Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

20.10.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача невиплачену вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку, в сумі 4236 грн. та витрати на юридичну допомогу, понесені при оформлені позову в розмірі 350 грн. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 19.01.1962 року він був прийнятий на роботу до відповідача в організацію п/я №231 на посаду ремонтника з вентиляції. 05.06.2008 року був звільнений з підприємства за власним бажанням. Підставою для звільнення стало порушення підприємством строків виплати заробітної плати та виникнення заборгованості. Сума заборгованості підприємства перед ним станом на червень 2008 року складала 8594,51 грн. З цієї суми при звільненні йому було виплачено лише суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 4358,51 грн. Залишок суми в розмірі 4236 грн., у вигляді вихідної допомоги в зв'язку з затриманням виплати заробітної плати в розмірі тримісячного середнього заробітку, йому виплачено не було. На неодноразові його звернення до відповідача як в усній так і в письмовій формі, до відповідача з проханням повернути заборгованість, йому було запропоновано зачекати. У зв'язку з тим, що підприємство не провело при звільненні повний розрахунок, він вимушений звернутися з даним позовом до суду. Крім того, при оформленні позовної заяви для звернення до суду, він звернувся за юридичною допомогою, розмір якої склав 350 грн. Позивач [PERSON] на судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій підтримує заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, на судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій не заперечує проти заявлених позовних вимог, просить справу розглядати у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] 19.01.1962 року, прийнятий на роботу в організацію п/я №231 (на теперішній час має назву ХДАВП), на посаду ремонтника з вентиляції. 05.06.2008 року [PERSON] звільнений з підприємства за власним бажанням, у зв'язку з невиплатою заробітної плати на підставі ч.3 ст. 38 КЗОТ України, згідно наказу №572к від 04.06.2008 року, що підтверджується записом в трудовій книжці за п/н 23. Підставою для звільнення стало порушення підприємством строків виплати заробітної плати та виникнення заборгованості. Станом на червень 2008 року сума заборгованості підприємства перед позивачем складала 8594,51 грн. З цієї суми при звільненні [PERSON] було виплачено лише суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 4358,51 грн. Залишок суми в розмірі 4236 грн., у вигляді вихідної допомоги в зв'язку з затриманням виплати заробітної плати в розмірі тримісячного середнього заробітку, йому виплачено не було. На неодноразові звернення [PERSON] до відповідача, як в усній так і в письмовій формі, з проханням повернути заборгованість, йому було запропоновано зачекати. На теперішній час, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 4236 грн., що підтверджується довідкою ХДАВП від 29.04.2010 року № 108/2023. В добровільному порядку керівництво підприємства заборгованість не погашає, посилаючись на відсутність коштів на оплату праці. Відповідно до вимог ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно з положеннями ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Вимогами ст. 44 КЗпП України, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому трудовим договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Судові витрати у вигляді наданої позивачу правової допомоги в розмірі 350 грн., які підтверджені документально, підлягають стягненню на його користь з відповідача відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України. Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто з відповідача підлягає стягненню сума державного мита в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved