Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

В серпні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини в якій вказувала, що з 25 листопада 2007 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина Данила, [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. [PERSON] є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, проте постійної матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Тому, враховуючи те, що відповідач має змогу та зобовязаний надавати матеріальну допомогу, позивачка просила суд стягувати з [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, починаючи з 11 серпня 2010 року і до 13 грудня 2012 року (дати досягнення дитиною трирічного віку). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що відповідач має задовільний стан здоровя, інших осіб не утримує, є приватним підприємцем, але матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи в силу ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, причина його неявки суду не відома. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що сторони з 25 листопада 2007 знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного малолітнього сина Данила, [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої (а.с. 2, 3, 4). [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~ батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Положення ч.1 ст. 80 СК України вказують на те, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів щодо особи відповідача, що могли б вказувати на неможливість виконання [PERSON] своїх обовязків по утриманню дружини або вплинути на розмір аліментів, суд прийшов до висновку, що останній може сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 2 ст. 79, п. 4 ч. 3 ст. 81, ч.ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України, п. 5 ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки 80 грн. витрат на правову допомогу, а також 120 грн. витрат з інформаційно технічного забезпечення розгляду справи на користь державного бюджету м. Вознесенська та 51 грн. державного мита на користь місцевого бюджету м. Вознесенська.

Outcome: approved