Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду і остаточно 29.11.2010 року уточнивши свої вимоги мотивує тим, що з 10 серпня 1990 року до 16 січня 2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 листопада 2002 року на утримання двох дітей було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача. 28 вересня 2009 року закінчився строк сплати аліментів на утримання [PERSON] у зв»язку із досягненням останнім повноліття. Внаслідок того, що [PERSON] вступив на навчання до СумДУ, то в силу вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, яка зобовязує батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані їх утримувати до досягнення ними 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач добровільно аліментів на момент подання позову до суду не сплачує, то вона вимушена звернутись до суду із даним позовом. Відповідно до ст. 199 СК України, право на звернення із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними 23 років надано тому із батьків з ким проживає дитина, а тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно на утримання сина [PERSON] на період навчання до досягнення останнім 23 років. Позивачка [PERSON], її представник в судовому засіданні, свої уточнені позовні вимоги підтримала повністю і просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період навчання до досягнення ним 23 років в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку. Відповідач [PERSON], його представник в судовому засіданні позов визнали частково і пояснили суду, що відповідач згоден сплачувати аліменти на користь повнолітнього сина в розмірі 1/18 частини від усіх видів заробітку, щомісячно на період його навчання до досягнення ним ([PERSON]) 23 років, оскільки такий розмір аліментів він зможе сплачувати, виходячи із свого матеріального становища. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи зі слідуючого: В судовому засіданні при розгляді справи встановлено, що з 10 серпня 1990 року до 16 січня 2003 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.3-4/. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач/а.с.5/. Повнолітня дитина [PERSON] мешкає разом з позивачкою. Відповідач [PERSON] добровільно коштів на утримання повнолітньої дитини не надавав на момент подання даного позову. На даний момент відповідач добровільно сплачує аліменти в розмірі 1/18 від усіх видів заробітку, щомісячно, чого не заперечувала в судовому засіданні і сама позивачка. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані їх утримувати до досягнення ними 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки, право на стягнення аліментів на особу, якій виповнилося 18 років, необхідні такі умови: - досягнення дочкою, сином, віку, що перевищує 18 років, але є меншим 23 років; - продовження ними навчання; - потреба у звязку із навчанням у матеріальній допомозі; - наявність у батьків можливості надавати таку матеріальну допомогу. Даною сукупністю вимог має володіти особа, на утримання якої мають стягуватися аліменти на підставі ст. 199 ч.1 СК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 05 травня 2006 року п. 20, наголошується, що умова отримання аліментів на підставі ст. 199 СК України є продовження навчання особою, якій вже виповнилося 18 років, але вона ще не досягла 23 років та у звязку із продовженням навчання у віці понад 18 років особи, на користь якої будуть стягуватися аліменти, має виникати потреба у матеріальній допомозі. А оскільки, [PERSON], навчається у СумДУ за кошти державного бюджету, то потреби у матеріальній допомозі, яка б виникала б безпосередньо із продовженням навчання особи, на утримання якої маються сплачуватися аліменти, відсутня, тобто відсутня додаткова стаття видатків у того із батьків з ким проживає дитина, яка б виникла саме із підстави продовження навчання повнолітньої дитини, для утримання якої і подано даний позов щодо стягнення аліментів. Однак, відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на користь позивачки у розмірі 1/18 з усіх видів заробітку. Такий розмір аліментів в силу ст. 199 СК України відповідач здатен сплачувати, виходячи із його матеріального становища. Виходячи зі змісту ст. 180 СК України, щодо обовязку батьків утримувати дітей, то даний обовязок обумовлений тим, що діти не здатні добувати засоби до існування, не можуть, як правило, утримувати себе самі, тому що на харчування, одяг, лікування необхідні кошти, яких вони не можуть здобути, в силу того, що діти до 18 років (здебільшого) не працюють. У даному випадку щодо матеріальної потреби [PERSON] у звязку із продовженням навчання, то тут дещо інша ситуація, а саме: [PERSON] навчається на бюджетній основі, що підтверджується довідкою про навчання /а.с.6/. Отже сам факт навчання [PERSON] не викликає у нього потреби в матеріальній допомозі, тому що не потребує додаткових матеріальних затрат. Він проживає поруч із вузом, а тому до університету добирається пішки, тому що проживає за адресою: [INFO] "а" кв. 32 /а.с. 71/. Окрім того, [PERSON] не позбавлений можливості отримувати стипендію, як студент вузу, а мінімальний розмір стипендії становить 600 грн. Отже, сам факт продовження навчання [PERSON] не викликає ні у позивачки, ні у 3 - ї особи будь - якої додаткової матеріальної потреби. Суд вважає обґрунтованим твердження відповідача, що більший розмір аліментів ніж 1/18 він сплачувати не зможе, оскільки на даний момент додатково до 1/18 частини усіх видів заробітку на утримання повнолітнього сина [PERSON] він ще сплачує аліменти в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина [PERSON], які обидва проживають разом із позивачкою. Окрім того, на утриманні відповідача, окрім синів [PERSON] та [PERSON], перебувають наступні особи: 1. дружина - [PERSON], з якою він уклав шлюб 18 червня 2003 року. 2. син [PERSON] (від другого шлюбу),[INFO]. 3. донька дружини [PERSON] 4. мати відповідача [PERSON], [INFO]. Таким чином, на утриманні відповідача окрім двох синів, які проживають з відповідачкою є ще чотири особи, окрім самого відповідача. Єдиним джерелом доходу [PERSON] є його заробітна плата, яку він отримує, працюючи в Сумському національному аграрному університеті. Тобто, на пятьох осіб /включно із відповідачем/ припадає дохід близько 4-х тисяч гривень на місяць, а деякі місяці, що заробітна плата відповідача є значно меншою, аніж 4 тисячі гривень. Враховуючи той факт, що мама відповідача є непрацездатною особою, і іншого доходу окрім пенсії в неї немає, а їй необхідно сплачувати за житлового - комунальні послуги /довідка про розмір житлово-комунальних платежів/, харчуватися та одягатися, то їй її пенсії не вистачає, а тому в силу ст. 202 СК України, відповідач зобовязаний допомагати матері матеріально, надаючи їй посильну матеріальну допомогу, що він і робить. Окрім того, на утриманні відповідача є малолітній син [PERSON], [INFO], який страждає хронічними захворюваннями: тонзиліт; імунодефіцит; Р80-1, що підтверджується довідками. Внаслідок вищезазначеного, син знаходиться на диспансерному обліку відразу у 3 -х лікарів, зобовязаний регулярно проходити обстеження та систематичні курси лікування усіх наявних у нього хронічних хвороб, а тому проходження лікування сина відповідача [PERSON], проходження ним регулярних курсів лікування вимагає великих коштів, оскільки на ліки від цих хвороб необхідні значні кошти /близько двох тисяч гривень щомісячно/, а не проходження регулярних курсів лікування [PERSON] є небезпечним для життя. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/18 частини від усіх видів заробітку, щомісячно на період навчання до досягнення ним ([PERSON]) 23 років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 51 грн. судового збору на користь держави та 120 грн. витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved