Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що йому на праві власності належить автомобіль «Джелі-МР», номер державної реєстрації АР 1671 ВК, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія АРС114855 від 11.12.2008р. 09.04.2010 р. приблизно о 16 годині [PERSON] залишив автомобіль на автостоянці на території ВАТ «Таксопарк», яке знаходиться за адресою: вул. Героїв Сталіграду, 4 в м. Запоріжжі. Через годину позивачу зателефонували з автостоянки та сповістили, що його автомобіль пошкоджено внаслідок наїзду іншого автомобіля. Прибувши до автостоянки [PERSON] дізнався, що у 16.50 годині його автомобіль було пошкоджено при наїзді на нього автомобіля «ЗАЗ- 110308», номер державної реєстрації АР 1995 ВА. Присутня на автостоянці власниця вказаного автомобіля [PERSON] пояснила, що керував автомобілем з її дозволу в момент наїзду її племінник - [PERSON]. Він рухався заднім ходом та скоїв наїзд спочатку на автомобіль позивача, а потім почав рух вперед та пошкодив автомобіль «Шкода». Від співробітників ДАІ позивач дізнався, що у [PERSON] відсутні права на управління транспортними засобами. Крім того, він знаходиться у стані алкогольного сп'яніння. Тому відносно [PERSON] та [PERSON] були складені протоколи про адміністративні правопорушення. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER]: передня та задня праві двері, правий поріг, тощо. Це підтверджується довідкою ДАІ та актом огляду транспортного засобу В 2010/082 від 13.04.2010р. Вина відповідача у спричиненні позивачу шкоди підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2010р. (справа № 3-1587/10) про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] Також була притягнута до відповідальності за передачу керма особі, яка не має права на управління транспортним засобом та знаходиться у стані сп'яніння і [PERSON] Згідно експертного дослідження № В2010/092 від 19.04.2010р. матеріальна шкода, завдана автомобілю позивача становить 7 283,31 грн., яка складається з: вартості відновного ремонту - 5605,16 грн., вартості втраченої товарної вартості автомобілю - 1678,15 грн. За складання дослідження [PERSON] сплачено експерту 500 грн., що підтверджується копією договору В2010/092 від 19.04.2010р. та квитанцию до прибуткового касового ордеру від 19.04.2010р. При цьому позивач вважає, що діями [PERSON] меж була завдана ще і моральна шкода. 09.04.2010р. [PERSON] пережив дуже сильний психоемоційний стрес, який порушив його звичайний устрій життя. На тривалий час у нього було порушено сон. А оскільки позивач працює лікарем, то це суттєво позначилось на нервовому стані під час роботи. У зв'язку з пошкодженням автомобілю та складанням експертного висновку позивач та члени його родини більше десяти днів не могли використовувати автомобіль за призначенням. До даного часу [PERSON] повинен їздити на пошкодженому автомобілі, оскільки не має грошей на його відновлення. Все це суттєво впливає на відносини в родині, погіршує настрій та самопочуття, викликає душевні страждання у зв'язку з пошкодженням майна, а також з необхідністю звертатися до суду. Тому нанесену моральну шкоду позивач оцінює у 5000 гривен. Оскільки добровільно [PERSON] відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду відмовляється, то позивач вимушений звернутися до суду з відповідним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 7783,31 гривен, моральну шкоду в розмірі 5000 гривен, витрати на сплату судового збору 78 грн, витрати на ІТЗ - 120 гривен, витрати на правову допомогу - 400 гривен. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з»явилась, причини неявки суду невідомі, заперечень по справі не надала. Третя особа - [PERSON] позов визнає частково, лише в межах матеріальних збитків, заперечує проти відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що моральних страждань позивачу не завдавав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09.04.2010 р. приблизно о 16 годині [PERSON] залишив автомобіль на автостоянці на території ВАТ «Таксопарк», яке знаходиться за адресою: вул. Героїв Сталіграду, 4 в м. Запоріжжі. Через годину позивачу зателефонували з автостоянки та сповістили, що його автомобіль пошкоджено внаслідок наїзду іншого автомобіля. Прибувши до автостоянки [PERSON] дізнався. що у 16.50 годині його автомобіль було пошкоджено при наїзді на нього автомобіля «ЗАЗ- 110308», номер державної реєстрації АР 1995 ВА. Присутня на автостоянці власниця вказаного автомобіля [PERSON] пояснила, що керував автомобілем з її дозволу і момент наїзду її племінник - [PERSON]. Він рухався заднім ходом та скоїв наїзд спочатку на автомобіль позивача, а потім почав рух вперед та пошкодив автомобід «Шкода». Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2010 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, визнаний винним у порушенні ПДР України (а.с. 8). На цей час вищевказана постанова суду набрала законної сили, тому на підставі ч.З ст.6. Цивільного процесуального кодексу України, факти, викладені в ній, вважаються встановленими і не потребують доказування. Згідно експертного дослідження № В2010/092 від 19.04.2010р. матеріальна шкода, завдана автомобілю позивача становить 7 283,31 грн., яка складається з: вартості відновного ремонту - 5605,16 грн., вартості втраченої товарної вартості автомобілю - 1678,15 грн. (а.с. 9-15). За складання дослідження [PERSON] сплачено експерту 500 грн., що підтверджується копією договору В2010/092 від 19.04.2010р. та квитанцию до прибуткового касового ордеру від 19.04.2010р.(а.с. 23-24). Угодою № 190 від 20.05.2010 року [PERSON] адвокатом [PERSON] надане правову допомогу і витрати складають 400 гривен (а.с. 25). У відповідності до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну\\ фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, суд вважає, що позивач повністю довів обставини, на які він посилається \\ позові, щодо заподіяння йому матеріальної шкоди у вищевказаному розмірі, а тому його вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди є обґрунтованими і підлягають задоволенню е сумі 7783 грн. 31 коп. При вирішенні позову у стягненні з відповідача моральної шкоди суд виходить з наступного. Позивач мотивує свою вимогу тим, що його здоров'ю заподіяно шкоду, внаслідок довготривалого вирішення питання щодо скоєного не з його вини дорожньо-транспортне7 пригоди. Враховуючи зазначені обставини і відсутність документального підтвердження завдання моральних страждань суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача 5000 грнна користь позивача у якості відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню - в сумі 1000 грн. Крім того, суд вважає, що на підставі ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, понесені позивачем у зв'язку з викликом відповідача у судове засідання (а.с.1-2). На підставі викладеного,

Outcome: partial