Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про страхове відшкодування шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 січня 2009 року внаслідок ДТП, що сталась в с. Шипинці Кіцманського району Чернівецької області було пошкоджено його автомобіль марки MERSEDES BENZ 311 CDI, вартість матеріального збитку згідно висновку спеціаліста - автотоварознавця № 15Е/09 від07.02.2009 року становить 19\~155 гривень. ДТП сталося за участю транспортного засобу TOYOTA CEMPI під керуванням водія [PERSON], цивільна відповідальність якого застрахована ЗАТ СК «Провідна». 02.02.2009 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак 11.12.2009 року отримав відмову з посиланням на п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України, яка регулює порядок відшкодування шкоди, заподіяної в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Вважає таку відмову незаконною, посилання відповідача на ст.1188 ЦК України безпідставним, оскільки слід керуватись не загальними нормами Цивільного кодексу, а главою 67 ЦК України, Законом України «Про страхування», ст.ст. 6, 9, 22, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з урахуванням постанови Кіцманського районного суду від 05.06.2009 року у справі № 3-346/09 відносно [PERSON], якою доведена вина останнього у вчиненні ДТП. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги з наведених підстав. Представник відповідача [PERSON] позову не визнав, вказуючи, що Страхова компанія не може бути відповідачем у даній справі, відповідачем має бути особа, яка заподіяла збитки, є постанова Апеляційного суду, якою встановлена обоюдна вина обох учасників ДТП, однак ступінь вини кожного учасника не визначена, тому відсутні підстави для повного страхового відшкодування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Встановлено, що постановою Кіцманського районного суду від 05.06.2009 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема, у тому, що 31.01.2009 року біля 06 години в с. Шипинці по вулиці Л. Українки, 20, Кіцманського району, [PERSON]. керуючи автомобілем «Тойота-Камрі», державний номер АС 6048, не обрав небезпечної швидкості руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес-311», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та з автомобілем «Газель», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що спричинило часткове пошкодження транспортних засобів. Вказана постанова залишена без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 15.07.2009 року. Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 27.05.2009 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема, у тому, що 31.01.2009 року біля 06 години в с. Шипинці Кіцманського району [PERSON], керуючи мікроавтобусом «Мерседес-311», д/н [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки та не переконався у безпечності маневру для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Тойота-Камрі», тр/н АС 60 48 під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. За наявності наведених постанов суду, які набрали законної сили, у ДТП, що мала місце 31.01.2009 року біля 06 години в с. Шипинці Кіцманського району, наявна вина обох учасників [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Відповідно до ст. 1166 ЦК України обов`язок відшкодувати майнову шкоду, завдану іншій особі, покладається на особу, яка її завдала у повному обсязі. Як передбачено ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодуванню підлягає заподіяна майну третьої особи оцінена шкода. Відповідно до ст. 1188 ЦК України у разі наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується страховиком у розмірі не більше 5% ліміту, визначеному п . 9.3 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», різниця між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, відшкодовується винною особою. В судовому засіданні не здобуто доказів стосовно розміру відшкодування, визначеному у частці відповідній ступеня вини кожного з учасників ДТП: [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене, ст.ст. 22, 23, 988, 990, 991, 1166, 1188 ЦК України, ст.ст. 9, 15, 22, 23, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed