Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки. Просять стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 2739,34 гривні, та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник банку позовні вимоги підтримав в повному об,ємі, просив стягнути заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилався на кредитний договір, договір поруки, а також розрахунок заборгованості. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги визнали, суду повідомили, що через скрутне матеріальне становище яке склалося у [PERSON], виник борг по кредитному договору, але найближчим часом заборгованість буде погашено. В судовому засіданні було встановлено, що згідно кредитного договору № 80/2401/08 від 14.03.2008 року ВАТ ВіЕйБі Банк(правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк») надав [PERSON], кредит на споживчі цілі у сумі 3300 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік з кінцевим терміном повернення 14.03.2011 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 13.12.2010 року загальна сума заборгованості Позичальника за кредитним договором становить 2739,34 гривні, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем [PERSON], зазначених умов договору і складається з: - заборгованості за кредитом у сумі 2029,69 гривень; - заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами 286,23 гривні; штрафу за неналежне виконання умов кредитного договору 423,42 гривні. Заслухавши сторони, вивчивши надані документи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Підтвердженням того, що між сторонами був укладений договір є сам кредитний договір, відповідно до якого відповідач [PERSON], зобов'язана була погасити кредит до 14.03.2011 року, проте відповідно наданого розрахунку заборгованості за кредитом, відповідач повинен був кожного місяця вносити кошти до сплати, шляхом здійснення платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів, що ним не зроблено, відповідно до наданих документів порушення договірних зобов,язань виникло з травня 2010 року. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто судом зроблено висновок, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, в даному випадку сплатити борг за кредитним договором. З наданих документів вбачається, що банк свої зобов'язання за договором виконав повністю видав [PERSON], суму коштів 3300 гривень ( меморіальний ордер № 56092 від 14.03.2008 року. Позичальник свої зобов'язання за договором належним чином не виконав оскільки він не здійснив платежів в належні терміни в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів по кредитному договору, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання. Тобто суд проаналізувавши надані документи, вважає, що в судовому засіданні було доведено, що у відповідача [PERSON] перед позивачем виникли грошові зобов'язання, і тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того в забезпечення виконання взятих зобов'язань позичальника, що випливають з договору про надання споживчого кредиту від 14.03.2008 року, відповідно до ст.553 ЦК України, 14.03.2008 року було укладено договір поруки з [PERSON]. Поручитель відповідно до умов договору поруки взяв на себе солідарне зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникли між банком та позичальником на підставі кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно п.1.1. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору. Статтею 554 ЦК України, передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Тому вимоги позивачів в цій частині також підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. Тому вимоги в частині стягнення з відповідачів понесених судових витрат на користь позивача також підлягають задоволенню. На підставі наведеного і

Outcome: approved