Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із згаданою позовною заявою, в якій просив визнати за ним права власності на транспортний засіб вантажний фургон марки «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер ВІ 7696 АС. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 грудня 2005 року між ним та відповідачем [PERSON] в усній формі був укладений договір купівлі-продажу спірного автомобіля, на підставі якого [PERSON] (покупець) передав [PERSON] (продавцю) грошові кошти в сумі 20000 грн., а [PERSON] передав [PERSON] у власність згаданий транспортний засіб, що було оформлено генеральною довіреністю на імя дружини позивача [PERSON] Ухвалою суду від 21 вересня 2010 року [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача. В судовому засіданні позивач, наполягаючи на задоволенні своїх вимог, пояснив, що за автомобіль розрахувався власними грошима і тому він вважає, що є його фактичним власником. 01 березня 2007 року [PERSON] видала йому довіреність на право керування цим транспортним засобом. Третя особа [PERSON], заявивши, що фактичним власником автомобіля є позивач і вона не бажає звертатися до суду із самостійним позовом, підтвердила в суді обставини придбання згаданого транспортного засобу. Відповідач [PERSON], заперечуючи факт укладення договору купівлі продажу, просив позов залишити без задоволення. Представник Відділу державної виконавчої служби Комсомольського міського управління юстиції [PERSON] наполягав на необґрунтованості позову. Третя особа [PERSON], будучи належно повідомленою про час та місце розгляду справи, до залу суду не зявилася, її представник [PERSON] вимоги позивача не підтримав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником вантажного фургону марки «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер ВІ 7696 АС. 12 грудня 2005 року відповідач [PERSON] видав [PERSON] довіреність на право керувати та розпоряджатися згаданим транспортним засобом строком на три роки, тобто до 12 грудня 2008 року. На підставі згаданої довіреності, діючи від імені [PERSON], 01 березня 2007 року [PERSON] видала позивачу [PERSON] довіреність на право керування цим транспортним засобом. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст.237, 244, 245 ЦК України довіреність це письмовий документ, \~що видається однією особою іншій \~особі \~для \~представництва \~перед \~третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст.240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями \~особисто; він \~може \~передати \~своє \~повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором \~або \~законом \~ між \~ особою, \~ яку \~ представляють, представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Торгівля транспортними засобами, що були в експлуатації, здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 року № 228. Видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб. Питання про судові витрати вирішено судом відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed