overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, в якому вказав, що він віднесений до категорії дітей війни. Зазначив, що ніяких доплат до пенсії відповідач не нараховував і не сплачував, отже, як вважає позивач, вчинив неправомірну бездіяльність, чим порушив його права та інтереси. Просить визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області з невиплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2006 року. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно довідки УПФУ № 2027 [PERSON] отримує надбавку «підвищення учасникам війни». Відповідно до загальних положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.06р., дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни було менше 18 років. Позивачка підпадає під статус "Дитина війни". Також, позивач підпадає під статус "Учасника війни '' відповідно до ч.2 ст.10 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", так як є учасником війни. Відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме, текст статті 6 викладений в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни». Ветерани війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення здійснюється за їх вибором по одному з вищевказаних законів. Тобто, особа має право отримувати надбавку як "дитина війни", або "ветеран війни" за власним бажанням. На теперішній час, управлінням ПФУ в м.Селидове виплачується надбавка до пенсії позивачки у відповідності до ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як підвищення учасникам війни. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-13 00:00:00

: зліло х П.М. звернувся до суду з позовом до Ради та зазначив, що свідоцтво про пр^:- ... :стт видане [PERSON] на житловий будинок № 45, що розташований по вул. Стар . - 5 с Троянів Житомирського району є протиправним, просив визнати власн :-:а .глгнтто будинку позивача, його покійних батьків та недієздатного [PERSON]. ях :Л членами колгоспного двору. В . - ас і данні позов було підтримано позивачем у повному обсязі. Він стверл - - : :л:гннй будинок є колгоспним двором, членом якого були його батьки, він та Гглт. І тому визнання права власності лише за покійною матір»ю на думку позивачі -л HV Вважає, що [PERSON] не може бути а ні спадкоємцем, а ні стороно: ; :ттав: Голс вл Лезхізської сільської ради до суду не з»явився, про час та місце розгляду справ:: л;е встановленому порядку. Причину неявки не повідомив. Суд визнає причину w представника сільради неповажною та ухвалив праву проводити за його відсутності Беручи л: .вати пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені 'став :::. відповідають цивільним правовідносинам. Сул розглядам справу у межах заявлених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, батько позивача помер 27.12.1991. Право власності на спірний будинок видано на матір позивача [PERSON], яка його належним чином зареєструвала у держаних органах. [PERSON] померла 31.03.2000. За життя мати позивача призначила своїми спадкоємцями за заповітом [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Крім визначених спадкоємців за заповітом, право на спадщину за законом мав [PERSON]. інвалід другої групи, як спадкоємець обовязкової частки та інші діти спадкодавця. Згідно довідки Троянівської сільської ради [PERSON] та [PERSON]М спадщину прийняли, всі інші спадкоємці відмовились від спадкового майна на користь позивача. Постановою державного нотаріуса № 773 від 12.08.2008 позивачу відмовлен: видачі свідоцтва про право на спадкове майно в звязку з тим, що [PERSON] відмовився на отримання у спадщину частину спірного будинку, та вимагав свідоцтво на весь будинок. Вимога позивача про визнання права власності на спірний будинок за йог: батьками не підлягає до задоволення, оскільки позивач звернувся за захистом інтерес померлих батьків. Згідно із ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, що позбавляє [PERSON] звертатися з позовом в інтересах померлих батьків. Твердження позивача щодо визнання незаконним свідоцтва про право власності на спірний будинок підтвердження в суді не знайшло, оскільки [PERSON] проживала в цьому будинку разом зі своїм чоловіком, дітьми, дбала про нього. На підставі цього Радою у межах її повноважень видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок, а тому підстав вважати свідоцтво незаконним не має. Позивач не порушував питання про притягнення в якості відповідача [PERSON] В.В., про визнання майна колгоспним двором, не надав доказів про останнього члена колгоспного двору тощо. З огляду на наведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь заборгованість за кредитним договором № 89/2 від 12.10,2007 року в сумі 8135,68 грн.. з яких заборгованість за кредитом 5199,74 грн., відсотки 1788,73 грн., плата за пропуск платежів 1147,21 грн. та витрати пов'язані зі сплатою судового збору та витрат за ІТЗ розгляду справи. ^ Зазначив, що 12.10.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 89/2, згідно якого [PERSON] надано кредит у сумі 7500 грн. терміном до 11.10.2010 року. 12.10.2007 року між позивачем та [PERSON] укладений договір поруки, згідно якого він зобов»язувався у разі порушення виконання умов кредитного договору погасити заборгованість по кредитному договору, нараховані проценти по кредиту, проценти по простроченому кредиту та інші платежі, передбачені кредитним договором. В порушення умов кредитного договору [PERSON] зобов»язання в частині повернення кредиту, сплати відсотків та штрафних санкцій не виконав. Станом на 31.08.2010 року заборгованість складає 8135,68 грн., з яких заборгованість за кредитом 5199,74 грн., відсотки - 1788,73 грн., плата за пропуск платежів -1147,21 грн. В судове засіданні представник позивача не з»явився, передав факсом клопотання розглянути справу у відсутність представника, вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав та надав письмову заяву, просить прийняти рішення у попередньому засіданні, відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву, просить справу розглянути у його відсутність позовні вимоги визнає у повному обсязі. З»ясувавши позицію сторін та оглянувши докази в межах заявлених вимог суд вважає, що в наявності вбачаються законні підстави ухвалити рішення для задоволення позову, оскільки відповідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідачу відомо про наслідки вчинення таких процесуальних дій, а тому є підстави прийняти рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Житомирській області (далі Управління) звернулось з позовом до [PERSON] в якому просить постановити рішення про примусове вилучення у відповідача автомобіля з ручним керуванням ЗАЗ 110377-40, 2007 року випуску, номер кузова Y6Д11037770112382, державний номер [NUMBER] у повному комплекті та передачу його Управлінню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що вищевказаний автомобіль був наданий чоловіку відповідача [PERSON] за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в України як інваліду 2 групи внаслідок професійного захворювання. 11 вересня 2009 року [PERSON] помер і відповідно до пункту 16 Постанови КМ України від 19.07.2006 № 999 "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" його дружина [PERSON] мала б право залишити автомобіль у себе, якби на час смерті чоловіка, відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, були підстави для забезпечення її автомобілем. Однак такі підстави виникли тільки після смерті [PERSON], коли відповідачу була встановлена 2 група інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС. У звязку з цим просить позов задоволити. Відповідач позов не визнала та пояснила, що вона є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС, а тому має право на забезпечення її автомобілем. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації та Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Житомирській області № 65/172 від 01.06.2007 року (а.с. 8) [PERSON] виданий автомобіль Славута 110377-40 як інваліду 2 групи внаслідок професійного захворювання. 11 вересня 2009 року [PERSON] помер (а.с. 21) і автомобіль залишився у його дружини [PERSON] (а.с. 6-7, 27, 30). 25 вересня 2009 року [PERSON] була встановлена 2 група інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС (а.с. 34) і, відповідно до пункту 3 Постанови КМ України від 19.07.2006 № 999 "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями", вона отримала право на забезпечення її автомобілем. Враховуючи вищевказане та з урахуванням того, що дочка відповідача є її членом сімї та має право на керування легковим автомобілем (а.с. 20, 22-24, 28, 29) суд вважає за можливе залишити автомобіль [PERSON] У звязку з цим відмовляє в задоволенні позову повністю за безпідставністю. Враховуючи вищевказане,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

До Малинського районного суду надійшла позовна заява ПАТ «[PERSON] [PERSON]» з позовом до Войцехівського [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в розмірі 148826 гривень 06 копійок. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не зявилась, хоча належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. У звязку з цим справа розглядається за правилами ст. ст. 224-233 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши справу в межах позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов ПАТ «[PERSON] [PERSON]» підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.02.2006 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К14/006- 4/58548(а.с.5-6), відповідно до якого банк зобовязувався надати [PERSON] кредит в розмірі 4100 гривень із сплатою 0,1% річних. В разі несплати заборгованості по кредиту розмір плати збільшується на 24%. Кредит надавався на 24 місяці з 22.02.2006 року по 21.02.2008 року. Кредитні кошти в розмірі 4100 гривень були отримані позичальником, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 8-9). Вищевказаний договір свідчить про те, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та §2 глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також в частині 1 статті 1049 зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] вимоги кредитного договору у встановлений договором строк не виконала. Згідно розрахунку (а.с. 7) вона допустила заборгованість у розмірі 14826 гривень 06 копійок. Ця сума боргу складається з: · заборгованості по кредиту в розмірі 4100 гривень; · штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 7482 гривні 50 копійок; · штрафних санкцій за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 1621 гривня 78 копійок; · заборгованості по відсотках в розмірі 1621 гривня 78 копійок. Оскільки [PERSON] не виконала умови кредитного договору, то суд стягує з неї вищевказану заборгованість. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, просить розірвати шлюб, який зареєстрований 28.07.2005року, стягнути аліменти на утримання доньки Валерії, 04.08.2005року народження, в сумі 300 грн. щомісячно до її повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що протягом трьох місяців спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин, по причині частих сварок, терпіти надалі таке сімейне життя не бажає. Відповідач не працює, але є працездатним і зобов 'язаний надавати дитині матеріальну допомогу. В судове засідання сторони не з 'явилися, надали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, згідний розірвати шлюб та сплачувати аліменти на дитину. Відповідно до вимог cm. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийняте судом. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 28.07.2005 року міським відділом РАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 355.(а.с.5) Від шлюбу є дочка [PERSON], 04.08.2005року народження, яка проживає з матір'ю. Сторони не виявили бажання примиритись, згідні на розірвання шлюбу, Відповідач є батьком дитини, не працює, не має регулярного заробітку або доходів, згідний сплачувати аліменти на дитину в твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно. Вказаний розмір аліментів не суперечить cm. 184 СК України. Таким чином, позовні вимоги можуть бути задоволені в повному об'ємі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

13 вересня 2010 року заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO] та призначення її опікуном, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є інвалідом І групи з психічним захворюванням довічно, частково орієнтована в місці перебування, часі та у власній особистості, періодично не може керувати своїми вчинками, потребує стороннього догляду. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала свою заяву, просила визнати недієздатною сестру [PERSON] та призначити її опікуном. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Ганнівсько-Вирівської сільської ради в судове засідання не зявився. Ганнівсько-Вирівський сільський голова листом повідомив, що із заявою погоджується, просив розглянути справу без участі представника органу опіки і піклування сільської ради. Заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 22 квітня 1951 року в с. Ганнівка-Вирівська Білопільського району Сумської області , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії ЯВ № 242361 (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження заявниці серії ГД № 695145 вбачається, що [PERSON], яка змінила прізвище під час реєстрації шлюбу, є рідною сестрою [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до довідки серії ВТЭ -21 № 022697, [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства безстроково (а. с. 7). Відповідно до подання органу опіки і піклування Ганнівсько-Вирівської сільської ради опікуном [PERSON] доцільно призначити її сестру [PERSON] Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 380 від 14 жовтня 2010 року [PERSON] виявляє ознаки помірної розумової відсталості (виражена імбецильність) внаслідок ДЦП. За своїм психічним станом вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( а. с. 12-14). Визнання [PERSON] недієздатною та призначення їй опікуна в особі сестри [PERSON] необхідно для прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 241 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки і піклування призначає їй опікуна. Таким чином суд вважає за необхідне [PERSON] визнати недієздатною, її опікуном призначити сестру [PERSON], згідно подання органу опіки та піклування Ганнівсько-Вирівської сільської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

4 листопада 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем в ступила до шлюбу 22 травня 2008 року. Від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитину, яка знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач матеріально не забезпечує. Інших платежів аліментарного характеру у відповідача не має. Тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 22 травня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а. с. 4). Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини (а.с.5). Згідно довідки про склад сімї від 1 листопада 2010 року, син [PERSON], [INFO] проживає з матірю і знаходиться на її утриманні (а. с. 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 13.04.2010 року після смерті матері [PERSON], відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну частку (пай), що розташована на території Гальчинської сільської ради. Позивач спадкує за заповітом від 19.03.2008 року, згідно якого [PERSON] заповіла їй земельну ділянку, що розташована на території с. Гальчин, Андрушівського району площею 3,1409 га. Відповідач на спадщину не претендує. Позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак вона не може реалізувати своє право на отримання спадщини, оскільки державний акт на земельну ділянку отриманий спадкодавцем, є старого зразку, який не має кадастрового номеру земельної ділянки. Позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,1409 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гальчинської сільської ради. В судовому засіданні позивач позов підтримала, обгрунтувавши вищенаведеними обставинами та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та проти задоволення не заперечувала. Судом встановлено, що 13.04.2010 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Позивач, дочка померлої та спадкоємець за заповітом, що підтверджується копією свідоцтва про народження, про одруження та заповітом від 19.03.2008 року (а.с. 8-11). Із державного акту серії III - ЖТ № 000715 видно, що [PERSON] була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,1409 га на території Гальчинської сільської ради (а.с. 13). Земельна ділянка не має кадастрових номерів, їх присвоєння після смерті власника не допускається, що позбавляє позивача прав реалізувати спадкові права у встановленому законом порядку. Згідно довідки держнотконтори після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 22-23). Довідкою Андрушівської міської ради підтверджується, що позивач проживала із [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто прийняла спадщину відповідно до ст.. 1268 ЦК України ( а.с. 12). Тому позивач, як спадкоємець за заповітом, котра прийняла спадщину , має право на майно спадкодавця, підтверджене відповідними документами.

Outcome: approved