Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-04 00:00:00

У січні 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт, укладений [PERSON] на користь [PERSON] 10.04.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рибальченко О.А. та стягнути з відповідача всі судові витрати. В обґрунтування позову він вказав на те, що квартиру [ADDRESS] отримав його батько - [PERSON] на сім`ю з трьох осіб: на нього, батька та мати [PERSON] . [INFO] помер його батько. У 2001 році мати отримала свідоцтво про право власності на зазначену квартиру. [INFO] померла мати [PERSON] і йому стало відомо, що 10.04.2009 року мати оформила заповіт на [PERSON] , згідно якого, все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належало їй на час смерті і на що вона за законом мала право, вона заповіла [PERSON] , в тому числі і квартиру [ADDRESS] . Вважає, що під час укладання заповіту, його мати не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки останній час хворіла, тому заповіт і повинен бути визнаний недійсним, у зв`язку з чим, він вимушений звернутися до суду. В судовому засідання позивач, представник позивача, кожний окремо, підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що померлу [PERSON] вона знала з 1978 року, вони товаришували сім`ями, разом працювали, один одному займали гроші, та взагалі мали довірливі стосунки. Син [PERSON] - [PERSON] , останнім часом, ніде не працював, нічим не займався, грошей не заробляв та багато часу знаходився у стані алкогольного сп`яніння через вживання спиртних напоїв. Знаючи свого сина та не довірливих родичів, і побоюючись померти в убогості, вона попросила її поховати належним чином. Померла сама зателефонувала їй і запропонувала оформити заповіт. Вони разом поїхали до приватного нотаріуса [PERSON] ., [PERSON] знаходилась в кабінеті нотаріуса, а вона сиділа та очікувала її в коридорі. Після підписання заповіту, померла просила її, щоб вона не повідомляла її родичам про існування заповіту, оскільки їх боялась та не довіряла їм. Всі витрати, пов`язані з похованням, вона взяла на себе. Оскільки померла за життя написала заяву-звернення до родичів, після оформлення всі документів, вона зобов`язана її виконати. Вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Третя особа - приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рибальченко О.А., в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що при укладенні заповіту були виконані всі вимоги закону: сторони при укладанні заповіту, розуміли значення своїх дій, перебували при здоровому розумі та ясній пам`яті, діяли добровільно, за відсутності будь- якого примусу як фізичного, так і психічного, під час укладання заповіту дієздатність заповідача була перевірена. У зв`язку з цим, вважає, що відсутні підстави для визнання заповіту недійсним. Просила закінчити розгляд справи за її відсутності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.І ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У судовому засіданні встановлено, що згідно- ордеру №1018 від 25.12.1976 року [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] на сім`ю з трьох осіб: батька [PERSON] , мати [PERSON] та сина [PERSON] (арк.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (арк.с.15). [INFO] помер [PERSON] - батько позивача, що підтверджено копією свідоцтва про смерть (арк.с.13). 12 липня 2001 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] (арк.с. 16). 10 квітня 2009 року [PERSON] оформила заповіт на [PERSON] , згідно якого, все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належало їй на час смерті і на що вона за законом мала право, вона заповіла [PERSON] , в тому числі і квартиру [ADDRESS] (арк.с.6). [INFO] [PERSON] померла (арк.с. 14). Свідоцтво про поховання було видано 22 жовтня 2009 року [PERSON] (арк.с.18). Встановлено, що при укладенні заповіту були виконані всі вимоги закону: сторони при укладанні заповіту, розуміли значення своїх дій, перебували при здоровому розумі та ясній пам`яті, діяли добровільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, під час укладання заповіту дієздатність заповідача була перевірена. З метою з`ясування психічного стану померлої [PERSON] , на день складання заповіту, судом були допитані свідки. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні показала, що вона є свахою позивачу, знає, що померла [PERSON] , [INFO] , дуже любила свого сина, оскільки він був у неї один, а син позивача - [PERSON] - був любимим онуком. Останнім часом, до дня смерті, померла вела себе неадекватно, була дратівливою, заговорювалась, кілька разів вона лежала у лікарні, де родичам казали, що її потрібно забирати до дому та викликати на дом психіатра. Спірну квартиру померла хотіла переписати її онуку - [PERSON] , проте, у останнього не було грошей на переоформлення квартири. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що позивач є сином її померлої сусідки [PERSON] , [INFO] із квартири [ADDRESS] . Зазначила, що [ADDRESS] квартиру [ADDRESS] , вона поселилася у 2004 році. Померла останнім часом вела себе неадекватно, постійно стукала їй по підлозі, кричала та постійно когось звала. Коли підіймалась до неї, в кімнаті була вона та її син - [PERSON] , коли він уходив - просив мене за нею доглядати. Під час розговорів, могла кілька разів повторювати одне й те саме. Хвороба померлої прогресувала більш чим пів року. А за тиждень до смерті, її сусідка кричала криками кожну ніч. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні показала, що вона була бувшою сусідкою померлої [PERSON] по будинку [ADDRESS] . З 1976 року по 2009 рік вона проживала на одній сходовій клітині з померлою. Повідомила, що померла дуже любила свого сина [PERSON] і не могла вчинити так, щоб заповісти квартиру іншій сторонній особі - [PERSON] , яку вона побачила лише на похоронах. Розмовляючи за життя з померлою, остання казала їй про те, що вона дуже хвилюється за сина, який залишився без роботи, у неї підвищився тиск, були якісь нервові струси. Померла жила дуже скромно і економно, нічого зайвого не могла собі дозволити, а якось вона зайшла до [PERSON] і побачила у неї на столі пакет із конфетками, яких у неї останнім часом на було, на що остання повідомила, що їх принесла [PERSON] в рахунок якоїсь вдячності. Також, випадково, була свідком, коли до померлої приходив до дому/ лікар-психіатр і залишив на столі довідку, де був зазначений діагноз: неадекватність та психічний розлад. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є онуком померлій [PERSON] , [INFO] , пояснив, що він дійсно був улюбленцем бабусі і вона хотіла йому переоформити квартиру, проте, у 2009 році у нього було багато кредитів і він не мав зайвих коштів на переоформлення квартири. Відповідачку [PERSON] він бачив дуже рідко, вона з`явилась за рік до смерті бабусі. Про існування заповіту їм нічого не було відомо. Знає, що померла лікувалась від гіпертонії, часто забувалась, заговорювалась, що спостерігалось протягом останніх двох років. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні пояснила, що померла [PERSON] , [INFO] , була її подругою. Остання їй розповідала, що [PERSON] , з якою вона познайомилась у лікарні, їй допомагала як морально так і матеріально. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою померлої і проживає в квартирі [ADDRESS] , померлу знала з 1978 року, останнім часом та їй розповідала, що хоче переоформити квартиру, проте, не знає на кого. Свідок [PERSON] , яка є завідуючою ПНДВ міської лікарні №1 м.Павлограда, в судовому засіданні показала, що у жовтні 2009 року вона два рази оглядала померлу [PERSON] , [INFO] у неї дома. 13.10.2009 року, під час першого огляду, померла вже була у стані психозу, а 19.10.2009 року - психоз зберігався і динаміки не було. Пам`ятає, що у померлої були галюцінаторні розлади. Нею був встановлений діагноз: органічний розлад особистості складного ґенезу з психатичними розладами. Психотичні розлади могли виникнути через больові синдроми. Ознаки розладу були нею встановлені: із статусу померлої на момент її огляду, з відомостей від родичів та знайомих. Згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №25 від 02 вересня 2010 року, [PERSON] в період часу, а саме на момент складання заповіту 10 квітня 2009 року, будь-яким психічним захворюванням не страждала. За своїм психічним станом в зазначений період часу вона могла розуміти значення своїх дій та керувати ними (арк.с.101). Досліджуючи акт №25 судово-психіатричної експертизи від 02 вересня 2010 року, судом з`ясовано, на підставі яких медичних документів та інших даних експертизи, комісія прийшла до висновку, що померла [PERSON] , на момент складання заповіту 10.04.2009 року, будь-яким психічним захворюванням не страждала. Про це свідчать матеріали цивільної справи, медична документація про правильну орієнтировку померлої у часі та просторі, послідовності на цілеспрямованості її дій, відсутності в її поведінці та висловлюваннях в той період часу ознак маріння, галюцинацій, розладу свідомості, інших хворобливих порушень психічної діяльності, коли вона могла розуміти значення своїх дій та керувати ними (арк.с.102-103). Отже, позивач, в судовому засіданні, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини психічного захворювання померлої [PERSON] , таких доказів він не надав суду. Тому, посилання позивача, його представника на те, що померла дійсно страждала психічним захворюванням, яке перешкоджало їй усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не можуть бути прийняті судом до уваги. Також, позивач, в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, мав довести суду, що його померла мати, під час укладання заповіту, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, таких доказів позивач не надав суду. Відповідно до ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed