overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду, зазначаючи, що з 07.12.1991 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб розірвано 25.03.2010 року. За час спільного проживання в шлюбі в жовтні 1995 року придбали будинок з господарськими будівлями за адресою: с.Свободне Волноваського району Донецької області, вул. Садова, буд. 45, який був зареєстрований за відповідачем. Після припинення сімейних відносин між ними виник спір про поділ будинку, який є спільною сумісною власністю подружжя. Просила суд визнати за нею на підставі ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України право власності на 1/2 частину вказаного будинку, а за відповідачем - право власності на 1\\2 частину будинку, яка залишилася. В судове засідання позивачка не з"явилася, надала письмову заяву, в якій на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи , вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та це не заперечують сторони, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 7 грудня 1991 року ( актовий запис № 1004 , шлюб зареєстрований РАЦС м.Ухта Комі ССР). Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 25.03.2010 року ( справа № 2-979/10) шлюб між сторонами розірваний. За період шлюбу ними 20.10.1995 року був придбаний будинок, розташований за адресою: с.Свободне Волноваського району Донецької області, вул. Садова, буд. 45 ( договір купівлі-продажу будинку посвідчений державним нотаріусом Волноваської держнотконтори 20.10.1995 року за реєстровим номером 6098). Договору щодо поділу часток спільної сумісної власності або шлюбного договору сторони не укладали. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частину будинку та господарських будівель, розташованого за адресою: с.Свободне Волноваського району Донецької області, вул. Садова, буд. 45, придбаного на підставі договору купівлі - продажу будинку від 20.10.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Волноваської держнотконтори 20.10.1995 року за реєстровим номером 6098, визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину зазначеного будинку. На підставі ст.ст. 368 ч.3 ЦК України, ст.ст. 60, 70 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

05.05.2011 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 50% його заробітку (доходів) щомісяця починаючи з дня звернення до суду до 24.12.2028 року до досягнення донькою [PERSON] повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі та мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є військовослужбовцем та проходить службу в Південній виправній колонії №51 УДДУВП в Одеській області на посаді молодшого інспектора відділу охорони, отримує грошове забезпечення, отже може допомагати дитині матеріально, але цього не робить в достатньому розмірі. Позивач підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі. Стягнення аліментів просила розпочати з дня подачі позову до суду, згодна на стягнення аліментів в розмірі 25 % заробітку відповідача. Відповідач позов визнав частково, просив врахувати,що він не заперечує проти його задоволення та надання допомоги дитині, але також вважає, що аліменти повинні стягуватися за рішенням суду в розмірі 25% його заробітку. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Як встановлено в суді, сторони перебувають у шлюбі з 20.09.2008 року. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Батьком дитини записаний відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивача (а.с.9). Сторони разом не проживають, відповідач надає допомогу на доньку, але недостатню для її утримання. Відповідач є військовослужбовцем та проходить службу в Південній виправній колонії №51 УДДУВП в Одеській області на посаді молодшого інспектора відділу охорони, отримує грошове забезпечення, тобто має змогу утримувати дитину матеріально. Клопотання позивача про стягнення аліментів з відповідача з 05.05.2011 року, тобто з дня подачі заяви до суду, не суперечить закону. Вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 50% заробітку (доходів) відповідача перевищує його можливості, але він не заперечує проти стягнення з нього 25% його заробітку.. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Домовленості про утримання дитини сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. На користь держави з відповідача суд стягує 51 гривну державного мита та 120 гривен ІТЗ судового розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

Позивач звернувся з дійсним позовом до відповідача. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що 20 травня 2006 року помер батько позивача. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді на квартири, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, м-н. Сонячний[ADDRESS]. У звязку з тим, що син позивача дізнався про смерть батька лише в 2009 році, позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини і просить суд встановити додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, і у відповідності до ч. 4 ст.169 ЦК України суд вважає можливим розглянути дану справу на підставі в ній наявних даних та доказів з урахуванням думки позивача за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 20 травня 2006 року помер батько позивача, - [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді на квартири, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, м-н. Сонячний[ADDRESS] Позивач, у звязку з тим, що не знав про смерть батька до 2009 року, що було підтверджено в судовому засіданні свідками, пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, у звязку з чим, суд вважає необхідним встановити додатковий строк для отримання спадщини протягом трьох місяців з моменту постановлення рішення. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вищевказана цивільна справа. 29 березня 2011 року справу було розглянуто по суті і ухвалено рішення. Дане судове рішення було оскаржено в апеляційному порядку. 29 квітня 2011 року ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області справу повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення суду з приводу вирішення питання про розподіл судових витрат. В судовому засіданні, прокурор не заперечував проти ухвалення додаткового рішення з приводу вирішення питання про розподіл судових витрат. Представник надісла заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, відповідно до ст. 220 ІДПК України, суд прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення суду та вирішення питання про розподіл судових витрат . Ухвалюючи рішення 29 березня 2011 р. у вищевказаній цивільній справі суд не вирішив питання щодо судових витрат, а саме судового збору та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до п.ЗО ч.І Декрету КМУ „Про державне мито", Генеральна прокуратура України та її органи - за позовами , з якими вони звертаються до суду в інтересах громадян і держави, звільняються від сплати державного мита. 29 березня 2011 року суд ухвалив рішення, яким позов було задоволено повністю. З матеріалів справи вбачається що вартість земельної ділянки яка підлягає поверненню становить 49580,72 грн. а тому при визначені розміру судового збору, суд виходить з ціни позову в сумі 49580.72 грн. Оскільки позивачем при зверненні до суду судовий збір не сплачено, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Крім цього з відповідача також належить стягнути витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду цивільної справи, які не сплачено позивачем при подачи заяви . Відповідно до ч. З ст. 88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення. звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. В обґрунтування позову посилається на те, що 01.04.2008 р. відповідач [PERSON] отримав у неї позику в сумі 3000 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на день звернення до суду 23880 грн. та 10000 грн.. Останній зобовязався повернути 3000 доларів США до 01.10.2008 року, а 10000 грн. - в термін до 01 червня 2008 року, про що була підписана боргова розписка. Однак, жодних коштів від відповідача вона не отримала, на її прохання про добровільне повернення боргу відповідач не реагує, уникає зустрічей з нею, не відповідає на телефонні дзвінки, чим підкреслює своє небажання повернути борг. Вважає, що з відповідача слід стягнути суму боргу в розмірі 33880 (тридцять три тисячі вісімсот вісімдесят) гривень та понесені нею судові витрати. В судове засідання позивачка не зявилась, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. [PERSON] зазначає що вона знаходилась у шлюбі з відповідачем по 12 березня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка після розірвання шлюбу знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини. В даний час він працює санітаром в обласній психіатричній лікарні №1. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, та розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, підтверджує, що він є батьком дитини, та згоден сплачувати аліменти в розмірі ј частини від усіх доходів, і просить суд розглядати справу без його участі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.03.2009 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.4), під час перебування у шлюбі у них народилася дитина [PERSON] [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження 1_ВЛ № 035704 від 03 травня 2006 року в Глибоцькій сільській раді Харківського району Харківської області, актовий запис №05 (а.с.2). Відповідач є рідним батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO] та відповідно до ст.180 СК України, зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

Позивач в своїй позовній заяві просить визначити додатковий строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини,яка залишилася після смерті матері [PERSON] , яка померла в липні 2010 року . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим , що з 29 липня 2010 року його мати перебувала в розшуку ,як безвісти зникла особа. 28.03.2011 року була проведена реєстрація її смерті та видано свідоцтво про смерть,в якому зазначена її дата смерті - Липень 2010 року . В квітні 2011 року він звернувся до нотаріуса з приводу спадщини ,але йому було відмовлено з тих підстав ,що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини . Вважає, що пропустив строк звернення до нотаріальної контори з поважних причин , так як дізнався про її смерть тільки після видачі свідоцтва про її смерть., тобто 28.03.2011 року. Позивач в судове засідання не зявився , в заяві до суду просить справу розглянути за її відсутності , позовні вимоги просить задовольнити . Відповідач до суду не зявився , надав суду листа в якому просить справу розглянути у відсутності його представника , вказав , що позовні вимоги позивача визнає і не заперечує проти їх задоволення . Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. В заяві позивач підтримав свої позовні вимоги, а відповідач їх визнав , а тому відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне не досліджувати надані докази, так як обставини , визнані сторонами які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

02 червня 1995 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 17. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У квітні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що спільне сімейне життя у нього з [PERSON] не склалося у звязку з відсутністю між ними взаєморозуміння. З листопада 2010 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примирення між ними неможливе. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, а також фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

14 жовтня 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 793. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. У квітні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що спільне сімейне життя у неї з [PERSON] не склалося у звязку з нерозумінням один одного та різними характерами, з цього приводу між ними виникали конфлікти. Спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують протягом трьох місяців. Їхній шлюб носить лише формальний характер, його збереження є неможливим та суперечить її інтересам. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, а також фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

Заявниця [PERSON] у травні 2011 року звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що трудова книжка видана 19 травня 1973 року належить їй [PERSON]. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, пояснила суду, що їй була видана трудова книжка 19 травня 1973 року, але її рік народження був записаний з виправленням. Проте у звязку з невідповідністю написання року її народження у трудовій книжці вона не може оформити пенсію. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, направив до суду листа, в якому просить справу слухати у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Судом установлено: Заявниці [PERSON] була видана трудова книжка 19 травня 1973 року, але її рік народження 1956 був записаний з виправленням. (а.с. 5) На даний час заявниця [PERSON] досягнула пенсійного віку. Проте у звязку з помилкою у трудовій книжці заявниця [PERSON] не може оформити пенсію. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази по справі, суд уважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки по справі знайшов підтвердження той факт, що у трудовій книжці від 19 травня 1973 року на імя [PERSON] її рік народження 1956 записано з виправленням, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами, а також показами свідків [PERSON] та [PERSON], допитаними у судовому засіданні, які у період з 1983 року по 2000 рік працювали разом у колгоспі. Доказів, що свідчили би про протилежне у суду немає. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, так як встановлення цього факту необхідне їй для оформлення пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 22 березня 2006 року шлюб з відповідачем вони розірвали, розірвання шлюбу зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського РУЮ, актовий запис № 87. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитину добровільно не надає, тому позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1\\4 частини його заробітку до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги, просила стягнути аліменти в твердій сумі - 300 гривень. Відповідач в судовому засіданні з уточненими позовними вимогами в частині стягнення аліментів в твердій сумі - 300 гривень погодився, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частку заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначає суд. На підставі ч.1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо відповідач має нерегулярний , мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Як вбачається зі свідоцтва про народження дитини, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно наданої довідки з місця проживання, дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, офіційно не працює, тому з нього необхідно стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 300 гривень до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

У березні 2011 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 7 вересня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з [PERSON] не склалось, вони не розуміють один одного, [PERSON] матеріально сімю не утримує. Між ними виникають сварки, які відбуваються в присутності малолітньої дитини, що негативно впливає на її виховання. Такі їхні відносини призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час [PERSON] залишив її з дитиною. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 8 вересня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Як пояснила в судовому засіданні позивач [PERSON] та не заперечував відповідач [PERSON], сімейне життя між ними не склалося, з грудня 2010 року вони разом однією сімєю не проживають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, між сторонами виникали непорозуміння, вони різні за характерами люди, з різними поглядами на сімейне життя, що унеможливлює збереження сімї. В судовому засіданні позивач просила залишити їй прізвище [PERSON] Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем 04 вересня 2009 року зареєструвала шлюб. Від шлюбу є одна дитина дочка [PERSON] [INFO]. З відповідачем склались важкі відношення. Розлад сімейного життя стався через суперечки та нерозуміння один одного. Зараз проживають окремо, шлюбні відносини припинені з 2010 року. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згодна. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила шлюб із відповідачем розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, по невідомої суду причині, про час та день слухання справи був повідомлен належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-НО № 183279, виданим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 04 вересня 2009 року, актовий запис № 318. Шлюб перший. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України, один із членів подружжя має право на звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved