Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-20 00:00:00

29.11.2010 року позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини звернулась до суду з позовом до [PERSON] про вселення до житлового приміщення. На підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала в юридичному шлюбі з відповідачем по справі з 11 жовтня 1997 року до 28 жовтня 2000 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу ними була придбана квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 11.06.1998 року, реєстровий № 2637. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України вказана квартира є їх з відповідачем спільною сумісною власністю. Однак з 2006 року позивачка з сином мешкають окремо за адресою: [ADDRESS], оскільки відповідач вимусив її покинути спірну квартиру, встановив тамбур з додатковими дверима, ключі від яких позивачці не передав, і таким чином створює їй та її сину перешкоди в користуванні житловим приміщенням. Відповідно до ст.ст.383,391 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому позивачка просить вселити її та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтвердила заявлені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої причини, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа Комунальне підприємство «Родинський центр єдиного замовника» просили справу розглянути у відсутності їх представника за наявними у справі доказами. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1997 року по 28 жовтня 2000 року (а.с.9,10). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.11). Під час шлюбу ними була придбана квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 11.06.1998 року, реєстровий № 2637 (а.с.12). У вказаній квартирі по теперішній час зареєстрована позивач по справі разом з неповнолітнім сином [PERSON] (а.с.12), однак з 2006 року фактично мешкають за адресою: [ADDRESS], оскільки відповідач вимусив її покинути спірну квартиру, встановив тамбур з додатковими дверима, ключі від яких позивачці не передав, і таким чином створює їй та її сину перешкоди в користуванні житловим приміщенням. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно ст.155 Житлового Кодексу України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законом. Статтею 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до ч.ч.1,3 ст.319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.2 статті 48 Закону України «Про власність» власник має право вимагати усунення яких-небудь порушень його права. Таким чином, позивачка [PERSON], будучи співвласницею ? частини спірної квартири, має право на безперешкодне користування своєю часткою квартири, а тому її вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved