Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-02 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, надіслав на адресу суду телеграму, в якій зазначив, що знаходиться на заробітках, позовні вимоги визнає у повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу, заперечень не має , просить справу розглянути у його відсутності. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності за станом здоровя в звязку з вагітністю, наполягає на розірванні шлюбу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище «Снєжко», неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], просить також залишити проживати разом з нею. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були досліджені: - свідоцтво про шлюб, серії ІІІ-ЖД № 313936 від 14.03.1992 р., згідно якого між громадянами [PERSON] та [PERSON], було укладено шлюб, який був зареєстрований 14.03.1992 р. відділом РАЦС Ренійського райвиконкому, актовий запис № 36, після укладення шлюбу чоловікові та дружині були присвоєні прізвища « Снєжко»; - копія свідоцтва про народження 08.10.1992 року доньки [PERSON], серії У-ЖД № 349197, виданого 13.10.1992 року відділом РАГС Ренійської райдержадміністрації, в якому батьками вказані позивач та відповідач; - копія свідоцтва про народження 30.07.1998 року сина [PERSON], серії 1-ЖД № 149544, виданого 27.08.1998 року відділом РАГС Ренійського району Одеської області, в якому також батьками вказані позивач та відповідач; - копія паспорту на імя позивача [PERSON], серії НМ 454282, виданого Ренійським РВ ГУМВС України в Одеській області; - заява [PERSON] від 03.12.2010 р. про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності; - телеграма [PERSON] від 26.11.2010 р. про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності; - квитанції про сплату судового збору та витрат на ІТЗ по розгляду справи. Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: позивач [PERSON] звернулась до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], зареєстрований 14.03.1992 р. відділом РАЦС Ренійського райвиконкому Одеської області, актовий запис № 36, мотивуючи заявлені вимоги тим, що на протязі спільного життя між подружжям постійно виникали сварки, оскільки кожен з них має різні погляди на сімейне життя, означена обставина негативно впливала на їх відношення та привела до припинення шлюбних стосунків. Майже пять років позивач та відповідач сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть. Від укладеного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], якого після розірвання шлюбу позивач просить за домовленістю з чоловіком залишити проживати з нею. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки сім`я сторін при встановлених обставинах фактично розпалась, між позивачем та відповідачем втратились почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Тривалий час позивач та відповідач сумісно не живуть, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, діти залишились жити разом з позивачем за домовленістю сторін. Застосування заходів що до примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації суд вважає не доцільним. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи, інтереси кожного з подружжя, а також їхньої неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою., означене питання може також вирішуватись судом у випадках, зазначених ст.. 161 СК України. Враховуючи означені вимоги діючого законодавства та встановлені обставини справи на момент розірвання шлюбу, суд визначає, що неповнолітнього сина [PERSON] треба залишити проживати із матірю [PERSON]. Згідно положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявлена вимога позивача про залишення прізвища не суперечить діючому законодавству, суд задовольняє її та вважає за можливе залишити за позивачем після розірвання шлюбу прізвище «Снєжко». Статтею 115 цього ж Кодексу передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved