Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-08 00:00:00

Позивачі в позовній заяві зазначають, що 02.09.2000 року помер [PERSON], а 21 серпня 2010 року - його дружина [PERSON]. Після їх смерті відкрилася спадщина на належне їм будинковолодіння, що складається з житлового цинку, літньої кухні, стайні, стодоли, трьох сараїв, вбиральні, криниці, воріт та огорожі, яке знаходиться по вул. Грушевського, 8 в селі Новоселиця Долинського району Івано-Франківської області. 21 березня 2002 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новоселицької сільської ради, згідно якого заповіла все належне їй на день смерті майно своїй внучці [PERSON], яка після одруження змінила прізвище на «Романкевич». На день смерті [PERSON] за нею рахувалася 1/4 частина будинковолодіння по вул. Грушевського, 8 в с.Новоселиця Долинського району Івано-Франківської області, на яку [PERSON] має безспірне іво, як спадкоємець за заповітом. [PERSON] постійно проживав із батьком [PERSON] 3. і після його смерті фактично прийняв спадщину за законом, а відповідачі спадщину після смерті батька не прийняли, у встановлений законом строк не подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, з позовом до суду про визначення їм додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не звертались. Для оформлення права на спадщину їм необхідно представити в нотаріальну контору витяг з реєстру прав власності нерухоме майно, яке ОБТІ відмовляється видати, так як спадкодавці не зареєстрували право власності на нерухоме майно. Оскільки в позасудовому порядку немає можливості визнати право власності на спадкове майно, вони звернулися з позовом до суду. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, зіславшись на вищевикладені обставини, просила позов задоволити, визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове будинковолодіння, що знаходиться по вул. Грушевського, 8 в селі Новоселиця Долинського іону Івано-Франківської області, в рівних частках по 1/2 за кожним. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися та не повідомили суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно, у встановленому законом порядку. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що дану справу можна розглянути в порядку заочного провадження задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного: Згідно зі ст. 1268 ч.3 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.1 ст. 1269 даного кодексу, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1297 ч.1 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщинуна нерухоме майно. Статтею 15 ч.1 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про смерть від 04 вересня 2000 року серії І-НМ № 057754, [PERSON] помер 04.09.2000 року. З відповіді Долинської міської державної нотаріальної контори № 395/01-16 від 27.06.2011 року вбачається, що 28.12.2001 року по спадковій справі спадкодавця [PERSON], який помер 02.09.2000 року, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я дружини [PERSON] та сина [PERSON]. Заяви про відмову від спадщини [PERSON] не поступали. Даний факт також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], що видане Долинською міською державною нотаріальною конторою 28.12.2001 року та зареєстроване в реєстрі за номером № Д-1295. Згідно з рішенням виконкому Новоселицької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області № 290 від 25.03.2010 року, право власності на 1/2 частину будинковолодіння по вул. Грушевського, 8 в с.Новоселиця визнано за [PERSON] Таким чином станом на 25.03.2010 року на будинковолодіння по вул. Грушевського, 8 в с.Новоселиця Долинського району Івано-Франківської області було видано правовстановлюючі документи. Про те, що [PERSON] померла 25 серпня 2010 року, свідчить свідоцтво про смерть серії І-НМ № 116629 від 25 серпня 2010 року. Згідно із заповітом від 01 березня 2002 року, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Новоселицької сільської ради, [PERSON] заповіла все належне їй на день смерті майно [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про народження серії ІІ-НМ № 486664, виданого 05.06.1984 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради та свідоцтва про укладення і шлюбу І-НМ № 021440, виданого 14.07.2006 року виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради, прізвище [PERSON] було змінено на «Романкевич» після і укладення шлюбу з [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується листом-відповіддю Долинської міської державної нотаріальної контори № 395/01-16 від 07.06.2011 року, спадкова справа спадкодавця [PERSON], яка померла 21.08.2010 року, Долинською міською державною нотаріальною конторою не заводилась. Таким чином судом встановлено, в даному випадку відсутній спір про право, оскільки на спадкове будинковолодіння по вул. Грушевського, 8 в с.Новоселиця Долинського району, Івано-Франківської області, є правовстановлюючі документи, після смерті [PERSON] спадкоємці даного майна у встановленому цивільним кодексом порядку в нотаріальну контору не зверталися і їхнє право на вказане спадкове майно ніким не оспорюється. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в позові за безпідставністю позовних вимог, оскільки відсутній спір про право. На підставі викладеного, ст.ст. 392, 1220,1268-1272,1297 ЦК України,

Outcome: dismissed