Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

В серпні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відділу Державної виконавчої служби Ічнянського РУЮ Чернігівської області про виключення з акту опису й арешту 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою с. Тростянець, пр-т Леніна, 11, вказуючи на те, що зазначене нерухоме майно придбано нею та боржником [PERSON] в період шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, що не було враховано державним виконавцем. Позивачка просила також зобов'язати відділ ДВС скасувати запис в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна щодо арешту домоволодіння та поновити їй строк звернення до суду з даним позовом, так як про накладення арешту їй стало відомо в квітні 2010 року. В процесі розгляду справи [PERSON] був залучений в якості співвідповідача. Рішенням Ічнянського районного суду від 15 вересня 2010 року позов [PERSON] задоволений частково, позивачці поновлено строк для звернення до суду, виключено із акту опису майна № 10.12.2007 року № 504741 та знято арешт з її частини домоволодіння, розташованого за адресою с.Тростянець, пр-т Леніна, 11, Ічнянський район, вартістю 122\~290 грн., зобов'язано відділ ДВС Ічнянського РУЮ скасувати запис в "Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна щодо арешту частини зазначеного домоволодіння. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В апеляційній скарзі ВАТ „Державний ощадний банк України" просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Апелянт наполягає на тому, що державним виконавцем дії щодо арешту спірного майна проведено законно, оскільки боржник [PERSON] не виконав своїх зобов'язань по кредитному договору, а будинок був переданий в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань по кредиту. На думку апелянта, [PERSON] надала суду неправдиву інформацію про свою необізнаність про судові справи свого чоловіка боржника [PERSON], оскільки вона була присутня при проведенні державним виконавцем виконавчої дії щодо опису й арешту будинку. У судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Представник позивачки апеляційну скаргу не визнала, просила в її задоволенні відмовити. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 1973 року і в період шлюбу ними у 1983 році був збудований будинок за адресою с. Тростянець, пр-т Леніна, 11, Ічнянського району, Чернігівської області. 10 грудня 2007 року державним виконавцем відділу ДВС Ічнянського РУЮ на підставі виконавчого листа №2-710, виданого Ічнянським районним судом 23 жовтня 2007 року, про стягнення з [PERSON] па користь ВАТ „Державний ощадний банк України" боргу в сумі 193 792 грн. 64 коп., був складений акт опису та арешту майна - домоволодіння, що знаходиться за адресою с. Тростянець, пр-т Леніна, 11 (а.с.4-5). Згідно ч. ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження стягнення на майно боржника звертається в розмірах та обсягах необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Враховуючи, що спірне домоволодіння придбане сторонами під час Їх перебування в шлюбі, позивачці на час опису та арешту майна належала 1/2 його, частина, що не оспорюється сторонами, державним виконавцем проведено опис майна без визначення частки боржника, що є порушенням ст.50 Закону України „Про виконавче провадження". За таких обставин рішення суду про задоволення позовних вимог про виключення із акту опису й арешту майна 1/2 частини домоволодіння, що належить позивачці [PERSON], є законним і обґрунтованим. Доводи апелянта про те, що позивачкою пропущено строк звернення до суду, оскільки вона була присутня при складанні державним виконавцем акту опису й арешту майна, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Зокрема, з акту опису й арешту майна від 10.12.2007 року не вбачається, що [PERSON] була присутня при проведенні опису майна. Інших доказів на підтвердження цього факту суду не надано. Сукупність досліджених по справі обставин свідчить про те, що про порушення свого права позивачка дійсно дізналась тільки в квітні 2010 року. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачкою не заявлялись вимоги про зняття арешту з 1/2 частини спірного домоволодіння, а тому розглянувши зазначену вимоги та задовольнивши її, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог. В звязку з цим рішення суду в частині зняття арешту з 1/2 частини домоволодіння підлягає скасуванню. Що стосується позовних вимог про зобовязання відділу ДВС Ічнянського РУЮ скасувати запис в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна щодо арешту 1/2 частини домоволодіння, то вони не можуть бути задоволені, враховуючи наступне. Відповідно до законодавства України створені і діють Єдиний реєстр Заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та державний реєстр обтяжень рухомого майна. Враховуючи обставини даної справи, відомості про обтяження щодо спірного домоволодіння повинні бути внесені саме до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Згідно Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року, внесення записів до цього Реєстру здійснюється реєстратором, зокрема, державним підприємством „Інформаційний центр" шляхом подання йому відповідних заяв. Крім того, дані заявлені позовні вимоги є передчасними, оскільки з урахуванням того, що рішенням суду 1 інстанції виключено з акту опису й арешту майна 1/2 частину спірного домоволодіння, державний виконавець з урахуванням даного рішення суду у відповідності до вимог законодавства повинен вжити відповідних заходів щодо вирішення питання скасування запису в Державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. У разі невжиття таких заходів, позивач вправі звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Враховуючи наведене, рішення суду в частині зобов'язання відділу ДВС Ічнянського РУЮ скасувати запис в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна щодо арешту 1/2 частини домоволодіння підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Outcome: partial