Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності до [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 02 серпня 2010 між ним та відповідачем по справі, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 26 по вул. Мічуріна в смт. Брагинівка, Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належить відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. Умови договору купівлі-продажу, ними виконано, тобто відповідач передала позивачеві у користування будинок разом з усіма необхідними документами, а він в свою чергу розрахувалася за будинок в повному обсязі передавши відповідачеві грошові кошти в сумі 13 000 гривень, що підтверджується розпискою відповідача від 02 серпня 2010 року. З моменту передачі будинку позивач проживає в ньому, користується ним, робить ремонтні роботи, доглядає садибу, тобто фактично володіє майном. З відповідачем по справі домовилися, що договір укладений між ними посвідчимо нотаріально згодом, але коли позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням посвідчити нотаріально договір, то відповідач ухиляється посилаючись кожного разу на різні обставини та мотивуючи це тим, що зі своєї сторони вона вчинила всі необхідні дії, оскільки передала будинок та документи на нього, а все інше позивач має робити сам. До того ж коли БТІ було виготовлено технічний паспорт на спірне домоволодіння то виявилося, що на території даного домоволодіння відповідачем самочинно було збудовано гараж, позначений на плані технічної документації літ. «Е» лінійними розмірами 3.79х2.70 м. Відповідач ухиляється від узаконення самочинно збудованого гаражу. Таким чином наявність самочинного будівництва також чинить перешкоди у нотаріальному посвідченні договору. Зі сторони відповідача взагалі відсутні будь-які дії щодо узаконення самочинного будівництва та посвідчення договору нотаріально. Таким чином позивач сплативши гроші за будинок хоч володіє і користується ним, але через бездіяльність відповідача, отримати правовстановлюючий документ на своє імя не може, чим відповідно порушується його право розпоряджатися будинком на правах власника, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позов просить задовольнити. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Від третьої особи відділу містобудування та архітектури Петропавлівської райдержадміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що житловий будинок № 26 по вул. Мічуріна в смт. Брагинівка, Петропавлівського району Дніпропетровської області належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.02.2010 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а тому відповідач мала право на відчуження вказаного будинку. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити певну грошову суму. Норми даної статті, а саме умови договору купівлі-продажу, сторонами виконано в повному обсязі, тобто відповідач передала у користування позивачеві будинок, а позивач в свою чергу розрахувалася за будинок в повному обсязі сплативши за нього 13\~000 гривень, що підтверджується розпискою відповідача від 02.08.2010 року. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Письмовим підтвердженням укладення договору купівлі-продажу суд вважає розписку надану відповідачем позивачеві та скріплену його підписом. Стаття 220 ч. 2 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що відповідач дійсно ухилялася від нотаріального посвідчення договору. До того ж коли БТІ було виготовлено технічний паспорт на спірне домоволодіння то виявилося, що на території даного домоволодіння відповідачем самочинно було збудовано гараж, позначений на плані технічної документації літ. «Е» лінійними розмірами 3.79х2.70 м. Відповідач ухиляється від узаконення самочинно збудованого гаражу. Таким чином наявність самочинного будівництва також чинить перешкоди у нотаріальному посвідченні договору. Зі сторони відповідача відсутні будь-які дії щодо узаконення самочинного будівництва та посвідчення договору нотаріально. Таким чином позивач сплативши гроші за будинок хоч володіє і користується ним, але через бездіяльність відповідача, отримати правовстановлюючий документ на своє імя не може, чим відповідно порушується його право розпоряджатися будинком на правах власника, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відділ містобудування та архітектури Петропавлівської райдержадміністрації надав довідку в якій вказано, що Відділ містобудування та архітектури Петропавлівської райдержадміністрації вважає за можливе узаконити самочинно збудований гараж, порушень містобудівного законодавства не виявлено. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так як сторонами умови договору купівлі-продажу виконано повністю, але відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved