Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконною підвищення процентної ставки, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.01.2008 року сторони уклали Кредитний договір №ДN81AR56170383, відповідно до якого банк надав позивачу кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок магазину за придбання автомобіля в строк з 16.01.2008 року по 16.01.2015 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків 9,6% на суму залишку заборгованості за кредитом на наступні цілі: сума кредиту 84836грн., з них на страхування рухомого майна -7165,60грн., особисте страхування 778грн., відрахування 3% від вартості автомобіля до Пенсійного Фонду при купівлі нового автомобіля, а також 34 грн. Для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідей до п.1.2, винагороди за надання фінансового інструменту 8% від суми наданого кредиту, щомісячна винагорода 0,50% від суми наданого кредиту, з щомісячним платежем в розмірі 1820,90грн. Графік погашень щомісячних платежів позивач не порушувала, але при намаганні її отримати заробітну плату через кредитну картку в березні місяці 2010року, дізналася, про підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором з лютого 2009 року і створення заборгованості по кредиту і заблокування її картки на отримання зарплати. Вважає, підвищення відповідачем в односторонньому порядку відсоткової ставки по кредитному договору неправомірним та просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за даним кредитом за процентною ставкою, якою передбачено при укладенні договору в рахунок погашення кредиту. Позивач в судове засідання не зявилася, просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надано заперечення проти позову де вказано, що позовні вимоги не визнають в повному обсязі та просять відмовити в задоволенні вимог позивачці. В запереченні вказано, що, у відповідності до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазаначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з вимогами ст.11 Закону України Про захист прав споживачів та п.3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2005року №168, у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки національного банку України або в інших випадках. Такі випадки, а також порядок підвищення процентних ставок, були визначені сторонами (Банком та Позичальником) при укладенні кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.212, ч.2 ст.632 ЦК України, договір укладений сторонами по справі, має умови, згідно яких банк має право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки. Відповідно до п.п.6.3.1. п.6.3 укладеного з Позивачем договору банк має право в одностороньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом у випадку при зміні конюктури ринку грошового ресурсу в Україні, а саме: зміна курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору, зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) Фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті (по статистиці НБУ). З огляду на викладене банк має право змінити ставку, а тому банк збільшив в односторонньому порядку відсоткову ставку за вищезазначеним договором, а саме 9,6% річних на 21% річних. Зміна процентної ставки за кредитом відбулася не в наслідок волевиявлення однієї із сторін договору, а через збільшення облікової ставки НБУ та зміна курсу долара США до гривні. Банк підняв відсоткову ставку 05.01.09 року, поштове увідомлення надіслано 08.01.2009 року. Прийняття рішення про підвищення ставки (зміну умов договору) і відправлення повідомлення про прийняте рішення були здійснені до 11.01.2009 року, тобто, до моменту набрання чинності законом від 12.12.2008 року про заборону одностороннього підвищення ставок. Таким чином в діях ПАТ КБ Приватбанк не має фактів необгрунтованого підвищення процентної ставки за кредитом, а тому просять відмовити позивачу у позові. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню: Судом встановлено, що 16.01.2008 року сторони уклали Кредитний договір №ДN81AR56170383, відповідно до якого банк надав позивачу кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок магазину за придбання автомобіля в строк з 16.01.2008 року по 16.01.2015 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків 9,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується і запереченнями відповідача. Позивач у відповідності з даним договором своєчасно вносила платежі і не мала заборгованості перед банком. З лютого 2009 року ПАТ КБ Приватбанком було зроблено підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором з 9,6% на 21%. , в результаті чого у Позичальника утворилася заборгованість по кредиту та заблокування картки на отримання заробітної плати Відповідач посилається на те, що в договорі є умови, згідно яких банк має право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки. А саме у випадках: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору, зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті. Отже у відповідності до пп.6.3.1. п.6.3 укладеного договору і скористався своїм правом і збільшив в односторонньому порядку відсоткову ставку за вищезазначеним договором з 9,6% на 21% річних. Відповідач посилається на то, що змінилась облікова ставка - встановлена 12%річних. Змінився курс долара з 5,5 до 7,7 за 1 долар, тобто більше ніж на 10% та змінилась середньозважена відсоткова ставка по кредитам та депозитам. У відповідності до вимог п.2.3.1 договору встановлено, що «Банк має право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки», але при цьому банк повинен направити позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Відповідач посилається на те, що він 08 січня 2009 року здав на пошту лист-повідомлення про підняття відсоткової ставки, тобто не пізніше 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Лист направлявся рекомендованим відправленням та мав штрихкод. Позивач наполягає на тому, що вона не була повідомлена банком про зміну відсоткової ставки і що їй про це стало відомо тоді, коли була заблокована картка на отримання заробітної плати в березні 2010 року. Відповідач окрім посилання на те, що направляв лист повідомлення не надав доказів того, що такий лист отримала позивачка. На клопотання банку судом було зроблено запити в зональний вузол оброблення пошти Дніпропетровської дирекції «Укрпошта», на які 12.10.2010 року було надано відповідь, що згідно ст..6.3.3.4. Порядку пересилання поштових відправлень «Документи, що стосуються пересилання відправлень повинні зберігатись не менше 12 місяців від дня, наступного за днем, до якого вони належать», тобто термін зберігання закінчився та документи знищені, а крім того посилались на те, що не наданий штриховий код ідентифікатору. Після уточнення та надання штрихкоду суд отримав повідомлення, що надати інформацію стосовно відправки з ЗВОП зазначеного рекомендованого листа на і»мя [PERSON] не мають можливості. (а.с.42) За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач не довів, що позивач належним чином була повідомлена про зміну відсоткової ставки по договору. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі: по державному миту в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати по інформаційно-технічному забезпеченню в розмірі 37 грн. 50 коп. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved