Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до відповідача, на обґрунтування зазначив, що 28 вересня 2010 року, приблизно о 15.30 год. в Саксаганському районі м. Кривого Рогу на дорозі вул. Марійської з боку вул. Світлогорської у напрямку вул. Волгоградської сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль «Міцубісі Лансер»реєстр. номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], відповідача по даній справі, здійснив наїзд на позивача, який почав переходити дорогу по пішохідному переходу. Внаслідок ДТП позивача було травмовано, він знаходився на стаціонарному лікуванні з 28.09.2010 року по 20.10.2010 року. Внаслідок травми позивачу заподіяно матеріальної шкоди в сумі 2547,09 грн. та моральної шкоди, яку позивач оцінив у 50000 грн., які він просив стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, пояснив, що на дорогу перед автомобілем відповідача не вибігав, переходив по пішохідному переходу, бачив автомобіль відповідача, але розраховував, що той завчасно пригальмує перед пішохідним переходом як це здійснили інші водії, його автомобіль був на достатній відстані, швидкість його не здавалася великою. Після удару позивач отямився у лікарні, йому зробили операцію на руці, він до сих пір носить повязку, рука майже не працює, він себе не може обслуговувати: самостійно вимитись, одягтись тощо. 01 лютого 2011 року пройшов огляд у МСЕК, йому визначили 2-у групу інвалідності, хоча він ще працездатного віку. Досі відчуває фізичний біль. Відповідач лише у день аварії під час операції дав дружині 2000 грн. на операцію, обіцяв відшкодувати шкоду, придбати суставний протез, але потім жодного разу не прийшов ані до лікарні, ані після виписки, після відмови у порушенні кримінальної справи взагалі відмовився спілкуватись, протез їм купити немає за що, він із дружиною пере пенсійного віку опинилися у дуже скрутному матеріальному становищі. Про постанову про відмову в порушенні кримінальної справи він дізнався запізно, не згоден із нею, але оскаржувати не став, йому потрібно від відповідача лише відшкодування заподіяної шкоди. Відповідач ані у попереднє, ані у судове засідання відповідач не зявився, про причини неявки суд не повідомив, судову повістку із повідомленням про вручення було направлено за адресою реєстрації відповідача відповідно до довідки з адресного бюро м. Кривого Рогу. Тому, за згоди позивача, суд розглянув дану справу заочним провадженням. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, по даній справі, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 28 вересня 2010 року, приблизно о 15.30 год. в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по сухому асфальтному покриттю на дорозі вул. Марійської з боку вул. Світлогорської у напрямку вул. Волгоградської рухався автомобіль «Міцубісі Лансер»реєстр. номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В цей час пішохід [PERSON] почав переходити дорогу по пішохідному переходу біля автозаправочної станції «НТС». Застосувавши гальмування водії [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON], заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівого плеча в нижній третині, перелому ліктьового відростку лівої променевої кістки. За даним фактом оперуповноваженим СКР Саксаганського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області було винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 07.10.2010 року за п.2 ст. 6 КПК України відносно [PERSON] Відповідно до 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 цієї ж статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не зявився, доказів, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого [PERSON] не надав. Постанова органу досудового слідства від 07.10.2010 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] з висновками про винність у ДТП самого потерпілого не є підставою для звільнення від доказування на підставі ст. 61 ЦПК України. Обговорюючи питання щодо розміру відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2547,09 грн., яка підтверджуються дослідженими в судовому засіданні чеками та квитанціями про придбання ліків, медикаментів, засобів догляду тощо, суд вважає за можливе стягнути дану суму з відповідача в повному обсязі. Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінив у 50000 грн., суд, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне задовольнити частково, враховуючи тяжкість отриманих позивачем тілесних ушкоджень, внаслідок яких він став інвалідом 2-ї групи, втратив працездатність будучи у працездатному віці, тривалість страждань, адже позивач до сих пір лікується від отриманих травм та відчуває фізичний біль. Отже з відповідача необхідно стягнути на відшкодування заподіяної моральної шкоди 25000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача [PERSON] підлягають відшкодуванню понесені ними судові витрати в розмірі 32 грн., які документально підтверджені. З відповідача підлягають стягненню решта судових витрат на користь держави, які позивачем не були доплачені, оскільки з 01.02.2011 року йому було призначено 2-у групу інвалідності. Враховуючи викладене,

Outcome: partial