Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ПП «Рельєф-Дон» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що з 19.05.2008 року по 14.02.2011 року вона перебувала у трудових відносинах з ПП «Рельєф-Дон». На даному підприємстві вона працювала сторожем. 14.02.2011 року вона звільнилася за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП. За час роботи, позивачу не сплачувалась заробітна плата за вересень, жовтень, листопад, грудень 2010 року та лютий 2011 року, та сума заборгованості станом на 25.03.2011 року складає 3771,10 грн., що підтверджується наданою відповідачем довідкою. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1963,50 грн., а також у відшкодування моральної шкоди просить стягнути на її користь з відповідача 2000,00 грн. Позивач до судового засідання не зявилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Повідомлений належним чином про час та дату розгляду справи відповідач до судового засідання не з»явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе, із врахуванням положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідач в порушення положень ст. 115 КЗпІІ, проводив виплату заробітної плати не в повному обсязі. При звільненні з Підприємства з позивачем не був проведений повний розрахунок, хоча законодавством про працю передбачений чіткий порядок розрахунку при звільненні. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться вдень звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органа належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України при відсутності суперечки про їхній розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за увесь час затримки по день фактичного розрахунку. Встановлено, що позивач [PERSON] з 19.05.2008р. по 28.02.2011р. працювала в ПП «Рельєф-Дон» сторожем. Даний факт підтверджується записами в її трудовій книжці під №.№ 54-55 (а.с.4-6). Була звільнена за власним бажанням відповідно до вимог ст.38 КЗпП України. Заборгованість, згідно довідки (а.с.3) по заробітній платі станом на 25.03.2011 року складає: 3771,10 грн., та підлягає стягненню з відповідача у повному обсягу. Стосовно вимог позивача про стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку, суд виходить з наступного. На підставі п. 1 розділу I и п. 2 розділу II Порядку нарахування середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, з послідуючими змінами та доповненнями, середній заробіток позивача для нарахування середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні повинен розраховуватися за два місяці до звільнення. Заробітна плата позивача за два місяці перед звільненням, з якої повинен розраховуватися середній заробіток позивача для нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до довідки відповідача складає 1606,33 грн. (а.с. 3). У відповідності з п.5, п.9 розділу IV Порядку нарахування середньої заробітної платі, нарахування виплат проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата вираховується діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих днів. Середньоденна заробітна плата за два місяці до звільнення позивача 14.02.2011 року згідно довідки складає 35,70 грн. Позивачем заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за 12 днів лютого 2011 року, за 22 дні березня 2011 року, за 21 день квітня 2011 року, а всього за 55 днів, тому суд на підставі ст. 11 ЦПК України розгладає спір в межах заявлених вимог. На підставі викладеного, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 1\~963,50 грн. з розрахунку 35,70 грн. х 55 днів. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 237-1 ч. 1 КЗпП України, працівникові проводиться відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, повязанні із тим, що затримка розрахунку належних їй сум відобразилася на її матеріальному стану. Вона була вимушена позичати гроші. Тобто був порушений її звичайний уклад життя, вона стала нервуватися, у неї порушився сон. Дана ситуація є прямим наслідком дій відповідача у добровільній невидачі належних позивачу грошових коштів. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину душевних страждань позивача, і виходячи з засад розумності та справедливості, частково задовільняє позовні вимоги [PERSON] та стягує на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 200 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial