Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-06 00:00:00

[PERSON], як власниця нерухомого майна, звернулася із позовом в суд до заявлених відповідачів про усунення перешкод у здійсненні нею права власності, знесенні самочинної добудови, що прибудована впритул до належного їй житлового будинку по вулиці Тельмана, 108а в місті Кіровограді. Позивачка і її представник позов підтримали , в обґрунтування зазначили що така споруда зведена відповідачами на території суміжного домоволодіння, впритул до належного їй житлового будинку, без погодження з нею та без дозволів на будівництво та будь-якої проектної документації. Відповідачі позов не визнали, оскільки спірна добудова не заважає володінню позивачки, відтак права позивачки не порушені. Відповідачі не з»явилися, завчасно оповіщені у встановленому порядку, причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність не подали, суд визнав їх неявку неповажною і вирішив спір на підставі наявних в справі доказів. З»ясовані наступні факти і відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.12.2005 року, [PERSON] на праві приватної власності належать : житловий будинок загальною площею 125,8 кв. м., сарай, літня кухня, погріб, гараж, вбиральня, водопровід, огорожа, замощення, зливна яма, що розташовані за окремою адресою по вулиці Тельмана 108а в місті Кіровограді. Присвоєння самостійної адреси стало можливим на підставі рішення № 1675 Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14.12.2005 року.(а.с.12,73). Відповідно до свідоцтва про право власності від 19.06.2006 року, за [PERSON] та [PERSON] по вулиці Тельмана, 108 в місті Кіровограді зареєстровано право спільної часткової власності, по Ѕ частині за кожним з них на : житловий будинок, оглядову яму, сарай, навіс, убиральню, погріб, зливну яму, водопровід, огорожу, замощення. В плані земельної ділянки по вулиці Тельмана, 108 в місті Кіровограді від 21.06.2010 року відносно споруди під літерою «Щ» міститься запис про самочинну забудову. Зазначений об»єкт впритул прибудований до суміжного житлового будинку [PERSON] (а.с.59). Перераховані будинки, надвірні будівлі і споруди розташовані на площі однієї земельної ділянки, розміром 844.90 м.кв., яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 00001103 від 13.02.1995 року при житті на праві спільної часткової власності належала померлій [PERSON] (7/10 часток) та померлому [PERSON] (3/10 часток) і була передана їм для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Поділ у натурі, визначення і закріплення меж зазначеної земельної ділянки, між співвласниками при житті не проводився.(а.с.72.) Земля є самостійним об"єктом цивільних відносин, у зв"язку із чим законодавець запровадив особливий порядок по оформленню правовстановлювальних документів, що посвідчують правомірність переходу права власності в порядку спадкування на земельну ділянку після смерті власників-спадкодавців. Спадкоємцями померлих співвласників є сторони по справі (крім [PERSON]Д.). Так, ст. 125 ЗК України пов"язує виникнення права власності, оренди, користування земельною ділянкою моментом державної реєстрації цих прав. Приступати до використання земельної ділянки без належного оформлення, забороняється. В свою чергу частини 2,6 ст. 126 ЗК передбачають порядок і спосіб їх посвідчення, якого сторони не дотримались, не надавши суду доказів існування виданих на їх ім"я свідоцтв про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування і державних актів з відмітками про здійснення такої державної реєстрації. Зважаючи на недотримання цих вимог, суд дійшов обґрунтованого висновку, що у спадкоємців померлих власників може існувати право спільної часткової власності на обумовлену земельну ділянку, але його слід належним чином посвідчити і до моменту державної реєстрації, останні не мали права приступати до використання земельної ділянки, що зайняли під будівництво оспорюваної самочинної споруди. Таким чином виключається правомірність початку користування згаданою земельною ділянкою в тому числі і пов»язана із зведенням на ній спірної добудови, тому що ст. 88 ЗК України та ст. 358 ЦК України зобов»язують здійснювати володіння користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, за згодою всіх співвласників. Оскільки співвласники земельної ділянки при житті належно оформленої згоди на будівництво приміщення магазину не дали, а спадкоємці права на цю землю ще не набули, суд приходить до висновку про відсутність отримання згоди від кожного із співвласників земельної ділянки на будівництво предмета спору і свідчить про самочинний статус оспорюваної добудови. Відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Із змісту численних матеріалів перевірок галузевих інспекцій, протоколів про адміністративні правопорушення, дозволу на розміщення об"єкту торгівлі, технічної документації на облаштування електропроводки і протипожежної сигналізації в спірній добудові, а також свідоцтва про сплату єдиного податку виданого на [PERSON] вбачається, що такий об"єкт нерухомого майна по вулиці Тельмана, 108 в місті Кіровограді експлуатується в якості магазину продовольчих товарів, що суперечить п. Б ч. 1 ст. 19 ЗК України, оскільки земельна ділянка на якій забудовані житлові будинки, надвірні будинки і споруди за адресами по вулиці Тельмана,108 та Тельмана , 108-а в місті Кіровограді, була передана для будівництва та обслуговування житлового, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Доказів правомірної зміни цільового використання земельної ділянки зайнятої під будівництво торгівельного закладу, відповідачі не надали, що свідчить про недотримання ними вимог частин 2-3 ст. 20 ЗК України, за якими зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться органами місцевого самоврядування, за ініціативою власників земельних ділянок - таких доказів матеріали цивільного провадження, не містять. У відповідності до ч.3 ст. 375 ЦК право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. В наслідок проведених відповідачами архітектурних змін - самочинної добудови до житлового будинку позивачки, останній створюються перешкоди у здійсненні нею права власності її майном, так як приміщення магазину прибудовано впритул до належного їй житлового будинку, це суперечить вимогам абзацу 3 п. 3.25. Державних будівельних норм Б 2.4.-1, ДБН 360, про необхідність забезпечення стоків атмосферних опадів та поточного обслуговування житлового будинку. Стаття 29 Закону України «Про планування і забудову територій» визначає, що здійснення будівельних робіт та об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством. Згідно вимог ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво об'єкту здійснюється відповідно затвердженої документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Відповідачі самовільно без проектних та дозвільних документів прибудували з власної волі за належні їм кошти добудову що примикає до житлового будинку відповідачки . Така прибудова була проведена відповідачами самовільно без погодження з власницею (позивачкою) і без проектних та дозвільних документів. Відповідно до вимог ч.7 ст.376 ЦК України, суд вважає що мали місце : порушення цільового використання земельної ділянки, не отримана згода співвласників земельної ділянки на будівництво спірної добудови, не дотриманий проект, та генеральний план забудови, що суперечить суспільним інтересам , порушує права позивачки у здійсненні нею права власності на будинок, а також істотно порушує будівельні норми і правила, оскільки відповідачі не надали належних і допустимих доказів відповідності будівлі таким нормам і правилам. Відповідачі в суді відмовились провести перебудову або привести у відповідність із законом розпочату самочинну добудову, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво. Визначаючи осіб, які допустили здійснення самочинного будівництва спірної добудови, суд дотримався положень ст. 60 ЦПК України і керувався наданими в справу доказами, а також брав до уваги, що факт самочинної забудови у судовому засіданні визнала громадянка [PERSON], яка повідомила, що з її волі і за її кошти, проведено таке будівництво, що документально узгоджується із поданими в справу документами. Також врахована постанова № 868/2009-Кд від 16.09.2009 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.3ст.96 КПАП, що набрала законної сили , по якій вона сплатила штраф (а.с.19-44), а тому не потребує додаткового доведення в цій частині (ч.3 ст.61 ЦПК- приюдиція в справі про адміністративне правопорушення щодо здійснення самочинного будівництва.). При цьому відносно [PERSON] відсутні докази здійснення ним, або за його кошти, чи з його відома самочинного будівництва спірного приміщення, тому відносно нього у позові слід відмовити через недоведеність. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном.(ст. 391 ЦК). Частина 4 статті 376 ЦК України передбачає, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво або за її рахунок. Так-як позивачка не довела, що вона є власником земельної ділянки зайнятої під самочинне будівництво, їй слід відмовити в частині вимог про усунення перешкод в здійсненні права на земельну ділянку. Проте зазначена норма матеріального права передбачає також можливість ініціювати знесення самочинного будівництва іншою особи, права якої порушено. Так-як [PERSON] є власником житлового будинку, вона має перелічені правові підстави по ініціюванню знесення спірної будівлі у відповідності до ст.ст. 386,391 ЦК України. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, на користь позивачки підлягають стягненню фактично понесені і документально підтверджені нею при зверненні із позовом судові витрати у розмірі 44грн.50коп. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: partial