Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на наступне. 27 жовтня 2009 року близько 13 годині 50 хвилин на проїжджій частині вул. Клочківської в районі перехрестя з вул. Олексіївською м. Харкова на пішохода [PERSON] був здійснений наїзд автомобілем Тойота Кемрі, держ.номер АХ 2274 АТ, що належить ТОВ «Восторг», під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП [PERSON] того ж дня була доставлена в друге травматологічне відділення ХМКЛШНМД, де знаходилась на стаціонарному лікуванні до 05 листопада 2009 року. Тілесні ушкодження, отримані позивачем, згідно акту судово-медичного обстеження № 1547-А/09 від 30.11.2009 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя. До 01 грудня 2009 року позивач знаходилась на амбулаторному лікуванні в домашніх умовах. За час знаходження позивача на стаціонарному та амбулаторному лікуванні протягом 35 днів на догляд за хворою, придбання ліків, посилене харчування були витрачені грошові кошти в сумі 6069 грн. 49 коп. Крім того, за станом здоровя позивач потребує курортно-санаторного лікування в санаторії «Дніпро», де вартість путівки складає 3000 грн. Також позивач витратила на послуги адвоката 2000 грн. Вказану суму позивач просила стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди. Крім того, позивач вважала, що діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду, оскільки внаслідок отриманої травми вона була позбавлена можливості вести нормальний спосіб життя, до теперішнього часу її мучають ночні кошмари, вона страждає від своєї безпорадності. Згідно рекомендації лікарів їй періодично протягом наступних років необхідно проходити оздоровчий курс лікування в санаторіях для того, щоб виключити рецидив наслідків черепно-мозкової травми та ушкоджень опорно-двигательного апарату, що потребує додаткових матеріальних витрат та порушення нормального способу життя. Розмір моральної шкоди, який позивач просила стягнути з відповідача, становить 10000 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача витрати по справі державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримували в повному обсязі, просили суд про його задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення на позов, в яких посилався на наступне. Як вбачається з постанови ВОмДТП та дізнання [PERSON] України в Харківській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 07.11.09 р. ДТП мало місце як в наслідок порушення водієм [PERSON] п. 12.3. ПДР, так і в наслідок грубої необережності позивача, яка не дотримала вимог п.п.4.14 а) та 4.14 г) ПДР, що і спричинило настання небажаних для позивача наслідків. Суму матеріальної шкоди представник відповідача вважав необгрунтованою та недоведеною, оскільки представниками позивача на надано доказів, які б підтверджували, що позивачем були понесені витрати саме в такому розмірі, як були зазначені в позові. Крім того, позивач є громадянином [PERSON] Федерації, я звязку з чим при тимчасовому її перебуванні на території України, вона зобовязана була оформити страхових поліс, за рахунок якого й відшкодовується вартість медичних послуг, отриманих нею на території України. Також вимоги про відшкодування моральної шкоди вважав необгрунтованими, оскільки позивачем не було наведено жодного обгрунтування щодо формування зазначеної суми та її співвідношення з понесеними стражданнями, а також не враховано ступінь вини в ДТП самого позивача. У звязку з чим, в позові просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що 27 жовтня 2009 року [PERSON], керуючи автомобілем Тойота Кемрі, держ.номер АХ 2274 АТ близько 13 год. 50 хв. на вул. Клочківській в районі перехрестя з вул. Олексіївською в м. Харкові при появі в полі зору пішохода несвоєчасно застосував гальмування та допустив наїзд на пішохода [PERSON] (а.с. 7, 8). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримана наступні ушкодження: кровопідтіки та ссадини голови, кінцевок, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу мозку з легкими клінічними проявами, закрите ушкодження коллатеральної великоберцової звязки лівого колінного суглобу (а.с. 10-12, 14-15). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Сторонами не заперечується, що автомобіль Тойота Кемрі, держ.номер АХ 2274 АТ належить ТОВ «Восторг». Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. При вирішенні таких вимог належить виходити з того, що: - компенсація (відшкодування) витрат на додаткове харчування, якщо його неможливо забезпечити в лікувально-профілактичному або реабілітаційному закладі, визначається за раціоном, складеним дієтологом чи лікарем, який лікує, та затвердженим МСЕК (у відповідних випадках - судово-медичною експертизою) на підставі інформації органів державної статистики про середні ціни на продукти харчування в торговельній мережі того місяця, в якому їх придбали; - розмір витрат на необхідний догляд за потерпілим установлюється залежно від характеру цього догляду (який при ушкодженні здоров'я у зв'язку з виконанням трудових обов'язків визначається МСЕК, а в інших випадках - судово-медичною експертизою) і не може бути меншим (на місяць) від: мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на спеціальний медичний догляд (масаж, уколи тощо); її половини - на постійний сторонній догляд; чверті - на побутове обслуговування (прибирання, прання білизни тощо). Для інвалідів І групи висновок МСЕК чи судово-медичної експертизи про потребу в звичайному сторонньому догляді або в побутовому обслуговуванні не вимагається. Якщо потерпілий потребує допомоги кількох видів, йому відшкодовуються витрати на кожен із них незалежно від того, ким вона здійснюється; - розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. - стягнення додаткових витрат потерпілого може бути проведено й на майбутній час у межах строків, зазначених у висновку МСЕК або судово-медичної експертизи. Позивачем надано суду оригінали чеків за придбання ліків на загальну суму 1473 грн. 49 коп. Розрахунок витрат по оплаті палати, рентгену, томографу, посиленого харчування, оплати стоянки автомобіля на території лікарні, оплата послук санітарів та медперсоналу по догляду за хворою не підтверджений позивачем будь-якими доказами. Крім того, позивачем не надано доказів того, що вона проходила лікування в санаторії «Дніпро», вартості витрат на таке санаторно-курортне лікуваня, не надано також доказів того, що таке лікування їй показано за висновком лікаря. Суд вважає, що не заслуговують на увагу посилання представника відповідача стосовно того, що позивач є громадянкою [PERSON] Федерації, у звязку з чим у неї повинен бути страховий поліс, за рахунок якого й повинна відшкодовуватись вартість медичних послуг, отриманих нею на території України. Відповідно до п. 2 ПОРЯДКУ надання медичної допомоги іноземним громадянам, які тимчасово перебувають на території України, затвердженого постановою КМУ від 28 січня 1997 р. N 79 іноземці, які постійно проживають в Україні, користуються медичною допомогою на рівні з громадянами України. Всім іншим іноземцям медична допомога надається за плату, якщо законодавством України або міжнародними договорами України не передбачено інше. Із пояснень представника позивача [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що позивач хоча й являється громадянкою [PERSON] Федерації, переважний час проживає на території України, у звязку з чим полісу медичного страхування у неї немає. Представником відповідача не надано суду доказів того, що [PERSON] знаходиться на території України тимчасово, у звязку з чим у неї повинен бути оформлений такий поліс. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині матеріальних витрат, доведених позивачем, а саме в сумі 1473 грн. 49 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені також витрати по оплаті послуг адвоката. Позивачем на підтвердження своїх вимог про стягнення як частини збитків витрат на правову допомогу надана до суду угода від 29 січня 2010 року з адвокатом [PERSON], а також копія свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № 865 (а.с. 23, 24). Відповідно даної угоди позивачем було сплачено в рахунок отриманої правової допомоги, а саме: представлення та захист інтересів [PERSON] в суді грошові кошти в розмірі 2000 грн. У звязку з чим, суд вважає також доведеними витрати по оплаті правової допомоги, понесені позивачем, у звязку з чим стягує їх з відповідача на користь позивача в розмірі 2000 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно п. 3 постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року з наступними змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає доведеним, що діями відповідача позивачу завдані душевні страждання, оскільки матеріальна шкода їй відповідачем не відшкодована, крім того діями відповідача був порушений звичайний уклад життя позивача, виникло почуття безпорадності. Разом з тим, суд вважає не достатньо обгрунтованою суму відшкодування моральної шкоди, завищеною та задовольняє позовні вимоги по відшкодуванню моральної шкоди частково в сумі 1000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: partial