Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на їх користь 29 363 грн. 42 коп., як сплачене страхове відшкодування, в порядку регресу, а також судові витрати. Мотивує свої вимоги тим, що 09.02.2008 року в смт.Лужани, Кіцманського району, Чернівецької області сталася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були [PERSON], який керував транспортним засобом «Нісан», номерний знак АВ 9046 та [PERSON] що керував транспортним засобом «Мазда», номерний знак [NUMBER], автомобіль застраховано в Закритому акціонерному товаристві «АСК «Омега»за договором добровільного страхування наземного транспорту № 221-07-0093-20 від 08.01.2008 р. На підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту та відповідно до страхового акту № 1108-Т, розрахунку суми страхового відшкодування та згідно висновку спеціаліста-товарознавця № 126, враховуючи заяву про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 29 363 грн. 42 коп., що підтверджується платіжним дорученням. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позові та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак позов не визнав, подавши заперечення на позов, вказуючи, що він незаперечує, що 09.02.2008 року в смт. Лужани Кіцманського району відбулася ДПТ і по даному факту було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, однак, він до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за ст. 124 КупАП не був притягнутий, винним його не визнано, а тому просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 лютого 2008 року в смт.Лужани Кіцманського району Чернівецької області [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Нісан», номерний знак АВ 9046, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON] В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується копією довідки ВДАІ з обслуговування адміністративної території Кіцманського району від 22.04.2008 року. Відповідно до договору № 221-07-0093-20 від 08 січня 2008 року автомобіль марки «Мазда», номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] застраховано ЗАТ «АСК «Омега». Відповідно до розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № 1108-Т від 28.05.2008 року ЗАТ «АСК «Омега»провела розрахунок суми страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] та згідно платіжного доручення № 3064 від 20 травня 2008 року ЗАТ АСК «Омега»перерахувало «Банку «Фінанси та Кредит»страхове відшкодування в розмірі 29 363 гривень42 коп. Згідно з вимогами ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкождовується винною особою. Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що відповідача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у вчиненні ДТП. В судовому засіданні представником позивача не доведено належними та допустимими доказами винність відповідача, чим не виконано вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Outcome: dismissed