Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] померла 22 вересня 2003 року в с. Леніне Радомишльського району Житомирської області володіла та користувалася житловим будинком по вул. Набережній 56 в с. Леніне Радомишльського району Житомирської області на праві власності. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що після смерті дружини в даний час у нього виникла необхідність оформлення спадщини, але перепоною до позитивного вирішення справи є та обставина, що право власності за покійним спадкодавцем не зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги, просить встановити спірний факт, заінтересована особа в засідання не з»явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника . Вислухавши пояснення , перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд відмовляє у встановленні спірного факту, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом заявник [PERSON] є рідним чоловіком [PERSON], що стверджується свідоцтвом про одруження. В 1976-1977 роках заявник разом із дружиною побудували житловий будинок з господарськими спорудами розташований по вул. Набережній 56 в с. Леніне Радомишльського району Житомирської області. 22 вересня 2003 року дружина заявника [PERSON] померла, про що виконкомом Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області зроблено актовий запис за №29 в Книзі реєстрації смертей. Після смерті дружини відкрилась спадщина до складу якої входить зазначене домоволодіння №56 по вул. Набережній в с. Леніне Радомишльського району Житомирської області. Заявник проживав на момент смерті і дотепер у спірному домоволодінні, обробляв земельну ділянку, сплачував страхові платежі, що свідчить про прийняття спадщини належним чином. Однак, нотаріус позбавлений можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину на спірне домоволодіння через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до норм спадкового права до складу спадщини входять лише ті права та обов язки , носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Неправомірність набуття речей у результаті протиправних дій, рівно як і незаконне володіння ними , не створює права власності у спадкодавця, а тому й не дає підстав для виникнення останнього у спадкоємців. П.ІОч.І ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних та міських рад у сфері благоустрою населених пунктів віднесено надання дозволу на розміщення на території обєктів благоустрою будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення - тобто встановлено дозвільний орган, уповноважений видавати дозвільний документ. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» в п. а,б роз»яснив , що положення ст.ст.17,18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію Закону України «Про власність» . До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство , зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року , мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме : право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування , мають ті члени двору, котрі 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні, а згідно ст.126 ЦК Української РСР (який діяв на той час) такими, що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних . Виходячи з положень зазначеного законодавства, суд приходить до висновку, що дружина заявника станом на 15 квітня 1991 року не втратила свого права на власність колгоспного двору, головою якого вона була, що підтверджується виписками з погосподарських книг Ленінської сільської ради. Статтею 256ч.2 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки реєстрація Цивільним кодексом Української РСР в редакції 1963 року не передбачалась, то покійна [PERSON] володіла будинком на праві власності без державної реєстрації. Як видно з довідки КП «Житомирське обласне бюро по технічній інвентаризації» №212 від 23.11.2009 року право власності на житловий будинок № 56 по вул. Набережній в с. Леніне за [PERSON] не зареєстровано . Факт належності будинку на праві власності підтверджується довідкою виконкому Ленінської сільської ради, виписками з погосподарських книг, довідкою БТІ. Таким чином, суд вважає, що факт, про встановлення якого просить заявник, підтверджений належними доказами, а тому вимоги її задовольняє. На підставі викладеного та

Outcome: approved