Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-05 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про порушення встановлених меж земельної ділянки, порушення правил добросусідства і відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки № 17 загальною площею 0,0587 га (Державний акт на право приватної власності на землю серії КВ 1017 від 15 жовтня 1997 року) та садового будинку № 17 з надвірними будівлями та спорудами (Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 888543 від 13 квітня 2006 року) в садовому товаристві „Ірпінь, Київська обл., Києво-Святошинського району, с. Стоянка, Гореницька сільська рада. В цьому ж садовому товаристві [PERSON] став власником будинку № 18 і розпочав у серпні 2008 року будівництво нового будинку та споруд. При першому спілкуванні на початку 2008 року [PERSON] повідомив його про те, що має намір побудувати великий двоповерховий будинок взамін маленького одноповерхового, і буде будувати його на схід, у протилежному напрямку від спільної між їхніми земельними ділянками межі, де немає ніяких забудов, щоб мати чудові відносини з сусідами. 25 серпня 2008 року [PERSON] знову почав розповідати про наміри побудувати двоповерховий будинок, але у західному напрямку до його будинку та існуючої межі між їхніми земельними ділянками № 17 та № 18, на що він йому відповів, що категорично заперечує і це буде вважатись грубим порушенням Законів України та нормативних актів. [PERSON] погодився з його доводами і вдруге пообіцяв будувати будинок у протилежному від його земельної ділянки напрямку-на схід. Межа між їхніми земельними ділянками № 17 та № 18 винесена в натурі залізобетонними стовпами, залізними трубами та металевою сіткою. З 26 серпня по 10 вересня 2008 року вони на дачній ділянці не зявлялись і отримали стрес, побачивши, що на відстані 60 см від межі [PERSON] зводить другий поверх нового будинку. Перший поверх із цегли, а другий-із дерева з двома вікнами на другому поверсі, що виходять на вікна їхньої спільної кімнати. Дах цього двоповерхового будинку відстоїть від стіни понад одного метра перетинає межу між їхніми ділянками і нависає над його територією. На його зауваження, що він допускає грубі порушення вимог по дотриманню відстані нової забудови до його будинку, порушує межу і раніше дані свої обіцянки не будувати будинок у західному напрямку, [PERSON] заявив, що такий зроблено проект і продовжував будівництво. В той же час [PERSON] зведена господарська будівля на відстані 30 см від межі з його земельною ділянкою № 17. Дах цієї споруди заходить на ділянку № 18 на 30 см з північної сторони та на ділянку № 20 з північно-західної сторони з водостоком на їхні ділянки. Для вирішення спірного питання він звернувся до голови садового товариства „Ірпінь за допомогою. Членами товариства була проведена перевірка фактичної наявності порушень [PERSON] меж його земельною ділянкою № 17 та його ділянкою № 18, про що складено акт від 9 жовтня 2008 року. Припис правління СТ „Ірпінь разом з актом були вручені [PERSON] для усунення порушень. [PERSON] проігнорував пропозиції правління і продовжує будівництво. Своїм листом 2 жовтня 2008 року він звернувся до в.о. Голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації [PERSON] з проханням перевірити законність будівництва та дотримання правил пожежної безпеки власником ділянки № 18 та при виявленні порушень вжити заходів по їх усуненню. Відповідь від райдержадміністрації він отримав, порушення були виявлені і зазначені у наданій відповіді. Також він звертався з листами і до інших органів про захист своїх порушених прав. Враховуючи викладене, [PERSON] просив прийняти відповідні рішення про припинення самочинного будівництва жилого будинку та господарських споруд [PERSON] з порушенням меж суміжних земельних ділянок, правил добросусідства і заборонити будівництво на своїй земельній ділянці № 18 в садовому товаристві „Ірпінь с. Стоянка, Києво-Святошинського району Київської області будівель і споруд на відстані, меншій 15 м від його жилого будинку, розташованому на земельній ділянці № 17 в цьому ж садовому товаристві „Ірпінь, стягнути з відповідача на його користь судові витрати та витрати на правову допомогу та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, стягнути в рахунок відшкодування моральну шкоду, завдану йому та його сімї у розмірі 48000 грн. У грудні 2010 року [PERSON] подав суду заяву про внесення змін до позовної заяви, посилаючись на те, що перевіркою МНС України в Київській області встановлено, що [PERSON] на земельній ділянці № 18 здійснює будівництво жилого будинку (стіни та перекриття деревяні-5 ступінь вогнестійкості) та господарської деревяної споруди (5 ступінь вогнестійкості) на відстані 9,5 м та 13 м відповідно від його жилого будинку, чим порушено вимоги табл. 1 дод. 3.1. ДБН 360-92** „Планування і забудова міських і сільських поселень, згідно яких відстань між будівлями повинна становити не менше 15 м. Враховуючи викладене, [PERSON] просив видати рішення про припинення будівництва та перенесення [PERSON] жилого будинку і господарської споруди, що будуються, на відстань не менше 15 м від його жилого будинку, зобовязати [PERSON] дотримуватись правил добросусідства. У лютому 2011 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про внесення змін до позовної заяви, у якій просив видати рішення про припинення будівництва та перенесення [PERSON] жилого будинку і господарської споруди, що будуються, на відстань, не менше 15 м від його жилого будинку, зобовязати [PERSON] дотримуватись правил добросусідства, стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу та інформаційно-технічне забезпечення, зобовязати відшкодувати моральну шкоду, завдану йому та його сімї у розмірі 48000 грн. У травні 2011 року [PERSON] подав суду заяву про внесення змін до позовної заяви, в якій збільшив розмір відшкодування моральної шкоди, завданої йому та його сімї відповідачем, і просив зобовязати [PERSON] відшкодувати моральну шкоду, завдану йому та його сімї, у розмірі 480 000 грн. В судовому засіданні ухвалою суду від 22 лютого 2011 року судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб: Гореницьку сільську раду Києво-Святошинського району, Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Садівницьке товариство „Ірпінь. Ухвалою суду від 6 червня 2011 року накладено арешт на садовий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: будинок № 18, с. Стоянка, Києво-Святошинського району, Київської області, СТ „Ірпінь, що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 травня 2010 року. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні прокурор вимоги позивача [PERSON] підтримав та просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] зявився, однак покинув судове засідання, посилаючись на погане самопочуття, не надавши суду доказів, а тому суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ухвалив розглядати справу у відсутності відповідача. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] товариства „Ірпінь позов підтримав та не заперечував проти задоволення позову. У судове засідання представник третьої особи Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. У судове засідання представник третьої особи Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Судом відповідно до вимог п. 4 ст. 10, ст. 31 ЦПК України розяснено позивачу його право уточнити позовні вимоги. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником садового будинку № 17 в садовому товаристві „Ірпінь, Гореницької сільської ради, Києво-Святошинського району та земельної ділянки площею 0,0587 га, яка розташована на території с. Стоянка, с/т „Ірпінь, землю передано для ведення садівництва та городництва. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та Державним актом на право приватної власності на землю серії КВ № 1017 від 15 жовтня 1997 року. У своєму позові позивач [PERSON] просив суд прийняти відповідні рішення про припинення самочинного будівництва жилого будинку та господарських споруд [PERSON] з порушенням меж суміжних земельних ділянок, правил добросусідства і заборонити будівництво на своїй земельній ділянці № 18 в садовому товаристві „Ірпінь с. Стоянка, Києво-Святошинського району Київської області будівель і споруд на відстані, меншій 15 м від його жилого будинку, розташованому на земельній ділянці № 17 в цьому ж садовому товаристві „Ірпінь. В обгрунтування своїх заявлених вимог позивач [PERSON], як на докази, посилався на [PERSON] товариства „Ірпінь від 9 жовтня 2008 року, в якому перевіркою встановлено, що будівництво [PERSON] на садовій ділянці № 18 виконано з порушенням державних будівельних норм і правил (ДБН-2000), Цивільного Господарського, Земельного кодексів України та Статуту товариства, тобто добудова першого поверху розміщена на відстані, 1,15 м з південного кута та на відстані 0,6 м з північного кута від межі земельної ділянки № 17, покрівля будинку нависає над його ділянкою з північної сторони будинку на 20 см, відстань від суміжної ділянки № 17 не забезпечує дотримання правил протипожежної безпеки, [PERSON] запропоновано ліквідувати допущені порушення ДБН-2000 та Статуту товариства в місячний термін. Позивач [PERSON] також посилається на відповідь, надану йому 31 жовтня 2008 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією, що [PERSON] самочинно, без оформлення відповідної технічної документації, розпочав реконструкцію садового будинку на земельній ділянці № 18 на території садового товариства „Ірпінь с. Стоянка, будівництво будинку ведеться з порушенням містобудівних норм забудови по відношенню до земельної ділянки [PERSON] Також в матеріалах справи наявний лист Державного пожежного нагляду Управління нормативно-технічної роботи та ліцензування ГУ МНС України в Київській області від 20 жовтня 2008 року, де перевіркою встановлено, що [PERSON] здійснює будівництво двоповерхового будинку та господарської споруди на відстані 9,5 м та 13 м відповідно від жилого будинку [PERSON] з порушенням вимог ДБН 360-92**Планування і забудова міських і сільських поселень табл. 1 дод. 3.1., згідно яких відстань між будівлями повинна становити не менше 15 м. Згідно наданої відповіді Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району від 11 березня 2011 року № 423 вбачається, що на території садового товариства „Ірпінь, яке розміщене за межами населених пунктів Гореницької сільської ради на ділянці № 18 [PERSON] самовільно будує садовий будинок без отримання дозволу інспекції ДАБК з порушенням правил пожежної безпеки, порушуючи таким чином ст. 22 Закону України „Про основи містобудування та п. 3.25* ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень відповідно до обстеження Державної архітектурно-будівельної інспекції. Однак, як вбачається з наявних у справі доказів, [PERSON] 14 січня 2010 року видано Сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам, реєстраційний номер КС 000194, і цим Сертифікатом Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області засвідчує відповідність закінченого будівництвом обєкта: Садового будинку двоповерхового, загальною площею 192,9 кв.м. з господарськими будівлями за адресою: Київська область, с. Стоянка, Києво-Святошинський район, СТ „Ірпінь, вул. Волошкова, 18, державним стандартам, будівельним нормам і правилам відповідно до технічного паспорту Комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області, від 14 вересня 2009 року, інвентарний № 156. Гореницька сільська рада в наданій довідці про погодження прийняття обєкта будівництва в експлуатацію 9 грудня 2009 року № 1065 погодила прийняття в експлуатацію садового будинку та господарських будівель в с. Стоянка, Києво-Святошинського району, Київської області по вул. Волошкова, 18, СТ „Ірпінь. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону України „Про основи містобудування від 16 листопада 1992 року забороняється експлуатація обєктів, не прийнятих у встановленому законодавством порядку. Згідно вимог ст. 30-1 Закону України „Про планування та забудову територій прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів здійснюється на підставі сертифікату відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. У п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року № 923, визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів здійснюється на підставі сертифікату відповідності, що видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Сертифікат відповідності-документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом обєкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Згідно п. 17 вказаного Порядку датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата видачі зареєстрованого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю сертифікату відповідності. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] виданий Сертифікат відповідності-документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом обєкта садового будинку з господарськими будівлями за адресою: Київська область, с. Стоянка, Києво-Святошинський район, СТ „Ірпінь, вул. Волошкова, 18, проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Даний Сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам, реєстраційний номер КС 000194 не визнаний недійсним і є чинним на даний час. Також [PERSON] у своєму позові просив видати рішення про перенесення [PERSON] жилого будинку і господарської споруди, що будуються, на відстань, не менше 15 м від його жилого будинку. Згідно вимог ч. 2 ст. 153 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом: б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Суд, зясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним у справі доказам дійшов висновку, що заявлений позов [PERSON] в частині щодо перенесення [PERSON] жилого будинку і господарської споруди, що будуються, на відстань, не менше 15 м від його жилого будинку, не підлягає задоволенню судом, оскільки вибраний позивачем спосіб захисту його права власності, а саме зобовязання перенесення [PERSON] жилого будинку і господарської споруди, що будуються, на відстань, не менше 15 м від його жилого будинку, не передбачений та не грунтується на вимогах чинного законодавства. Також у своїй позовній заяві та в судовому засіданні позивач [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 480 000 грн., посилаючись на те, що протягом більше двох років і девяти місяців з серпня 2008 року він і його сімя знаходиться в стресовій ситуації з початку будівництва [PERSON] свого будинку, ця небезпека переслідує їх щоденно, щодня з ранку і до вечора вони бачать з вікон лише стіну цієї будівлі, усі владні органи підтвердили порушення відповідачем низки законодавчих та нормативних актів, а усуненням порушень ніхто не займається. Суд, зясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що заявлені вимоги в частині щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 480000 грн. задоволенню також не підлягають, оскільки [PERSON] не надано суду доказів та в судовому засіданні не доведено її заподіяння з боку відповідача [PERSON] і саме в такому розмірі. Посилання позивача, що моральна шкода також заподіяна відповідачем його членам сімї у вказаному розмірі, не підтверджується ніякими доказами. Крім того, члени сімї позивача [PERSON] з відповідним позовом до відповідача про захист своїх порушених прав та відшкодування моральної шкоди до суду не звертались. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, то не підлягають також і задоволенню вимоги позивача про стягнення судових витрат та витрат на надання правової допомоги на підставі вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, то підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 6 червня 2011 року, на підставі вимог ст. 154 ЦПК України.

Outcome: dismissed