, не піклуються про її стан здоров'я та успіхи у навчанні, в шлюбі батьки не перебували. Мати дитини вдома не проживає, її місцезнаходження невідоме, батько мешкає окремо в м. Ічня Чернігівської області разом зі своєю сім'єю і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Вихованням та забезпеченням дитини займається бабуся - [PERSON], з якою дитина і проживає. м. Чернігів Рішенням виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради № 282 від 25.10.2010 року затверджено висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів у відношенні їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Зазначеним висновком, іншими матеріалами справи, показами свідка [PERSON] зазначені в позові обставини підтверджуються. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За таких обставин суд вважає доцільним позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх малолітньої дитини, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням житловим будинком №22 «а» на вул. Млинській у с.Ремезівці Золочівського району Львівської області. В обґрунтування позову у заяві та під час розгляду справи зазначила, що вона згідно договору купівлі-продажу від 22.06.2010 року стала власником вказаного житлового будинку. В даному житловому будинку числиться зареєстрованим і відповідач [PERSON], проте він у вказаному будинку кілька років не проживає, свої речі вивіз до іншого місця проживання у м.Львові та з 2008 року до будинку жодного разу не зявлявся. Реєстрація відповідача у вказаному будинку створює їй незручності при користуванні житлом, перешкоджає належним чином розпоряджатись її власністю та отримувати відповідні пільги. Враховуючи, що відповідач вибув до іншого місця проживання, не є членом її сімї, чи власником будинку він повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування згаданим жилим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних доказів з чим погодилася і позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. З пояснень позивача, довідок Ремезівцівської сільської ради №489 від 10.08.2010 року, №490 від 10.08.2010 року, №793 від 28.10.2010 року, копії паспорта позивача, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.06.2010 року, договору купівлі-продажу будинку від 22.06.2010 року, довідки Золочівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 26.10.2010 року №4838 судом встановлено таке. Позивач є власником житлового будинку №22 «а» на вул. Млинській у с.Ремезівці Золочівського району Львівської області. Крім неї у вказаному будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], її чоловік та діти. Окрім них у вказаному будинку з 24.06.2008 року зареєстрований [PERSON], відповідач по справі. Останній з 2008 року у вказаному будинку не проживає, туди не навідується, тобто відсутній у вказаному будинку протягом більш як два роки. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи наведене відповідач втратив право на користування жилим приміщенням згаданим житловим будинком, а тому позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Слід визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням житловим будинком №22 «а» на вул. Млинській в с.Ремезівці Золочівського району Львівської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON], вказуючи, що 20 листопада 2008 року між ним і приватним підприємцем [PERSON] був укладений договір підряду №СФ-001616, предметом якого є демонтаж старого вікна, установка та закріплення металопластикових конструкцій - пластикового вікна. Дружина позивача [PERSON] заплатила секретарю Фесенка А.В. предоплату в сумі 1200 гривень, але відповідач по даний час умов договору не виконав. В звязку з цим у [PERSON] виникли нервові потрясіння, підвищення тиску, погіршився стан здоровя, тобто йому була завдана моральна шкода. Позивач просить розірвати договір підряду №СФ 001616 укладений між ним та [PERSON] від 20 листопада 2008 року, а також стягнути з відповідача вартість товару в сумі 1200 гривень та відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та дав пояснення по суті заявленого позову. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме погодився на розірвання договору та стягнення з нього 1200 гривень матеріальних збитків та 1000 гривень моральної шкоди. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до договору №СФ-001616 та замовлення №0 від 20.11.2008 року [PERSON] замовив у [PERSON] металопластикове вікно, сплативши за нього 1200 гривень. Згідно ст.849 ч.2 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. - 2 - Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, а тому з [PERSON] необхідно стягнути моральну шкоду в сумі 1000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

Позивач 08 липня 2010 року звернувся до суду з даним позовом та просить рішенням суду визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради недовиплачені кошти за ст. 37 ЗУ « Про статус... « в сумі 3586,00 гривень за період з 1.06.2009 року по 1.06.2010 року, з управління пенсійного фонду України в м. Коростені за ст. 39 ЗУ « Про статус... « в сумі 17399,00 грн. за період з 01.06.2009 року по 1.06.2010 року, мотивуючи це тим, що вона пенсіонерка, являється потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надала суду заяву , а представники відповідачів звернулись з листами і просять суд розглядати справу у їх відсутність. Позивач вимоги підтримує, а відповідачі їх не визнають. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності судом встановлено , що позивач пенсіонер, проживає в місті Коростені, територія якого відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, являється потерпілою від аварії на ЧАЄС 3 категорії, має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст.ст. 37,39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " . Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення виплачується компенсація у вигляді щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати, а до ст. 39 даного Закону, працюючим громадянам та пенсіонерам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісячно. Відповідно до Постанови КМ України від 20 вересня 2005 року №936 Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено порядок виплати доплат за роботу в зоні відчуження, згідно з яким нарахуваннями виплати доплат за роботу в зоні забруднення працюючим особам проводиться управліннями соціального захисту населення місцевих органів виконавчої влади,пенсіонерам за місцем виплати пенсій, а тому зазначенні доплати позивачеві має нарахувати і виплатити відповідачі. Суд уважає, що управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, управління пенсійного фонду України в м. Коростені являються розпорядниками цих коштів тому суд і зобовязує їх провести перерахунок та виплатити недовиплачені кошти за період з і 1.06.2009 року по 1.06.2010 року в межах річного строку звернення до суду, а заперечення відповідачів проти позову є безпідставними. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково .

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 27.09.1993 року зареєстрованого Хиноцькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області, актовий запис №18. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 1993 року, від даного шлюбу має двоє дітей. В даний час шлюб з відповідачем розпався, відносин сторони не підтримують на протязі тривалого часу. У сторін різні погляди на життя, права та обов'язку подружжя, виникають сварки та непорозуміння. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, дала згоду на заочний розгляд справи в разі відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляді, у зв'язку з чим судом проведено заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалась. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається зі ст.ст.104, 105, 110 СК України, шлюб може бути припинено у зв'язку з його розірванням на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд приймає до уваги фактичні взаємини між подружжям, фактичні причини розірвання шлюбу та інші обставини. В даному випадку в судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, подружні та сімейні взаємини між сторонами припинено остаточно, подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін. Виходячи з наведеного, суд вважає, що є передбачені законодавством підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, клопотання позивача, приймаючи до уваги, що позивачка [PERSON] після реєстрації шлюбу змінювала прізвище, її прізвище після розлучення може не змінюватись.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на те, що 06 листопада 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у відділі РАЦС Братського РУЮ Миколаївської області за актовим записом № 60. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] вікторовича, [INFO]. В серпні 2010 року відповідач залишив ії з малолітньою дитиною і з того часу не надає матеріальної допомоги на ії утримання , не бере участі у ії вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач ухиляється від сплати аліментів. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обємі. Відповідач , до початку судового засідання звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просить справу розглядати без його участі , позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши пояснення позивача , вивчивши матеріали справи,суд вважає позов обгрунтованним та таким , що підлягає задоволенню. Так відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки , виданої Братською селищною радою [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON], та знаходиться на ії утриманні. 06 листопада 2007 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у відділі РАЦС Братського РУЮ Миколаївської області за актовим записом № 60. В серпні 2010 року відповідач залишив ії з малолітньою дитиною і з того часу не надає матеріальної допомоги на ії утримання , не бере участі у ії вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач ухиляється від сплати аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Братського району про визнання права на спадщину за заповітом, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], яка належну їй земельну частку (пай) заповіла їй, відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 10,50га, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради, та виділена на основі сертифікату серії МК №025983. Оскільки після смерті [PERSON] спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні, немає, тому вона просить визнати за нею право на дану земельну ділянку за хзаповітом. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, який про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за викликом до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд розглянув справу у відсутності його представника. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 вересня 1999р [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно якого належну їй земельну частку (пай) розміром 10,26 га, що належала їй згідно сертифікату МК №025983, заповіла у власність [PERSON] 16 листопада 2001р. [PERSON] на основі належного їй сертифікату отримала у власність земельну ділянку в натурі на місцевості площею 10,50 га на території Миколаївської сільської ради Братського району Миколаївської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю ІІ-МК №035374. 16 вересня 2003 року [PERSON] померла, а згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, однак позивачка не мала змоги прийняти спадщину через нотаріальну контору, оскільки заповіт був складений на основі сертифікату, а після смерті [PERSON] право на земельну ділянку належав останній на основі державного акту на право приватної власності на землю, крім того, позивачка помилково вважала, що наявність заповіту автоматично передає їй у власність земельну ділянку після смерті її власника. Враховуючи вищевикладені обставини, та у відповідності з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року Про практику розгляду судами України справ про спадкування, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку, то суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

Позивачка звернувлася з даним позовом до суду мотивуючи тим, що 11 липня 2001 року в м.Коростень Житомирської області померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за законом у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Іншими співвласниками 2/3 частини зазначеної квартири є позивачка по справі та її син [PERSON]. Позивачка фактично прийняла спадщину та вступила у володіння спадковим майном, так як проживає в даниій квартирі. Інших спадкоємців за законом та заповітом, крім позивачки на зазначену спадщину на даний час не має. З цих підстав позивачка звернулася до суду і просить встановити факт прийняття спадщини після смерті матері і визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка не з»явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги тідтримує та просить справу розглянути без її участі. Відповідачка до суду не з»явилась, надала заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, просить справу розглянути без неї. Представник зацікавленої особи до суду не з»явився, надав належним чином оформлену заяву, в якій проти позову не заперечує, просить справу розглянути без них. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.07.1982 року в м.Коростені помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Т.Кралі,10 в м.Коростень Житомирської області. Крім позивачки спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка є відповідачка по справі - донька [PERSON], яка не претендує на спадщину. Вимоги позивачки підтверджуються документами, які знаходяться в матеріалах справи. Тому, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони є обгрунтованими, а їх законність підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач повністю підтримала позовні вимоги про що надала суду письмову заяву. Відповідач позов визнав, про що надав суду письмову заяву, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі, визначеному судом, просив розглядати справу без його присутності. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалась. Вивчивши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, проаналізувавши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення по суті заявлених позовних вимог з наступних підстав. Так, зі свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] [INFO] вбачається, що сторони є його батьками. Дитина проживає спільно з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, зобов'язаний її утримувати до досягнення повноліття, не має інших утриманців, а також відсутні обставини, які б перешкоджали [PERSON]М виконувати свій обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved