Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суд з вказаною позовною заявою до відповідачки, в якій зазначав, що позивачка самовільно, без відповідного дозволу, здійснила прибудову до своєї квартири за адресою: [ADDRESS] розміром 1,75 на 3,6 м. та залізобенні сходи довжиною 5 метрів. Вказуючи, що будівництво було вчинено з порушенням вимог ст. ст. 24, 29 Закону України«Про планування і забудову територій», тобто без дозволу на виконання будівельних робіт, за що і* відповідачка була двічі притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 97 КУпАП, тому згідно зі ст. 376 ЦК України просив зобовязати її знести самовільну прибудову до квартири з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Під час розгляду справи [PERSON] заявила зустрічний позов, який був обєднаний зпервісним, про визнання права власності на збудовану прибудову, обґрунтувавши її тим, що нею були зроблені всі необхідні та передбачені законом дії для будівництва прибудови, однак саме міськрада до цього часу не прийняла її в експлуатацію, тому просила свій позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача за первісним позов підтримала позов та просила його задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову - відмовити. Відповідачка за первісним позовом в судове засідання не зявилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачки за первісним позовом, оскільки представник позивача за первісним позовом не заперечувала проти такого розгляду, а наявних матеріалів у справі достатньо для її вирішення по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах »заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів суд вважає, що вимоги первісного позову 1/2 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 18 листопада 1998 року [PERSON] отримала у власність квартиру за адресою: [ADDRESS]. 13 лютого 2008 року відділом по контролю за будівництвом по Первомайському регіону, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області під час перевірки було виявлено, що відповідачка здійснила прибудову до своєї квартири з влаштуванням окремого зовнішнього входу до квартири. Прибудова зроблена з цегли розміром 1,75 м. х 3,6 м., чає залізобетонні сходи довжиною 5 метрів. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу, чи неналежно утвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Зведена [PERSON] споруда самовільно (без належного дозволу та технічної документації) на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді міста та відноситься д загального користування. Тому в силу положень ст. 1 Закону України «Про державний контролі за використанням та охороною земель», ст. 125 ЗК України відповідачкою самовільно зайняла земельну ділянку площею 6,3 кв.м. Відповідно до законів «Про планування і забудову території» від 20 квітня 2000 року (з наступними змінами), «Про основи містобудування» від 26 листопада 1992 року (з наступними змінами), якими визначено основні вимоги і правила забудови території і використання земель, здійснення будівництва на земельних ділянках, не наданих відповідно до вимог закону, без отримання дозволів на будівництво та виконання будівельних робіт є самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ст. 40 ЗК України земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва громадянам України можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Крім того будівництво здійснено відповідачкою без належного дозволу та затвердженого проекту. Доказів на підтвердження того, що будівництво було проведено відповідно до вимог законодавства [PERSON] надано не було , тому згідно з положеннями ст. 376 ЦК України прибудова є самовільною. Статтею 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. З урахуванням викладених обставин здійснене відповідачкою будівництво прибудови до квартири в багатоквартирному будинку є самочинним і підлягає знесенню в силу положень частин 4, 7 ст. 376 ЦК України, за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved