Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою звернувся Військовий прокурор Болградського гарнізону в інтересах Держави в особі адміністрації Державної прикордонної служби України, Білгород-Дністровського загону Державної прикордонної служби України - військова частина [NUMBER] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. До участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору судом було залучено орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради (арк. справи 33). У судовому засіданні помічник військового прокурора Козирєв Микола Вікторович підтримав позовні вимоги та пояснив, що в ході прокурорської перевірки було встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 31,03.2005 року № 171 квартирі [ADDRESS] було встановлено статус службової та затверджено рішення житлової комісії Білгород-Дністровського прикордонного загону - військової частини [NUMBER] щодо надання зазначеної квартири [PERSON] та членам його родини. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 13.04.2005 року № 48-ос [PERSON] переведений для подальшого проходження військової служби в розпорядження начальника південного регіонального управління, на теперішній час проходить службу у військовій частині [NUMBER] , яка розташована у м. Одесі та постійно перебуває за місцем проходження служби разом з членами його родини. Після переведення в інше місце проходження військової служби [PERSON] не здав отриману службову квартиру. Таким чином прокурор вважає, що [PERSON] разом з членами його родини підлягає визнанню таки, що втратив право користування жилим приміщенням у зв`язку з виїздом до постійного місця проживання у іншу місцевість. Представник адміністрації Державної прикордонної служби України у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву (арк. справи 26), згідно якої позовні вимоги військового прокурора підтримує повністю та просив справу розглядати за його відсутністю. Представник Білгород-Дністровського прикордонного загону ПРУ ДПС України Хорошун Вадим Михайлович, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги військового прокурора та просив їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч.3 ст.36 ЦПК України - якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні з позовними вимогами військового прокурора не погодився, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі та надав до суду заперечення, згідно яких пояснив, що він перебуває на військовій службі більш 20 років. З грудня 2003 року по квітень 2005 року він проходив службу у Білгород-Дністровському прикордонному загоні. В цей період часу йому та членам його родини (складом 3 особи) була надана службою квартира [ADDRESS] , в яку він вселився разом з дружиною [PERSON] та малолітнім сином [PERSON] , 2001 року народження. В квітні 2005 року, згідно наказу Південного регіонального управління ДПС України він був переведений для подальшого проходження служби до військової частини [NUMBER] , яка розташована у м. Одесі, де і проходить військову службу по теперішній час. В службовій квартирі в м. Білгород- Дністровському зберігаються меблі та особисті речі його родини. [PERSON] та члени його родини регулярно приїжджають до цієї квартири у вихідні та святкові дні та під час щорічних відпусток. У м. Одесі родині [PERSON] не було надано іншої службової квартири та не було прийнято на квартирний облік. Він та члени його родини є уродженцями Білгород-Дністровського району та планують залишитись мешкати у цьому місті після звільнення з військової служби (термін контракту спливає у серпні 2011 року). Разом з тим, на протязі 2009-2010 років за рішенням Адміністрації ДПС України у м. Білгород- Дністровському було виділено ряд службових квартир військовослужбовцям інших військових частин в тому числі і в/ч [NUMBER] . Крім того у 2007 році у нього народився другий син - [PERSON] . У зв`язку з доглядом за двома малолітніми дітьми його дружина [PERSON] , яка є співвідповідачем по справі не може бути присутня у судовому засіданні. Тому [PERSON] буде представляти у суді її інтереси та інтереси малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить провести судове засідання без її участі, у зв`язку з хворобою дитини (арк. справи 52). Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява військового прокурора Белградського гарнізону не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем Південного регіонального управління (військова частина 1469) Державної прикордонної служби України та перебуває на військовій службі понад 20 років, що підтверджується довідкою Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (арк. справи 35/а), згідно якої загальна вислуга років [PERSON] станом на 01.01.10 року складає 24 роки 8 місяців та 6 днів. В період з 12.12.2003 року по 13.04.2005 року [PERSON] проходив службу в [INFO] , що підтверджується відповіддю начальника загону (арк. справи 30). На підставі рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 31.03.2005 року № 171 (арк. справи 4-5) квартирі [ADDRESS] було встановлено статус службової та затверджено рішення житлової комісії [INFO] військової частини [NUMBER] щодо надання зазначеної квартири [PERSON] та членам його родини: [PERSON] та [PERSON] . Квартира [ADDRESS] є власністю держави в особі Державної прикордонної служби України, що підтверджується свідоцтвом про право власності н нерухоме майно (арк. справи 8). Згідно наказу начальника Білгород-Дністровського прикордонного загону № 48-ос від 13 квітня2005 року [PERSON] відряджений для подальшого проходження служби у розпорядження начальника Південного регіонального управління з 13 квітня 2005 року. Згідно довідки Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (арк. справи 53) до складу сім`ї [PERSON] входять: дружина [PERSON] , син [PERSON] ( [INFO] ), син [PERSON] ( [INFO] ). Згідно відповіді Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (арк. справи 44) - [PERSON] зі своєю сім`єю на квартирному обліку по м. Одеса не перебуває, на даний час проживає в тимчасово пристосованому для проживання приміщенні будівлі казарми за адресою: [ADDRESS] . На аркушах справи №№ 11-13 містяться акти обстеження житлових умов датовані 28 серпня 2005 року, 06 березня 2007 року,10 вересня 2007 року відповідно, згідно яких комісією Білгород- Дністровського прикордонного загону було встановлено, що в квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає, квартира знаходиться у зачиненому стані. Суд критично ставиться до поданих позивачем доказів, у зв`язку з тим, що не можливо обстежити житлові умови та зробити висновки з зачиненими дверми, вказані акти не підписані всіма членами комісії та крім того, в акті, який розташований на аркуші справи № 11 містяться виправлення дати його складання та затвердження начальником загону. Для підтвердження того, що сім`я [PERSON] дійсно не проживає в квартирі [ADDRESS] та вона є пустою, як стверджував представник військової частини [NUMBER] , судом було доручено провести обстеження житлових умов в спірній квартирі за участю представників військової частини та відповідачем. Однак у судовому засіданні представник в/ч [NUMBER] пояснив, що обстеження не проводилось та не зміг пояснити причини чому. Таким чином, суд вважає, що позивач не довів того, що сім`я [PERSON] фактично вибули з спірної квартири. Твердження позивача про те, що [PERSON] переведений на інше місце служби в іншу місцевість та тому повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житлом суд вважає також необгрунтованим, на підставі того, що м. Білгород-Дністровський є районним центром Одеської області, а м. Одеса є його обласним центром. Відстань між обласним та районним центром, яка складає приблизно 86 км., дає можливість [PERSON] щоденно прибувати до місця проходження служби. Крім того, обидві військові частини № [NUMBER] та № 1469 підпорядковані Південному регіональному управлінню Державної прикордонної служби України. Крім того, при проведенні прокурорської перевірки не було встановлено, що [PERSON] має другого малолітнього сина [PERSON] (2007 року, народження) та позивач не заявив ніяких позовних вимог до цього члена сім`ї [PERSON] .. Позивач не звернув уваги на те, що згідно наказу начальника [INFO] № 48-ос від 13 квітня 2005 року [PERSON] не переведений, а відряджений для подальшого проходження служби у розпорядження начальника Південного регіонального управління з 13 квітня 2005 року. Тобто фактично проходження служби у військовій частині № [NUMBER] є тимчасовим. \~ \~ \~ \~ Таким чином судом встановлено, що [PERSON] на законних підставах отримав службове житло, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS] на сім`ю складом 3 особи, в т.ч. малолітня дитина. В теперішній час у [PERSON] родина складається з чотирьох осіб, в тому числі дві неповнолітніх дитини. Вислуга років військової служби [PERSON] складає більш 20 років. В теперішній час [PERSON] проходить службу в м.Одесі в в/ч [NUMBER] , де йому не було надано службове житло та не було поставлено на квартирний облік. Згідно п.4 ч.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Таким чином, позовні вимоги військового прокурора не підлягають задоволенню, так як відсутні підстави, передбачені статтею 107 ЖК України, на які посилається позивач, для позбавлення [PERSON] та членів його сім`ї, передбаченого Законом права проживати в наданій йому квартирі.

Outcome: dismissed