Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-19 00:00:00

В травні 2009 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 21563 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн., та судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказував, що 29 грудня 2008 року о 23:30 [PERSON], керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2104», державний номер [NUMBER], рухалась по вул. Самойловича в районі АЗС по вул. Подвойського, 16 в Корабельному районі міста [PERSON], де не вибрав безпечної швидкості руху, допустила наїзд на стоячий транспортний засіб «Чері Амулет», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який на момент зіткнення знаходився поза автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Чері Амулет» зазнав механічних пошкоджень. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.02.2009 року відповідач була визнана винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи те, що автомобіль «Чері Амулет», що належить позивачу був застрахований, позивачу було відшкодовано 12278 грн. страхового відшкодування. Позивач вказував, що витратив на відновлення автомобіля суму коштів більшу ніж ту, що було йому відшкодовано страховою компанію та просив стягнути з відповідача різницю між фактично витраченою сумою на відновлення автомобіля та реально отриманою сумою, виплаченою страховою компанією у сумі 4119 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача втрачену вигоду у сумі 17444 грн. у звязку із простоєм автомобіля, вказуючи на те, що пошкоджений автомобіль був єдиним джерелом прибутку. Крім того, позивач вказував, що у звязку із пошкодженням його майна йому було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в 2000 грн. В судовому засіданні позивач зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, вказуючи на те, що йому було виплачено страховою компанією всього у сумі 14908,03 грн. та просив стягнути 1488,47 грн. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, вказуючи на те, що відповідач пропонувала позивачу відновити автомобіль, але позивач відмовився. Відповідач стверджувала, що сплатила позивачу різницю між фактично виплаченим страховим відшкодуванням та сумою, яку визначив експерт при визначенні розміру пошкодження. Просила в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - ПАТ «ВТБ Банк» в судовому засіданні просив ухвалити рішення на розсуд суду. Представник третьої особи - ПАТ «УСК «Гарант - Авто» в судовому засіданні просила ухвалити рішення на розсуду суду. Надали пояснення, в якій вказали, що розмір шкоди було визначено згідно страхового акту № 63463 та 63463/1 на підставі Акту товарознавчого дослідження № 002 від 09.01.2009 року та Калькуляції № 1985/2 від 12.05.2009 року у сумі 15279,53 грн. Сума відшкодування склала 14908,03 грн., яку перераховано платіжним дорученням страхувальнику [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 грудня 2008 року о 23:30 [PERSON], керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2104», державний номер [NUMBER], рухалась по вул. Самойловича в районі АЗС по вул. Подвойського, 16 в Корабельному районі міста [PERSON], де не вибрав безпечної швидкості руху, допустила наїзд на стоячий транспортний засіб «Чері Амулет», держави й номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який на момент зіткнення знаходився поза автомобілем, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Чері Амулет» зазнав механічних пошкоджень. Постановою Корабельного районне:: суду м. Миколаєва від 03.02.2009 року відповідач була визнана винною у скоєнні дорожньо- транспортної пригоди (а.с. 9-10). Враховуючи те, що пошкоджений автомобіль позивача був застрахований у Публічному акціонерному товаристві «УСК «Гарант-Авто», розмір шкоди було визначено згідно страхового акту № 63463 та 63463/1 на підставі Акту товарознавчого дослідження № 002 від 09.01.2009 року та Калькуляції № 1985/2 від 12.05.2009 року у сумі 15279,53 грн. Сума відшкодування склала 14908,03 грн., яку перераховано платіжним доручення1 страхувальнику [PERSON] Посилання представника відповідача на те, що позивач не є власником пошкодженого автомобіля, а тому не має права предявляти заявлений позов, суд сприймає критично, оскільки наявність кредитного договору не свідчить про те, що власником автомобіля є банк. Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що відповідати за ДТП повинен власник автомобіля «ВАЗ 2104», державний номер [NUMBER], оскільки зазначений автомобіль знаходився на момент ДТП в оперативному володінні відповідача. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи те, що позивач отримав від страхової компанії частину вартості відновлювального ремонту у сумі 14908,03 грн., суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з відповідача різниці між фактично виплаченої суми страхового відшкодування (14908,03 грн.) та суми вартості відновлювального ремонту згідно з акта: товарознавчого дослідження (15279,53 грн.), тобто у сумі 371,50 грн. В іншій частині позовних вимог суду не було представлено доказів щодо їх обгрунтованостіЗгідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач в порушення зазначених приписів не довів суду підстав свого позову в частині стягнення втраченої вигоди. Згідно ст. 23 ЦК Україна постраждала сторона має право на відшкодування морального збитку. Моральний збиток полягає в душевних переживаннях, що виникли у зв'язку з протиправними діями що відносно потерпів, а також душевних переживаннях, що виникли у зв'язку із знищенням або пошкодженням майна. Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В свою чергу, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. В частині стягнення моральної шкоди суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача частково, враховуючи тяжкість фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках. За таких обставин, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним стягнути моральну шкоду з відповідача на користь позивача у сумі 1000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог у сумі 29,48 грн.

Outcome: partial