Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив стягнути з відповідача 3 194гр. 22 коп. вихідної допомоги, 2 841гр. 99 коп. матеріальної допомоги та 2 263гр.38 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Посилається в позові на те, що 23.04.2010 року він був прийнятий на роботу на посаду електрозварника автоматичних та напівавтоматичних машин 3 розряду в цех відділення ДП МО України Одеський металообробний заводДП Інвестжитло. Наказом № 30-В від 19.07.2010 року по підприємству вирішено зв'язку з економічною необхідністю скоротити чисельність працівників на 32 одиниці та штат на 36,5 штатних одиниць. Наказом № 38-К від 30.09.2010 року він був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. На день звільнення відповідач заборгував йому заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3 062гр.98 коп., яка була виплачена йому лише 29.10.2010 року. Крім того, відповідно до п. 2.20 Колективного договору ДПІнвестжитлона 2010-2012 роки у разі звільнення працівників підприємства внаслідок скорочення штату та чисельності працівників, адміністрація зобов'язується виплатити працівникам, що звільняються, за рахунок коштів підприємства, крім сум належних їм до виплати, згідно чинного законодавства України, матеріальну допомогу. Матеріальна допомога виплачується (видається) працівникам в день звільнення. Сума матеріальної допомоги розраховується шляхом множення середньомісячної заробітної плати (одної, двох або трьох - в залежності від стажу роботи на підприємстві) на умовний коефіцієнт. Враховуючи викладене, сума належної йому до виплати матеріальної допомоги становить 2 841гр.99 коп. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п.1 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Вихідна допомога, яка належить йому до виплати, складає 3 194 грн.22 коп. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Представник позивача своєю заявою до суду вимоги позивача підтримала і просить розглядати справу в її відсутності. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час розгляду справи сповіщався належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з врахуванням заяви представника позивача,суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в т.ч. ліквідації,реорганізації,банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Встановлено, що позивач 23.04.2010 року він був прийнятий на роботу на посаду електрозварника автоматичних та напівавтоматичних машин 3 розряду в цех відділення ДП МО України Одеський металообробний заводДП Інвестжитло. Наказом № 30-В від 19.07.2010 року по підприємству вирішено зв'язку з економічною необхідністю скоротити чисельність працівників на 32 одиниці та штат на 36,5 штатних одиниць. Наказом № 38-К від 30.09.2010 року він був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. На день звільнення відповідач заборгував йому заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3 062гр.98 коп., яка була виплачена йому лише 29.10.2010 року. / а.с. 6 15 / Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 1 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Встановлено, що дана вимога закону відповідачем щодо позивача не була виконана, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 194 гр.22 коп. вихідної допомоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач звільнений з роботи з 30.09.2010 року. Розрахунок в звязку із звільненням з позивачем був проведений відповідачем 29.10.2010 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. З довідки відповідача вбачається, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача складає 2 263гр.38 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Виходячи з викладеного вище, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача і в цій частині. п. 2.20 Колективного договору ДП Інвестжитлона 2010-2012 роки встановлено, що у разі звільнення працівників підприємства внаслідок скорочення штату та чисельності працівників, адміністрація зобов'язується виплатити працівникам, що звільняються, за рахунок коштів підприємства, крім сум належних їм до виплати, згідно чинного законодавства України, матеріальну допомогу. Матеріальна допомога виплачується (видається) працівникам в день звільнення. Сума матеріальної допомоги розраховується для кожного працівника окремо в залежності від стажу роботи на державному підприємстві "Інвестжитло". Сума матеріальної допомоги розраховується шляхом множення середньомісячної заробітної плати (одної, двох або трьох в залежності від стажу роботи на підприємстві) на умовний коефіцієнт. /а.с. 42 - 44 / З приведеної вище довідки вбачається, що дана сума щодо позивача складає 2 841гр.00 коп., а тому в звязку з визнанням цієї заборгованості відповідачем, оформленої відповідною довідкою про заборгованість, суд приходить до висновку про її стягнення на користь позивача.

Outcome: approved