Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

08 жовтня 2010 року Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки Луїзи, [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на обох дітей. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що більше року вони з відповідачем проживають окремо, і діти повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, посилаючись на відсутність у нього грошових коштів. Зважаючи на те, що син [PERSON] навчається у спеціалізованій гімназії № 178 з поглибленим вивченням математичних наук, відвідує групу продовженого дня при цій гімназії, додатково займається із репетитором з вивчення англійської мови та репетитором з підвищення загального розвитку (математика, логіка, російська та українська мови), окрім того відвідує спортивну секцію з футболу, а донька Луїза відвідує санаторну групу дитячого садка, танцювальну групу та школу раннього розвитку дітей, її заробітної плати не вистачає для задоволення усіх потреб дітей для повноцінного розвитку. В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду від представника позивача надійшла заява в якій остання підтримала позов та просила його задовольнити. Також представник позивача просив розгляди справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлялася про дату та час слухання справи. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, дослідивши письмову заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.09.1994 року, від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку Луїзу, [INFO]. Більше року сторони проживають окремо, діти проживають разом з позивачкою. Позивачка одна несе витрати по утриманню дітей, а тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дітей, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності, відвідування навчальних закладів. Згідно довідки № 87 від 02.12.2010 року наданої Державним науково-контрольним інститутом біотехнології і штамів мікроорганізмів, позивачка працює на посаді заступника директора з фінансових питань, та її зарплата за останні шість місяців перед наданням довідки складає 40\~659,58 грн. Близьких родичів, що могли б надавати матеріальну допомогу, у позивачки немає. Договори про припинення права на аліменти у звязку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. За інформацією, яка відома позивачці, відповідач є співзасновником і працює на посаді директора ПП „ Фруктова компанія ХХІ століття. Згідно поштового переказу від 21.12.2010 року вбачається, що відповідачем перераховано на користь позивачки кошти у сумі 2000, 00 грн. Суд вважає, що вказані дії відповідача свідчать про те, що останній здійснив переказ грошових коштів на виконання своїх зобов»язань щодо утримання дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі зазначених позивачкою. Відповідно до законубатьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того. розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання. Згідно ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частин або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Посилання позивачки на те, що на її переконання діти повинні займатися в гуртках, які б їх духовно збагачували, в звязку з чим у неї виникають додаткові витрати на їх утримання, приймаються судом до уваги, оскільки сам характер аліментних зобовязань спрямованих на задоволення першочергових потреб, а саме матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності, відвідування навчальних закладів. З даного переліку випливає, що відвідування гуртків є першочерговою потребую для забезпечення достатнього життєвого рівня дітей. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, як підставу звільнення від доказування. А тому в суду є підстави для стягнення аліментів з відповідача саме в твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачкою, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки Луїзи, [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно на обох дітей, починаючи з 08.10.2010 року і до їх повноліття, з урахуванням сплачених коштів 21.12.2010 року в розмірі 2000, 00 грн.

Outcome: approved