Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ФГ Ранковий промінь про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, в якому зазначив, що він відповідно до державного акту серії І-МК №040291 від 15.06.2000 року є власником земельної ділянки площею 8,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоюрївської сільської ради Новобузького району. Зазначеною земельною ділянкою певний час за усною домовленістю (без укладання письмового договору оренди землі) користувалося фермерське господарство Ранковий проміньі навесні 2010 року він повідомив голову цього господарства [PERSON] про те, що після збирання господарством врожаю, він має намір самостійно обробляти земельну ділянку і восени 2010 року після повторного попередження голови господарства щодо своїх намірів, приступив до обробітку належної йому земельної ділянки. Однак, у лютому 2011 року голова ФГ Ранковий промінь[PERSON] повідомив йому про незаконність його дій, які позбавили права використовувати господарством його земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 20.09.2008 року, термін дії якого ще не сплинув. Насправді він жодного письмового договору оренди ні з ФГ Ранковий промінь, ні з його головою [PERSON] не укладав. Отримавши у лютому 2011 року копію спірного договору від голови ФГ Ранковий промінь[PERSON] виявив, що сам договір, а також акт приймання-передачі земельної ділянки підписала нібито на його прохання громадянка [PERSON] Однак, він не уповноважував згадану громадянку на вчинення будь-яких правочинів, в тому числі на підписання спірного договору та акту приймання-передачі земельної ділянки, тому посилаючись на те, що спірний договір був укладений з порушенням вимог статей 13, 203, 244, 245, 321 ЦК України та ст.4 Закону України Про оренду земліпозивач просив визнати спірний договір оренди землі від 20.09.2008 року недійсним та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача голова ФГ Ранковий промінь[PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав і пояснив, що з 2005 року господарство стало використовувати земельну ділянку площею 8,91 га, яка належить [PERSON], за усною домовленістю без укладання письмового договору оренди цієї ділянки. У 2008 році, коли органи влади стали вимагати обовязковості укладання договорів оренди землі в письмовій формі, він особисто звернувся до позивача з пропозицією подальшого використання належної йому земельної ділянки з укладенням письмового договору оренди строком на 5 років, на що останній після зясування розміру орендної плати, дав свою згоду, а згодом надав копії необхідних документів, зокрема: копію паспорту, копію державного акту на землю та кадастровий план земельної ділянки з визначенням її меж в натурі на місцевості. Оформленням спірного договору, як і інших договорів оренди, займалася за його дорученням член господарства [PERSON], яка у вересні 2008 року при зустрічі з [PERSON] у приміщенні магазину в с. Новоюрївка, Новобузького району надала останньому договір для його підписання. Ознайомившись з договором [PERSON] погодився на його підписання, але посилаючись на брудні руки та можливість зіпсувати договір, звернувся з проханням до продавця магазину [PERSON] поставити за нього підпис в договорі. Остання, після деяких вагань, виконала прохання [PERSON], але зазначила в договорі, що підпис поставила на його прохання. У 2009 році за домовленістю з [PERSON] та його дружиною передав останнім майже новий культиватор в рахунок орендної плати за користування належних їм земельних ділянок, а згодом передав майже пять тон насіння ячменю. Навесні 2010 року [PERSON] та його дружина звернулися до нього з проханням виплатити їм наперед орендну плату за 2010 та 2011 роки в сумі 10000 грн., але він відмовив останнім і пояснив, що можливість виплати такої суми буде визначатися тільки після збору врожаю в кінці року та проведення розрахунків з іншими орендодавцями. Така відповідь останніх не влаштувала і вони заявили, що будуть забирати орендовані ним земельні ділянки. Восени 2010 року [PERSON] незважаючи на наявність укладеного з ним договору оренди землі, дія якого закінчується в 2013 році, приступив до самостійного обробітку земельної ділянки, а згодом звернувся до суду про визнання договору оренди землі недійсним. Після реєстрації договорів оренди земельних ділянок, що мало місце 01.06.2009 року, [PERSON] не звертався до господарства з проханням видати йому примірник договору оренди землі від 20.09.2008 року, коли виник спір щодо правомірності його дій по використанню земельної ділянки, він видав останньому на його прохання примірник спірного договору. Вважає, що вимоги позивача є безпідставними, просив відмовити в задоволенні заявлених вимог. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, [PERSON] пояснила, що у вересні 2008 року у приміщенні магазину в с. Новоюрївка, Новобузького району, де вона працює продавцем, зайшла [PERSON], яка працює у ФГ Ранковий промінь, а згодом до магазину на тракторі приїхав [PERSON] Коли останній зайшов у приміщення магазину [PERSON] звернулася до нього з проханням підписати заповнений договір оренди землі. Ознайомившись з договором [PERSON] погодився на його підписання, але посилаючись на брудні руки та можливість зіпсувати договір, попросив [PERSON] поставити підпис за нього, але та відмовилася це робити, після чого він звернувся з таким проханням і до неї, посилаючись на те, що вони односельчани і повинні довіряти один одному. Не вбачаючи в цьому нічого протиправного поставила за нього підпис в договорі, але зазначила в ньому, що виконала підпис на прохання [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, опитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. В силу ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України Про оренду землівід 06.10.1998 року (далі - Закон) договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ч.2 ст.125 ЗК України і ст.18 указаного Закону України є укладеним (вчиненим) із моменту його державної реєстрації. В силу ч.1 ст.14 указаного Закону договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину - волевиявлення учасника правочину, додержання форми правочину визначеного законом та вчинення правочину особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою-третьою, п'ятою, шостою частинами ст.203 ЦК України. В силу п.1 ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до державного акту серії І-МК №040291 від 15.06.2000 року є власником земельної ділянки площею 8,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоюрївської сільської ради Новобузького району. Зміст спірного договору оренди землі від 20.09.2008 року вказує на те, що між власником земельної ділянки [PERSON] та фермерським господарством Ранковий проміньв особі його голови [PERSON] була досягнута домовленість про передачу земельної ділянки в оренду строком на 5 років. Договір зареєстрований в Новобузькому відділі реєстрації 01 червня 2009 року за №040902005652. Текст вказаного договору свідчить про те, що при його заповненні малися в наявності необхідні документи, отримання яких без згоди орендодавця [PERSON], було б неможливим (паспортні дані, державний акт на землю тощо), Пояснення третьої особи [PERSON] та показання свідка [PERSON] вказують на те, що при вирішення питання щодо підписання договору оренди землі від 20.09.2008 року орендодавець [PERSON] в їх присутності не висловлював будь-яких заперечень проти умов договору щодо обєкту оренди, строку його дії, розміру орендної плати та порядку її виплати, інших істотних умов, зазначених в тексті договору. При цьому, орендодавець у звязку з вадами своїх рук не міг підписатися під договором власноручно, але за його дорученням і у його присутності договір оренди землі підписала громадянка [PERSON], тому посилання позивача на цю обставину, як на підставу визнання спірного договору оренди землі недійсним, суд вважає необґрунтованими. За таких обставин, суд вважає, що спірний договір був укладений відповідно до положень ст. ст.14, 15, 18 Закону України Про оренду земліі без порушень вимог ст. ст.4-6, 11, 17, 19 цього Закону. При вчиненні зазначеного правочину [PERSON] мав необхідний обсяг цивільної дієздатності. Його волевиявлення як учасника правочину, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, було вільним і відповідало його внутрішній волі, а сам правочин був вчинений у формі, встановленій законом. Отримання [PERSON] орендної плати за 2009 та 2010 роки, що останнім не заперечується, вказує на те, що спірний правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, позивачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження, передбачених ст.215 ЦК України та ст.15 Закону України Про оренду земліпідстав для визнання спірного договору оренди земельної ділянки недійсним, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні заявлених вимог. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, суд відносить на його рахунок.

Outcome: dismissed