Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2003 року. Від спільного життя є одна неповнолітня дитина [PERSON], 10 листопада 2005 року. Дитина проживає разом із нею. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через психологічну несумісність, вони перестали розуміти один одного, що призвело до взаємного відчудження та втрати почуття любові, між ними часто виникали сварки. Пояснила, що збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Шлюбні стосунки припинені три роки тому. З того часу вони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спору про розподіл майна немає. Також позивач звернулась до суду з вимогою про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання сина. Зазначила, що дитина відвідує дошкільний навчальний заклад №3 та різноманітні гуртки. Вона працює, однак її дохід незначний у звязку з чим матеріальне становище в неї важке. Відповідач - приватний підприємець, його дохід носить мінливий нерегулярний характер. Просила шлюб розірвати, визначити постійним місцем проживання дитини її місце проживання та стягнути з відповідача на її користь аліменти з вересня 2010 року на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що примирення між ними неможливе, просила розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини та стягнути на її користь аліменти з відповідача. Відповідач позов визнав. Просив шлюб розірвати, оскільки вони втратили взаєморозуміння, збереження шлюбу неможливо. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі на утримання дитини в сумі 500 гривень щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 15 червня 2003 року був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від шлюбу є одна неповнолітня дитина: син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Сторони протягом останніх трьох років не підтримують шлюбних стосунків, в них окремий бюджет, спільне господарство ними не ведеться. Спірних питань про розподіл майна немає. А тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом із позивачем. Вказану обставину відповідач не оспорював. [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, аліменти визначаються у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обовязок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обовязок по утриманню дитини. Як вбачається з пояснення відповідача, він приватний підприємець, його дохід носить мінливий нерегулярний характер. Відповідно до ст.21 Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 816 гривень, на дітей віком від 6 до 8 років 977 гривень. На підставі вищевикладеного, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визначення місця проживання позивача та стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно - підлягають задоволенню, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів, а буде на користь дитини. Вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів з вересня 2010 року задоволенню не підлягає, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позовна заява надійшла до суду 19.11.2010 року, а тому саме з цієї дати суд присуджує аліменти.

Outcome: partial