Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що відповідачка являється матір'ю [PERSON], [INFO], проте ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Позивач зазначає, що відповідачка з 2008 року не проживає з сином, його вихованням та утриманням не займається, не працює, [PERSON] проживає з прабабусею [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS], раніше хлопчик перебував в Ізмаїльському притулку для дітей, його приводила прабабуся, але через деякий час знову забрала проживати дитину до себе, в зв'язку з чим, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON], просить позбавити відповідачку батьківських прав у відношенні [PERSON] та стягнути аліменти на його утримання в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, який на момент розгляду справи перебуває в Ізмаїльському міському притулку. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, обставини позову визнала частково, пояснювала, що дійсно дитина знаходиться в Ізмаїльському міському притулку, вона не приділяла достатньо уваги дитині, просила суд не задовольняти позов, так як вона змінить своє ставлення до сина. Прокурор позов органу опіки та піклування не підтримав, просив відмовити в задоволенні позову так як відсутні підстави для позбавлення батьківських прав. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, прокурора, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 ЦПК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON] (а.с.8). Згідно висновку експерта Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи №872 молекулярно генетичним аналізом ДНК встановлено, що [PERSON], [INFO], який в свідоцтві про народження записаний батьком [PERSON], біологічним батьком дитини не являється (а.с.9-11). Відповідачка [PERSON] з 2008 року не проживає з сином, його вихованням та утриманням не займається, не працює, [PERSON] проживав з прабабусею [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідченнями [PERSON] На момент розгляду справи дитина знаходиться в Ізмаїльському міському притулку для дітей. Відповідно довідки дошкільного навчального закладу «Дельфінятко» №54 від 16.10.2009 р. [PERSON] відвідував зазначений заклад у 2008-2009 навчальному році, за час відвідування батьки не опікувались дитиною, не відвідували батьківські збори, не спілкувалися з вихователями, весь час з дитиною була бабуся, яка приводила та забирала дитину (а.с.14). Відповідно висновку органу опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 17.08.2010 року № 02/21-1865 [PERSON], [INFO] визнано за доцільне та відповідаючим інтересам дитини позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] (а.с.4). За правилами ст. ст. 10, 11 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка дійсно не в повному обсязі виконує свої обов'язки, мало уваги приділяє вихованню сина, не здійснює за ним належний догляд та контроль, не піклується про його духовний та фізичний розвиток, не в достатньому обсязі цікавиться його здоров'ям, не проявляє до нього батьківську увагу та турботу. Факти зловживання відповідачкою спиртними напоями або наркотичними засобами, або факти її аморальної поведінки, які б перешкоджали нормальному розвиткові дітей, судом не встановлено. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька та матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. При розгляді матеріалів справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо відсутності достатніх обставин, які б свідчили про необхідність застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу на неї як позбавлення батьківських прав. Суд вважає, що відповідачка винна в тому, що не приділяла достатньої уваги вихованню сина, але в зв'язку з тим, що ніхто не застережений від неправильних вчинків, однак кожен при цьому має право на виправлення своїх необдуманих вчинків, дитина має знати своїх батьків, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову органу опіки та піклування та попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання сина [PERSON], [INFO], виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством в повному обсязі.

Outcome: dismissed