Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивач 28 липня 2010 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного життя з ним вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина зовсім не надає. Тому, вона змушена була звернутися до суду та просила стягнути з відповідача на її користь та на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, але не менше мінімуму встановленого законом, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. В судову засідання відповідач не зявився. Про день, місце та час судового засідання сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду позивачем розяснено, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1997 по 2000 роки. Від спільного життя вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно свідоцтва про встановлення батьківства [PERSON] визнаний батьком [PERSON] який народився 26 червня 1999 року у [PERSON] (а.с.6). Дитина проживає разом з матірю і перебуває на її утриманні (а.с. 8).Батько матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються .за домовленістю між ними. Натомість, судом встановлено, що на теперішній час домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання сина, між сторонами немає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з урахуванням вищевказаного та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи з 28 липня 2010 року і до повноліття дитини. Через те, що позивач в силу ст.4 Декрету КМУ «Про держане мито» та п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved