Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

У вересні 2007 р. [PERSON] звернулась до суду с позовом, в якому вказала, що 16 червня 1996 р. помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частки квартири за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № 5585, виданого виконкомом Комунарської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя 13.03.1995 р. Спадкоємцями померлого [PERSON] за законом є його діти: позивач по справі [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Н.Г., її брат [PERSON] і сестра [PERSON]. Позивач [PERSON] зазначає, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, оскільки на час смерті батька проживала разом з ним однією сімєю; крім того, має ощадні книжки на імя батька. Після звернення до нотаріальної контори в березні 2007 р. з заявою про прийняття спадщини їй стало відомо, що свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька отримала [PERSON], оскільки [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. Вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом видано відповідачу незаконно, чим порушені її права спадкоємця. Просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] 12.04.2007 р., визнати за нею право на ? частку квартири в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала, просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що на час смерті батька [PERSON] проживала разом з батьком однією сімєю, була зареєстрована за спірною адресою, тому відповідно до вимог чинного на той час законодавства фактично вступила у володіння спадковим майном. [PERSON] весь час жила окремо, зареєстрована за адресою: [INFO], з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори [PERSON] не зверталась, а ощадні книжки на імя батька забрала в 2003 р. із смітника разом з іншим майном, які відповідач викинула як непотрібне. Вважає, що [PERSON] пропустила строк на прийняття спадщини, просить в позові відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] вважає позов таким, що не підлягає задоволенню та пояснила, що у лютому 2007 р. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини [PERSON], який помер 16.06.1995 р., надала до нотаріальної контори докази фактичного вступу в управління спадковим майном та зазначила в заяві про прийняття спадщини на наявність ще двох спадкоємців за законом [PERSON] і [PERSON] рідних дітей спадкодавця. 28.02.2007 р. на адресу позивача було направлено повідомлення про відкриття спадщини та надані розяснення щодо дій, необхідних для підтвердження прийняття спадщини. В березні 2007 р. позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але не надала будь-яких документів, які б підтверджували фактичний вступ нею в управлення спадковим майном. Внаслідок цього, [PERSON] було розяснено право на звернення до суду з заявою про продовження строку на прийняття спадщини, але у встановлений 10-денний строк [PERSON] до суду не звернулась, після чого 12.04.2007 р. свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] було видано його спадкоємцю [PERSON] Вважає, що нотаріальний орган відповідно до приписів ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на час відкриття спадщини не мав законних підстав для відмови у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача і третьої особи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з розясненнями, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 4 Заключних і перехідних положень ЦК України, Цивільний Кодекс України 2003 р. застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після введення його в дію. Відносно цивільних правовідносин, що виникли до набрання сили Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним сили. Таким чином, спірні правовідносини підлягають розгляду за правилами ЦК УРСР в редакції 1963 р. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до приписів ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 16 червня 1996 р. помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на частку квартири за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № 5585, виданого виконкомом Комунарської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя 13.03.1995 р. Спадкоємцями померлого [PERSON] законом є його діти: позивач по справі [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Н.Г., її брат [PERSON] і сестра [PERSON]. Дружина спадкодавця [PERSON] померла 13 травня 1988 р., тобто, до відкриття спадщини. Спадщину [PERSON] за законом прийняла його дочка [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, оскільки на час смерті спадкодавця вона була зареєстрована і проживала разом з батьком в спірній квартирі, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 5585, виданого виконкомом Комунарської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя 13.03.1995 р. , довідкою ЖЕД № 36, копією паспорту [PERSON] Згідно довідки ЖЕД № 36 від 12.03.2007 р., позивач [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до спадкової справи [PERSON], копія якої долучена до матеріалів цивільної справи, [PERSON] звернулась до нотаріальної контори 28.02.2007 р. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] В заяві повідомила про інших спадкоємців за законом - сестру [PERSON] і брата [PERSON] Нотаріальною конторою 28.02.2007 р. на адресу [PERSON] і [PERSON] були направлені повідомлення про відкриття спадщини, після чого 07.03.2007 р. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою, в якій просила не видавати [PERSON] свідоцтво про спадщину за законом, оскільки мала намір звернутись до суду з заявою про продовження строку на прийняття спадщини. Після отримання повідомлення суду про відсутність цивільної справи за позовом [PERSON], 12.04.2007 р. свідоцтво про спадщину за законом було видано нотаріальною конторою відповідачу [PERSON] В подальшому, 24.04.2007 р. [PERSON] зверталась до суду з позовом про визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування за законом і встановлення факту прийняття спадщини, але 15.08.2007 р. подала до суду заяву про залишення позову без розгляду. Ухвала з цього приводу була постановлена судом 15.08.2007 р. (цивільна справа № 2-2056/07) і набула законної сили 21.08.2007 р. Таким чином, станом на 12.04.2007 р., тобто на час видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] до суду не зверталась, доказів фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном до нотаріальної контори не надала. В подальшому, у вересні 2007 р., [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, зазначала в позовній заяві та своїх поясненнях, що на нас відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем і доглядала його, однак належних доказів цих обставин суду не надала. В липні 2008 р., на час подання касаційної скарги на судові рішення, [PERSON] послалась на наявність у неї ощадних книжок на імя батька, які він нібито передав їй перед смертю. Суд критично ставиться до цих тверджень позивача, оскільки протягом тривалого часу (з часу відкриття спадщини в 1995 р. і до звернення до суду в 2007 р.) позивач жодним чином не заявила про прийняття нею спадщини, не намагалась отримати грошові кошти, які зберігались на рахунках спадкодавця [PERSON] Також, у судовому засіданні [PERSON] повідомила, що ощадні книжки у 2003 році вона знайшла у тих речах, які [PERSON] хотіла викинути на смітник під час прибирання у спірній квартирі. Тобто, фактично з моменту смерті [PERSON] ощадними книжками останнього володіла [PERSON] Крім того, відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 р. № 18/5, які діяла на час відкриття спадщини [PERSON], доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можу бути наявність у спадкоємців ощадної книжки … та інших документів, виданих відповідними органами на імя спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і заперечень з боку інших спадкоємців. З урахуванням наданих сторонами по справі пояснень і доказів суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed