Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування кого зазначила, що з 05.05.2009 року на підставі наказу №08-к працювала у Комунальному підприємстві Дніпропетровська муніципальна енергосервісна компаніяна посаді спеціаліста інженера енергоаудитора. Наказом №14-к від 01.06.2010 року була звільнена за власним бажанням. Разом з тим, при звільнені їй не було виплачено заробітну плату за квітень, травень та один день червня, а також компенсацію за невикористані відпустки на загальну суму 4281 грн. 25 коп. В звязку з цим, просила стягнути останню з відповідача на її користь. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила задовольнити її в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки бо якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, судом було ухвалено про розгляд справив заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка з 05.05.2009 року на підставі наказу №08-к працювала у Комунальному підприємстві Дніпропетровська муніципальна енергосервісна компаніяна посаді спеціаліста інженера енергоаудитора та наказом №14-к від 01.06.2010 року була звільнена з посади на підставі ст.38 КЗпПУ за власним бажанням, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с.2). Відповідно до ст.47 КЗпПУ власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпПУ та ст.24 Закону України Про відпусткиу разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст.117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як вбачається з наданої позивачкою довідки, на момент звільнення заборгованість підприємства перед нею складає 4281 грн. 25 коп., з яких: 2256 грн. 31 коп. заборгованість по заробітній платі, 2024 грн. 94 коп. компенсація за невикористану відпустку (а.с.3). Представник відповідача в судове засідання не зявився та доказів щодо спростування доводів позивачки не надав. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та, у відповідності до ст.11 ЦПК України, в межах заявлених вимог, з відповідача на користь позивачки слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 2256 грн. 31 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2024 грн. 94 коп., а всього 4281 грн. 25 коп. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., судовий збір в сумі 51 грн., а всього 171 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved