Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-27 00:00:00

У листопаді 2010 року позивач [PERSON] предявила у суд позов, просила: ухвалити рішення, яким визнати недійсним Державний акт Серії ЯЕ №619286 на право власності на земельну ділянку площею 0,0441 га. по вулиці Гагаріна, 47 у місті Корсуні Шевченківському, Черкаської області, виданий 31 серпня 2007 року Корсунь - Шевченківською міською радою на імя [PERSON]; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0441 га. по вулиці Гагаріна, 47 у місті Корсуні Шевченківському Черкаської області. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 30 травня 2007 року вона придбала у відповідача - [PERSON] 62/100 частини житлового будинку №47 з надвірними спорудами: приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, прибудова «а1», загальною площею 56,9 кв.м., житлова площа 29,8 кв.м., що знаходяться на вулиці Гагаріна у місті Корсунь Шевченківський, Черкаської області. Після укладення даного договору, відповідач передав їй технічний паспорт на будинок. Земельна ділянка, на якій був розташований весь житловий будинок з надвірними спорудами на час укладення Договору, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ЧР 9-1-612, виданого Корсунь Шевченківською міською радою 22 січня 2001 року, №612. На підставі ухвали Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 15.07.2005 року у цивільній справі № 2-3/2005 відповідачу перейшла у власність 62/100 частина житлового будинку і споруд, та земельна ділянка площею 0,0441 га., а інша частина земельної ділянки і друга половина будинку і споруд перейшли у власність його колишньої дружини [PERSON] Протягом тривалого часу позивач намагалася вийти на контакт із [PERSON]М з приводу переоформлення земельної ділянки, але останній намагався затягнути час, не реагував на телефонні дзвінки, змінював місце проживання і реєстрацію проживання, а після їхньої випадкової зустрічі у жовтні 2010 року, [PERSON] заявив про те, що від земельної ділянки він не відмовиться, оскільки позивач її не придбавала. Після цього, позивач спробувала самостійно приватизувати земельну ділянку, про те їй було відмовлено у звязку з тим, що власником земельної ділянки є [PERSON], про що є Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0441 га. Серії ЯЕ №619286 виданий 31 серпня 2007 року Корсунь - Шевченківською міською радою на його імя, а цивільно правової угоди за якою б земельна ділянка переходила у власність позивача немає. 20 січня 2011 року до початку розгляду справи по суті, позивач подала заяву про залишення без розгляду її позовних вимог в частині визнання за нею права власності на земельну ділянку по вулиці Гагаріна, 47 у місті Корсуні Шевченківському Черкаської області та про розподіл судових витрат. Також позивачем, у судовому засіданні подано заяву про збільшення її позовних вимог, у яких вона остаточно просить: вважати причину пропуску нею строку для звернення до суду з даним позовом поважною, поновити їй строк звернення до суду по цій справі; визнати недійсним та скасувати Державний акт Серії ЯЕ №619286 на право власності на земельну ділянку пощею 0,0441 га. по вулиці Гагаріна, 47 у місті Корсуні Шевченківському Черкаської області, виданий 31 серпня 2007 року у звязку з набуттям нею 30 травня 2007 року права власності на 62/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами, які розміщені на даній земельній ділянці. Позивач у судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Відповідач [PERSON] у суді змінені позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову та пояснив, що продав позивачу лише будинок, а оскільки земельна ділянка є самостійними предметом купівлі-продажу він має намір отримати за неї відповідну плату. Представник міської ради у суд не з*явився, міська рада просила суд слухати справу у їхню відсутність. Представник управління Держкомзему у Корсунь-Шевченківському у суді вважає, що позов підлягає до задоволення в порядку ст.377 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що змінений позов підлягає до повного задоволення. У суді встановлено, що ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 15.07.2005 року про затвердження мирової угоди було розділено житловий будинок та приватизована земельна ділянка в м.Корсуні-Шевченківському Черкаської області по вул.Гагаріна, 47 між [PERSON] та [PERSON] /а.с.а.с. 57-58/ 30 травня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали в письмовій формі та посвідчили нотаріально договір купівлі-продажу частини житлового будинку, що належала [PERSON], за яким вказана частина будинку була придбана позивачкою [PERSON] /а.с.а.с.11-13/ 31.05.2007 року у відповідності до вимог ст.657 ЦК України в органах БТІ проведена державна реєстрація вказаного договору. /а.с.11/ Пунктом 14 договору купівлі продажу було передбачено, що сторони зобов*язані переоформити земельну ділянку відповідно до законодавства /а.с.12/ 04.06.2007 року [PERSON] звернувся до Корсунь-Шевченківського районного відділу державного земельного кадастру із заявою про виготовлення державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, що була виділена йому згідно ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 15.07.2005 року. /а.с.56/ 31.08.2007 року державний акт на право приватної власності на земельну ділянку пл.0,0441 га, що розташована в м.Корсуні-Шевченківському по вул.Гагаріна, 47 серія ЯЕ № 619286 був виданий [PERSON] /а.с.37/ Після отримання державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] відмовився переоформити спірну земельну ділянку на [PERSON], вважаючи, що така ділянка повинна бути куплена у нього позивачкою. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно роз*яснень, вкладених в підпункті «ґ»пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 16.04.2004 року До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. За таких обставин, враховуючи, що позивачка правомірно придбала частину житлового будинку, який знаходився на приватизованій земельній ділянці пл.0,441 га, що є необхідним для обслуговування житлового будинку у відповідності до п. «Г»ч. 1 ст.121 ЗК України, суд приходить до висновку, що державний акт на право власності на землю, виданий [PERSON] 31.08.2007 року не може бути дійсним, а його державна реєстрація підлягає скасуванню, тобто змінений позов підлягає до повного задоволення.

Outcome: approved