Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення залишкової вартості річного квитка форми 4 для безкоштовного проїзду залізницею в розмірі 401грн.71 коп., посилаючись на те, що наказом начальника відокремленого структурного підрозділу Локомотивне депо «Нижньодніпровськ-Вузол»Державного підприємства " Придніпровська залізниця" від 08 квітня 2008 року №234/ос [PERSON] з 09 квітня 2008 року був прийнятий на роботу в цех експлуатації помічником машиніста електровозу. 26 травня 2008 року на підставі Закону України «Про залізничний транспорт»на підставі розпорядження генерального директора Укрзалізниці від 10 грудня 2007 року №Ц-1/1437 та на підставі колективного договору Державного підприємства " Придніпровська залізниця" на 2008-2009 роки відповідачу був виданий річний квиток форми 4 для безкоштовного проїзду залізницею від місця проживання до місця роботи, який підлягав поверненню до квиткового бюро залізниці при закінченні строку його дії або при звільненні працівника. 02 липня 2008 року на підставі наказу начальника відокремленого структурного підрозділу Локомотивне депо «Нижньодніпровськ-Вузол»Державного підприємства " Придніпровська залізниця" від 17 вересня 2008 року №809/ос [PERSON] був звільнений на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, за прогул без поважних причин, але річний квиток форми 4 для безкоштовного проїзду залізницею від місця проживання до місця роботи не здав. Просили стягнути з [PERSON] на користь Державного підприємства " Придніпровська залізниця" залишкову вартість річного квитка форми 4 для безкоштовного проїзду залізницею від місця проживання до місця роботи 401грн.71коп. та судові витрати в сумі 171грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав на імя суду заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутність, наполягає на своїх вимогах. На підставі ч.2 ст. 158 ЦПК України справа слухається у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився. Заперечень проти позову не надав, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи у відсутність відповідача за наявних у справі доказів, застосувавши вимоги ст.ст.224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] наказом начальника відокремленого структурного підрозділу Локомотивне депо «Нижньодніпровськ-Вузол»Державного підприємства " Придніпровська залізниця" від 08 квітня 2008 року №234/ос з 09 квітня 2008 року прийнято на роботу в цех експлуатації помічником машиніста електровозу (а.с.8). 14 травня 2008 року на підставі Закону України «Про залізничний транспорт»на підставі розпорядження генерального директора Укрзалізниці від 10 грудня 2007 року №Ц-1/1437 та на підставі колективного договору Державного підприємства " Придніпровська залізниця" на 2008-2009 роки відповідачу був виданий річний квиток форми 4 для безкоштовного проїзду залізницею від місця проживання- станція Чаплино до місця роботи Депо вузол вартістю 1718,25грн. (а.с.10). 02 липня 2008 року на підставі наказу начальника відокремленого структурного підрозділу Локомотивне депо «Нижньодніпровськ-Вузол»Державного підприємства " Придніпровська залізниця" від 17 вересня 2008 року №809/ос [PERSON] був звільнений на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, за прогул без поважних причин (а.с.9). Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22 травня 2003 року №889-ІУ передбачено, що доходи в будь-яких не грошових формах, у тому числі послуги з надання безоплатного проїзду працівниками залізничного транспорту, визнаються додатковим благом та включаються до складу загального оподатковуваного доходу. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка без достатньо правових підстав придбала майно іншої особи, зобовязана повернути це майно та відшкодувати заподіну шкоду. Згідно наказу Укрзалізниці від 13 квітня 2004 року №86-Ц «Тимчасовий порядок обліку виданих безкоштовних квитків на залізничному транспорті для особистих потреб», якщо працівника звільнено зі структурного підрозділу до місяця нарахування податку з доходів фізичної особи, податок утримується за правилами утримання податку з непрацюючих на залізниці. Якщо в подальшому працівник звільняється зі структурного підрозділу і не повертає квиток, то з нього утримується залишкова вартість квитка в місяці звільнення вручну. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ст.130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Таким чином, з моменту видачі [PERSON] річного квитка вартістю 1718,50грн. до моменту звільнення 02.07.2008 року минуло 6 місяців. Відповідно до дебіторської заборгованості перед ТЧ-1 при звільненні [PERSON] нарахована компенсація в розмірі 899,01грн., заборгованість перед підприємством складав на момент звільнення 1702грн.43коп., в момент звільнення утримано 1300,72грн. (а.с.6), відшкодуванню підлягає 401,71грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved