Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-20 00:00:00

До Подільського районного суду м.Києва звернулась позивачка [PERSON] з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: м.Київ, вул. Муси Джаліля, 46 від 08.02.08р., мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею спірного будинку з 17.09.63р. 22.12.05р. вона отримала свідоцтво про право власності на 6.46 по вул.М.Джаліля в м.Києві та 03.01.06р. зареєструвала своє право власності в БТІ. 12.12.05р. її онук відповідач по справі [PERSON]. шляхом погроз і зловживанням довірою, отримав від неї довіреність на розпорядження будинком. 08.02.08р. [PERSON], без її відома та згоди, за довіреністю, яку отримав шляхом обману, продав будинок відповідачу [PERSON] Оскільки договір купівлі-гіродажу спірного будинку укладено без волі позивачки, шляхом обману з боку відповідача [PERSON], позивачка ставила питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку від 08.02.08р. та іобов'язання БТІ зареєструвати її право власності на житловий будинок. В подальшому позивачка доповнила свої вимоги вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: м.Київ, вул.М.Джаліля, 46 від 08.02.08р. з тих же підстав та відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінила в 50000 грн. 29.09.09р. позивачка [PERSON] померла, в зв'язку з чим провадження по справі було зупинено до оформлення правонаступниками прав на спадкове майно (т. 1 а.с. 229). З заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до Третьої Київської нотаріальної контори звернулись онука: [PERSON], діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] нікому не видавалось, що підтверджується дослідженими у суді матеріалами спадкової справи (т.2 а.с. 6-8). Зазначені особи були викликані в судове засідання та ним було роз'яснено їх право вступити в справу в якості позивачів або третіх осіб, подавши відповідну письмову заяву. 15.07.10р. до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними правочинів довіреності від 12.12.05р. виданої [PERSON] на ім'я [PERSON] на розпорядження будинком, договорів купівлі-продажу земельної ділянки та будинку за адресою: м.Київ, вул.М.Джаліля від 08.02.08р. укладених між [PERSON] та [PERSON] Свій позов позивачі обґрунтовують тим, що [PERSON] отримав спірн довіреність від [PERSON] шляхом погроз та зловживання довірою, вводячи її в оману, а договора куплі-продажу оформлені без згоди власника, грошей за продаж будинку та земельної ділянки [PERSON] не отримала. В судовому засіданні позивачі та представник позивача [PERSON], треті особи [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги з тих же підстав та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали та пояснили, що відповідач знаходився в добрих стосунках з бабусею, допомагав їй по господарству, купував продукти і ліки. Тривалий час з 2004р. по 2008р. [PERSON] проживала з онуком та його дружиною, які нею опікувались, бабуся бачила його єдиним спадкоємцям її майна, в зв'язку з чим склала заповіт на ім'я відповідача. 12.12.05р. [PERSON] добровільно, без будь-якого примусу, видала доручення [PERSON] на розпорядження її майном та наполягала на продажу будинку, щоб покращити матеріальний стан онука. В присутності [PERSON], [PERSON] розмовляв з [PERSON] щодо продажу будинку та земельної ділянки і остання підтвердила свій намір продати це майно. В січні 2008р. [PERSON] разом з [PERSON] поїхали до м.Києва. Знаходячись в мікрорайоні Виноградар на відповідача напали та вдарили по голові, внаслідок чого він втратив свідомість, коли пришов до тями, [PERSON]JI. не було. Він її деякий час розшукував, але не знайшов. Згодом з'ясувалось, що [PERSON] знаходиться у родичів, які не дозволяли відповідачу з нею зустрічатися. 08.02.08р. [PERSON]JI. з дотриманим всіх вимог діючого законодавства продав будинок та земельну ділянку відповідачу [PERSON] на підставі нотаріально засвідчених договорів, гроші за продаж майна отримав в повному обсязі. Позивачами не надано жодних доказів шахрайських дій, обману чи зловживання довірою з боку відповідача, в зв'язку з чим відповідач просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON] з позовом не погодився та пояснив, що перший раз він зустрівся з [PERSON] з питань покупки будинку в літку 2007р. Він оглянув будинок і земельну ділянку, однак сторони не зійшлися в ціні. При другій зустрічі, він ознайомився з документами на будинок і сторони узгодили суму продажу - 239000 доларів США. В осені 2007р. відповідач зустрівся з [PERSON] та власницею будинку [PERSON]JI. в с.Немешаеве, передав [PERSON]JI. в якості завдатку 4000 доларів США та домовились про укладання основного договору в січні 2008р. При цьому, [PERSON]JI. підтвердила, що продає будинок і погодилась на запропоновану суму продажу. Ніяких погроз, тиску або умовлять з боку [PERSON] на [PERSON] не чинилось. 08.02.08р. сторони уклали договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, при укладанні договору [PERSON] не було, гроші отримав [PERSON] Під час реєстрації прав на будинок і землю з'ясувалось, що [PERSON] подала позов до суду. Договори були укладені у відповідності до вимог закону, а тому не могуть бути визнані недійсними. Відповідач повністю розрахувався за цими договорами, що ніким не оспорюється. Відповідач вважає, що він оказався заручником складних взаємовідносин в сім'ї [PERSON], хоча зі свого боку він належним чином виконав всі умови спірних договорів, в зв'язку з чим просить в позові відмовити. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмові пояснення, де зазначила, що [PERSON] для укладання та нотаріального посвідчення договорів купівлі продажу будинку і земельної ділянки за адресою: м.Київ, вул.М.Джаліля, 46 були надані: оригінал довіреності на розпорядження майном, виданої [PERSON] на його ім'я, оригінали правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку і всі інші необхідні документи. Нею було перевірено та встановлено відсутність заборони або арешту на майно, відсутність податкової застави та справжність довіреності. Під час укладання договорів довіреність від 12.12.05р. видана на ім'я [PERSON] була чинною. При підписанні договорів сторонам були роз'яснено зміст статей ЦК України в тому числі щодо недійсності правочинів (т. 1 а.с. 31-32). Представник третьої особи Головного управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явився, третя особа просила слухати справу у відсутність їх представника (т.2 а.с. 57). Заслухавши пояснення учасників судового засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] була власником 6.46 по вул.М.Джаліля на підставі свідоцтва о праві особистої власності на домоволодіння від 17.09.63р. та свідоцтва про право власності, виданого 23.12.05р. Головним управлінням житлового забезпечення КМДА, яке зареєстровано в БТІ 03.01.06р. за реєстровим №16726 та власником земельної ділянки за цією ж адресою площею 0,0738 га. на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №984686 від 16.10.07р. (т. 1 а.с. 9, 127). Відповідач [PERSON] є онуком [PERSON], позивачі [PERSON] та [PERSON] є дочками [PERSON] та тітками відповідача [PERSON], що підтверджується поясненнями сторін та матеріалами спадкової справи (т.2 а.с. 6-26). Як вбачається з пояснень сторін, свідків та досліджених у суді документів стосунки між сторонами були напруженими, між ними неодноразово виникали конфліктні ситуації, мали місце звернення до міліції та суду для вирішення спірних питань. З боку [PERSON] були скарги як на дії онука [PERSON] так і на дії дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ( т.І а.с. 12, 33-35, 51-54, т.2 а.с. 70, матеріали №1606, на підставі яких винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, акт амбулаторної судово-психіатрічної експертизи від 04.04.06р. справа 2-0-35/06 а.с.28-30). [PERSON] тривалий час проживала сама в 6.46 по вул.М.Джаліля, а після вселення до будинку онуки [PERSON] та її чоловіка, в осені 2004р. переїхала проживати до [PERSON] Зі слів позивачів, відповідач увіз [PERSON] без її згоди, зі слів відповідача [PERSON] та свідка [PERSON], [PERSON] переїхала проживати до них добровільно, що також підтверджується письмовою заявою [PERSON] до міліції від 29.03.05р., поясненнями [PERSON] під час проведення судово-психіатричної експертизи, що зафіксовані в акті амбулаторної судово-психіатрічної експертизи від 04.04.06р. (т. 1 а.с. 53, справа № 2-0-35/06 а.с.28-30). 28.12.04р. [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно та видала довіреність на представлення її інтересів в усіх установах, підприємствах та організаціях з питань отримання довідок та документів на належній їй житловий будинок і земельну ділянку за адресою: м.Київ, вул.М.Джаліля, 46 (т. 1 а.с. 149, 197). З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.12.04р. вбачається, що [PERSON] мала намір переписати будинок на [PERSON]. про що повідомила свого сина [PERSON] і що призвело до конфліктної ситуації між сторонами (т. 1 а.с. 52). 12.12.05р. [PERSON] уповноважила [PERSON] керувати та розпоряджатися всім її майном, укладати всі дозволені законом правочини, в тому числі продавати майно, проводити розрахунки по укладеним угодам для чого надала йому право підписувати від її імені всі документи, включаючи договори, шляхом видачі довіреності, посвідченої [PERSON], державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-2985 ( т.1 а.с. 8). У судовому засіданні свідки дали різні пояснення щодо відносин між [PERSON] та [PERSON] та волевиявлення останньої на продаж будинку і земельної ділянки. Так, свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] скаржилась на те, що [PERSON] примусово вивіз її із будинку по вул.М.Джаліля, не допомагав її жодним чином. Свідок [PERSON] показала, що відповідач чинив тиск на [PERSON], застосовував відносно неї насильство, продав будинок без її згоди. В той же час, свідок [PERSON] пояснив, що в його присутності [PERSON] погоджувалась продати свій будинок в Києві та надати гроші [PERSON] на добудову будинку в с.Немешаеве. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] весь час хвалила онука і скаржилась на сина. Вона говорила, що будинок оформила на [PERSON] і хоче його продати. Свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] добровільно приїхала до них жити і вони її доглядали в період з 2004р. по 2008р. Ніякого тиску чи фізичного насильства до неї не застосовувалось. Вона добровільно видала довіреність на ні ім'я [PERSON] щодо розпорядження її майном. [PERSON] виказувала бажання продати будинок в м.Києві та знала про його продаж, а [PERSON] збирався придбати для неї будинок в с.Немешаеве. Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи [PERSON] в різний час давала різни пояснення щодо її відносин з внуком та свого волевиявлення на переоформлення прав на будинок на [PERSON] та продаж будинку і земельної ділянки. Так, в заяві на ім'я начальника Подільського РУ ГУ МВС України від 29.03.05р. [PERSON] вказує, що звернулась до онука за допомогою і він її забрав проживати до себе, відносився із співчуттям та турботою (т.1 а.с. 53-54). Під час її обстеження при проведенні судово-психіатрічної експертизи в квітні 2006р. вона заявила, що у неї з внуком дуже добрі стосунки і тому, вона переписала все своє майно на нього. Внук її ніколи не ображав, не бив. (справа № 2-0-35/06 а.с.28-30). При дачі пояснень 29.02.08р. [PERSON] пояснила, що проживала а с.Немешаеве близько 1,5 років і весь цей час її били внук та його дружина. За що, вони її били не відомо. Під час проживання в с.Немешаеве, на прохання внука вона підписала довіреність, не ознайомившись з її змістом (матеріали №1606). Згідно вимог ст. ст. 239, 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншої особі для представництва перед третіми особами. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Видача довіреності є одностороннім правочином, а тому порядок її видачі має відповідати загальним правилам ЦК України. В обґрунтуванні вимог позивачі послались загалом на ст.ст. 215-230 ЦК України та на те, що довіреність від 12.12.05р. [PERSON] була отримана шляхом погроз та зловживання довірою, оманою з боку відповідача щодо предмету доручення. Ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Згідно п. 3ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішньої волі. Статтями 230, 231 ЦК України визначено, що правочин визнається судом недійсним якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін або правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи. Ст.57 ЦПК України передбачено, що доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Приймая до уваги те, що стороною не надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих, що на час видачі [PERSON] доручення від 12.12.05р. на ім'я [PERSON] на розпорядження її майном, [PERSON] навмисно ввів [PERSON] в оману щодо природи правочину, її прав і обов'язків та застосовував до неї фізичний та психічний тиск, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачів в частині визнання довіреності від 12.12.05р. недійсною. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] щодо того, що [PERSON] чинив тиск на [PERSON] та ввів її в оману при видачі довіреності від 12.12.05р., ґрунтуються на їх припущеннях, заявлені свідками зі слів [PERSON], яка стала висловлювати таку думку в лютому 2008р. та не мітять конкретної інформації,.а тому не приймаються судом як належний та допустимий доказ. 08.02.08р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчила договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0738 га., що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.М.Джаліля, 46 , укладений між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №№ 790 та 793 ( т.1 а.с. 9-10, 127). Як вбачається з пояснень сторін та визнається всіма сторонами [PERSON] виконав умови договорів купівлі-продажу та 08.02.08р. передав [PERSON] гроші в розмірах, визначених договорами. В свою чергу [PERSON] грошей власнику будинку та земельної ділянки [PERSON] не передав, а використав їх на власні потреби, посилаючись на домовленість, яка існувала між ними, а також на те. що він був позбавлений можливості спілкування з нею. Оскільки спірні договори укладенні з додержанням вимог ст.ст. 203, 655, 657 ЦК України, суд не вбачає підстав для визнання зазначених договорів недійсними. десяти днів з дня отримання копи цього Посилання позивачів на те, що продаж будинку та земельної ділянки відбувся без згоди власника майна [PERSON] не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються фактом видачі [PERSON], довіреності від 12.12.05р. на ім'я [PERSON] на розпорядження майном, а також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] А факт не отримання [PERSON] грошей від продажу майна, не є підставою для визнання спірних договорів не дійсним. На підставі викладеного, ст.ст. 203, 215, 230-231, 239, 244, 655, 657 ЦК України,

Outcome: dismissed