Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу Ѕ частини будинку з господарськими будівлями і спорудами дійсним та визнання права власності на придбане нерухоме майно, в якій посилаючись на ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку №50 з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Цибулько в м. Новий Буг, який раніше, 06.12.2001 року, відповідачка та чоловік позивачки [PERSON], що помер 18.07.2004 року, уклали та зареєстрували на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за реєстраційним № 1244, просила визнати зазначений правочин дійсним та визнати за нею право власності на придбане її чоловіком нерухоме майно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До початку розгляду судом справи по суті позивачка змінила свої позовні вимоги і посилаючись на факт смерті свого чоловіка [PERSON], просила суд визнати правочин дійсним за яким її чоловік за життя набув право власності на Ѕ частину зазначеного житлового будинку та визнати за нею по праву спадкування за законом право власності на вказане нерухоме майно. Вказані вимоги позивачка крім [PERSON] предявила до [PERSON], оскільки останній є спільним сином [PERSON] та позивачки [PERSON], а тому разом з останньою є спадкоємцем першої черги за законом і може претендувати на спадкове майно батька. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позивачкою вимоги і пояснила, що в липні 2010 року при вирішення питання щодо успадкування житлового будинку, придбаного її чоловіком [PERSON] у відповідача за договором купівлі-продажу від 06.12.2001 року, їй було роз'яснено нотаріусом про недійсність укладеного ним договору, оскільки він нотаріально не посвідчений, Вона неодноразово зверталася до відповідача, як продавця житлового будинку, з питання нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, але остання з різних причин на протязі тривалого часу від цього ухиляється. Крім цього зазначила, що вказане нерухоме майно було придбано її чоловіком в період їх шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю, однак зважаючи на наявність іншого спадкоємця сина [PERSON], який у встановлений законом строк і порядок від спадщини не відмовився, вона була вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом, просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву про можливість слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю, пояснив, що являючись спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON] належне йому спадкове майно у вигляді спірного житлового будинку він не прийняв. Вказав, що на зазначену спадщину він не претендує та не заперечує проти визнання права власності на це спадкове майно за позивачкою. Вислухавши доводи сторін, перевіривши їх письмовим докази у справі судом встановлені наступні дані і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Громадянка [PERSON], була власником всієї частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованими по вул. Цибулько, 50 в м. Новий Буг, що належав їй згідно свідоцтва про право власності від 29.12.1965 року, виданого згідно рішення виконкому Новобузької міської ради від 29.12.1965 року та зареєстрованого в Новобузькому БТІ 29.12.1965 року за реєстровим № 2080. 20.08.1999 року [PERSON] померла і зазначене спадкове майно успадкували в рівних частках її діти відповідач [PERSON] та [PERSON], що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Новобузькою державною нотаріальною конторою 26.10.2001 року та зареєстровано в реєстрі за 1159. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна за №1244 від 06.12.2001 року, зареєстрованого Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею (м. Вознесенськ, Миколаївська область) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №1244 від 06 грудня 2001 року, [PERSON] свою Ѕ частину вищезазначеного житлового будинку, житловою площею 39,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: погріб кам'яний Б, літня кухня цегляна В, сарай цегляний Е, сарай Ж, душ цегляний З, вбиральня деревяна И, гараж цегляний К, огорожа 1, 2, 3, споруди І, ІІ, продала своєму брату [PERSON] і сторони підписали зазначений договір. В силу ст.227 ЦК України в редакції Закону 1963 року (діяла на момент укладення сторонами договору від 22.04.1999 року) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України в редакції Закону 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Договір купівлі-продажу жилого будинку за №1244 від 06.12.2001 року, про визнання якого дійсним заявлено позивачем [PERSON], не був нотаріально посвідчений, але відповідно до чинного законодавства на момент укладення угоди він підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню. Про те, що вказаний договір належить нотаріально оформити, як видно з доводів позивача, їй стало відомо лише в липні 2010 року від нотаріуса, коли вона мала наміри успадкувати придбаний її чоловіком [PERSON] у відповідача будинок, але остання ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна не містить в собі протизаконних умов. Сторонами за договором було досягнуто згоди з істотних умов угоди, яка повністю була виконана, як покупцем (сплатив продавцю обумовлену між ними суму грошових коштів, вселився в будинок і користувався з грудня 2001 року), так і продавцем (отримала обумовлену суму грошових коштів, передала покупцю будинок в користування). Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого до неї позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані позивачем в обгрунтування заявлених вимог документи та її доводи, свідчать про те, що відповідач [PERSON], уклавши з покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу 06.12.2001 року, ухиляється від нотаріального оформлення цього договору, що є підставою згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963 року, для задоволення позову [PERSON] в частині визнання дійсною угоди купівлі-продажу нерухомого майна, визначеного в договорі і яке було предметом купівлі-продажу. Згідно свідоцтва про смерть виданого відділом РАЦС Новобузького РУЮ від 20.07.2004 року за серією І-ФП № 189304 [PERSON] помер 18.07.2004 року у віці 57 років в м. Новий Буг, Миколаївської області. Визнання дійсності зазначеної угоди тягне за собою законну підставу набуття [PERSON] вищезазначеного нерухомого майна придбаного за цією угодою, яке в силу ст.ст. 1218, 1222, 1223 ЦК України входить до складу спадщини і може бути успадковане спадкоємцями за законом. Зазначене нерухоме майно було придбано [PERSON]М в період шлюбу з позивачкою [PERSON], а тому в силу ч. 3 ст. 368 ЦК України та ст. 60 Сімейного кодексу України є їх спільною сумісною власністю і їх частки у цьому праві згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України є рівними і належить позивачці в розмірі ј частини зазначеного нерухомого майна. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За таких підстав вбачається, що право на успадкування належної [PERSON] ј частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованими по вул. Цибулько, 50, м. Новий Буг належить сину спадкодавця [PERSON] та дружині спадкодавця [PERSON], інших спадкоємців першої черги не має. При судовому розгляді справи відповідач [PERSON] зазначив, що на вказану частину спадкового майна він не претендує, приймати не бажає і не заперечує проти визнання права власності на цю частину спадщини за своєю матірю, позивачкою по справі, [PERSON] Крім цього, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно мешкає з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом встановленого строку не відмовився від неї. Як вбачається з довідки Новобузької міської ради від 02.02.2011 року за вих. № 966 позивачка [PERSON] на день смерті свого чоловіка [PERSON] 18.07.2004 року була зареєстрована та постійно мешкала в спадковому будинку та користується спадковим майном померлого до цього часу. За таких обставин, зважаючи на сумарну кількість часток спадкового майна (1/4+1/4= 1/2), на які позивачка має право внаслідок успадкування своєї частини спадщини у зазначеному нерухомому майні та успадкування тієї частини спадщини, яку відмовився прийняти її син [PERSON], позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку № 50 з господарськими будівлями та спорудами розташованими по вул. Цибулько, в м. Новий Буг обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved