Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-11 00:00:00

Позивачка у судовому засіданні підтримала вищевказаний позов, зазначивши, що 10.06.2004 року між нею та [PERSON] був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу належних останньому: незавершених будівництвом садових будинків №536 та №542 у с/т Ізумруд Кіровської селищної ради Дніпропетровського району; земельної ділянки площею 0,12 га в с/т ІзумрудКіровської селищної ради Дніпропетровського району; будинку та земельної ділянки площею 0,22 га по вул.Комсомольській, 22 в сел.Кіровське Дніпропетровського району. Позивачка виконала свої зобов?язання з оплати вартості вказаного нерухомого майна у сумі 150\~000 грн., однак відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. На підставі ч.2 ст.220 ЦК України просила визнати дійсним даний договір та визнати за нею право власності на відповідне нерухоме майно. Представник відповідачки в судовому засіданні заперечував проти позову, вказуючи на неповне проведення розрахунків за договором. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин, які згідно з ч. 1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, суд дійшов наступного. Встановлено, що 10.06.2004 року між сторонами в простій письмовій формі складено договір купівлі-продажу незавершених будівництвом садових будинків №536 та №542 у с/т ІзумрудКіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, земельної ділянки площею 0,12 га в с/т ІзумрудКіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, будинку та земельної ділянки площею 0,22 га по вул.Комсомольській, 22 в сел.Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згідно умов даного договору [PERSON] зобов?язалась передати вказане нерухоме майно у власність [PERSON], а остання - здійснити розрахунок за договором у сумі 150\~000 грн. (п.п.1.1,2.1 Договору). З розписки відповідачки у даному договорі купівлі-продажу вбачається, що позивачкою були виконані зобов?язання здійснити розрахунок за договором. До теперішнього часу договір нотаріально не посвідчено, що визнано сторонами. Згідно вимог ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст.220 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210 та ст. 640 ЦК України пов?язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов?язків для сторін (п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними). Таким чином, вказаний договір не тягне за собою ніяких правових наслідків для сторін і правові підстави для визнання його дійсним відсутні, а тому вимоги позивачки не підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка не позбавлена права звернутись до суду із позовом на підставі ст.1212 ЦК України щодо повернення сплаченої за неукладеним договором суми.

Outcome: dismissed