Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-29 00:00:00

Від шлюбу з [PERSON] (розірваний 17.12.2001р.- а.с.8) позивачка має вісім дітей, з яких Павло та Каріна, 1993 та 1997 років народження, проживають з нею (а.с.34). Як зазначає позивачка у зв»язку з неможливістю подальшого спільного проживання з [PERSON] В.Ф. влітку 2001р. вона залишила його у будинку №13 по вул..Никонівській с.Полова Прилуцького р-ну, забрала свої та дитячі речі і пішла від нього. Оскільки власного житла вона не мала, то на протязі двох місяців проживала у своєї подруги [PERSON] в с.Полова Прилуцького р-ну по вул.Дружби,47. В листопаді 2001р. вона з дітьми за домовленістю з [PERSON] проживала в його будинку №28А в с.Полова Прилуцького р-ну по вул.Жовтневій (нині - вул.Дружби), оскільки ця оселя тривалий час пустувала після пожежі, на протязі 6 місяців вона сплачувала останньому орендну (квартирну) плату та поступово проводила поліпшення для більш комфортного постійного власного проживання (довідка виконкому Сухополов»янської сільради №662 від 21.09.10р. на а.с.17). В травні 2002р. вона домовилася з [PERSON] щодо викупу цього будинку за 5500 грн., але такої суми на той час вона не мала і зобов»язалася сплачувати її частинами, на що той погодився та пообіцяв, що після отримання ним обумовленої вище суми коштів документально оформить договір купівлі-продажу даного житлового будинку, а за нотаріальне оформлення такого договору витрати нестимуть порівну. 5500 грн. вона сплатила продавцю [PERSON] повністю в період в травня 2002р. по жовтень 2005р. включно, для чого в Прилуцькому відділенні ПАТ «Банку «Демарк» 13.09.2004р. та 07.09.2005р.отримувала кредит в розмірі 1500 грн. та 1050 грн. відповідно ( банківська довідка про це №23/01-527 від 14.09.10р. на а.с.18). У зв»язку з порушенням нею домовленості щодо терміну сплати коштів за вищевказаний будинок [PERSON] останній відмовився сплачувати половину витрат при оформленні договору купівлі-продажу і 07.11.2005р. видав на її ім»я довіреність для збору документів на відчуження цієї оселі (а.с.10). З листопада 2005р. вона стала проживати у згаданому будинку №28А з відповідачем [PERSON], а 23.11.2005р. вони зареєстрували свій шлюб в Сухополов»янській сільраді Прилуцького р-ну (а.с.9). Вважаючи за звичаєм [PERSON] своїм чоловіком та господарем у домі з її згоди 22.12.05р. на останнього був нотаріально оформлений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в с.Полова Прилуцького р-ну по вул.Жовтневій №289А, та зареєстровано за ним же право власності на цей будинок в Прилуцькому МБТІ (а.с.11-16). Посилаючись на викладені вище обставини та придбання спірного будинку №28А виключно за її особисті дошлюбні кошти, хоча останні незначні платежі і були зроблені на початку її шлюбу з відповідачем [PERSON], позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований в с.Полова Прилуцького р-ну по вул.Дружби (раніше - вул.Жовтнева) №28А. В судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги та доповнили їх тим, що просили визнати згаданий вище договір купівлі-продажу від 22.12.05р. недійсним в частині зазначення в ньому покупцем відповідача [PERSON], визнати її покупцем зазначеного в цьому договорі будинку №28А, та стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати по цій справі (а.с.38). Відповідач [PERSON] по суті не оспорював викладених вище обставин, але заперечував проти задоволення позову з тих мотивів, що останній платіж продавцю [PERSON] за спірний будинок було заплачено 300 доларів, які він позичив у свого знайомого [PERSON] та повернув цей борг останньому після продажу бичка позивачки, у вирощуванні якого він (відповідач) приймав безпосередню участь. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні по справі докази, суд вважає необхідним задовольнити даний позов за відсутності нотаріуса, що посвідчувала оспорюваний договір купівлі- продажу, яка була своєчасно повідомлена про час , дату та місце розгляду справи, з таких підстав. Зокрема, свідок [PERSON] зазначила, що в 2001р. позивачка після розірвання шлюбу з [PERSON] проживала у неї більше трьох місяців, спочатку винаймала у [PERSON] спірний будинок, сама і за свої кошти провадила його ремонт, на його купівлю в розстрочку позичала гроші в односельчан, для цього ж продавала свою домашню живність та городину, а [PERSON] їй грошей на придбання будинку не надавав, оскільки ніде не працював і навчався у м.Чернігові, а позиченими у когось 200-300 доларів заплатив останній борг перед [PERSON] за рахунок тих 4000 грн., які виручив від продажу вирощеного позивачкою бичка, а решту з цих коштів (2500 грн.) залишив собі. Свідок [PERSON] в суді підтвердив, що позивачка зі своїми дітьми з дозволу [PERSON] проживала в будинку останнього на квартирі, провадила його ремонт, а потім домовилася з ним про купівлю цього будинку, для чого позичала кошти особисто у нього ([PERSON]) та інших односельців. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що позивачка зі своїми дітьми спочатку проживали на квартирі в будинку №28А його кума [PERSON] і за домовленістю з останнім сплачувала йому квартплату, а потім в розстрочку викупила в нього цей будинок, однак йому (свідкові) невідомо про те, чи приймав відповідач [PERSON] участь своїми коштами у придбанні цієї оселі Свідок [PERSON] в суді показала, що спірний будинок №28А позивачка купила у [PERSON] виключно за власні кошти на даний, а [PERSON] здав бичка позивачки, та лише частину з них віддав останній; [PERSON] неодноразово бив та вигнав позивачку з купленого нею дому, в якому тепер він проживає зі своєю матір»ю, а позивачка змушена проживати в будинку свого сина. Свідок [PERSON] в суді підтвердив, що позивачка є багатодітною матір»ю і тому він дозволив їм проживати у своєму будинку №28А по вул.Жовтневій (нині Дружби) с.Полова, а вона своїми силами та коштами зробила ремонт та деякі поліпшення в цій оселі, успішно вела домашнє господарство, у зв»язку з чим він погодився на її пропозицію продати їй свій будинок №28А в розстрочку, саме вона сама виплачувала йому всі кошти за цей будинок, а останню суму - 300 доларів СІТІ А заплатив відповідач [PERSON] глибокої осені 2005р., про походження яких та їх належність він не цікавився. Таким чином, сукупність викладених вище доказів дає суду підстави погодитися з доводами позивачки , що спірний будинок №28А був придбаний нею виключно за власні кошти для її власного проживання зі своїми неповнолітніми дітьми і до укладення нею юридичного шлюбу з відповідачем [PERSON]Д./23.11.05 р./, що дає правові підстави вважати власною лише позивачки. . Позичені відповідачем 300 дол. США/ в еквіваленті 1410 грн. на листопад 2005 р./ були останнім платежем продавцю [PERSON], повернуті позикодавцю [PERSON] Відповідно до п.1 та п.З ч.І ст.57 СК України дає правові підстави для визнання цього будинку виключною власністю лише позивачки. Безсумнівно, що згадані 300 доларів США (в еквіваленті 1410 грн. за курсом НБУ на листопад 2005р.) необхідно вважати власністю лише позивачки, оскільки цей борг був повернутий позикодавцю і є останнім платежем продавцю і був повернутий йому до реєстрації шлюбу сторін , саме її коштами, а тому немає правових підстав для визнання цього платежу [PERSON] спільною сумісною власністю сторін, як подружжя. Аналізуючи юридичну природу оспорюваного договору купівлі-продажу, на посвідченні якого наполягав відповідач, як умові подальшого спільного проживання, та послідуючу поведінку [PERSON], який вигнав позивачку з дітьми зі згаданого будинку №28А, до ведення спільного господарства з нею ставився пасивно, необхідно прийти до висновку, що остання погодилась на вчинення цього правочину та реєстрацію власності на дану садибу на ім»я відповідача [PERSON] з метою «утримати» біля себе цю особу, за яку вона старша на 14 років / вона [INFO] , а він 1974 /, маючи ілюзорну надію, що він стане справжнім господарем в її обійсті, оскільки вона утримувала велику рогату худобу, дрібну домашню живність, обробляла свої городи, допомагала своїм старшим дітям, працювала листоношею та заробляла в односельців перевезенням своєю кобилою різних вантажів , а вирученими з цього коштами , згаданими обома кредитами та позиками у сусідів , купила у розстрочку спірний будинок у [PERSON] Отже , відповідно до правил ст. ст.228 ,215 ЦК України , оспорюваний договір купівлі- продажу є нікчемним в частині зазначення в ньому покупцем [PERSON] , порушує публічний порядок ,оскільки був і є спрямованим на порушення конституційного права власності позивачки - на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами , незаконне заволодіння відповідачем цим особливо цінним майном . За змістом ст.ст.216 ,236 ЦК України цей нікчемний правочин в зазначеній частині є недійсним з моменту його вчинення , а правовим наслідком цього має бути заміна в ньому покупця [PERSON] позивачкою [PERSON] за правилами двосторонньої реституції, що кореспондується з роз»ясненнями в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними ». У зв»язку з задоволенням даного позову , на підставі ст..ст. 79-81, 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача в користь позивачки в рахунок понесених нею витрат по цій справі 55 грн. судового збору ,120 грн. витрат на ІТЗ по розгляду цієї справи та 6 грн.банківських витрат по цих платежах/а.с. 1,2/ Тому на підставі наведеного ,

Outcome: approved