Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

В липні 2010 року ВАТ КБ «Надра» звернулося до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №29/МК/2008-840 в сумі 57 020,71 доларів СІЛА та звернення стягнення на предмет іпотеки. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір №29/МК/2008-840, за умовами якого [PERSON] був наданий кредит в сумі 50 000 доларів СА, із сплатою 14,4 відсотків річних, з кінцевим строком повернення кредиту 25 лютого 2015 року. В забезпечення виконання зобовязань за договором були укладені договори поруки №29/МК/1 від 25 лютого 2008 року з [PERSON], №29/МК/2 від 25 лютого 2008 року з [PERSON], а також договір іпотеки серії ВКІ №223074 від 25 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та приватним підприємством фірмою «АЮФ». Станом на 9 липня 2010 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 57 020,71 доларів СІЛА, яку відповідачі в добровільному порядку сплатити відмовляються, а тому позивач просить його позов задовольнити. Представник позивача судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив, у випадку неявки відповідачів проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи без їхньої участі не надсилали. Зі згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір №29/МК/2008-840, за яким останній отримав кредит в сумі 50 000 доларів США, під 14,4 відсотків річних із кінцевим строком повернення кредиту 25 лютого 2015 року. В забезпечення виконання цього зобов'язання позивачем прийнято поручительство від [PERSON], про що укладено договір поруки №29/МК/1 від 25 лютого 2008 року, від [PERSON], про що було укладено договір поруки , №29/МК/2 від 25 лютого 2008 року за умовами яких (п.1.2) поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також 25 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та приватним підприємством- фірмою «АЮФ», яке виступило майновим поручителем [PERSON] був укладений договір іпотеки серії ВКІ №223074, предметом іпотеки за яким є нежитлове приміщення з підвалом, що розташоване по вул. Курчатова 1/з в м. Хмельницькому, загальною площею 309,3 кв.м. Банк за умовами договору кредитного договору 25 лютого 2008 року на підставі заяви про видачу готівки надав [PERSON] 50 000 долар США. Про те, зобовязання відповідача за кредитним договором належним чином не виконувалися, внаслідок заборгованість [PERSON] перед банком станом 9 липня 2010 року становить 57 020,71 доларів США, з яких залишок по кредиту 45 41507 доларів США, заборгованість по відсотках 8 668,27 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату платежів 2 194,65 доларів США, штраф за порушення строків повернення кредиту в сумі 742,72 долари США. Дані факти підтверджуються кредитним договором №29/МК/2008-840 від 25 лютого 2008 року, договорами поруки №29/МК/1, №29/МК/2 від 25 лютого 2008 року, договором іпотеки серії ВКІ №223074 від 25 лютого 2008 року, заявою про видачу готівки від 25 лютого 2008 року, довідкою розрахунком розміру заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися, належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно п. 9.1 Договору - у випадку порушення строків сплати відсотків за користування кредитом Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення. Згідно п.9.2 Договору у разі порушення строків повернення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, що сплачується пеня. П.9 Договору передбачено, що у разі порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. Сума штрафних санкцій згідно розрахунку становить 2 937,37 долари США, про те, штраф і пеня є формою цивільно-правової відповідальності за порушення умов договору, а тому відповідно до ст.524 ЦК України, підлягають стягненню в національній валюті гривні, станом на 8.12.2010 року, що еквівалентно 23 357,97 грн. Частиною 1 статті 553 цього ж Кодексу передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. В силу ст.554 ч.ч.І, 2 цього Кодексу у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав у визначені строки зобовязання з повернення грошових коштів ВАТ КБ «Надра», яке відповідно до умов кредитного договору вправі розірвати договір та достроково стягнути неповернутий кредит та проценти за користування коштами. Про те, стягнення суми заборгованості, на відміну від звернення стягнення на предмет іпотеки, не може бути покладено на майнового поручителя ПП фірму «АЮФ», оскільки відповідно до п.7.1 Договору іпотеки, іпотекодержавтель має право вимагати задоволення вимог за рахунок Предмету іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання в цілому або в тій чи іншій його частині, а тому в позові до ПП фірма «АЮФ» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити. Правовими наслідками невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою є право заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави, що визначено ч.1 ст.589 ЦК України. Порядок звернення стягнення на предмет застави, та реалізація предмета застави встановлено ст.ст. 590, 591 ЦК України, де передбачено, що реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. ч.2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя у звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. В силу ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором приватному підприємству - фірмі «АЮФ» було вручено 1 червня 2009 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ВАТ КБ «Надра» відповідно до умов п.7.1.3 кредитного договору вправі звернути стягнення на предмет іпотеки.

Outcome: partial