Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

01.03.2011 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» про стягнення винагороди та середнього заробітку(а.с.1-4), в ході судового розгляду подав додаткові пояснення по позову(а.с.54-55), мотивуючи свої вимоги наступним. 01.08.2005 р. його було прийнято на посаду юрисконсульта Чернігівської обласної дирекції ВАТ «УСК Гарант АВТО», яке перейменували на Чернігівську філію ВАТ «УСК «Дженералі Гарант». 08.07.2009 р. керівництвом ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» було видано, підписано та доведено до відома працівників наказ № 159 щодо впорядкування системи претензійно-позовної роботи у товаристві, відповідно до якого було реорганізовано юридичні відділи та введено в дію положення про виплату винагороди працівникам, які здійснюють ведення претензійно-позовної роботи. Воно поширювалось на штатних працівників юридичної служби. Наказ № 159 було скасовано 01.04.2010 р. Ним було виконано всі дії для вчасного та повного виконання наказів, які діяли з липня 2009 р. по квітень 2010 р. Однак керівником компанії було підписано та доведено до його відома лише один розрахунок розміру винагороди за 3-й квартал 2009 р., що взагалі не була виплачена. Ним в період з червня 2009 р. по квітень 2010 р. було надіслано 9 звітів та 3 розрахунки розміру винагород на загальну суму отриманих компанією регресних коштів 146439,64 грн. Порушуючи на той час чинні вимоги наказу та положення, відповідач ігнорував доведення йому до відома надіслані ним розрахунки винагород та не оплачував винагороди за весь час дії наказу і положення. Під час звільнення відповідач порушив ст. 116 КЗпП України та не здійснив виплату всіх належних йому сум. Суму винагороди - 21965,95 грн. він розрахував за формулою згідно п. 2.1 Положення. Йому не виплачена винагорода (після уточнень позивача) з липня 2009 року по березень 2010 року. Просив з посиланням на ст. 43 Конституції України, ст. 116-117, 233 КЗпП України, ст. 2 Закону України «Про оплату праці» стягнути з відповідача на його користь не отриману премію (винагороду) в розмірі 21965,95 грн.; суму за час затримки у виплаті заробітку в розмірі 15617,52 грн. У судовому засіданні позивач позов (а.с.1-4,54-55) підтримав за вимогами, в ньому викладеними, та пояснив, що він не памятає, чи знайомили його з наказом про призначення його особою, відповідальною за ведення претензійно-позовної роботи; такий наказ є, але йому не надавався; дату і номер наказу вказати не може (приблизно липень-серпень) 2009 р.); доказами про наявність такого наказу є звіти про ведення претензійно-позовної роботи та запис в його трудовій книжці про посаду, яку він займав останній час; він є особою, відповідальною за ведення претензійно-позовної роботи, з 02.01.2008 р., з дати займання останньої посади у відповідача; звіти і розрахунки розміру винагороди направлялись в електронному вигляді; розрахунки розміру винагороди він направляв згідно п.3.1 Положення; директор філії казала під час його роботи, що винагороду йому не виплатять; він до директора звертався усно; 15617,52 грн. це середній заробіток з 01.08.2010 р. по 01.02.2011 р. Представник відповідача позов не визнав відповідно до письмових заперечень(а.с.57-59). Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2005 р. позивач був прийнятий на посаду юрисконсульта Чернігівської обласної дирекції ВАТ «УСК Гарант АВТО», яка наказом від 20.12.2006 р. була перейменована на Чернігівську філію ВАТ «УСК «Дженералі Гарант». Наказом від 02.01.2008 р. позивач був переведений на посаду юрисконсульта групи правового забезпечення і претензійно-позовної роботи, звільнений 04.08.2010 р. за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України(а.с.6-7). 08.07.2009 року ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» видало наказ № 159 «Щодо впорядкування системи претензійно-позовної роботи у ВАТ «УСК «Дженералі Гарант»(а.с.11-12). Згідно вказаного наказу, зокрема, директори філій, в яких відсутні працівники, відповідальні за ведення претензійно-позовної роботи, до 01.08.2009 року повинні були призначити осіб, відповідальних за ведення претензійно-позовної роботи; з 01.07.2009 року введено в дію «Положення про виплату винагороди працівникам, що здійснюють ведення претензійно-позовної роботи». Пунктами 1.2, 3.6 цього положення визначено осіб, на яких поширюється винагорода. Пунктом 1.4 передбачено, що винагорода нараховується в порядку, визначеному цим положення, та виплачується на підставі наказу до 22 квітня, 22 липня, 22 жовтня, 22 січня за результатами роботи у звітному кварталі. Пунктом 3.1 визначено, що філіями до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надається юридичному управлінню розрахунок винагороди; в разі не направлення розрахунку розміру винагороди до юридичного управління винагорода за звітний квартал не нараховується та не виплачується; начальник юридичного управління має право вносити пропозиції щодо зменшення розміру винагороди до 50%, голова правління товариства має право зменшувати розмір винагороди відповідно до пропозицій начальника юридичного управління; пунктом 3.3 передбачено, що відділ праці та розвитку систем мотивацій до 20 числа місяця, наступного за звітним кварталом, доводить до відома філії затверджений розрахунок розміру винагороди; пунктом 3.4 визначено, що винагорода виплачується працівникам філії на підстав наказу директора філії згідно з затвердженим головою правління товариства розрахунком(а.с.13-15). Це положення мало додатки зразок квартального звіту про отримані за претензіями та позовами коштів; зразок квартального розрахунку розміру винагороди працівникам, який має бути підписаний керівником і головним бухгалтером філії, узгоджений начальником юридичного відділу і начальником відділу праці та розвитку систем мотивацій і затверджений головою правління товариства(а.с.16-17). 23.10.2009 року ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» видало наказ № 206 «Щодо запровадження щомісячної звітності по претензійно-позовній роботі ВАТ «УСК «Дженералі Гарант»(а.с.18). Згідно вказаного наказу, зокрема, було зобовязано директорів філій і працівників юридичної служби товариства (працівникам відділу (групи, департаменту) правового забезпечення та претензійно-позовної роботи, особам, відповідальним за ведення претензійного-позовної роботи у філіях) щомісячно надавати звіт про здійснену претензійно-позовну роботу електронною поштою до 5-го числа місяця наступного за звітним. 01.04.2010 р. ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» видало наказ № 50 про скасування (припинення дії) вказаного положення, затвердженого наказом № 159 від 08.07.2009 року(а.с.30). Позов не підлягає задоволенню, оскільки він є не доведеним та не ґрунтується на законі, виходячи з наступного. Винагорода згідно «Положення про виплату винагороди працівникам, що здійснюють ведення претензійно-позовної роботи» виплачується тільки при наявності всіх наступних умов: наказу по філії про призначення особи, відповідальної за ведення претензійно-позовної роботи; направлення філією до юридичного управління товариства розрахунку винагороди, підписаного керівником і головним бухгалтером філії, до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом (додаток № 2 до положення); узгодження розміру винагороди начальником юридичного відділу і начальником відділу праці та розвитку систем мотивацій товариства; затвердження розміру винагороди головою правління товариства; доведення відділом праці та розвитку систем мотивацій до відома філії затвердженого розрахунку розміру винагороди; нарахування винагороди та видання наказу по філії про виплату працівнику філії винагороди. Позивач не довів допустимими доказами наявності жодної вищевказаної умови згідно вимог «Положення про виплату винагороди працівникам, що здійснюють ведення претензійно-позовної роботи» для виплати йому з липня 2009 року по березень 2010 року винагороди. Зокрема, у Чернігівській філії ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» наказ про призначення позивача особою, відповідальною за ведення претензійно-позовної роботи до і після 01.08.2009 року не видавався; розрахунок розміру винагороди за 3-й квартал 2009 року, наданий позивачем в судовому засіданні 19.04.2011 року, тільки посвідчений печаткою філії та підписаний однією невідомою особою, та не відповідає копії розрахунку розміру винагороди за 3 квартал 2009 року, що була надана позивачем при поданні позову до суду(а.с.27); на розрахунках розміру винагороди за 4-й квартал 2009 року та 1-й квартал 2010 року взагалі відсутні печатка філії та підписи(а.с.28-29). Оскільки позивачу відмовляється в задоволенні позовної вимоги про стягнення винагороди, то відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України відсутні правові підстави для стягнення і середнього заробітку. В звязку з повною відмовою в задоволенні позову необхідно судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави, стягнути з позивача на користь державного бюджету м. Чернігова витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглянув позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: approved