Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 09 квітня 2010 року звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 21 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 30000 грн., а відповідач зобовязалася їх прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. 21 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно умов якого поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. 21 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно умов якого поручитель зобовязалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Разом з тим, відповідачі свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 10 січня 2010 року склав 14086,80 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 14086 грн. 80 коп. та судові витрати, задовольнивши позов. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 245940-CRED, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 30000 грн., а відповідач зобовязалася їх прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, 21 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 245940-Cred, згідно умов якого поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Також з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, 21 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 245940-Cred, згідно умов якого поручитель зобовязалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачами порушуються взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 10 січня 2010 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 14086,80 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 2 статті 554 ЦПК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З урахуванням того, що у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, яка ними добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 14086,80 грн., яка складається з заборгованості по сплаті кредиту у розмірі 11724,81 грн., заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 1453,09 грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 250 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 658,90 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 140 грн. 87 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, тому з відповідачів на користь позивача також слід стягнути рівними частками судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved