Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку площею 75,2 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на таке. 01 жовтня 2010 року між позивачкою та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку площею 75,2 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спірне майно належало відповідачці на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.04.2010 року, зареєстрованого в Білгород-Дністровськом МБТІ 01.10.2010 року. Оскільки відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивачка просить суд позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, згідно до якої позовну заяву визнала та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, згідно до якої позовну заяву визнала та просить розглянути справу за її відсутності. Суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що 01.10.2010 року між [PERSON] до [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку, який знаходиться по [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, площею 75,2 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.04.2010 року, зареєстрованого в Білгород-Дністровськом МБТІ 01.10.2010 року Після укладення договору 01.10.2010 року, сторони повністю виконали всі його умови. Відповідачкою було передано, а позивачкою прийнято у власність будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Факт передачі покупної ціни продавцю, відповідачу по даній справі, від покупця, позивача, підтверджується пунктом 2 умов зазначеного договору від 01.10.2010 року, відповідно до якого продавцем отримана сума за відчужуваний будинок до підписання зазначеного договору. Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцю екземпляру договору. Оскільки позивачці виданий один екземпляр зазначеного договору купівлі- продажу нерухомого майна - і наданий суду, спірне майно продавцем передано покупцеві, суд вважає, що до позивачці перейшло право власності на житловий будинок площею 75,2 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До укладання зазначеного договору купівлі-продажу, вищезазначений будинок належав на праві власності відповідачці, тому відповідачка вправі була здійснювати його відчуження. Так відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який під лягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, суд має визнати зазначений договір дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved