Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-20 00:00:00

14.12.2010 року [PERSON] звернулася до суду вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 25.06.2010 року вона отримала Державний на право власності на земельну ділянку площею 3,0846 га розташовану на території Дебальцевської сільської ради Васильківського району, Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До 2009 року вищевказана земельна ділянка знаходилась у користуванні СФГ «Терса»Васильківського району Дніпропетровської області ,голова господарства [PERSON] Посилаючись, як на правову підставу на ст. 387 ЦК України, просила суд витребувати із чужого незаконного володіння земельну ділянку, стягнути матеріальну шкоду в розмірі 3001,64 грн., моральну шкоду 5000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що згоден повернути земельну ділянку, однак не згоден сплатити матеріальну та моральну шкоду. Третя особа - Відділ Держкомзему у Васильківському районі Дніпропетровської області надали заяву про слухання справи у відсутність їх представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~25.06.2010 року [PERSON], на підставі розпорядження Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 670-р-06 від 26.12.2006 року , отримала Державний акт на праві власності на земельну ділянку площею 3,0846 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дебальцевської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області (а.с.6). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно довідки Васильківського районного відділу ДП ДРФ Центру ДЗК Дніпропетровської області від 20.01.2011 року Договір оренди на земельну ділянку площею 3,0846 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дебальцівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, державний акт серія ЯК № 305872 не реєструвався (а.с.41). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У липні 2010 року головним державним інспектором сектору Державної інспекції з контролю за використанням за охороною земель Відділу Держкомзему у Васильківському районі Дніпропетровської області було проведено перевірку та складено акт, згідно якого земельна ділянка площею 3,0846 га, яка належить [PERSON] згідно Державного акту ЯК № 305872 використовується СФГ «Терса»Васильківського району ,Дніпропетровської області [PERSON] без правових підстав (а.с.34-40,57). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки підлягають задоволенню, в іншій частині відмовити за під ставністю. Так, Державний акт на право приватної власності на землю позивачка отримала лише 25.06.2010 року на підставі розпорядження Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 670-р-06 від 26.12.2006 року . При вирішенні даного спору суд виходить з того, що відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати громадян на право на земельну частку(пай) є дійсними до видачі земельних часток (паїв) в натурі на конкретній місцевості та видачі їм державного акту про право власності на земельну ділянку. Оренда земельної частки (паю) та оренда земельної ділянки за предметом є суттєво різними відносинами. У випадку оренди земельної частки (паю) встановлюються орендні відносини щодо права на земельну частку (пай), не визначену в натурі земельну ділянку, посвідчену сертифікатом. З огляду на зазначене, з часу отримання позивачкою державного акту на право приватної власності на землю, вона набула статусу власника земельної ділянки. . Як пояснили сторони у судовому засіданні, між [PERSON] та головою СФГ «Терса»[PERSON] була усна домовленість про користування земельної ділянкою, на підставі сертифікату про право на земельну частку(пай) . Договір оренди між сторонами не укладався . Земельна ділянка [PERSON] виділена в натурі у 2010 році. Вищевказані обставини підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] Тому суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача повернути позивачу належну останній земельну ділянку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вирішуючи питання про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд вважає їх необґрунтованими. Як пояснила у судовому засіданні позивачка розрахунок матеріальної шкоди був зроблений державним інспектором відділу Держкомзему (а.с.9) Суті спричиненої шкоди пояснити не може. В той же час пояснила, що відповідач на підставі усної домовленості проводив розрахунок. Вимоги про стягнення заборгованості не заявляла. Договір оренди з відповідачем не укладався . Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких вона особа зазнала у зв'язку зі зверненнями до різних інстанцій. Суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення на корить позивачки матеріальної шкоди 3001,64 грн та моральної шкоди - 5 000 грн ., оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачка не надала суду доказів про наявність протиправної поведінки відповідача . При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ст..3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» із заяв і скарг ,що подаються до суду стягується 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачкою при подачі позовної заяви до суду сплачені судові витрати: судовий збір в розмірі 500 грн., витрати на ІТЗ розгляду цивільної справи 120 грн. (а.с.1-2). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тому, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судовий збір 51 грн., витрати на ІТЗ розгляду цивільної справи 120 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial