Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду із даним позовом та просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн., щомісячно, на утримання їхньої неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого відповідно до свідоцтва про народження є відповідач. В обґрунтування позову зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.11.2004 року, від якого вони мають неповнолітню дитину. Починаючи з літа 2008 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та в добровільному порядку виконувати свої батьківські обовязки не бажає. З того часу дитина знаходиться на повному її утриманні і вона бажає стягувати аліменти з відповідача в примусовому порядку. В судове засідання позивачка не зявилася, в письмовій заяві до суду просить справу розглянути за її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, оскільки перебуває у місцях позбавлення волі, в письмовій заяві до суду просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає. (а.с.52). Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. З копій свідоцтв про одруження та народження дитини видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2004 року і від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5,6), який згідно довідки Виконавчого комітету Городницької селищної ради Новоград-Волинського району №1386 від 01.04.2010 року проживає на утриманні позивачки (а.с.3). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Вище вказаними нормами Сімейного кодексу України та розясненнями Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що в разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач відбуває міру покарання в Житомирській виправній колонії №4 згідно вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2010 року та відповідно до довідки Житомирської виправної колонії №4 відповідач за період з липня 2010 року по вересень 2010 року доходів не має. (а.с. 50), тому суд приходить до висновку, що він спроможний частково сплачувати аліменти на користь позивачки в розмірі 50 гривень. За змістом ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Отже позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково. Суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ.

Outcome: partial