Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Решетилівського району Полтавської області у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок та господарсько-побутові будівлі і споруди по вул. Діброви 18, села Шамраївка, Решетилівського району, Полтавської області, мотивуючи, що вказане нерухоме майно із 24.08.2001 року належало її матері [PERSON], померлій 11.08.2008 року на наданій їй земельній ділянці, площею 0,3 га. Домоволодіння відноситься до колгоспного двору головою якого була його мати. Однак вона не встигла оформити на це майно відповідні правовстановлюючі документи за відсутності яких нотаріальна контора відмовила позивачці - єдиному спадкоємиці за заповітом у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Представник третьої особи Решетилівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України: У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову... У відповідності до ч.1 ст.120 ЦК України, 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зі ст.1235 ЦК України, убачається, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб. Виходячи зі змісту ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.392 ЦК України: Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом установлено, що [PERSON] належало спірне майно, яке відносилось до колгоспного двору на закріпленій земельній ділянці площею 0,3 га до набрання чинності постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення, тому вказане майно не потребує прийняття в експлуатацію. При цьому, станом на 24.08.2001 року, вона була єдиним членом колгоспного двору, у звязку з чим набула передбаченого на той час законодавством права власності на майно колгоспного двору, у тому числі житловий будинок і господарсько-побутові будівлі та споруди по вул. Діброви 18, села Шамраївка, Решетилівського району, Полтавської області. Подальші зміни законодавства зворотної сили не мають. Також установлено, що позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої 11.08.2008 року [PERSON] та у визначений строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved