Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-12 00:00:00

02.06.2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] і просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментам на користь дочки [PERSON], народженої 14.04.1992 року в сумі 6324, 01 грн., а також стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на користь дочки за період з 21.06.2005 року по 01.04.2010 року в сумі 61179, 99 грн. В позові [PERSON] посилається на те, що з 1991 року по 1994 рік позивач перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому 14.04.1992 року народилась дочка [PERSON], 26.07.1994 року шлюб розірвано. Відповідно до виконавчих листів Київського районного суду м. Харкова №А-170 від 01.06.1992 р. та №А-180 від 30.07.2007 р. про стягнення аліментів відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дочкою повноліття, але відповідач ухилявся від сплати аліментів, в результаті чого утворилась заборгованість за період з 21.06.2005 року по 01.04.2010 року в розмірі 6324, 01 грн., яку позивач і просить в первісному позові стягнути з відповідача, а також стягнути пеню на підставі ст. 196 СК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшила - відмовилась від вимог щодо стягнення заборгованості у зв'язку зі сплатою останньої відповідачем, просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за останній рік до подачі позову з 02.06.2009 року по 01.05.2010 року в загальному розмірі 11931, 60 грн. Відповідач проти позову заперечував частково, визнав та сплатив під час розгляду справи заборгованість по аліментам в повному обсязі, однак заперечував проти сплати пені, посилаючись на те, що він на даний час проживає в іншій родині з дружиною та дитиною, має на утриманні хвору матір пенсіонера, його дохід не дозволяв своєчасно сплачувати аліменти, а зараз він не має достатніх коштів сплатити пеню за прострочення сплати аліментів, тому просив зменшити розмір пені наполовину. Залучена в якості третьої особи [PERSON] не заявила про свою участь в судовому засіданні, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, що не є перешкодою для розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини та визначені відповідні ним правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження, виданого Палацом новонароджених м. Харкова [PERSON] народилась 14.04.1992 року і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 26.07.1994 року зроблено актовий запис №530 Київським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова і підтверджено відповідним свідоцтвом (а.с.З). Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно з ч.З ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Підстави звільнення від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, присутні в даному випадку лише у вигляді обставин, визнаних сторонами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні сторонами визнано, що на користь позивача з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку [PERSON], однак дані аліменти відповідачем сплачувались не в повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 3560, 18 грн., що також підтверджується довідкою, виданою державним виконавцем Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції 14.04.2010 року, тобто на момент досягнення дитиною повноліття. Дана заборгованість також сплачена відповідачем, визнано позивачем і вбачається з чеку від 06.11.2010 року про відправлення поштового переказу в розмірі 3611, 26 грн. Згідно зі ст.196 СК України, яка передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати' аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. У зв'язку з існуванням вищезазначеної заборгованості позивачем розрахована за один рік до звернення з позовом пеня в сумі 11931, 60 грн., що підтверджено відповідним розрахунком. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку відповідачем позов визнаний частково в частині стягнення пені в половинному розмірі, суд вважає, що це не суперечить чинному законодавству та інтересам сторін. Так визнаючи необхідність сплати пені в половинному розмірі від заявленого позивачем, відповідач посилався на те, що має на утриманні матір пенсіонера, яка страждає рядом захворювань. Зазначені обставини підтверджені відповідними довідками про розмір пенсії [PERSON] та копіями виписок з історії хвороби. Також [PERSON] має дочку [PERSON], 13.07.1994 року, що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Враховуючи вищазезнечені обставини, а також факт добровільної сплати [PERSON] на даний час заборгованості по аліментам, суд вважає за необхідне зменшити розраховану позивачем суму пені до 6000 гривень, яку стягнути з відповідача. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита на підставі п.5 ст. 4 Декрету КМУ від 21.01.1993 року «Про державне мито», суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги наполовину, стягує з відповідача 50% судових витрат, а саме судовий збір в розмірі 25 грн. 50 коп., а також відповідно до ст. 81 ЦПК України - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляд)' справи в розмірі 60 грн. 00 коп., а всього стягує з відповідача судові витрати в розмірі 85 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial