Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про захист права власності від порушень не повязаних із позбавленням володіння в якому посилався на те, що він має земельну ділянку в садовому товаристві «Луг», що розташована в с. Круглик, Києво-Святошинського району Київської області , по вул. 5-а Садова, буд. 25, ділянка № 12. Суміжною земельною ділянку володіє голова цього ж садового товариства [PERSON] відповідач у справі. По спільній межі вони мають: він гаражний навіс, а відповідач - гараж. Крівля гаража відповідача виходить з ухилом на його ділянку та заходом на 25 см, тобто фактично зависає на його території та має дощосток на його ділянку. З часом дах гаража відповідача просів, а таким чином зруйнував гаражний навіс, тим самим перешкодив в користуванні його будівлею тобто гаражним навісом. Це стало причиною конфлікту. Відповдіач на його звернення щодо усунення порушень не реагує. 12.09.2009 року загальні збори товариства зобовязали відповідача усунути перешкоди у здійсненні його права власності. Відповідач в добровільному порядку відмовляється усунути вказані порушення його права. Протиправними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 10000 грн. Позивач посилаючись на ст.ст. 319, 391 ЦК України просив зобовязати відповідача усунути перешкоди у здійсненні права користування його майном, а саме гаражним навісом шляхом демонтажу даху гаражного боксу, його ремонту та зміни нахилу дощостоку. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь 10000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи рішенням № 92/71 від 27.11. 1997 року виконавчого комітету Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області позивачу передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,045 га для ведення садівництва, вказана земельна ділянка розташована в с. Круглик, в садовому товаристві «Луг» У відповідності до ст. 23 ЗК України в редакції 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. У ст. 126 ЗК України в редакції 2001 року зазначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, право оренди підтверджується договором оренди. [PERSON] не надав суду доказів про те, що він є власником земельної ділянки , в тому числі і гаражного навісу, тому його шосхдання на положення ст.ст. 319, 391 ЦК України, які регулюють право власності, безпідставні. Окрім цього позивачем в силу ст. 60 ЦПК України не надано безспірних доказів, щодо порушень його права з боку відповідача. З акту на який він посилається, складеного членами садового товариства «Луг» не вбачається, які саме порушення здійсненні відповідачем по відношенню до позивача. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відмовляючи у позові в частині усунення перешкод в користуванні власністю, суд відмовляє у задоволенні позову щодо стягнення моральної шкоди, оскільки останні вимоги є похідними від первісних.

Outcome: dismissed