overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач 29 квітня 2010 року звернувся до суду з даним позовом та просить рішенням суду визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради недовиплачені кошти за ст. 39 ЗУ « Про статус... « в сумі 9585,62 гривень за період з 1.11.2008 року по 21.08.2009 року мотивуючи це тим, що він працює в Коростенській ЦМЛ, являється потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надав суду заяву , а представник відповідача звернувся з листом і просять суд розглядати справу у їх відсутність. Позивач вимоги підтримує, а відповідачі їх не визнають. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності судом встановлено , що позивач проживає в м. Коростені, територія якого відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, являється потерпілим від аварії на ЧАЄС 3 категорії,має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ". Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які працюють у зоні гарантованого добровільного вселення виплачується допомога в розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісячно. Виплата компенсацій та допомог певних видів, в т.ч. і передбачених ст. 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації. Суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з врахуванням мінімальної заробітної плати за період з 1.04.2009 року по 1.09.2009 року за ст. 39 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « у сумі 6217,50 грн.. Оскільки розпорядником цих коштів є управління праці та соціального захисту населення Коростенської іської ради, тому суд, стягує з відповідачів вищевказані кошти, а заперечення відповідачів проти позову ^підставні. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності на праві власності [PERSON], яка померла 25 травня 2010 року, житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Першотравневій, 40 в с. Велике Вербче Сарненського району Рівненської області та визнання права власності за заповітом на домоволодіння після смерті матері. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, пояснивши, що не має змоги оформити спадщину через відсутність правовстановлюючих документів. Представник відповідача Великовербченської сільської ради в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнав. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1223 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2004 року. Від шлюбу мають одну дитину. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони тривалий час проживають окремо, позивачка просила суд розірвати шлюб. У судове засідання позивачка подала заяву, в якій підтримала позов, просила шлюб розірвати, справу слухати у її відсутність. Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позову, просив шлюб розірвати. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

9 листопада 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Миколаївська область Жовтневий район с. Лимани вул. Кузнечна, 8 квЛ. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі і пояснив, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. В червні 2008 року позивач виїхав з вказаного жилого приміщення та забрав всі свої речі. Вимоги відповідача щодо проживання за вказаною адресою він не отримував. Йому доводиться сплачувати вартість комунальних послуг за відповідача, за таких обставин він вважає, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користуванням жилим приміщенням. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи проінформований належним чином, у звязку з чим, суд за згодою позивача, допустив заочний розгляд справи. З - показань свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, встановлено, що відповідач у вищевказаній квартирі не проживає з червня 2008 року. Згідно довідки Лиманівської сільської ради та акту складеному комісією у складі - представників Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з червня 2008 року (а.с. 9-10). Відповідно до свідоцтва про право власності від 08.12.2000р. позивач є власником 14 частини жилого будинку, розташованого в с. Лимани вул. Кузнечна, 8 (а.с.7-12). Аналізуючи викладені докази в сукупності, суд приходе до висновку, що відповідач відсутній у квартирі № 1 в с. Лимани вул. Кузнечна, 8, більш встановленого ст. 71 ЖК України строку без поважних причин і до теперішнього часу не предявляв позивачу ніяких вимог щодо користування жилим приміщенням. На підставі викладеного, виходячи з положень ст.163 Житлового кодексу України вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням розташованому в [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту, зазначивши, що 31 січня 2008 року з [PERSON] був укладений кредитний договір № СБ 16542 від 31.01.2008 року про надання останньому кредиту в сумі 3500 доларів СІЛА для поточних потреб та сплати комісійної винагороди за надання кредиту строком на 60 місяців - з 31.01.2008 року до 20.01.2013 року. З підписанням кредитного договору згідно п. 1.1 та додатків №1,№2 до договору відповідач зобов'язувався щомісячно сплачувати суму, що еквівалентна 100,66 доларам СІЛА, кожного 20-го числа місяця. Але свої зобов'язання, щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами не виконує. В судовому засіданні представник позивача надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явився, причин своєї неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Ухвалою від 14.12.2010р. постановлено проведення в справі заочного розгляду. Суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Встановлено, що між сторонами 31 січня 2008 року було укладено кредитний договір № СБ 16542 про надання кредиту в сумі 3500 доларів СІЛА для поточних потреб строком на 60 місяців - з 31.01.2008 року до 20.01.2013 року. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору та заяви про видачу кредиту ПАТ «Універсал Банк» надав кредитні кошти, тим самим виконавши свої зобов'язання перед відповідачем за договором повністю. З підписанням кредитного договору № СБ 16542 [PERSON] зобов'язувався погашати кредит шляхом внесення щомісячних фіксованих платежів, а саме 100,66 доларів СІЛА кожного 20- го числа місяця, але неналежно виконував свої зобов'язання. Відповідно до п.2.4 Договору, за прострочення терміну сплати щомісячного платежу, встановлюється підвищена процентна ставка у розмірі 72% річних, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення. На підставі розрахунку банку на момент звернення з заявою заборгованість за кредитним договором становить 8926,54 грн., по процентах - 1677,28 грн., по сумі дострокового стягнення кредиту -16688,62 грн., по підвищених відсотках - 66,42 грн. Згідцо ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 2 ст. 536 ІДК України передбачає, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати проценти. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір (держмито) у сумі 273,58 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на час подіта ^ позову до суду у сумі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

В суд звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 29 травня 2005 року і зареєстрованого Воронківською сільською радою Володимирецького району Рівненської області, актовий запис № 2. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через різного роду непорозуміння та сварки, що виникають через несумісність характерів та поглядів на життя. Чоловік не дбає про матеріальне становище сім"ї, життям дитини не цікавиться. Сторони шлюбних та сімейних відносин не підтримують. Від даного шлюбу народилися діти: дочка [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO]. У судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги, про що подала суду письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча був повідомлений про час, місце та дату слухання справи встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші докази у справі, приходить до висновку про розірвання шлюбу. Так, як вбачається зі ст.ст.104, 105, 110 СК України, шлюб може бути припинено у зв'язку з його розірванням на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд приймає до уваги фактичні взаємини між подружжям, фактичні причини розірвання шлюбу та інші обставини. В даному випадку в судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, подружні та сімейні взаємини між сторонами припинено остаточно, подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін, що вони підтвердили в своїх заявах. Виходячи з наведеного, суд вважає, що є передбачені законодавством підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ст.ПЗ СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, клопотання позивача, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] після реєстрації шлюбу змінювала прізвище, їй може бути присвоєно дошлюбне прізвище «Ковалець»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2008 року. Від шлюбу мають одну дитину. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони тривалий час проживають окремо, позивачка просила суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка після наданого строку на примирення заяву підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач позов визнав. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, який мотивував тим, що відповідачка є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], однак ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і не створює належних умов для здорового, фізичного, духовного та морального розвитку своєї дитини. З 26.03.2009 року дитина знаходиться на повному державному утриманні в Житомирському обласному будинку дитини для дітей-сиріт і з 29.09.2009 року мати свою дитину не відвідує. За таких обставин, враховуючи інтереси малолітньої, позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав. В судове засідання представник позивача не з'явився, письмово просив справу розглядати у його відсутності і позов задовольнити. Відповідачка Іванова в судове засідання не з'явилась, письмово просила справу слухати у її відсутності, повідомила, що позов визнає. Вивчивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ст. 164 ч.1 п.2 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Той факт, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню своєї дочки [PERSON], [INFO], стверджується зібраними по справі письмовими доказами, а також визнаний самою відповідачкою. У зв'язку з задоволенням позову з відповідачки підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення компенсації за утримання та розбудову спільного майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 1972 року по 2006 рік. За час перебування у шлюбі побудували будинок з господарськими спорудами, що знаходиться на вул. Шевченка, 62 у с.Манява Богородчанського року. Ще до розірвання шлюбу в 2006 році з січня 1990 року відповідач залишив сімю та проживав окремо у господарстві своєї матері. З січня 1990 року вона здійснювала догляд за майном, розбудовувала господарство, зокрема, добудувала до хати піднавіс, поміняла у будинку підлогу, вікна, вхідні двері, забетонувала фундамент, доріжки у дворі, в чому їй допомагали її батьки та діти. Враховуючи те, що відповідач як співвласник зобовязаний нести витрати за розбудову спільного майна, просить позов задовольнити. Відповідач позов не визнав і суду пояснив, що з часу будівництва будинку в 1972 року будь-яких його поліпшень відповідачкою не здійснено. Ухвалою Богородчанського районного суду від 09.04.2010 року визнано мирову угоду між ним та позивачкою й відповідно до якої більша частина спільно нажитого у шлюбі майна передано позивачці. Зокрема за нею залишено майна на суму 78381 грн., а йому залишено майна на суму 20043 грн. Що стосується проведення водопроводу до будинку, то він ним не користується. Просить у позові до нього відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач з 1972 року по 2006 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі спільно нажили майно, зокрема будинок з господарськими спорудами, що знаходяться на вул.Шевченка, 62 в с.Манява Богородчанського району Івано-Франківської області. З пояснень сторін вбачається, що з часу розірвання шлюбу будь-якої розбудови чи інших поліпшень спільного майна позивачкою здійснено не було. Що стосується проведення водопроводу до будинку, заміни підлоги у кімнаті позивачки, то виходячи зі змісту частини 5 статті 361 Цивільного кодексу України таке поліпшення є власністю того з співвласників, який їх зробив. За наведених обставин, суд приходить до переконання, що позов до задоволення не підлягає. На підставі ст.ст.319,322,357,360 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про встановлення факту належностіі на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Центральній, 9 в с. Корост Сарненського району Рівненської області [PERSON], яка померла 21 лютого 2009 року і визнання права власності за заповітом на домоволодіння після смерті матері. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, пояснивши, що не має змоги оформити спадщину через відсутність правовстановлюючих документів. Представник відповідача Коростської сільської ради в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнає. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1223 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що відповідач, як батько неповнолітніх дітей, злісно ухиляється від їх утримання і виховання, не проявляє батьківського піклування, не турбується про здоровя, фізичний, духовний розвиток, матеріально їх не підтримує. Незважаючи на наявність спільного житла, яке після розірвання шлюбу поділене у рівних частках, через зловживання алкогольними напоями та ведення аморального способу життя відповідачем, вона змушена була з дітьми залишити будинок та перейти проживати до своєї матері. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з викладених підстав та вказали, що відповідно до вимог ст.164 Сімейного Кодексу України є підставі для позбавлення відповідача в судовому порядку батьківських прав щодо неповнолітніх дітей. Представник служби в справах неповнолітніх Богородчанської РДА підтримав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо неповнолітньої дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що не може реалізувати свої права як батька, оскільки позивачка та її родичі не надають можливості йому спілкуватися з дітьми. По мірі можливості надавав дітям матеріальну допомогу, однак зараз через хворобу та втрату роботи перебуває у скрутному матеріальному становищі, у звязку з чим у нього виникла заборгованість за аліментними платежами. Просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку, зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається, не цікавиться їхнім розвитком, не підтримує матеріально. Згідно з висновком органу опіки та піклування Богородчанської райдержадміністрації відповідач ухиляється від матеріального утримання та виховання дітей, не відвідує їх, не цікавиться їхнім навчанням, тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дітей. За наведених обставин суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст.150, 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

[PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 15 липня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №. 100. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила про те, що від шлюбу мають дитину [PERSON],[INFO]. Вони виявились зовсім різними людьми з різними характерами та поглядами на життя. Намагання порозумітись не дали бажаних результатів.Відповідач зловживає спиртними напоями, на грунті цього виникали скарки, конфлікти, відповідач наносив удари позивачці. Вважає, що кожен з них живе своїм особистим життям, жодних взаємних почуттів між ними немає. З серпня 2009 року проживають окремо та з того часу не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Вони втратили один до одного почуття любові і поваги, шлюб між ними носить формальний характер, примирення є неможливе. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, наведені в позовній заяві та доповнила, що наданий судом термін на примирення нічого не змінив. Примирення заперечує. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивачки, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу суд приходить довисновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. З серпня 2009року вони проживають окремо та з того часу не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved