Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.09.2010 року звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на майно, як спільну сумісну власність подружжя, посилаючись на те, що він проживав разом з відповідачкою з 1991 року по 2002 рік однією сімєю без укладення шлюбу в с. Братське Покровського району Дніпропетровської області та мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання вони придбали житловий будинок, розташований за адресою в с. Братське, вул. Вишнева Покровського району Дніпропетровської області, однак відповідачка відмовляється в добровільному порядку поділити дане майно. Просив поновити йому строк позовної давності, оскільки про порушення свого права дізнався тільки в 2010 році, коли звернувся до відповідачки для розподілу даного майна та отримав відмову. Просив позов задовольнити, встановивши факт його проживання з [PERSON] однією сімєю без укладення шлюбу з 1991 року по 2002 рік, визнати майно, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, с. Братське, вул. Вишнева спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з господарчими будівлями, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, с. Братське, вул. Вишнева як на частку в спільній сумісній власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на доводи, викладені в поданому позові, а також зазначивши, що в період часу 1991-2002рр. позивач постійно працював, мав постійний прибуток, спірний житловий будинок сторонами придбався за спільні кошти, позивач робив ремонт будинку та добудовував його. При подальшому розгляді справи, представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, направивши заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, направила до суду заяву про застосування строку позовної давності та просила в звязку з цим в позові відмовити, при цьому надала суду пояснення про те, що відповідач не приймав участі у придбанні та добудові спірного житлового будинку, мав заборгованість по сплаті аліментів та не мав грошей для придбання та добудови спірного житлового будинку. При подальшому розгляді справи відповідачка [PERSON] направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, просила розгляд справи проводити без її участі. В ході судового розгляду справи були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які засвідчили факт проживання сторін однією сімєю з 1991 року по 2002 рік, а також те, що позивач [PERSON] за час проживання в спірному житловому будинку проводив його добудову, дбав про це майно, проводив поточний ремонт, мав постійний прибуток. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, представника позивача [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши подані сторонами заяви про розгляд справи в їх відсутності та заяву відповідачки про визнання позову вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу в період 1991-2002 рр., що підтвердили як представник позивача [PERSON] так і відповідачка [PERSON] в ході розгляду справи, а також підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], а також копією довідки виконавчого комітету Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області № 151 від 30.01.2006р. (а.с.6). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 308029 (а.с. 45). Таким чином, в судовому засіданні доведений факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] в період 1991-2002рр., а тому вимога позивача про встановлення факту проживання однією сімєю підлягає задоволенню, виходячи з вищевикладеного. Як видно з копії договору купівлі-продажу будинку від 02.10.1992 року (а.с.23-24), копії договору купівлі-продажу домоволодіння у розстрочку від 19.04.1991 року (а.с.46-49) та копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 4334 від 01.10.1992 року, [PERSON] придбала спірний житловий будинок у розстрочку, сплативши його повну вартість 01.10.1992 року. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що спірний житловий будинок з господарчими будівлями був придбаний відповідачкою в період проживання з позивачем однією сімєю без укладення шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], в звязку з чим, дана вимога також підлягає задоволенню. Судом не можуть бути прийняті до уваги та бути підставою для відмови в задоволенні позову доводи відповідачки про те, що позивач не мав прибутку за час їх спільного проживання, оскільки, як видно з копії трудових книжок сторін (а.с. 25-27, 38-41) в період часу 1991-2002рр. як позивач [PERSON], так і відповідачка [PERSON] були працевлаштовані та мали постійний прибуток у вигляді заробітної плати, що додатково підтверджується копіями довідок (а.с. 36, 37). Також факт виконання ремонтних та будівельних робіт у спірному будинку позивачем [PERSON] підтверджуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], даними в судовому засіданні. Також судом не можуть бути прийняті до уваги та бути підставою для відмови в задоволенні позову доводи відповідачки про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, виходячи з наступних підстав. Позивачем подано клопотання про поновлення строку позовної давності, яке підлягає задоволенню, оскільки про порушення свого права позивач [PERSON] дізнався лише в 2010 році, коли звернувся до відповідачки для добровільного поділу майна та отримав відмову останньої, що не було заперечено відповідачкою [PERSON] в ході розгляду справи. Таким чином, позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних норм права. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи та доданих доказів сторонами, письмового договору про поділ майна між ними не укладалось. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В ході розгляду справи відповідачка [PERSON] подала заяву про продовження розгляду справи в її відсутність та визнала позовні вимоги позивача [PERSON] Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що для задоволення даного позову наявні законні підстави, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів чи свобод інших осіб, суд вважає за необхідне позов задовольнити також виходячи з цих підстав. На підставі наведеного та

Outcome: approved