Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 19.07.2005 року. 30.08.2006 року шлюб було розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом РДЦС Деснянського РУЮ в м. Києві. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На підставі виконавчого листа №2-1247 від 05.03.2007 року виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина відповідач зобов»язаний сплачувати щомісячно на її користь грошові кошти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. Проте не сумлінно виконує свої батьківські обов»язки, аліменти не сплачує на утримання сина. Відповідно до розрахунку відділу ДВС Деснянського РУЮ в м. Києві відповідач за період з 01.01.2007 року по 31.10.2007 рік має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 5098 грн. 70 коп., з 24.03.2008 року по 31.02.2011 рік у розмірі 28 391грн. 87коп., всього 33 490грн. 57 коп. це сума, яку позивачка просить стягнути з відповідача. Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) в розмірі 1% за кожен день прострочення аліментних зобов»язань в розмірі 10 408грн. 02. коп... В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, що на підставі положення ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 30 серпня 2006 року було розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, відділом РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис №982 (а.с.12). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу батьків залишився проживати з матір»ю, перебуваючи на її утриманні. На підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва №2-1247 від 05.03.2007 року з [PERSON] стягувались аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.03.2008 року на підставі виконавчого листа №2-1247 (а.с.15). Частина 1 статті 195 СК України вказує на те, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення Згідно розрахунку заборгованості від 07.11.2007 року, затвердженого начальником ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва, у відповідача виникла заборгованість за 2007 рік по аліментам виходячи з статистичних даних середньомісячного заробітку по м. Києву в загальному розмірі 5 098грн.70коп. (а.с.14). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві, у відповідача виникла заборгованість з 24.03.2008 року по 31.02.2011 рік, розмір якої визначався виходячи з фактичного заробітку, який платник аліментів одержував на час, протягом якого не провадилось їх стягнення, а тому загальна заборгованість за вказаний період становить 28392грн. 87 коп. (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином сума неустойки у розмірі 1% за кожен день прострочення за вказаний період за розрахунками позивачки складає 10 408 грн., проти чого не заперечував відповідач. На підставі ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved