Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

В жовтні 2008 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач вказувала, що відповідачі зареєстровані у спірному житловому будинку, але не проживають в ньому понад двох років та не сплачують за комунальні послуги. Стверджувала, що відповідачам перешкод в користуванні ніхто не чинить, особистих речей відповідачів у спірному житловому будинку не має. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вказувала на безпідставність позовних вимог, посилаючись на те, що позивач по первісному позову змінила замки на дверях та постійно чинить перешкоди в користуванні спірним житловим будинком. Відповідач [PERSON] надала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила суд вселити її в спірний житловий будинок та зобов`язати позивача не чинити перешкод в його користуванні. Стверджувала, що давала [PERSON] кошти на оплату комунальних послуг, а з вересня 2009 року [PERSON] відмовилась в отриманні коштів. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що [PERSON] починаючи з 03.09.2009 року чинила перешкоди в користуванні спірним будинком. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила вселити її в спірний будинок та зобов`язати позивача за первісним позовом не чинити перешкоди в його користуванні. В обґрунтування позовних вимог позивачі за зустрічним позовом вказували, що вони зареєстровані у спірному житловому будинку, але позивач за первісним позовом - їх мати постійно чинить сварки та створює перешкоди в користуванні житловим будинком з тих підстав, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2009 року вони були визнані такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Стверджували, що така поведінка позивача за первісним позовом обгрунтована погіршенням стосунків в їх сім`ї. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом є необгрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, а зустрічний позов та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується відповідними договорами дарування та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 5-6, 7-8). В зазначеному житловому будинку зареєстровані позивач за первісним позовом та її доньки: [PERSON] з 19.08.1989 року та [PERSON] з 29.03.1991 року, що підтверджується довідкою форми 3, виданою КП ДЕЗ «Океан», та копією будинкової книги (а.с. 9-14). Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2009 року [PERSON] та [PERSON] були визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням на підставі акту про не проживання від 08.10.2008 року, який складено за участю сусідів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зі місту акту якого вбачається, що відповідачі за первісним позовом не проживали у спірному будинку з вересня 2006 року (а.с. 16, 26). Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18.11.2009 року зазначене рішення суду було скасовано (а.с. 87). Відповідно до положень ст.ст. 57, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Так, посилання позивача за первісним позовом на ту обставину, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірному житловому будинку понад двох років без поважних причин в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження. Постановами Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області неодноразово було відмовлено відповідачам за первісним позовом в порушенні кримінальної справи з приводу виникнення конфліктних ситуацій, спровокованих [PERSON] з питання виселення своїх доньок [PERSON] та [PERSON] з спірного будинку. Крім того, постановою Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 09.10.2009 року було встановлено, що акт про не проживання від 08.10.2008 року, на який посилається позивач як на доказ, сусіди, зазначені в акті, не підписували (а.с. 103). Також факт проживання [PERSON] та [PERSON] в спірному будинку до 01.09.2010 року та той факт, що підставою фактичного не проживання зазначених осіб в спірному будинку з 01.09.2010 року стало те, що [PERSON] почала створювати перешкоди в користуванні спірним будинком, шляхом змінення замків, підтвердили: свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В частині зустрічних позовних вимог суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміни, крім випадків, встановлених законом. Разом з\~тим,\~в судовому\~засіданні встановлено,\~що позивачі\~за зустрічним\~позов не\~мають іншого\~постійного місця\~проживання та\~бажають проживати\~у спірному\~будинку,\~в якому\~проживали фактично\~з дня\~свого народження. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. З огляду на зазначені норми суд вважає за можливе задовольнити зустрічні позовні вимоги щодо усунення перешкод в користуванні житловим будинком та вселення. Враховуючи те, що сторонами не було заявлені вимоги щодо судових витрат, суд вважає за можливе віднести їх за рахунок сторін.

Outcome: dismissed