Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

В жовтні 2010 року [PERSON] Анатоліївіниа звернулася до суду з позовом до ДП «Суднобудівний завод ім.61 Комунара» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрат частини доходів та відшкодування завданої моральної шкоди. Позивачка вказувала на те, що з 9 червня 2005 р. вона працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера. 5 червня 2009 р. була звільнена з роботи за згодою сторін. Посилаючись на те, що в порушення ст.116 КЗпП України з нею відповідач в день звільнення не провів розрахунку по заробітній платі, просила стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 21408 грн., компенсацію втрат частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2376 грн. 29 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 51678 грн. 15 коп. та відшкодувати завдану порушенням її трудових прав моральну шкоду у розмірі 14160 грн. В подальшому позивачка неодноразово збільшувала свої вимоги та остаточно просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 21408 грн., компенсацію втрат частини доходів у розмірі 2997 грн.12 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 65458 грн. 99 коп., 17850 грн. у відшкодування завданої їй моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги позову, просили про його задоволення. Представник відповідача позов визнала частково, а саме в сумі заборгованості по заробітній платі позивачки та в розмірі нарахованої компенсації втрат частини доходів, вказуючи на те, що середній заробіток за затримку розрахунку та моральна шкода стягненню не підлягає у звязку з відсутністю вини підприємства у невиплаті заробітної плати. В цій частині вимог позивачки просила в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка працювала у відповідача з 9 червня 2005 р. на посаді головного бухгалтера. Наказом №75-К від 05.06.2009 р. її звільнено з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. Згідно довідок ДП «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» від 22 грудня 2009 р., 8 липня 2010 р., заборгованість по заробітній платі перед позивачкою складає 21408 грн., яку і слід стягнути на її користь. В день звільнення позивачки з роботи з нею не був проведений розрахунок і до теперішнього часу заборгованість у сумі 21408 грн. відповідачем не виплачена. Таким чином, відповідачем були порушені встановлені ст.116 КЗпП України строки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розмір такої суми у відповідності до ст..117 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 складає 21495 грн. (середньоденний заробіток 50,57 грн. x 425 р. д. за весь час затримки розрахунку з 05 червня 2009 р. по 11 лютого 2011 р.). В той же час, враховуючи наявність у підприємства значної заборгованості, що вбачається з копій постанов відділу державної виконавчої служби, в тому числі по заробітній платі перед працівниками підприємства, порушення процедури про банкрутство відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку до 7000 грн. Згідно зі ст.ст. 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» підприємства і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплат, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу. З врахуванням положень зазначеного Закону та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою КМ України від 21.02.2001 р., такий розмір компенсації складе 2997 грн. 12 коп.. Оскільки порушення трудових прав позивачки на своєчасне отримання заробітної плати спричинило їй моральні страждання, то відповідно до ст.237-1 КЗпП України вона має право на відшкодування моральної шкоди. Враховуючи тривалість неправомірних дій відповідача, характер заподіяної шкоди, приймаючи до уваги розяснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами) суд приходить до висновку, що розумною сумою такого відшкодування є 500 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] До ДП «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути свудовий збір та інформаційно-технічні витрати.

Outcome: partial