Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право на отримання аліментів та припинення стягнення аліментів. В позовній заяві посилається на те, що разом із відповідачем мають спільну дочку, з нього утримують аліменти на утримання доньки, проте на даний час відповідач не займається вихованням дочки тому просив припинити стягнення аліментів, так як дочка перебуває на його утриманні і проживає разом із ним і його батьками. В судове засідання позивач не з,явився, надав письмову заяв у про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з,явилася, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. В судовому засіданні було встановлено, що позивач - [PERSON] має доньку [PERSON], [INFO]. Матір'ю дівчинки є [PERSON], яка в даний час змінила прізвище на [PERSON]. У зареєстрованому шлюбі з відповідачкою вони не перебували. На утримання доньки [PERSON], відповідно до рішення Славутицького міського суду від 29 грудня 2004 року позивач сплачував аліменти у розмірі 3/10 частин заробітку щомісячно, а з червня місяця 2009 року на підставі рішення Славутицького міського суду № 2-271/09 від 30 червня 2009 року на користь [PERSON] він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини свого заробітку. В даний час позивач працює на ДСП „[PERSON] Електростанція" і розмір утриманих із нього аліментів, які щомісячно перераховуються відповідачці складають близько 1500 гривень кожного місяця. Ч. 1 ст. 179 Сімейного Кодексу України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я якого вони виплачуються і мають використовуватися за цільовим призначенням. Згідно інформаційного листа від 18.04.2011 року та акту обстеження умов проживання дитини від 11.04.2011 року навчання та розвитком дитини цікавиться бабуся [PERSON], тато і дідусь та бабуся з іншого боку. [PERSON], вихованням дівчинки не займається, аліменти використовує не за призначенням. Ст. 180 Сімейного Кодексу України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття. На підставі вивчених документів суд прийшов до висновку, що зазначених вимог відповідачка не дотримується, так як з березня місяця 2011 року вона взагалі пішла із дому та не проживає сумісно з донькою. Відповідно до наданих документів дівчинки [PERSON] проживає зі своєю бабусею - матір'ю відповідачки - [PERSON], яка нею опікується. Крім цього з наданих документів вбачається, що утриманням та вихованням дівчинки в даний час займається позивач, а також його батьки. З наданих документів вбачається, що відповідачка не займається утриманням своєї доньки, витрачає на задоволення своїх потреб отримані від позивача аліменти, вона не спілкується з дитиною, не цікавиться її розвитком, навчанням та станом здоров'я. Вероніка проживає то з батьком у його батьків, то з бабусею - матір'ю відповідачки - [PERSON]. Зазначений факт підтверджується інформацією, наданою начальнику служби у справах неповнолітніх [PERSON] Дошкільним навчальним закладом ясла садком № 5 „Джерельце", копію якої додано до позовної заяви. Ст. 186 Сімейного Кодексу України надано право Органу опіки та піклування перевіряти цільове витрачання аліментів. З цією метою позивач звернувся із заявою до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької [PERSON] про перевірку цільового використання аліментів, які він сплачує [PERSON] на утримання доньки [PERSON]. Відповідно до акту Служби у справах дітей Славутицької міської ради Київської області обстеження умов проживання дитини № 1-25-23 від 11.04.2011 року, [PERSON] вихованням [PERSON] не займається, аліменти використовує не за призначенням. Згідно Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради № 12-06-28 від 12.04.2011 року, [PERSON] утриманням і вихованням доньки не займається, не дбає про її фізичний, моральний розвиток, аліменти, які сплачує позивач на утримання доньки [PERSON] витрачає не за цільовим призначенням, тобто виключно на свої потреби. Виходячи з норм, встановлених Сімейним Кодексом України, право на отримання аліментів має той із батьків, який проживає з дитиною та займається її вихованням. На підставі наведеного судом зроблено висновок, що відповідачка [PERSON] не проживає разом із донькою [PERSON], її вихованням та утриманням не займається, отримані аліменти використовує на свої власні потреби, а не на утримання дочки, а тому не має права на їх отримання .

Outcome: approved