Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недостовірною інформації, поширеної 04 лютого 2010 р. [PERSON] відкритим листом під заголовком "У кожного своя правда" до губернатора Кіровоградської області [PERSON], мера міста Кіровограда [PERSON] та начальника управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради [PERSON], зачитаним нею на засіданні "Круглого столу", організованого начальником відділу по роботі із засобами масової інформації Кіровоградської міської ради [PERSON] в приміщенні клубу Комунального закладу "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги", за участю завідуючих відділеннями та іншого персоналу лікарні, із присутності головного лікаря [PERSON], начальника управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради [PERSON] та представників місцевих засобів масової інформації, щодо: - звернення багато чисельного колективу Комунального закладу "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" з відкритим листом під заголовком "У кожного своя правда" до губернатора Кіровоградської області [PERSON], мера міста Кіровограда [PERSON] та начальника управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради [PERSON]; - причетності завідуючого урологічним відділенням Комунального закладу "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" [PERSON] до звільнення з займаної посади колишнього головного лікаря [PERSON]; - вчинення завідуючим урологічним відділенням Комунального закладу "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" [PERSON] тиску на головного лікаря [PERSON], впливу на нього як на керівника лікарні та свавіллі позивача під час виконання посадових обов'язків; - вчинення завідуючим урологічним відділенням Комунального закладу "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" [PERSON] винних дій під час виконання посадових обов'язків та причетності до погіршення психологічного клімату у Комунального закладі "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги"; - вчинення завідуючим урологічним відділенням Комунального закладу "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" [PERSON] корупційних дій під час роботи на займаній ним посаді та зловживанні службовим становищем задля власного збагачення (привласненні благодійних внесків, хабарництві); - про зобов'язання [PERSON] ініціювати проведення в приміщенні клубу Комунального закладу "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" засідання "Круглого столу" за участю начальника відділу по роботі із засобами масової інформації Кіровоградської міської ради [PERSON], завідуючих відділеннями та іншого персоналу лікарні, головного лікаря [PERSON], начальника управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради [PERSON] та представників місцевих засобів масової інформації, на якому спростувати недостовірну інформацію, поширену нею 04 лютого 2010 р. відкритим листом під заголовком "У кожного своя правда" до губернатора Кіровоградської області [PERSON], мера міста Кіровограда [PERSON] та начальника управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради [PERSON], зачитаним па засіданні "Круглого столу", організованого начальником відділу по роботі із засобами масової інформації Кіровоградської міської ради [PERSON] в приміщенні клубу Комунального закладу "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" за участю завідуючих відділеннями та іншого персоналу лікарні, в присутності головного лікаря [PERSON], начальника управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради [PERSON] та представників місцевих засобів масової інформації, відносно завідуючого урологічним відділенням Комунального закладу "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" [PERSON], - шляхом оголошення присутнім резолютивної частини рішення суду у даній справі. Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що на посаді завідуючого урологічним відділенням Комунального закладу "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" (на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 28.07.2009 р. № 2391 та наказу УОЗ КМР від 30.07.2009 р. № 223 Кіровоградську міську лікарню швидкої медичної допомоги перейменовано на Комунальний заклад "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги") він працює з 20.12.1976 року, має вищу кваліфікаційну категорію за фахом "Урологія", указом Президента України від 14.06.1996 р. йому присвоєно звання "Заслужений лікар України" і за час роботи на вказаній посаді нарікань на його адресу з приводу неналежного виконання ним службових (посадових) обов'язків не було. Між тим, 04.02.2010 р. на засіданні "Круглого столу", організованого начальником відділу по роботі із засобами масової інформації Кіровоградської міської ради [PERSON] в приміщенні клубу КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги", за участю завідуючих відділеннями та іншого персоналу лікарні, в присутності головного лікаря [PERSON], начальника управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради [PERSON] та представників місцевих засобів масової інформації головною сестрою медичною лікарні [PERSON] був зачитаний нібито підписаний колективом КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" відкритий лист під заголовком "У кожного своя правда", адресований губернатору Кіровоградської області [PERSON], меру міста Кіровограда [PERSON] та начальнику управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради [PERSON] Викладене у зазначеному листі зводиться до висвітлення нібито спровокованої завідуючим урологічним відділенням КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" [PERSON] та ще п'ятьма завідуючими відділеннями лікарні ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]М.), а також заступником головного лікаря з медичної частини [PERSON], конфліктної ситуації з головним лікарем КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" [PERSON], з метою звільнення головного лікаря [PERSON] з займаної посади. Позивач зазначив, що поширена відповідачем інформація, є недостовірною і підлягає спростуванню. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в поданих до суду письмових запереченнях проти позову пояснив, що вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими, такими, що суперечать чинному законодавству та нормам міжнародного права, в зв'язку з чим заперечував проти їх задоволення. В судове засідання 04.10.2010 р. відповідач не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04.02.2010 р. на засіданні "Круглого столу", організованого начальником відділу по роботі із засобами масової інформації Кіровоградської міської ради [PERSON] в приміщенні клубу КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги", за участю завідуючих відділеннями та іншого персоналу лікарні, в присутності головного лікаря [PERSON], начальника управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради [PERSON] та представників місцевих засобів масової інформації відповідачем - головною сестрою медичною лікарні [PERSON] був зачитаний, як стверджує відповідачка, підписаний трудовим колективом лікарні відкритий лист під заголовком "У кожного своя правда", адресований губернатору Кіровоградської області [PERSON], меру міста Кіровограда [PERSON] та начальнику управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради [PERSON] У вказаному листі зазначено, що з цим зверненням до губернатора Кіровоградської області, Кіровоградського міського голови та начальника управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради звертається багаточисельний колектив КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги". Відповідно до ч. 2 ст. 243 Кодексу Законів про Працю України держава визнає професійні спілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів в органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах з власником або уповноваженим ним органом, а також з іншими об'єднаннями громадян. Держава визнає профспілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів, співпрацює з профспілками в їх реалізації, сприяє профспілкам у встановленні ділових партнерських взаємовідносин з роботодавцями та їх об'єднаннями (ч. 2 ст. 13 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності"). З викладеного слідує, що повноважним представником трудового колективу КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" у відносинах з органами державної влади та місцевого самоврядування є профспілкова первинна організація (профспілковий комітет) КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги". Разом з тим, з наданого позивачем до суду звернення профспілкового комітету КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" від 10.02.2010 р. до мера міста Кіровограда [PERSON] вбачається і встановлено судом, що профспілкова первинна організація КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" як повноважний представник трудового колективу лікарні не був ініціатором звернення до губернатора області [PERSON], мера міста Кіровограда [PERSON] та начальника управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради [PERSON] р з листом під заголовком "У кожного своя правда", заперечує викладені в ньому обставини, вважає цей лист сфальсифікованим адміністрацією лікарні. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що ініціатором звернення з листом під заголовком "У кожного своя правда" та безпосереднім поширювачем інформації, викладеної у ньому, є відповідач [PERSON]. Негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (ч. З ст. 277 Цивільного кодексу України). За правилами ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається зі змісту вищезгаданого листа під заголовком "У кожного своя правда", цим листом відповідач [PERSON] поширила інформацію відносно того, що завідуючий урологічним відділенням КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" [PERSON] причетний до звільнення з займаної посади колишнього головного лікаря КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" [PERSON], однак докази на підтвердження зазначеної обставини відповідачка до суду не надала, таким чином, поширена нею інформація є недостовірною. Висловлюваннями "Спочатку "кучка" була вдоволена, як же молодий фахівець, можна ліпити, що хочеш" та "На нашу думку, призначте хоч десять головних лікарів і знову будуть не такі, бо "кучці" потрібна лялька на мотузках, за які можна смикати і робити, що їм заманеться" відповідач [PERSON] поширила інформацію відносно вчинення позивачем [PERSON] - завідуючим урологічним відділенням КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" тиску на головного лікаря [PERSON], впливу на нього як па керівника лікарні та свавіллі позивача під час виконання посадових обов'язків. Разом з тим, належними доказами поширені ним відомості відповідач не підтвердив, а відтак - такі відомості є недостовірними. У листі "У кожного своя правда" відповідач поширив недостовірну інформацію відносно вчинення позивачем [PERSON] - завідуючим урологічним відділенням КЗ "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги" винних дій під час виконання посадових обов'язків та причетності до погіршення психологічного клімату у Комунальному закладі "Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги", оскільки належних доказів на підтвердження вчинення позивачем винних (протизаконних) дій, встановлених та доведених у передбачений законом спосіб, та причетності позивача до погіршення психологічного клімату в колективі лікарні суду не надав. Недостовірною є також інформація, яка подана відповідачем у висловлюваннях: "В скрутні часи, коли фінансування лікарні зведено до мінімуму [PERSON] легалізував благодійні внески тільки через касу, щоб потім закуповувати ліки та забезпечувати потреби лікарні. Цей крок не сподобався окремій ланці людей, в яких трохи легшим стала власна кишеня. Це завідувачі шести відділень: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вони і між собою не можуть знайти спільну мову, ділячи територію та хворих, але в боротьбі проти головного лікаря спільний інтерес знайшовся. Очолює цю компанію заступник головного лікаря з медичної частини [PERSON]В."; „Наші так звані "зірки екрану": [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]В, поливали брудом лікарню, яка по суті є їх годувальницею, адже користуючись державними приміщеннями, обладнанням, інструментарієм, медикаментами та всіма видами діагностики вони наповнюють власний гаманець", оскільки в даному випадку позивача фактично звинувачено у корупційних діях та зловживанні службовим становищем задля власного збагачення (привласненні благодійних внесків, хабарництві), що є кримінальним злочином, а отже - винні у скоєні такого злочину особи встановлюються слідчими органами та судом. Наразі, поширена відповідачем інформація належними доказами (як то вирок суду) не підтверджена. За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що поширена відповідачем [PERSON] листом "У кожного, своя правда" інформація відносно позивача [PERSON] є відверто негативною, а відтак - недостовірною (неправдивою), оскільки відповідач як особа, що її поширила, не довів протилежного, як того вимагає ст. 277 Цивільного кодексу України. Частиною 4 ст. 32 Конституції України гарантовано право кожного на спростування недостовірної інформації стосовно себе та членів своєї сім'ї. За змістом ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України). Як мотивує Європейський Суд з прав людини в своїх рішеннях, якщо висловлювання є рівнозначним оціночному судженню, пропорційність втручання повинна залежати від того, чи існує достатня фактична основа для оспорюваної заяви, оскільки навіть оціночне судження без будь-якої фактичної основи на його підтримку може бути надмірним (рішення від 24 лютого 1997 року у справі Гейзелс проти Бельгії" (De Haes and Gijsels v. Belgium), § 47; рішення від 27 лютого 2001 року "Єрусалем проти Австрії" (Jerusalem v. Austria), § . 43; рішення від 12.07.2001 року по справі "Фельдек проти Словаччини" (Case of Feldek v. Slovakia), § 76). Так, зі смислу наведених статей суд приходить до висновку що оскаржувані висловлювання, можливо перевірити на предмет їх відповідності дійсності, на відміну від оціночних суджень. Відповідачем не надано жодних доказів достовірності розповсюдженої інформації. Суд не знаходить існування фактичної основи розповсюдженої інформації і приходить до висновку, що вона є недостовірною. У відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати зі сплати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи покладаються на відповідача. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів , наданих сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved