Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

В квітні 2010 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив суд виселити відповідачів із квартири [ADDRESS] без надання другого житлового приміщення. 14 липня 2010 року [PERSON] доповнив позовні вимоги, просив зняти відповідачів з реєстрації, позбавивши права користування зазначеною квартирою, та виселити їх без надання іншого житлового приміщення. В обгрунтування позову [PERSON] вказував, що є власником вказаної квартири, в якій зареєстровані та проживають відповідачі - колишні члени сім`ї позивача. Посилаючись на те, що відповідачі чинять перешкоди в розпорядженні житлом, позивач на підставі ст. 391 ЦК України просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві. Відповідачі та їх представник в судовому засіданні позов не визнали, просили у задоволенні позову відмовити. Вказували на те, що будучи членами сім`ї позивача, були зареєстровані у спірній квартирі в установленому законом порядку, користуються квартирою з 2001 року та іншого житла не мають. Просили в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування № 1077 від 20.06.2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дубровою Т.І, зареєстрованим в Миколаївському МЕТІ за реєстровим № 5860 від 17.07.2001 року. В зазначеній квартирі зареєстровані позивач - [PERSON] , колишня дружина - відповідач [PERSON] , та його дочки - [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі проживають на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.12.2003 року та рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2008 року. Позивач та його матір на теперішній час в спірній квартирі не проживають. Відповідно до ст.109 ЖК Української PCP виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Підставами для виселення наймача та членів його сім`ї без надання іншого жилого приміщення, у відповідності до ст.116 ЖК Української PCP, є систематичне руйнування чи псування жилого приміщення, використання його не за призначенням, або систематичне порушення правил співжиття, які роблять неможливим для інших осіб проживання із ними в одній квартирі чи будинку. В судовому засіданні позивач та його представник не надали суду жодного доказу про наявність хоча б однієї з підстав виселення відповідачів з спірної квартири, передбачених ст.116 ЖК Української PCP. З цих же підстав рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.11.2008 р. відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про виселення колишніх членів його сім`ї - відповідачів по справі. Посилання позивача та його представника на порушення вимог відповідачами ст. 41 Конституції України, ст. 317 Цивільного Кодексу України в частині перешкоджання йому в розпорядженні правом власності спірною квартирою, суд сприймає критично з огляду на те, що зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, позивачем та його представником не надано доказів, що відповідачі порушують його право на користування та розпорядженням спірною квартирою, а також те, що позивач, з огляду на проживання відповідачів у спірній квартирі, не може розпорядитися своєю власністю. Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що право позивача не порушене, а відтак позовні вимоги безпідставні, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed