Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом посилаючись на те, що після пожежі в частці його будинку №139 по вул.. Кафтанова в м. Лисичанську з вини його племінника [PERSON], то загинув при пожежі, за рішенням виконкому він був вселений в спірну квартиру [ADDRESS], яка належала його покійному племіннику на праві власності. У січні 2009 року відповідачка замінила замки на вхідних дверях спірної квартири і перешкоджала його проживанню в спірній квартирі, комунальні послуги не сплачувала. Просить суд забов'язати відповідача не чинити йому перешкод в користуванні спірною квартирою, вселити його в спірну квартиру та звільнити його від сплати комунальних послуг за спірну квартиру з січня 2009 року до набрання чинності нього рішення суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав суду пояснення аналогічні обставинам викладеним у позовній заяві. Відповідач позов не визнала і пояснила, що позивач не має прав на вселення та користування спірною квартирою, що належить їй на праві власності. Просила суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Представник ЛКП «ЖЕК №3» [PERSON] заперечував проти задоволення позову позивача. Свідок [PERSON] показав, що через два тижні після пожежі позивач вселився в спірну квартиру, робив там поточний ремонт, були укладені договора з комунальними службами. Постійне місце проживання позивача було в його будинку по вул.. Кафтанова в м. Лисичанську. Судом досліджені наступні докази: Надані позивачем: копія паспорту позивача, договір найму житла, акт про пожежу, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, копія технічного паспорту на спірну квартиру, досліджені в судовому засіданні розрахункові книжки про сплату комунальних послуг позивача. Надані відповідачем: витяг про державну реєстрацію квартири. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь в розгляді справи, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира 50 в будинку №147 по пр.. Леніна в м. Лисичанську, відповідно рішення Лисичанського міського суду від 13 травня 2010 року, залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 19 серпня 2010 року, належить на праві власності відповідачу в справі [PERSON], як на спадщину, що залишилася після смерті її брата і племінника позивача, [PERSON], що трагічно помер 8 липня 2008 року внаслідок пожежі, після якої постраждала частка будинку позивача, що знаходиться за адресою: вул.. Кафтанова, 139 в м. Лисичанську. Для тимчасового проживання на умовах договору найму між ЛКП «ЖЕК №3» і позивачем останньому була надана спірна квартира для тимчасового проживання до оформлення спадкових прав на неї. 6 жовтня 2010 року відповідач в ЛКП «Бюро технічної інвентаризації» зареєструвала право власності на спірну квартиру. Ці обставини не оспарювалися сторонами в судовому засіданні і підтверджуються матеріалами справи. Згідно ст..810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла передає або забов'язується передати другій стороні житло для проживання у ньому на певний строк. Ст.ст. 132-1 - 132-2 ЖК України передбачено користування приміщеннями з фондів житла ця тимчасового проживання. Ст. 161 ЖК. України передбачено право вселення наймача в квартиру, що належить, громадянинові на праві приватної власності, інших осіб з письмової згоди власника квартири. Таким чином, позивачу була надана спірна квартира для тимчасового проживання до оформлення спадкових прав на неї. Рішенням Лисичанського міського суду від 13 травня 2010 року, залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 19 серпня2010 року визнано право власності [PERSON], відповідача в справі, на спірну квартиру. Дія договору найму спірної квартири сплинув 23 липня 2010 року і не продовжувався третьою особою. Відповідач [PERSON], як власник спірної квартири, не давала письмової згоди па його вселения і заперечувала в судовому засіданні на вселення позивача в спірну квартиру, що належить їй на праві власності. Тому, не має підстав, передбачених законом, для вселения позивача в спірну квартиру. Крім того, свідок [PERSON], з боку позивача, із судовому засіданні при розгляді цієї справи и при розгляді попередньої справи про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спірну квартиру показував, що позивач в спірній квартирі не проживав, тому в задоволенні позову позивача в цій частині слід відмовити за необґрунтованістю: Відповідно ст.. ст.. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільною права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1.визнання права; 2.визнання правочину недійсним; 3.припинення дії, яка порушує право; 4.відновлення становища, яке існувало до порушення; 5.примусове виконання обов'язку в натурі; 6.зміна правовідношення; 7.припинення правовідношення; 8.відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди: 9.відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10.визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Позовні вимоги позивача в частині забов'язання відповідача не чинити йому перешкоди в користуванні спірною квартирою та надати йому ключі від її вхідних дверей, звільнення його від сплати комунальних послуг за спірну квартиру не передбачені законом, як способи захисту цивільних прав та інтересів, тому в задоволенні цих позовних вимог позивача також слід підмовити за безпідставністю. Оскільки рішення суду ухвалено не на користь позивача то його судові витрати по справі не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed