Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, зазначивши, що зі згоди батьків ним було зведено домоволодіння по вул.Колгоспній, 178 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. В експлуатацію домоволодіння не приймалось та правовстановлюючих документів він не отримував. Після смерті батьків права на вказане нерухоме майно заявила його сестра [PERSON] Вважав, що жодних прав на домоволодіння відповідачка не має та просив визнати на нього право власності. Відповідачка пред?явила до [PERSON] зустрічний позов, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON] За життя батька на виділеній йому земельній ділянці по вул.Колхозній, 178 у м.Підгородне було зведено домоволодіння, однак не введено його в експлуатацію. У встановленому законом порядку вона прийняла спадщину, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки батько за життя належним чином не зареєстрував своїх прав на нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння та земельної ділянки за вказаною адресою, а також на ? частину земельної ділянки площею 3 га на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району, яка також належала спадкодавцю. В судовому засіданні сторони підтримали свої вимоги. Треті особи до суду не з?явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги свого батька [PERSON], який помер 14.07.2008 року (свідоцтво про смерть серії I-КИ №228096, видане 15.07.2008 року виконкомом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). На момент смерті [PERSON] був власником земельних ділянок площею 0,035 га по вул.Колгоспній, 178 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та 3 га на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (державний акт про право приватної власності на землю серії ДП ДН №010458, виданий 13.12.1996 року на підставі рішення виконкому Підгородненської міської ради №215 від 23.08.1996 року; серії ІІ-ДП №043427, виданий 10.07.2002 року на підставі розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації №366-р від 10.06.2002 року). З 1987 по 2007 роки на земельній ділянці по вул.Колгоспній, 178 у м.Підгородне було зведено будинок із господарськими будівлями та спорудами, що вбачається з копії технічного паспорту КП Дніпропетровського району БТІвід 17.11.2008 року. Вказаний будинок був збудований на місці зруйнованого будинку, що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 06.05.1963 року (а.с.14), без узгодження проекту будівництва з компетентними органами, в експлуатацію не прийнятий та не зареєстрований, що вбачається з інвентарної справи на вказане домоволодіння КЗ Новомосковське МБТІта визнано сторонами в судовому засіданні. Позивач та відповідачка у встановлений шестимісячний строк прийняли спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, що відповідає вимогам ст.ст.1268-1270 ЦК України. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.ст.14-15 Основ цивільного законодавства Союзу РСР і союзних республік, самочинним визнавалося будівництво, яке велося без дозволу виконавчого комітету відповідної ради, замість зруйнованого на раніше відведеній громадянину земельній ділянці, а також будівництво без належно затвердженого проекту або з відхиленням від проекту, або з грубими порушеннями основних будівельних норм і правил. Такі ж положення були закріплені і в ст.105 ЦК УРСР, введеному в дію у 1963 році. Право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок№7 від 4 жовтня 1991 року). Введеним в дію з 1 січня 2004 року Цивільним кодексом України момент виникнення права власності на новостворене нерухоме майно також повязаний із завершенням його будівництва, прийняттям нерухомості до експлуатації і її державної реєстрації(ст.ст.331, 376, 380 ЦК). Згідно з частинами першою та другою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Аналіз фактичних обставин свідчить про те, що спірне домоволодіння являється самочинним будівництвом, оскільки було збудовано без дозволу виконавчого комітету відповідної ради, належно затвердженого проекту, не прийнято в експлуатацію та не зареєстровано у виконкомі місцевої ради. Таким чином, [PERSON] за життя у встановленому законом порядку не набув право власності на спірний житловий будинок, а тому він не увійшов до складу спадщини. Суд наголошує, що права та обов'язки [PERSON], як забудовника входять до складу спадщини (п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування№7 від 30.05.2008 року). Відповідно до ст.39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльностіприйняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 9 розділу 5 Прикінцеві положення вищезазначеного Закону передбачено, що прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і заяви про прийняття в експлуатацію яких подаються до 31 грудня 2012 року, здійснюється безоплатно інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об'єкт, протягом 30 днів з дня подання заяви. Статтею 31 п. 9 Закону України Про місцеве самоврядування в Українівід 21 травня 1997 року передбачено, що органи місцевого самоврядування надають відповідно до Закону надають містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок, приймають участь у прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у порядку та у випадках, встановлених законом. Згідно п.2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461), прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція), поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація). У разі прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, побудованих без наявності дозволу на виконання будівельних робіт до 31 грудня 2009 р., особливості реєстрації декларації та її форма визначаються Міністерством будівництва та житлово-комунального господарства. Отже чинним законодавством встановлений інший, ніж судовий, порядок прийняття в експлуатацію обєктів нерухомості та отримання відповідних правовстановлюючих документів, але сторони цим правом не скористалася. Законодавство не визнає самочинне будівництво об?єктом правового захисту, крім передбаченого ч.3 ст.376 ЦК України випадку. Даною нормою визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. При цьому з урахуванням Закону України Про регулювання містобудівної діяльностіта наведених нормативно-правових актів для вирішення питання про визнання за особою права власності на об'єкт нерухомого майна в тому разі, коли в прийнятті такого об'єкту в експлуатацію відмовлено, обов'язковою умовою є дотримання усіх визначених законом вимог та умов, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності на спірне домоволодіння, в тому числі в порядку спадкування, а тому відповідні вимоги сторін задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо вимог відповідачки про визнання права власності на земельні ділянки, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх \~ порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ Згідно роз?яснень Пленуму Верховного Суду України (п. 23 постанови №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування) \~за наявності \~умов \~для \~одержання \~в нотаріальній \~конторі \~свідоцтва \~про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. \~ Відповідачкою прийнято спадщину в порядку та строки, встановлені цивільним законодавством, проте свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки не отримано. Відмова нотаріуса в оформленні її прав на спадщину в матеріалах справи відсутня і будь-яких перешкод для такого оформлення суд не вбачає. Враховуючі вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні як первісних, так і зустрічних вимог сторін.

Outcome: dismissed