Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-01 00:00:00

07 квітня 2011 року перший заступник прокурора м. Чернігів звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі позивача ВАТ Державний ощадний банк Українина користь філії Чернігівського обласного управління ВАТ Державний ощадний банк Українидо [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Предявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 02 квітня 2008 року між ВАТ Державний ощадний банк Українав особі керуючого філією Варвинського відділенням ощадного банку № 3093 та [PERSON] було укладено кредитний договір № 78, згідно умов якого банк надає позичальнику кредит в сумі 20 000 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити відсотки за користуванням кредитом в розмірі 21 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Відповідно до п.п.1.5.1.3, 1.6 кредитного договору, позичальник зобовязується до 5 числа кожного місяця проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 555 грн., починаючи з травня 2008 року. Згідно умов договору, кредит надано строком на 36 місяців, зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 01 квітня 2011 року. 02 квітня 2008 року між ВАТ Державний ощадний банк Українив особі керуючого філією Варвинського відділенням ощадного банку № 3093 та [PERSON] був укладений договір поруки № 78/141, за яким остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 78 від 02.04.2008 року. 02 квітня 2008 року між ВАТ Державний ощадний банк Українив особі керуючого філією Варвинського відділенням ощадного банку № 3093 та [PERSON] був укладений договір поруки № 78/140, за яким остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 78 від 02.04.2008 року. Відповідно до п.п.3.1-3.2. Договорів поруки поручителі відповідають по зобов'язаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання по кредитному договору не будуть виконані в повному обсязі. Банк свої зобовязання виконав повністю, а відповідачі свої зобовязання по виплаті кредиту за умовами договорів належним чином не виконують. Внаслідок чого, станом на 16.03.2011 року у [PERSON] виникла заборгованість по сплаті кредиту № 78 від 02.04.2008 року в сумі 24\~231 грн. 25 коп., які позивач просить стягнути на користь ВАТ Державний ощадний банк України, поклавши сплату судових витрат на відповідачів. В судовому засіданні представник Чернігівського обласного управління ВАТ [PERSON] Україниуточнені позовні вимоги, подані в порядку ст.27 ЦПК України /а.с.40/, підтримала та просили стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість станом на 13.05.2011 року по сплаті кредиту в сумі 24\~719 грн. 94 коп., із них кредиту 16\~792 грн. 81 коп., по сплаті відсотків 4424 грн. 66 коп., пені за несвоєчасну сплату кредиту 2858 грн. 03 коп. та пені за несвоєчасну сплату відсотків 644 грн.44 коп. Представником прокурора Варвинського району в судовому засіданні було подано заяву про зміну позовних вимог, мотивуючи наявністю вироку Варвинського районного суду від 04.01.2011 року, що набрав законної сили, згідно якого [PERSON] визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.366 та ч.1 ст.190 КК України, а відтак укладені відповідачами договори поруки є нікчемними. Обґрунтовуючи свою заяву, прокурор послався на обставину, що встановлено судом, а саме підроблення відповідачем [PERSON] в проектах договорів поруки підписи поручителів [PERSON] та [PERSON], за її зобовязаннями по кредитному договору № 78 від 02.04.2008 року /а.с.36-38/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні предявлені вимоги цивільного позову не визнали, мотивуючи юридичною непоінформованістю про зміст та наслідки договорів поруки, що були укладені відповідачкою [PERSON] /а.с.51/. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов першого заступника прокурора м. Чернігів в інтересах держави в особі позивача ВАТ Державний ощадний банк Українипідлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 7 Закону України Про банки та банківську діяльність, державний банк є банком, сто відсотків статутного капіталу якого належить державі. Державний банк засновується за рішенням Кабінету Міністрів України. При цьому, в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік передбачаються витрати на формування статутного капіталу державного банку. Статут державного банку затверджується постановою Кабінету Міністрів України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 876 від 21.05.99 року та на виконання розпорядження Президента України № 106 від 20.05.99 року ВАТ Державний ощадний банк Україниє правонаступником прав і обов'язків Ощадбанку, а статутний фонд банку затверджений із закріпленням у власності держави ста відсотків акцій. Відповідно до Статуту, зареєстрованого Національним банком України 28.02.03 року та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.03 року № 261, ВАТ Державний ощадний банк Україниє державним банком, засновником якого є держава. Підстави представництва є обставинами, обґрунтованість яких повинна доводитися прокурором при зверненні до суду із заявою про захист державних інтересів в порядку ч.1 ст. 45 ЦПК України та підлягає правовій оцінці судом. По даній справі обґрунтованість такого представництва доведена. В судовому засіданні встановлено, що 02 квітня 2008 року між ВАТ Державний ощадний банк Українав особі керуючого філією Варвинського відділенням ощадного банку № 3093 та [PERSON] було укладено кредитний договір № 78, згідно умов якого банк надає позичальнику кредит в сумі 20 000 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити відсотки за користуванням кредитом в розмірі 21 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором /а.с.14-15/. Для забезпечення договору кредиту були укладені договори поруки № 78/141від 02.04.2008 року та № 78/140 від 02.04.2008 року, згідно з якими відповідно поручителі [PERSON] та [PERSON] взяли на себе солідарну відповідальність за виконанням всіх зобов'язань за кредитним договором /а.с. 16,17/. 07.02.2011 року філією Чернігівського обласного управління ВАТ Державний ощадний банк Україниза №109-111 були направлені боржнику та поручителям претензії про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № 78 від 02.04.2008 року, а також попереджено, що в разі несплати боргу в тридцяти денний строк, банк вимушений буде звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості в судовому порядку /а.с.18-20/. Однак в добровільному порядку кошти за кредитним договором на рахунок Банку не внесені і залишок заборгованості станом на 13.05.2011 року по сплаті кредиту складає в сумі 24\~719 грн. 94 коп., із них кредиту 16\~792 грн. 81 коп., по сплаті відсотків 4424 грн. 66 коп., пені за несвоєчасну сплату кредиту 2858 грн. 03 коп. та пені за несвоєчасну сплату відсотків 644 грн.44 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), і вимог законодавства. Крім того, згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Усупереч цьому відповідач [PERSON] належним чином не виконала свої зобов'язання за кредитним договором № 78 від 02.04.2008 року. Частина 1 ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором поруки, у відповідності до ч.1 ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо /ч.1 ст.543 ЦК України/. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Протягом розгляду цивільної справи, відповідач [PERSON] не скористалась своїми процесуальними правами та не надала до суду належних та допустимих доказів, які б містили інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження виконання своїх зобов'язань за укладеним кредитним договором. Посилання ж відповідачів [PERSON] та [PERSON] на вирок Варвинського районного суду від 04.01.2011 року /а.с.36-38/, як на підставу звільнення їх від цивільно-правової відповідальності згідно договорів поруки № 78/141 та № 78/140 є безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно положень ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], як в ході розгляду кримінальної справи № 1-6/2011 року, так і в ході позасудового вирішення даного спору, що підтверджується отриманими ними вимогами /претензіями/ позивача щодо необхідності сплати заборгованості за кредитним договором № 78 /а.с.19,20,22,23/ та їх же поясненнями, наданими в судовому засіданні, були належним чином поінформовані про наявність договорів поруки за кредитним договором, проте ані з цивільним позовом про визнання даних договорів недійсними, ані з зустрічним цивільним позовом до суду не звертались. Окрім того, представник ВАТ Державний ощадний банк Українив судовому засіданні категорично заперечувала щодо визнання укладених договорів поруки недійсними. Більше того, як вбачається з вироку Варвинського районного суду від 04.01.2011 року, судом було встановлено факт підробки підписів поручителів [PERSON] та [PERSON] лише в проектах договорів поруки, проте не визначено, які ж саме договори поруки, з зазначенням номеру та дати їх складання, і стали безумовною підставою для отримання кредиту відповідачкою [PERSON] Між тим, заявлені позовні вимоги позивача ВАТ Державний ощадний банк Україниґрунтуються лише на невиконанні відповідачами [PERSON] та [PERSON] саме умов договорів поруки № 78/141від 02.04.2008 року та № 78/140 від 02.04.2008 року, згідно з якими останні і взяли на себе солідарну відповідальність за виконанням всіх зобов'язань за кредитним договором №78 від 02.04.2008 року, а не в звязку з їх підписами, в проектах договорів поруки, що були підроблені [PERSON] Оскільки, ані відповідач [PERSON], яка отримала кредит, ані відповідачі [PERSON] та [PERSON], що поручилися за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 78 від 02.04.2008 року, не виконали належним чином зобов'язань згідно укладених кредитного договору та договорів поруки, які на момент розгляду справи в суді є дійсними, суд приходить до висновку про необхідність солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по сплаті кредиту в сумі 24\~719 грн. 94 коп., із них кредиту 16\~792 грн. 81 коп., по сплаті відсотків 4424 грн. 66 коп., пені за несвоєчасну сплату кредиту 2858 грн. 03 коп. та пені за несвоєчасну сплату відсотків 644 грн.44 коп. З відповідачів в дольовому порядку також слід стягнути і судовий збір в прибуток держави та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, в порядку ч.2 ст.88 ЦПК України, так як позивач під час подання позову до суду був звільнений від їх сплати. На підставі наведеного,

Outcome: approved