Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

25.01.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення недоплаченої заробітної плати, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача недоплачені грошові кошти за фактично відпрацьований час за період з червня 2010 року по січень 2011 року у розмірі 2000 грн., а також зобовязати керівництво ДП Клінічний санаторій ім. ГорькогоЗАТ Укрпрофоздоровницявідшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі трьох місячних окладів, що становить 4500 грн., посилаючись на те, що у зазначений період позивачем фактично було відпрацьовано більше годин, ніж за які вона отримала заробітну плату. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позов не визнали, надавши письмові заперечення суду, з доданими до них копіями письмових доказів в обґрунтування своїх доводів. Суд, вислухавши думку, пояснення та доводи учасників судового процесу, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими стосовна трудових відносин, та урегульовані положеннями КЗпП України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Клінічний санаторій є дочірнім підприємством ЗАТ Укрпрофоздоровницяз окремим рахунком, штатом та фондом заробітної плати. Позивач працює на умовах неповного робочого часу в ДП Клінічний санаторій ім. ГорькогоЗАТ Укрпрофоздоровниця, де формою оплати праці є посадові оклади. Дана форма оплати праці була встановлена відповідно до ст. 97 КЗпП України та погоджена сторонами в положенні про оплату праці, яке є невідємною частиною колективного договору. Колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають права юридичної особи. Колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинною профспілковою організацією, які діють відповідно до своїх статутів, а у разі їх відсутності - представниками, вільно обраними на загальних зборах найманих працівників або уповноважених ними органів, з другої сторони. Зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці; забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг; режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку; умов і охорони праці; гарантій діяльності профспілкової чи інших представницьких організацій трудящих; умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. За умовами колективного договору, укладеному на 2008-2010 роки, прийнятого трудовим колективом ДП Клінічний санаторій ім. Горького29.08.2008 року, оплата праці працівників здійснюється за фактично відпрацьований час, виходячи з посадового окладу (тарифної ставки), або в залежності від виконання норм виробітку. Всім працівникам підприємства, які залучаються до роботи в нічний час, здійснюється доплата в розмірі 35 % годинної тарифної ставки (посадового окладу) за кожну годину роботи в нічний час. Нічним уважається час з 10 години вечора до 6 години ранку. Позивач стверджує, що вона працює позмінно з 16 годин вечора до 9 годин ранку та вважає, що підприємство повинно оплачувати їй 17 годин робочого часу за одну зміну, однак обґрунтованих доказів на підтвердження цієї обставини позивачем надано не було. Наказом головного лікаря підприємства № 45 від 10.11.2009 року було встановлено режим неповного робочого часу для лікарів санаторію та графік чергувань з початком роботи о 17 годині 30 хвилин та закінченням о 8 годині 00 хвилин наступного дня. Цей наказ було оголошено на виробничій нараді, про що свідчить запис від 10.11.2009 року в журналі виробничих нарад підприємства. На вимогу позивача представником відповідача було додано до матеріалів справи копії табелів обліку робочого часу з червня 2010 року по січень 2011 року, та копії розрахункових відомостей з червня 2010 року по січень 2011 року. Дослідивши вказані копії документів, суд дійшов висновку, що оплата праці позивача відповідає фактично відпрацьованим робочим дням з відповідним посадовим окладом, також проводиться оплата роботи в нічні години у відповідності до ст. ст. 54, 108 КЗпП України та колективного договору підприємства і оплата за роботу в святкові дні згідно ст. 107 КЗпП України. Враховуючи вищевикладене, судом не вбачається заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди, моральних страждань, а тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню. Вимоги позивача є надуманими та необґрунтованими. Враховуючи загальні підстави цивільно-правової відповідальності, суд не вбачає в діях відповідача наявність такої шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed