Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які уточнювались та доповнювались і просить встановити її постійного проживання з померлим 19.02.2009 року [PERSON] на момент відкриття спадщини, тобто на день його смерті 19.02.2009 року та визнати за нею, як спадкоємицею за законом другої черги право власності на будівельні матеріали, які використовувались для будівництва споруд літня кухня літ. «В», уборна літ. «Е», вхід у підвал літ. «Ж», надвірні споруди № 1-5, розташовані за адресою: м. Ізмаїл, вул. Некрасова, 12, які належали померлому 21.12.1995 року [PERSON], спадщину після смерті якого прийняв [PERSON], проте не оформив належним чином своїх спадкових прав та помер 19.02.2009 року, мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що їй необхідно було протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] подати заяву про прийняття спадщини, а також у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ Державний акт на право власності на земельну ділянку на імя померлого. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Представник третьої особи КП «[PERSON] МБТІ» в судовому засіданні не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона була сусідкою померлого [PERSON]. Незабаром перед смертю [PERSON] паралізувало, у звязку з чим, він потребував стороннього догляду і його сестра [PERSON] переїхала до нього приблизно за 1,5 роки до його смерті, здійснювала догляд за ним та поховала його. Підтвердила факт їх сумісного проживання. Вислухавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 23.04.1959 року за № 201/2 та дозволу на виробництво робіт від 07.05.1959 року за № 228, [PERSON] було дозволено розібрати старий сарай на своєму подвірї і побудувати флігель по вул. Старо-Некрасівська, 6 в м. Ізмаїлі та зобовязано оформити технічну документацію на вказаний обєкт нерухомості в Управлінні головного архітектора м. Ізмаїл. На вказаній ділянці буди побудовані будівлі літня кухня літ. «В», уборна літ. «Е», вхід у підвал літ. «Ж», надвірні споруди № 1-5, проте належним чином не були здані в експлуатацію. За даними технічного паспорту, виданого 29.09.2008 року КП «[PERSON] МБТІ» вказані будівлі на теперішній час розташовані за адресою: м. Ізмаїл, вул. Некрасова, 12. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 148241 від 25.06.2008 року, виданого відділом РАЦС по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер 21.12.1995 року. За загальним правило дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 Про судову практику у справах про спадкування, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить будівельні матеріали, які використовувались для будівництва споруд літня кухня літ. «В», уборна літ. «Е», вхід у підвал літ. «Ж», надвірні споруди № 1-5, розташовані за адресою: м. Ізмаїл, вул. Некрасова, 12. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 22395383 від 10.12.2009 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯШ № 213170 від 22.11.1950 року, виданого [PERSON] міським бюро ЗАГС; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії V-УР № 0762714 від 29.10.1963 року, виданого [PERSON] міським бюро ЗАГС та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 306599 від 21.08.1982 року, виданого [PERSON] міським бюро ЗАГС, відповідно до якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Мірошниченко». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживав разом з ним, що підтверджено будинковою книгою на житловий будинок № 12 по вул. Некрасова в м. Ізмаїлі, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Спадкоємиця за законом першої черги після смерті [PERSON] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталась та на момент його смерті з ним не проживала, тобто вважається такою, яка не прийняла спадщину. Не оформивши належним чином своїх спадкових прав, [PERSON] помер 19.02.2009 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 183106 від 20.02.2009 року, виданого відділом РАЦС по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції, Одеської області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить будівельні матеріали, які використовувались для будівництва споруд літня кухня літ. «В», уборна літ. «Е», вхід у підвал літ. «Ж», надвірні споруди № 1-5, розташовані за адресою: м. Ізмаїл, вул. Некрасова, 12. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 22395517 від 10.12.2009 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємців за законом першої черги відповідно ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] немає. Спадкоємицею за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являється його сестра [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії ЯШ № 213170 від 22.11.1950 року, виданого [PERSON] міським бюро ЗАГС, свідоцтвом про народження [PERSON] серії V-УР № 0762714 від 29.10.1963 року, виданого [PERSON] міським бюро ЗАГС та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 306599 від 21.08.1982 року, виданого [PERSON] міським бюро ЗАГС, відповідно до якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Мірошниченко». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено поясненнями свідка [PERSON] в судовому засіданні, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю [PERSON] державної нотаріальної контори від 10.12.2009 року за № 3533/01-14 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що їй необхідно було протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] подати заяву про прийняття спадщини, а також у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ Державний акт на право власності на земельну ділянку на імя померлого. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved