Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

03.11.2010 р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем одружені з 28.02.2003 р., від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], з вересня 2010 між нею та відповідачем було припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе, та просила суд шлюб розірвати(а.с.4-5) Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнали у повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення, зазначивши, що у кожного з сторін склалися нові сімейні стосунки з іншими особами, тому шлюб між сторонами розпався остаточно. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28.02.2003 р., шлюб зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 121, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], 18.09.2003 р.н.(а.с. 8-9). Встановлено, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2010 року було поділено майна подружжя [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією рішення по цивільній справі 2-13736/10 (а.с.14-15) Також у судовому засіданні судом встановлено, що з вересня 2010 року між сторонами було припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати сім`ю сторони не бажають, спір щодо майна вже вирішено між сторонами у судовому порядку, та наполягають на розірванні шлюбу, дані обставини підтверджуються поясненнями сторін у судовому засіданні. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з вересня 2010 р., сторони створюють нові сімейні стосунки, та з цього часу відносини між сторонами по справі не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає і вважає, що це не можливо, від шлюбу мають малолітню дитину, яка проживає з позивачем, спір щодо майна між сторонами вирішено, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. Також суд вважає, що витрати пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в органах РАЦС необхідно покласти на відповідача [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved