Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

14.03.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання несправедливими і недійсними пунктів 2.2.3, 4.1, 4.3 Кредитного договору від 26.09.2008 року № 803; визнання нікчемним пункту 2.8 цього Договору; зобовязання відповідача здійснити перерахунок процентної ставки за договором до 15% з моменту його укладення; відшкодування понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів»в пунктах 2.2.3, 4.1, 4.3 кредитного договору відповідач визначив плату за обслуговування кредиту не у вигляді фіксованої суми, а за формулою, при цьому привязав вартість плати в залежність від курсу долара США, що призвело до значного подорожчання сукупної вартості кредиту. Пунктом 2.8 кредитного договору відповідачу надано право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, що на думку позивача суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 26.09.2008 року сторони уклали Кредитний договір за № 803, відповідно до якого відповідач надав позивачу в тимчасове користування грошові кошти в розмірі 69240 грн, строком до 26.09.2011 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 15% річних від непогашеної суми (далі по тексту Договір). Пунктом 2.2.3 Договору встановлено обовязок позивача здійснювати додаткову плату за обслуговування кредитом, що розраховується за формулою, яка передбачає врахування коефіцієнта в разі зміни офіційного курсу долара США по відношенню до гривні. Аналогічний принцип розрахунку суми плати за користування кредитом в разі його дострокового погашення передбачений в пунктах 4.1, 4.3 Договору. Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обігу, вимог розумності та справедливості. Договір є обовязковим для виконання сторонами (частина 1 стаття 629 Кодексу). Оскільки укладаючи Договір сторони погодили всі його положення, що підтверджується їхніми підписами під текстом Договору, відсутні підстави для визнання пунктів 2.2.3, 4.1, 4.3 Договору несправедливими і, як наслідок цього недійсними. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку»від 12.12.2008 року № 661-VІ, яким банкам заборонено змінювати в односторонньому порядку умови кредитного договору, на який позивач посилається як на підставу визнання нікчемним пункту 2.8 Договору, набув чинності 11.01.2009 року. На момент укладення Договору цивільне законодавство України таких заборон не містило, а тому відсутні законні підстави для визнання нікчемним пункту 2.8 Договору. В силу положень частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заявляючи вимогу про зобовязання відповідача здійснити перерахунок процентної ставки за Договором до 15% річних з моменту його укладення, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження її зміни відповідачем. Враховуючи вищевикладене, даний позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed