Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

В липні 2010 року ВАТ ..Державний ощадний банк України в особі філії Марганець кого відділення Ощадбанку № 6696 (дали Ощадбанк) звернувся з позовом до відповідача про стягнення кредитних коштів, посилаючись на те, що з відповідачем 02 вересня 2005 року був укладений кредитний договір. Позивач виконав свої обов'язки, видав кредит 5000 грн, відповідачем з січня 2007 року умови договору не виконуються, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 969,62 грн Також нарахована неустойка в сумі 2237,56 грн.. Представник Ощадбанку Прошукалова JI.M. в судовому засіданні зменшила в усній формі позовні вимоги до 777,72 грн, посилаючись на те, що на 1.01.2007 року відповідачем сплачено 3664,73 грн тіла кредиту, залишився борг 1335,№7 грн, на цю заборгованість нараховувалися 3% річних та інфляційні витрати, сума боргу складає 777,72 грн. тіло кредиту сплачене в 2009 році у повному обсязі. Відповідач позов не визнав. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та пояснила, що відповідач не брав кредиту і не підписував договори, не одержував коштів, все це було зроблено працівником банку, якій необхідний був кредит, відповідач вважає, що документи підроблені. Але ця особа повністю, хоча і з запізненням, розрахувалася з банком, тому він не вимагає проведення експертизи. Заборгованість, нарахована банком, не відповідає умовам договору. Договором передбачені ануїтетні платежі, в розрахунку прийнятий інший вид розрахунків. Крім того, практично в кожній колонці сума підрахована невірно. Позивачеві направлені претензія 24.04.2008 року, за якою борг складає 969,62 грн, та пеня. Якщо навіть визнати невірно підраховану пеню 417,73 грн, і нараховані представником відсотки 777 грн , то при сплаті в червні-липні 2009 року 2400 грн всі борги погашені, навіть є переплата. Судом досліджений кредитний договір, розрахунок заборгованості, інші докази, надані сторонами. Суд приходить до наступного: 02 вересня 2005 року між Ощадбанком і відповідачем було укладено кредитний договір № 313/134 про надання [PERSON] кредиту на суму 5000 грн. під 21% річних за користування кредитом строком по 01 вересня 2007 року. Оскільки відповідач відмовився від призначення експертизи, суд вважає доведеним укладання договору та видачу коштів. Суд не може прийняти розрахунок заборгованості, наданий банком. Він не відповідає п.п.1.4 і 3.3.5 договору, яким передбачені ануїтетні (рівні) платежі - 256,93 грн щомісяця. В наданому розрахунку в жодному місяці такої суми немає, зазначені діфференційовані платежі. Крім того, в розрахунку є грубі арифметичні помилки. Крім того, якщо брати розрахунок, нарахована пеня 417,73 + 84,11 + 12,58, а сплачено пені 843,84 грн, що набагато більше боргу. Розрахунок заборгованості не відповідає договору, має помилки і не може бути прийнятій судом. Представником позивача розрахунок заборгованості в судовому засіданні викладеній в усній формі без обґрунтування позовних вимог. Тому суд для зясування обставин справи користується дійсним документом, наданим позивачем - претензією від 24.04.2008 року. За претензією на 01 квітня 2008 року заборгованість позивача складала 969,62 грн та пеня. Суд не може прийняти будь-які інші суми заборгованості. Крім того, є невизначена в претензії пеня. За розрахунком банку, вона складає 514,42 грн (навіть, якщо не враховувати рядок про сплату пені 843,84 грн, а також не перевіряти підстави для нарахування пені, та строки для відповідного нарахування) Але після претензії в червні та липні 2009 року позивачеві в рахунок погашення заборгованості було сплачено 2400 грн- 969,62 - 777,72 - 514,52 = ] 38,24.грн Тобто відповідачем, або іншою особою від імені відповідача з банком здійснений повний, навіть з перевищенням, розрахунок. При таких обставинах підстав для задоволення позову суд не находить.

Outcome: dismissed