Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 20.03.1995 року помер її чоловік - [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно: жилий будинок № 1 по вул. Корольова в с. Забара та на приватизовані земельні ділянки: площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, 0,36 га - для ведення особистого підсобного господарства. Спадкоємцями за законом першої черги є позивач та відповідач - [PERSON], яка на спадщину не претендує. Однак позивач не може реалізувати своє право на отримання спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельні ділянки. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст. 26, 346 ч. 1 п.11 ЦК України у зв'язку зі смертю власника. Позивач просить визнати за нею право власності на жилий будинок за № 1 по вул. Корольова, с. Забара, Андрушівського району та на приватизовані земельні ділянки: площею 0, 25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і 0,36 га - для ведення особистого підсобного господарства. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, обгрунтувавши вищенаведеними обставинами та просила його задовольнити. Відповідач до суду не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Судом встановлено, що 20.03.1995 року помер - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Позивач є дружиною померлого та має право на спадщину за законом, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 5). Довідкою Забарської сільської ради № 266 від 21.09.2010 року підтверджується, що за [PERSON] значиться житловий будинок за адресою: вул. Корольова, 1, с. Забара, Андрушівського району, Житомирської області (а.с. 6). Згідно рішення Забарської сільської ради від 11.06.1993 року [PERSON] були передані у приватну власність земельні ділянки: площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель та 0,36 га - для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 7). Однак спадкодавець за життя не оформив правовстановлюючих документів на вказане майно, що позбавляє позивача можливості реалізувати спадкові права в порядку визначеному законодавством. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад, що підтверджується копією спадкової справи направленою Житомирським державним нотаріальнимо архівом (а.с. 22-23). Вирішуючи спір суд також виходить із положень ст. З ч.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952- IV, згідно з якими , право власності на нерухоме майно , набуте згідно з діючим законодавством до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ст. 120 ЗК України позивач набуває право власності на земельні ділянки з моменту набуття права власності на жилий будинок. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. За клопотанням позивача суд не стягує судові витрати з відповідача.

Outcome: approved