Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-18 00:00:00

Представник позивача публічного акціонерного товариства [PERSON] ««КРЕДІ [PERSON] \~звернувся до суду з позовом, де просить винести рішення, яким \~стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ [PERSON] заборгованість по кредиту в сумі: 9382,69 грн. 70 коп., судові витрати також стягнути з відповідачів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачі до судового засідання повторно не зявилися про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, зі згоди представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 3.04.2009 року між сторонами укладено кредитний договір № 631422270. Відповідно до вказаного договору ПАТ «Індекс Банк»надав [PERSON] кредит в сумі 8570,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00 % на річних за користування кредитом, починаючи з дня повного погашення заборгованості за цим договором. \~ Згідно з умовами договору, [PERSON] зобовязувався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання, але покладенні зобовязання останній не виконував. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням \~умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем допущено неналежне виконання умов кредитного договору. Внаслідок чого у відповідача станом на 21 лютого 2011 року утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 9382,69 грн., що складається з суми боргу за кредитом, суми заборгованості за нарахованими відсотками, суми заборгованості за нарахованою комісією, суми пені за несвоєчасне погашення кредиту та нарахованих відсотків. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 (Позика) глави 71 (Позика. Кредит. Банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Із положень частини 1 статті 1048 ЦК України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплата процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 3.04.2009 року в забезпечення зобовязань позичальника [PERSON] уклав договір поруки з гр. [PERSON]. Стаття 554 ЦК України, передбачає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79, ст. 88 ЦПК України, до судових витрат віднесені затрати на сплату судового збору, послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В судовому засіданні позивачем надано квитанції №92575 та №92585 від 1.03.2011 року про затрати на сплату судового збору в сумі 93,83 грн., послуг за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі \~120 грн.

Outcome: approved