Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між ним та ТОВ «Фінансовою компанією «Домбуд» був укладений Договір №22-55/25-04 від 25.04.2007 року згідно якого, ТОВ «ФК «Домбуд» зобовязувався передати позивачу у власність квартиру в житловому будинку за адресою: Київська область, м. Обухів, біля будинку по вулиці Лермонтова,22, а позивач зобовязувався сплати вартість квартири. Договором було встановлено, що житловий будинок вводиться в експлуатацію та передається під заселення в першому кварталі 2009 року. Діючи відповідно до умов договору позивач свої зобовязання виконав своєчасно та належним чином, сплатив всю суму договору у розмірі 167311,77 грн. Згідно ухвали Господарського суду м. Києва від 13.11.2007 року ТОВ «ФК «Домбуд» у вищевказаному договорі замінений на ТОВ «ФК «Град Інвест», про що між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода від 27.02.2008 року. Проте, відповідач же в порушення умов договору свої зобовязання не виконав і на час звернення до суду відповідач даний будинок не ввів в експлуатацію, не передав у власність позивача визначену у договорі квартиру, в звязку з чим, на думку позивача, відповідачі порушують його права інвестора, а тому просить в судовому порядку визнати за ними майнові права на обєкт інвестування. Позивач в судове засідання зявився, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, що підтверджується відповідними розписками, про поважність неявки суд не повідомив, а тому суд заслухавши позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, ухвалив провести такий розгляд на підставі наявних у справі матеріалів. Третя особа, без самостійних вимог, Обухівська міська рада, будучі належним чином повідомлена про час, місце розгляду справи, що підтверджується відповідною розпискою, в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов визнають. Суд зясувавши думку позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо отримання позивачем у власність проінвестованої, згідно договору, квартири в будинку не введеному відповідачем в експлуатацію. Встановивши спірні правовідносини суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 47 Конституції України встановлено, що «кожен маж право на житло, держава створює умови, за яких кожний громадян матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду». Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свого охоронюваного законом інтересу. Як розтлумачив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретними матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом цивільного захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам. Загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України визначає Закон України «Про інвестиційну діяльність». Згідно статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» встановлено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися обєктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, такими цінностями може бути майнові права на нерухоме майно. Правовою природою виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України тобто право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 177 ЦК України встановлено, що до обєктів цивільних прав відносять речі, майнові права та інше, статтею 190 ЦК України встановлено, що майном як особливим обєктом вважається річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки, майнові права є не споживною річчю; майнові права визнаються речовими правами, а статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлюється, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Виходячи з цього речове право є юридичним поєднанням особи і речі, і всі субєкти визнають цей обовязок обмежуючи тим самим особисті домагання цього предмета, тим самим речове право має абсолютний характер. Фактичний зміст речового права проявляється в конкретних формах володіння річчю: обєкт тільки матеріальні речі, субєкти особи, які можуть бути субєктами цивільно-правових відносин. Речові права встановлюються законом, рішенням суду, заповітом або договором. Таким чином об'єктом цивільного права за інвестиційними договорами є закріплені за позивачами майнові права, отримані в результаті інвестицій на конкретно визначену площу та якими позивачі вправі володіти, користуватися і розпоряджатися. Як вбачається з пояснень позивача, що підтверджується договором укладеними ним з відповідачем, між сторонами виникли договірні відносини щодо інвестування будівництва квартир, тим самим позивач будучи інвестором вклав у будівництво обєкту нерухомості власні кошти, а тому він до здавання обєкту нерухомості в експлуатацію є власником майнових прав на обєкт інвестування, а саме на однокімнатну квартиру № 55 загальною площею 44,90 кв.м., поверх 8, секція 2В, поблизу будинку по вул. Лермонтова,22 в м. Обухові Київської області. Це майнове право є відмінним від права власності на майно, воно не потребує державної реєстрації і охороняються законом. На даний час будівництво будинку не закінчене по вині відповідачіа, будь-які дії ним щодо закінчення будівництва не здійснюється, в звязку з скрутним фінансовим становищем, що вказує на можливість позбавлення позивача майнових прав на обєкт інвестування, а тому суд захищаючи інтереси позивача вважає за необхідне визнати за ними майнові права на обєкт інвестування. Позивачем було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, від сплати судового збору вони згідно рішення третьої особи, Обухівської міської ради Київської області, звільнені, а тому суд відповідно до ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідачів на користь позивача та держави.

Outcome: approved