Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з останнього на його користь 20000 грн. в якості відшкодування заподіяної йому, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON], моральної шкоди. У позовній заяві позивач зазначив, що 03 серпня 2008 року, близько 18 години, [PERSON], керуючи службовим автомобілем марки «ГАЗ-31105», р/н. СВ 6494 АА, та рухаючись по дорозі, яка проходить по вул. Шевченка в м. Городня, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого автомобіль під його керуванням зіткнувся з автомобілем марки «ВАЗ-21063», р/н. СВ 7550 АЕ, під керуванням [PERSON], в салоні якого він перебував в якості пасажира. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у формі вегето-судинного та цефалгічного синдромів, забиття шийного відділу хребта, які згідно акту судово-медичного дослідження № 2144 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Дії водія автомобіля марки «ГАЗ-31105», р/н. СВ 6494 АА, [PERSON] не відповідають вимогам п. 13.1. Правил дорожнього руху України та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 68 грн.. Транспортний засіб, яким керував під час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], а саме автомобіль [NUMBER], належить останньому на праві приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює суспільну небезпеку. У зв'язку з ДТП, яка сталася з вини водія автомобіля [PERSON], йому було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в фізичних стражданнях, пов'язаних з отриманими під час дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями, тривалим лікуванням з приводу отриманих тілесних ушкоджень, неможливістю вести нормальний спосіб життя. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює на суму 20000 грн.. Ухвалою судді від 07 березня 2011 року відкрито провадження в зазначеній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Вказав, що у серпні 2008 року він працював на посаді дільничного інспектора міліції Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області. 03.08.2008 року, близько 17 години 55 хвилин, він йшов на роботу в райвідділ. Йдучи по вул. Шевченка, поряд з ним зупинився автомобіль «ВАЗ-21053»під керуванням його знайомого [PERSON], який запропонував підвезти його. Він сів в автомобіль на переднє пасажирське сидіння і вони під'їхали до приміщення Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області. Знаків забороняючих зупинку поряд з райвідділом не було, інших транспортних засобів попереду них на дорозі не було, як і не було автомобілів які б рухались у зустрічному напрямку, а тому [PERSON] зупинився біля правого узбіччя і він мав намір вийти з автомобіля. Відкривши двері і виставивши ногу, він раптово відчув удар ззаду в автомобіль, від чого той прокотився від місця зупинки десь ще 7 метрів. Від удару він вдарився шийним відділом хребта об підголовник автомобіля «ВАЗ-21053», а потім [PERSON] загальмував і він головою розбив йому панель приладів. Вийшовши з автомобіля, він побачив, що з автомобілем під керуванням [PERSON] зіткнувся автомобіль «ГАЗ-31105»під керуванням [PERSON]. При цьому останній своїм автомобілем в'їхав в задню частину автомобіля в якому він рухався в якості пасажира. Його колеги вийшли з райвідділу та викликали наряд ДАІ, який зафіксував ДТП та склав відповідну схему. Потім він, [PERSON] та [PERSON] з'їздили в лікарню для освідування. 04.08.2008 року він звернувся за медичною допомогою до Городнянської ЦРЛ і в нього діагностували ЗЧМТ, струс головного мозку. Керівництво Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області наказало йому їхати лікуватись до обласної поліклініки МВС. Оскільки вільне місце в поліклініці МВС з'явилось тільки 07.08.2008 року, то він ліг на лікування тільки 07.08.2008 року. Лікувався він в період з 07 по 21.08.2008 року, а потім з 22 по 27.08.2008 року продовжував амбулаторно лікуватись в м. Городня. У період з 2008 року по 2011 рік він вже тричі перебував на стаціонарному лікуванні в обласній поліклініці МВС, а також тричі лікувався в неврологічному відділенні Городнянської ЦРЛ. В березні 2010 року він проходив ВЛК і його визнали непридатним для військової служби в мирний час і обмежено придатним у воєнний час. Одним із захворювання, яке в нього діагностували і яке стало причиною такого висновку, стало зміщення шийного хребця після ДТП. Потім він пройшов обласну МСЕК і йому встановили 15 % втрати працездатності. На даний час пройшло вже 2,5 роки після ДТП, але він не може повернутись в ліву сторону, а що буде через 5-10 років не відомо. На даний час він вже рік є пенсіонером. Після ДТП і до виходу на пенсію тілесних ушкоджень у нього не було. Про те, що відповідальність [PERSON] як водія була застрахована він не знав і в страхову компанію з приводу отримання страхового відшкодування він не звертався. За фактом ДТП проводилась перевірка і було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] та оформлено відмовний матеріал. По цьому матеріалу він взагалі не проходив як особа, що потерпіла внаслідок ДТП. Внутрішня безпека УМВС України в Чернігівській області провела службову перевірку по факту ДТП, прокурором Городнянського району Чернігівської області було скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи і перевірку по факту ДТП стали проводити по новому та опитували їх вже втрьох. За результатами повторної перевірки було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Заподіяну йому моральну шкоду обґрунтовує фізичними стражданнями, яких він зазнав через спричинені йому тілесні ушкодження внаслідок ДТП, а тому вважає достатнім відшкодуванням заподіяної йому моральної шкоди стягнення з відповідача на його користь 20000 грн.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні предявлений позивачем позов не визнав у повному обсязі та заперечував з приводу його задоволення. Вказав, що 03.08.2008 року ввечері він їхав додому на своєму автомобілі «ГАЗ-31105». Разом з ним в автомобілі їхав його син. Ідучи по вул. Шевченка в м. Городня, він бачив, що попереду нього рухається автомобіль марки «Жигулі»білого кольору. Він бачив як водій цього автомобіля зупинявся і забирав [PERSON] біля магазину «Зарічний». Швидкість руху його автомобіля була невелика, а тому він не став обганяти цей автомобіль «Жигулі»і рухався позаду нього. При під'їзді до приміщення Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області водій автомобіля «Жигулі»не показав сигналів зупинки і зупинився посеред проїзної частини. Проїзна частини дороги була мокра після дощу він загальмував і машина пішла юзом, він спробував об'їхати автомобіль, але йому це не вдалось і він вдарив своїм автомобілем в задню частину автомобіля «Жигулі». Швидкість його автомобіля була мінімальна, рядом з ним їхав його син, а в іншому автомобілі був водій, але ніхто не постраждав внаслідок ДТП, лише тільки [PERSON], а тому він вважає, що останній хоче заробити грошей. Швидкість з якою він рухався безпосередньо перед зіткненням не могла призвести до таких травм і [PERSON] не міг отримати таких тілесних ушкоджень. Не заперечує, що в момент зіткнення [PERSON] знаходився в автомобілі «Жигулі». Вважає, що в ДТП він винен був лише частково, оскільки в автомобілі «Жигулі»не були справні стоп-сигнали, а також водій не ввімкнув поворот перед зупинкою. Було викликано працівників ДАІ, які склали відповідні документи та його, [PERSON] і [PERSON] повезли на освідування в Городнянську ЦРЛ. За результатами проведеної перевірки по факту ДТП в порушенні кримінальної справи відносно нього було відмовлено. Також відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України та судом на нього було накладено штраф, який він повністю сплатив. З приводу відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди позивач до нього не звертався. Власник автомобіля «Жигулі»через страхову компанію отримав страхове відшкодування. Зазначив, що автомобіль [NUMBER], яким він керував в момент ДТП, це його особистий автомобіль, який належить йому на праві власності. Автомобіль був застрахований ще СВК «Україна», оскільки до цього перебував в оренді. В момент ДТП строк дії страхового полісу ще не закінчився. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], яка представляє інтереси останнього на підставі довіреності від 17.03.2011 року, у судовому засіданні підтримала позицію [PERSON] по суті заявлених позивачем позовних вимог, вважала, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають у повному обсязі та заперечувала проти їх задоволення. Повністю підтримала пояснення надані [PERSON] в судовому засіданні. Вказала, що є висновок судово-медичного дослідження і у позивача констатовано легкі тілесні ушкодження. Але залишається незрозумілим, чому позивач раніше не звертався з вимогою відшкодувати заподіяну йому внаслідок ДТП моральну шкоду, а звернувся з цього приводу з позовною заявою до відповідача лише зараз. Вважає, що з моменту заподіяння шкоди минув тривалий час і це є підставою для зменшення розміру відшкодування або ж відмови у відшкодуванні заподіяної моральної шкоди. Звернула увагу на те, що позивач після лікування був виписаний у задовільному стані, він вийшов на роботу і продовжував працювати. Вважати, що отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження стали підставою звільнення позивача з органів МВС, як на те вказує позивач, немає підстав. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ВАТ «Страхове товариство «Гарантія»[PERSON], який представляє інтереси третьої особи на підставі довіреності від 21.12.2010 року № 191/12/10, у судовому засіданні вважав, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають та заперечував проти їх задоволення. Вказав, що між СВК «Україна» та ВАТ «СТ «Гарантія»було укладено договір 1 типу і застраховано відповідальність будь-якої особи, яка експлуатує автомобіль [NUMBER]. Було оформлено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії поліса становив з 25.09.2007 року по 24.09.2008 року. Після ДТП, яке сталось 03.08.2008 року, страхова компанія сплатила страхове відшкодування за заявою [PERSON], яка являлась власником автомобіля [NUMBER], з яким зіткнувся відповідач. По заяві [PERSON] їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 1430 грн. в якості компенсації спричинених її автомобілю внаслідок ДТП пошкоджень. Підтвердив, що відповідно до положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»позивач має право на відшкодування моральної шкоди, передбаченої п.п. 1, 2 ст. 23 ЦК України, яку виплачує страхова компанія. При цьому страхова компанія відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту страхування, тобто 2550 грн., а всю іншу визначену судом суму моральної шкоди сплачує особа яка керувала транспортним засобом та визнана винною у вчиненні ДТП. Позивач до страхової компанії з приводу відшкодування моральної шкоди не звертався. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши позицію відповідача та його представника по суті заявлених позовних вимог та заслухавши їх пояснення, заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина 2 вказаної статті передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частина 1 ст. 1168 передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.10.2008 року, яку винесено за результатами перевірки по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.08.2008 року в м. Городня по вул. Шевченка, 21, та якою в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ст. 286 КК України відмовлено у зв'язку з відсутністю у його діях складу злочину, встановлено, що 03.08.2008 року сталась дорожньо-транспортна пригода під час якої автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], здійснив наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП [PERSON], який знаходився в автомобілі [NUMBER], отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 10). З долученої позивачем до позовної заяви копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РМЕ № 002336 встановлено, що власником автомобіля «ГАЗ-31105», реєстраційний номер [NUMBER], являється [PERSON] (а.с. 7-8). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтвердив той факт, що саме він являється власником автомобіля «ГАЗ-31105», реєстраційний номер [NUMBER], саме цим автомобілем він керував 03.08.2008 року і саме за участі цього автомобіля під його керуванням сталось ДТП. Факт того, що саме [PERSON] являється власником автомобіля «ГАЗ-31105», реєстраційний номер [NUMBER], також підтверджується протоколом серії АБ № 534010 про адміністративне правопорушення від 04.08.2008 року, складеним відносно [PERSON] за ст. 124 КпАП України, де саме останній вказаний як власник зазначеного автомобіля ( а.с. 66 ). Крім того, постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 03.08.2008 року [PERSON] визнано винним в порушенні вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України, а саме в тому, що він керуючи автомобілем «ГАЗ 31105», д.н.з. [NUMBER], в м. Городня по вул. Шевченка не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER], в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На підставі вказаної постанови [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 68 грн.. Постанова [PERSON]М не оскаржувалась та набрала законної сили ( а.с. 6, 67 ). Стаття 61 ЦПК України передбачає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] являється винним у вчиненні ДТП, яка мала місце 03.08.2008 року за участі автомобілів [NUMBER], та «ВАЗ-21053», д.н.з. СВ 75750 АЕ. При цьому судом встановлено, що в автомобілі «ВАЗ-21053», д.н.з. СВ 75750 АЕ, в момент ДТП в якості пасажира перебував [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що 03.08.2008 року він керував автомобілем [NUMBER], який належить на праві власності його дружині [PERSON]. Близько 18 години, він підвозив [PERSON] і зупинився перед райвідділом міліції, що по вул. Шевченка в м. Городня. При цьому перед зупинкою його автомобіль знаходився в технічно справному стані, задні стоп-сигнали працювали і перед зупинкою він вмикав правий поворот. Зупинився він біля правого узбіччя. [PERSON] відкрив двері і збирався виходити з автомобіля як в цей момент стався удар в задню частину його автомобіля. Від удару його машина поїхала вперед, він інстинктивно нажав на гальма і спочатку [PERSON] вдарився головою об підголовник, а потім нахилився вперед і вдарився головою об панель приладів. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, що ззаду його автомобіль вдарив автомобіль «ГАЗ-31150»під керуванням [PERSON]. При цьому останній причину зіткнення пояснив тим, що він їхав і задивився на райвідділ, а тому не зміг вчасно загальмувати. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що в серпні 2008 року, точної дати не памятає, він був свідком ДТП, яке сталось за участі автомобілів «ГАЗ-31105»та «ВАЗ-21053». При цьому після зупинки автомобіля «ВАЗ-21053»його ззаду вдарив автомобіль «ГАЗ-31105»під керуванням [PERSON]. У автомобілі «ВАЗ-21053»в момент зіткнення в якості пасажира знаходився [PERSON]. Останній після ДТП вийшов з машини і тримався за голову, скаржився на головний біль. Також останнього нудило в дворі райвідділу. Згідно акту судово-медичного дослідження ( обстеження ) № 2144 від 06.10.2008 року встановлено, що у [PERSON] маються тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у формі вегето-судинного та цефалічного синдромів, забиття шийного відділу хребта, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів, могли утворитися 03.08.2008 року, за обставин, викладених у направленні, тобто в результаті дорожньо-транспортної пригоди, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя ( а.с. 3-5 ). З виписок з історій хвороб [PERSON] встановлено, що останній в період з 07.08.2008 року по 21.08.2008 року лікувався в обласній лікарні УМВС з приводу ЗЧМТ, струсу головного мозку )3.08.2008 року ), забою шийного відділу хребта. Також [PERSON] лікувався в даному лікувальному закладі в 2009 та 2010 роках з приводу захворювань : наслідки повторних ЗЧМТ зі струсом головного мозку ( 2004, 2008 р. ) в формі астено-вегетативного синдрому, п/травматичний шийний остеохондроз, спонділолістей С6 ( забій шийного відділу 03.08.2008 року). На підставі сукупних діагнозів, в тому числі наслідки повторних ЗЧМТ зі струсом головного мозку ( 2004, 2008 р. ) в формі вираженого вегетативно-судинного синдрому, посттравматичний остеохондроз шийного відділу хребта, постановою ВЛК визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний в воєнний час ( а.с. 61-64 ). З медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] вбачається, що останній 04.08.2008 року звертався до лікувального закладу зі скаргами на стан самопочуття після ДТП, в послідуючому неодноразово звертався до лікаря невропатолога зі скаргами на головний біль та болі в області шийного відділу хребта ( а.с. 68-71 ). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт отримання [PERSON] тілесних ушкоджень в результаті ДТП, яка сталась з вини [PERSON], а тому позивач має право вимагати та отримати відшкодування моральної шкоди, якої він зазнав у звязку з ушкодженням здоровя. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яку має право отримати позивач, суд враховує : обґрунтування позивачем своїх вимог про відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, глибину фізичних та душевних страждань спричинених йому, тяжкість отриманих тілесних ушкоджень, особу потерпілого та стан його здоровя, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, обставини справи, матеріальний стан позивача, особу відповідача та його матеріальний стан, вимоги розумності та справедливості, та вважає достатнім і справедливим визначити розмір компенсації моральної шкоди завданої [PERSON] в сумі 3000 грн., оскільки цей розмір моральної шкоди відповідає ступеню моральних страждань завданих [PERSON]. З дослідженого в судовому засіданні полісу № ВВ/3443789 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( тип договору 1-й ) встановлено, що страховиком являється ВАТ «СТ «Гарантія», страхувальник СВК «Україна», строк дії полісу з 25.09.2007 року по 24.09.2008 року включно, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоровю ( на одного потерпілого ) 51000 грн., забезпечений транспортний засіб : автомобіль «ГАЗ-31105», д.н.з. СВ 64094 АА ( а.с. 16 ). Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно статті 15 вказаного Закону договір І типу передбачає, страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Таким чином, вищевказаним полісом було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] під час керування ним 03.08.2008 року автомобілем [NUMBER]. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а застрахованим транспортним засобом був автомобіль [NUMBER], то до цих правовідносин потрібно в обовязковому порядку застосовувати положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Стаття 3 вказаного Закону України передбачає, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника ( застрахованої особи ) заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням ). Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону ( 51000 грн. ). Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Судом визначено розмір моральної шкоди в сумі 3000 грн., яка підлягає відшкодуванню [PERSON] у звязку з ушкодженням здоровя останнього внаслідок ДТП, яке сталось в вини [PERSON]. При цьому, виходячи з положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»ВАТ «СТ «Гарантія»з визначеної судом суми моральної шкоди в межах свого ліміту відповідальності, передбаченого ст. 22 Закону, має відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 2550 грн.. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка повинна бути відшкодована страховиком, тобто 450 грн., має сплатити на користь позивача [PERSON], якого визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Визначаючи механізм страхового відшкодування, вказаний Закон передбачає одночасну участь у справі, де є страхування цивільно-правової відповідальності, і фізичної особи, і страховика, оскільки відшкодування шкоди за рахунок страховика залежить, перш за все від стягнутої суми з фізичної особи, винної у завданні шкоди. Разом з тим, позивачем предявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди тільки до відповідача [PERSON], позовні вимоги до страхової компанії позивачем не заявлялись, останній не клопотав про залучення до участі в розгляді справи в якості співвідповідача ВАТ «СТ «Гарантія», а суд, відповідно до положень ст. 33 ЦПК України позбавлений права самостійно залучити до участі у справі співвідповідача, якщо позивач не заявляє такого клопотання. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, а особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене, суд не може вирішити питання щодо стягнення з ВАТ «СТ «Гарантія»на користь позивача моральної шкоди в межах ліміту відповідальності, визначеного ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто в сумі 2550 грн., оскільки страхова компанія не залучалась до участі у розгляді справи в якості співвідповідача і позивач ніяких вимог до страховика не висував. Однак незалежно від того, чи наполягає потерпілий [PERSON] на відшкодуванні шкоди йому заподіювачем, тобто [PERSON], відповідальність якого застрахована за договором обовязкового страхування, суд повинен урахувати відповідальність і страховика. У звязку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню завдана останньому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральна шкода в розмірі 450 грн., яка становить різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка повинна бути відшкодована страховиком. При цьому [PERSON] не позбавлений можливості отримати у страховика визначену судом суму моральної шкоди в розмірі 2550 грн., а в разі відмови страховика в її виплаті, звернутись в суд з відповідним позовом до ВАТ «СТ «Гарантія». На підставі викладеного,

Outcome: partial