Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , Стрийського МБТІ про скасування рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради №309 від 13.11.1992 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] та визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона проживає у [ADDRESS], де займає одну кімнату. Ця квартира була надана її сім"ї ще в 1949 році і вона із сім"єю туди поселилася на підставі ордера, виданого на ім"я її чоловіка. 13.11.1992 року виконавчим комітетом Ходорівської міської ради було прийнято рішення № 309 про повернення будинку, в якому проживає позивачка у власність [PERSON] та [PERSON], а 15.12.1992 року виконком Ходорівської міської ради видав свідоцтво про право власності на житловий даний будинок на ім"я [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. 25.12.1992 року Стрийським МБТІ на підставі свідоцтв проведено реєстрацію права власності даного будинку на [PERSON] і [PERSON] 26.09.1997 року виконкомом Ходорівської міської ради прийнято рішення за № 476, яким відмінено рішення виконкому № 309 від 13.11.1992 року "Про повернення житлового будинку [PERSON] та [PERSON]" як таке, що прийнято з порушенням чинного законодавства України, а також п 2 даного рішення квартиронаймачам даного будинку (оскільки на той час у спірному будинку проживало три сім"ї) було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтв про право власності на зазаначений будинок, виданих [PERSON] та [PERSON] Однак, 27.12.2007 року в судовому засіданні Жидачівського районного суду по розгляду позовної заяви [PERSON] і [PERSON] до позивачки про усунення перешкод у володінні нерухомим майном шляхом виселення її із спірного будинку по [ADDRESS] їй стало відомо, що виконком Ходорівської міської ради 09.12.1997 року прийняв ще одне рішення за № 566, яким відмінив рішення виконкому Ходорівської міської ради № 476 від 26.09.1997 року. Про наявність такого рішення, як вказує позивачка в позовній заяві, вона вперше взнала в судовому засіданні Жидачівського районного суду 27.12.2007 року. Позивачка вважає рішення виконкому № 309 від 13.11.1992 року незаконним оскільки на момент прийняття рішення № 309 про повернення будинку, він належав до житлового фонду, який перебував у віданні Ходорівської міської ради (житловий фонд місцевої ради). Виконавчим комітетом, вказує в позовній заяві [PERSON], під час прийняття рішення про повернення житлового будинку спадкоємцям колишніх власників, не було надано їй інше житло, а у відповідності до вимог ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням не інакше як з підстав і в порядку, передбачених Законом. Крім того, вказує в позові [PERSON], що в ході судового розгляду даної справи їй стало відомо, про ще одне грубе порушення відповідачами її законних прав та інтересів, за захистом яких вона якраз звернулася до суду з первісним позовом, а саме - згідно даних витягу з Державного реєстру правочинів від 30.11.2010 року , з яким позивачка ознайомилася в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] продала 1/2 частину належного їй житлового будинку [PERSON] і такий правочин 20.08.2010 року був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Позивачка просить визнати даний договір недійсним. Будучи допитаною в судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги позивачки повністю підтримала. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечував і суду пояснив, що спірний житловий будинок колись належав батькам відповідачів, який за радянських часів був у них вилучений і переданий на баланс комунгоспу. Даний будинок розділили на чотири квартири і поселили в них людей. Оскільки будинок незаконно був вилучений у власників, тому виконком Ходорівської міської ради своїм рішенням № 309 від 13 листопада 1992 року повернув будинок у власність спадкоємцям - [PERSON] та [PERSON] Представник позивачів вважає, що виконком поступив вірно, відновив справедливість, а тому просить в позові відмовити. Представник Ходорівської міської ради в судове засідання не з"явився, але направив листа за підписом міського голови який просив справу слухати у відсутності представника Ходорівської міської ради і проти задоволення позовних вимог не заперечує. Одночасно міський голова повідомиа, що вільного житла для забезпечення [PERSON] таким Ходорівська міська рада немає. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на виклики в судові засідання не з"являлися, а також не з"явилася в суд по оголошенню, надрукованому в газеті "Високий замок" [PERSON] При таких обставинах суд може ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповдіачів [PERSON] та [PERSON] свідка, дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких міркувань. Згідно довідки № 59 від 28.01.1993 року виданої начальником Ходорівського МВУЖК вбачається, що будинок у [ADDRESS] згідно рішення виконкому Ходорівської міської ради народних депутатів №309 від 13.11.1992 року та на основі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 15.12.92 р. належить власникам цього будинку [PERSON] та [PERSON]. Станом на 01.01.1993 р. в даному будинку проживають слідуючі квартиро-наймачі: 1.[PERSON] - кв.№1, житлова площа 62.5 кв.м. 2.[PERSON] - кв.№2, житлова площа 45.4 кв.м 3.[PERSON] - кв.№3, житлова площа 25.4 кв.м. 4.[PERSON] - кв.№4, житлова площа 38.1 кв.м. Отже, в спірному будинку проживало чотири сім"ї, яким квартири були видані на законних підставах, в тому числі і сім"ї позивачки, згідно ордера № 667, виданого на ім"я її колишнього чоловіка [PERSON]. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Зібрані по справі докази вказують, що позивачка, яка постійно проживала та була зареєстрована у спірній квартирі з 10 грудня 1972 року, набула право власності на квартиру у законному порядку, іншого вільного житла у Ходорівській міській раді для забезпечення [PERSON] - немає, а тому рішення міської ради про повернення будинку по [ADDRESS] гр.[PERSON] та [PERSON] слід визнати незаконним та скасувати, а видане на підставі цього рішення Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, - визнати недійсним.

Outcome: approved