Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

У листопаді 2008 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до [PERSON] з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/3 частини квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] , яка також діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] , вчиненого без дозволу органу опіки та піклування і без наміру створення правових наслідків. В обґрунтування позову позивачі зазначали, що 15.10.1997 р. вони приватизували однокімнатну квартиру [ADDRESS] , жилою площею 19 кв.м. та одержали свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстрували в Миколаївському МЕТІ реєстраційний №10176, як спільну сумісну власність. 19.09.1997 р. [PERSON] ,яка на той час проживала у Росії, надала [PERSON] довіреність на придбання квартири, т.я. мала намір переїхати до м. Миколаєва. У листопаді 1997 р. [PERSON] придбала матері двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Однак з матір`ю до м. Миколаєва переїхала і молодша сестра [PERSON] , яка разом із сім`єю прописалася в цій квартирі, а [PERSON] попросила її прописатися в приватизованій однокімнатній квартирі [ADDRESS] . В цей час вона придбала за власні кошти двокімнатну квартиру [ADDRESS] , а матері дозволила проживати к квартирі [ADDRESS] , яка належала їм на праві спільної сумісної власності. З метою врегулювання прописки відповідача, а вона була спрощена через наявність у іноземця приватної власності,тому вона і погодилася укласти договір купівлі-продажу частини однокімнатної квартири [ADDRESS] оскільки відповідачці належала квартира [ADDRESS] , в якій проживала рідна сестра зі своєю родиною. Не маючи наміру створити правові наслідки, які обумовлені договором купівлі - продажу квартири, тобто фактично передати у власність відповідачу частину спірної однокімнатної квартири (яка не може бути виділена) між нею і в інтересах, на той час неповнолітньої доньки [PERSON] , якій виповнилося 13 років та відповідачкою був укладений 25.03.1999 р. договір купівлі-продажу частини спірної квартири,посвідчений нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори. Крім цього, вони вказували на не невідповідність укладеного договору вимогам чинного законодавства, що тягне за собою недійсність правочину, а саме на відсутність згоди на продаж частини квартири органу опіки та піклування і це, як вони вважають, підтверджується архівною довідкою №105 від 12.06.2008 р., відповідно до якої спірна квартира повинна бути відчужена до 24.07.1998 р.,а згоду органу опіки та піклування надавав їм на продаж усієї квартири, а не її частки і за умови, що вони повинні були придбати квартиру більшої площі, а також те,що згода давалася на придбання квартири по [ADDRESS] . Посилаючись на викладене, просили визнати договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений 25.03.1999 р. П`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою недійсним та визнати за ними право спільної часткової власності по 1 \\2 частині кожній на квартиру [ADDRESS] , зобов`язавши Миколаївське МБТІ зареєструвати за ними право спільної часткової власності на спірну квартиру. Пізніше позивачі зменшили позовні вимоги та просили визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчений 25.03.1999 р. нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, реєстровий №1-2205 та зареєстрований в ММБТІ 12.07.1999р.,реєстровий №10176 недійсним. В судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між ними та відповідачкою недійсним посилаючись на те, що договір не відповідає вимогам ст.48, ч.4 ст.113 ЦК УРСР, які діяли на час виникнення право відношень, ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», п.4.7 Правил опіки та піклування та в зв`язку з цим, просили позов задовольнити, також вважаючи, що вони не пропустили строків позовної давності через те, що вони б не зверталися до суду, якщо б першою до суду не звернулася відповідачка, яка просила визначити порядок користування спірною квартирою, а коли це не можливо то стягнути з них грошову компенсацію за 1\\3 частину квартири, яка їй належить. Відповідачка та її представник позов не визнали, вказуючи на те, що при укладанні договору купівлі-продажу 1\\3 частини квартири [ADDRESS] сторонами по справі були виконані усі обов`язки в повному обсязі, зокрема позивачі передали їй у власність 1\\3 частину спірної квартири,виписалися, а вона її прийняла,сплатила кошти за цю частину квартири та прописалася, все це було зроблено зі згоди органу опіки та піклування. Реалізуючи своє право власності, вона проживала у спірній квартирі сама, а дочка з онукою проживали у квартирі [ADDRESS] , яку вони купили задовго до продажу їй 1\\3 частини спірної квартири, з дозволу органу опіки та піклування. Крім того, вони зазначали, що позивачі пропустили строк позовної давності для захисту свого права та не просили його поновити. Треті особи - П`ята державна нотаріальна контора, Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, Орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради в судове засідання своїх представників не направили, але надали суду заяви, в яких позовні вимоги позивачів не визнали та просили справу розглядати в відсутності їх представників. Вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами \~ \~ \~ \~суд встановив \~ \~ \~ \~наступні факти \~ \~ \~ \~та відповідні їм правовідносини. Згідно із \~ \~ \~ \~свідоцтвом \~ \~ \~ \~про \~ \~ \~ \~право власності \~ \~ \~ \~на житло, виданого 15.10.1997 р. органом приватизації Миколаївського глиноземного заводу квартира, що \~ \~ \~ \~знаходиться за \~ \~ \~ \~адресою: [ADDRESS] дійсно належить \~ \~ \~ \~на \~ \~ \~ \~праві спільної \~ \~ \~ \~сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.3І) Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06.06.1998 р. [PERSON] , яка діє і в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] ,1985 року народження купляє двокімнатну квартиру [ADDRESS] та прописуються там 29.06.1999 р. (а.с.75) 25.03.1999 року між [PERSON] ,яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої дочки [PERSON] ,1985 року \~ \~ \~ \~народження, на \~ \~ \~ \~підставі \~ \~ \~ \~рішення \~ \~ \~ \~Корабельного райвиконкому від 24.04.1998 р. №24, \~ \~ \~ \~з одної \~ \~ \~ \~сторони \~ \~ \~ \~та [PERSON] , з другої сторони був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ,який посвідчений державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори, реєстровий №1-2205 та зареєстрований в Миколаївському МБТІ 12.07.1999 р. за № 10176.( а.с.35) Відповідно до даного договору [PERSON] продала, а [PERSON] купила 1\\3 частину \~ \~ \~ \~квартири [ADDRESS] за \~ \~ \~ \~3901 грн.,які \~ \~ \~ \~покупці \~ \~ \~ \~одержали \~ \~ \~ \~повністю до підписання цього договору. Даний правочин дійсно був укладений в період коли [PERSON] , [INFO] , виповнилося 14 років і це об`єктивно підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Корабельним відділом РАЦС м. Миколаєва 22.01.1986 р.(а.с.29). Треба зазначити,\~що 18\~років [PERSON] \~виповнилося 18.12.2003 р. 15.09.2007 р. [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] зв`язку з реєстрацією шлюбу,що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] № [NUMBER] , виданим Корабельним відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції 15.09.2007 р. (а.с.3О) Відповідно до\~архівної нотаріальної\~справи,\~яка була\~витребувана судом\~з державного\~нотаріального архіву\~Миколаївської області(а.с.89\~-96)треба\~зазначити,\~що на\~підставі виписки\~з рішення\~виконавчого комітету Корабельної районної ради №24 від 24.04.1998р., яку принесла [PERSON] до нотаріальної контори, їй була надана згода на продаж приватизованої квартири \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] , \~ \~ \~ \~співвласником \~ \~ \~ \~якої є неповнолітня \~ \~ \~ \~ [PERSON] , у зв`язку з придбанням квартири більшої площі, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS] А на підставі довідки- характеристики №206 від 12.03.1999 р., виданої МЕТІ на ім`я [PERSON] відчужена квартира належала позивачам на праві спільної сумісної власності і їм дозволяється відчужувати саме 1\\3 частину цієї квартири. Згідно ч.І ст.48 ЦК УРСР, в редакції 1963 р., що діяла на час виникнення спірних правовідносин, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, у тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей, а відповідно з п.4.7 «Правил опіки та піклування» опікун не має права без дозволу органів опіки та піклування укладати угоди, а піклувальник-давати згоду на їх укладання, якщо вони виходять за межі побутових. Відповідно до ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Спірний договір купівлі-продажу квартири, укладений сторонами у 1999 році,а позивачу [PERSON] виповнилося 18 років у грудні 2003 р. права та обов`язки одній із сторін виник в день укладання договору, а у іншій стороні у день, коли їй виповнилося 18 років, а тому до цих правовідносин слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року, а до другої сторони норми ЦК України в редакції 2004 р. Згідно ч.2-4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом незалежно від спливу позовної давності, яка застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі є підставою для відмови у позові. Однак відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК правила цього кодексу про позовну давність застосовується до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 \~ \~ \~ \~р., а укладання договору купівлі продажу спірної квартири мало місце у 1999 році. У ст.71 ЦК УРСР 1963 р. встановлено трирічний загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено. Згідно зі ст.76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, право же на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення свого права. Суд вважає, що позивач [PERSON] знала, про порушення права неповнолітньої дочки, однак не виконувала своїх обов`язків, не зверталася з 1999 р. до суду без поважних причин, а тому у задоволенні зазначених позовних вимог відмовити на підставі ст.80 ЦК УРСР. Крім того, суд вважає, що підстав для визнання договору купівлі- продажу спірної квартири нема. Суд, на підставі викладеного, вважає позов [PERSON] та [PERSON] не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed