Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

03.10.2006року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом , яким просив визнати за ним як за спадкоємцем, право власності на 1/2 частину квартири № 164 по пр. Бажана,7-і в м. Києві, належну покійній [PERSON], посилаючись на наступні обставини. Його мати [PERSON]. з 10.08.1994 року до 04.04.2004 року - часу смерті, перебувала в шлюбі з [PERSON] Оскільки спірна квартира була придбана [PERSON] в період шлюбу, тому вона є спільною сумісною власністю подружжя. В 2001 році позивач та його дружина [PERSON] вселились у спірну квартиру, проживали в ній, доглядали за хворою матірю. За цією ж адресою вони отримували кореспонденцію та влаштовувалися на роботу. [PERSON] пірля смерті [PERSON] не прийняв спадщину та виїхав з квартири і на час предявлення позову його місцезнаходження невідоме. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги, тому просив визнати за ним право власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом та зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні квартирою. Ухвалою Верховного Суду України від 11.03.2009 року було задоволено касаційну скаргу [PERSON], скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2008 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21.10.2008 року, а справа передана на новий розгляд. Під час розгляду справи позивач неодноразово змінював та уточняв позовні вимоги. За клопотанням позивача неналежні відповідачі - ДПІ Дарницького району м. Києва та [PERSON] були замінені на належного - [PERSON], а [PERSON]. та ВГІРФО Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві - виключені з числа третіх осіб , оскільки їх права та інтереси даним позовом не зачіпаються. Останньою заявою про доповнення та уточнення позовних вимог від 15.03.2010 року позивач [PERSON] просив визнати його власником ? частини квартири № 164 по пр. Бажана, 7-і у м. Києві , яка належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності , в порядку спадкування за законом. Також просив вселити його у вказану квартиру та зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні квартирою № 164 по пр. Бажана, 7-і у м. Києві. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги, викладені в заяві від 15.03.2010 року , просив визнати [PERSON]. власником 1/2 частини спірної квартири, вселити його в квартиру та зобовязати відповідачку не чинити перешкод в користуванні квартирою. Вимоги про визнання права власності на 1/2 частину квартири обґрунтовував тим, що фактичними власниками квартири були подружжя [PERSON] та [PERSON]. , однак [PERSON] вимушений був придбати на імя своєї малолітньої дочки [PERSON] 1/2 частину квартири, оскільки це було умовою Органу опіки та піклування при продажу попередньої квартири, в якій мешкала сімя [PERSON] У звязку з тим, що [PERSON] не працював тривалий час та була необхідність в грошових коштах на навчання відповідачки та лікування вже хворої на той час [PERSON], в колі сімї було вирішено здійснити продаж квартири [PERSON]. та взамін надати йому можливість проживати у спірній квартирі та надати ? частину цієї квартири, яка належала [PERSON] В 2001 році мати позивача на підставі довіреності позивача подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Після чого [PERSON] разом з дружиною стали проживати у спірній квартирі, де мешкали [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За період проживання з 2001 по 2007 рік позивач з дружиною сплачували за комунальні послуги, приймали участь в утриманні квартири. [PERSON] доглядав за хворою матірю, а після її смерті продовжував проживати у квартирі. З 2005 року по 2007 рік позивач проходив лікування від важкого захворювання - остеопорозу, що повязане з пошкодженням кісткової тканини, що призвело до перелому берцової кістки та її деформації. 22.07.2007року [PERSON]. та його дружині в спірній квартирі були нанесені умисні тілесні ушкодження [PERSON], чоловіком відповідачки, тому позивач вимушений був залишити спірну квартиру і з того часу позбавлений можливості там проживати. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки жодних прав на спадкування будь-якої частки спірної квартири позивач не має. Пояснив, що з 1992 року [PERSON], її брат [PERSON] та батько [PERSON] мали квартиру за адресою: [ADDRESS]. В 1994 році [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] Щоб забезпечити [PERSON] та її брата [PERSON] окремими квартирами, зазначену квартиру він продав та придбав дві - одну для [PERSON], а другу для неї та батька за адресою : м. Київ, пр. Бажана, 7-і, кв. 164. [PERSON] мала на той час трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], яку в 1999 році продала та [PERSON] з сімєю придбав квартиру за адресою [ADDRESS]. Свою частку грошей [PERSON] використала на свій розсуд. У 2001 році [PERSON] вирішив розлучитися зі своєю дружиною і для того, щоб не ділити квартиру по вул. Булгакова, 15-а у м. Києві, він з матірю вигадали комбінацію з дарування квартири [PERSON], який в подальшому в 2001 році продав квартиру сторонній особі. На отримані кошти [PERSON] придбав автомобіль та розпочав власну справу - зареєстрував приватне підприємство. Після смерті [PERSON] позивач не звертався у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори для прийняття спадщини, хоча вважав, що в квартирі є доля його матері. При житті [PERSON] ніколи не оспорювала право власності на спірну квартиру. Позивач в квартирі ніколи не проживав, а тому його твердження про те. що він фактично прийняв спадщину, не відповідають дійсності. Представник третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав пояснення на позов, в яких просив розглянути справу в його відсутності. Вислухавши сторони, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 10.08.1994 року міжКаленченком [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом РАГС Ленінградської рай держадміністрації м. Києва ( а.с. 46. т. 1). Позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] ( а.с. 4, т.1) Відповідачка [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] ( а.с. 47, т. 1) Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 04.04.1997 року, посвідченого на Київській універсальній біржі, [PERSON] особисто та від імені неповнолітньої дочки [PERSON] придбали в рівних долях квартиру № 164 по пр. Бажана, 7-і в м. Києві. Договір був зареєстрований в Київському міському БТІ 08.04.1997 року за реєстровим №5112 та видано реєстраційне посвідчення, відповідно до якого вказана квартира зареєстрована за КаленченкоВ.1. та [PERSON] на праві власності в рівних долях. Вказана квартира є трикімнатною, загальною площею 73,1 кв.м. , жилою площею - 40,7 кв.м.( а.с. 44-45, том 1). Відповідно до вимог ст. 22 КпШС України , що був чинним на час придбання квартири , майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними ( ст. 28 КпШС України). Отже, придбання майна в період шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, і доводити наявність такого права ні чоловік, ні дружина не повинні. Тому оскільки 1/2 частина спірної квартири набута [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] , то вказана частина є їх спільною сумісною власністю. 04.04.2004 року [PERSON] померла у віці 53 років , про що Відділом реєстрації смерті у м. Києві видано свідоцтво про смерть ( а.с. 7, том 1). Відповідно до довідки , виданої ЖЕК № 204 07.03.2007 року, [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [INFO], 7-і, кв. 164 з 11.09.2001 року до 25.05.2004 року ( а.с. 274, т.1) Згідно з довідкою форми № 3 , [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у вказаній квартирі з 29.07.1997 року , а дочка відповідачки - [PERSON], [INFO] - з 10.10.2006року ( а.с. 242, том 1). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири № 164 по пр. Бажана, 7-і у м. Києві. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є чоловік померлої [PERSON] та сини [PERSON]., [PERSON]. Відповідно до ч. З ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, КаленченкоВ.1. до моменту його зникнення, до лютого 2005 року проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], 7-і, кв. 164, а тому фактично прийняв спадщину після померлої [PERSON] Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2006 року [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім з 01.03.2005 року ( а.с. 48-49, т. 1). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.07.2008 року [PERSON] оголошено померлим ( а.с. 43, т. 2), та на підставі вказаного рішення суду Відділом РАЦС Дарницького РУЮ у м. Києві видано свідоцтво про смерть , в якому зазначено, що [PERSON] помер 14.07.2008 року ( а.с. 10, т. 2). 09.10.2008року КаленченкоЛ.1. звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ( а.с. 42, т. 2). [PERSON]. заявою від 30.05.2006 року , що наявна в матеріалах спадкової справи, відкритої 13.06.2006 року [PERSON] Київською державною нотаріальною конторою, відмовився від спадщини після смерті матері [PERSON] ( а.с. 6, т.1 ). Зі змісту ст. 1268 ЦК України вбачається , що саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація його місця проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Відповідно до п. 211 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. В даному судовому засіданні судом встановлено , що [PERSON] на час смерті своєї матері [PERSON] постійно проживав у [INFO], 7-і у м. Києві , отже, фактично прийняв спадщину, що підтверджується наступним. [PERSON] Київської державної нотаріальної контори на заяву [PERSON] про прийняття спадщини від 13.06.2006 року був направлений позивачу на адресу квартири № 164 по пр. Бажана, 7-і у м. Києві та отриманий позивачем за цією адресою ( а.с. 9, т. 1). З показань свідка [PERSON] ( шлюб з якою позивач зареєстрував 26.02.2004 року - а.с. 195 т.1) вбачається, що в 2001 році вона [PERSON], з яким на той час перебувала у фактичних шлюбних стосунках, поселились в спірну квартиру. Вони вели спільне господарство з [PERSON] та [PERSON] [PERSON] займалась приготуванням їжі в сімї, сплачувала за комунальні послуги. Частина квитанцій заповнена її рукою, однак надати такі квитанції вона не може, оскільки відповідачка не допускає їх до квартири. Оскільки багато коштів йшло на лікування [PERSON], яка хворіла на рак , доводилось економити, тому [PERSON] був зареєстрований у батьків [PERSON] в м. Попільні, хоча ніколи там не проживав. Свідок [PERSON] , мати [PERSON], пояснила, що в 2001 році її дочка та зять - [PERSON] переїхали проживати в квартиру [INFO], 7-і у м. Києві, до матері позивача. В цій квартирі вони займали саму велику кімнату, там знаходились усі речі позивача та його дружини - компютер, швейна машина , шафа, диван. На той час сімї жили дружно, свідок бувала в гостях у [PERSON], після її смерті приїжджала на похорони. В подальшому відвідувала свою дочку та [PERSON], який в 2005 році зламав ногу, ходив на милицях. Востаннє вона приїжджала до дітей у спірну квартиру в 2007 році. Свідок [PERSON], дядько [PERSON], пояснив, що він перевозив речі [PERSON] та [PERSON] в квартиру на пр. Бажана у м. Києві з масиву Борщагівки, де вони раніше проживали. Часто возив їм передачі з продуктів, які передавала мати [PERSON] Свідок [PERSON] також підтвердила, що коли вона з чоловіком заїжджали до [PERSON] та [PERSON], привозили продукти від матері , то бачила, що вони проживають у великій кімнаті. Свідок [PERSON] пояснила, що познайомилась з ШабановимАртуром та [PERSON] 7 років назад, постійно купує у них чай та каву на ринку, що знаходиться на вул. Вербицького, біля магазину «Велика Кишеня». Свідок проживає в будинку по пр. Бажана, 7- Б, що знаходиться неподалік від будинку № 7-і, де жив позивач, тому іноді вона заходила до них спілкуватись. В 2007 році, коли їх побили та вигнали з квартири, то [PERSON] і [PERSON] кілька днів проживали у квартирі свідка. Покази свідків [PERSON], [PERSON] , [PERSON] з приводу того, що вони ніколи не бачили , щоб [PERSON]. проживав у 2001- 2007 роках у спірній квартирі , суд не приймає до уваги, оскільки вони є суперечливими , містять багато суттєвих протиріч, не відповідають документальним доказам та поясненням відповідачки. Зокрема, свідок [PERSON] стверджував, що він знає [PERSON] приблизно 8 років , ходить до нього в гості , пити пиво. [PERSON] з 2002 року проживає з дружиною тадочкою самостійно в квартирі по пр. Бажана, і більш ніхто в квартирі не проживав , батька [PERSON] JI.B. свідок ніколи не бачив. Вказані свідчення суперечать дійсним обставинам справи, оскільки до 04.04.2004 року в квартирі проживала [PERSON], яка в 2004 році була лежачою хворою. До лютого 2005 року в квартирі проживав також [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що він є другом [PERSON] Свідку відомо, що [PERSON] проживає з 2002 року з дружиною в квартирі, яка належить їй. Свідок часто буває в гостях у [PERSON], але адреси не памятає. Покази свідків [PERSON], чоловіка відповідачки, та [PERSON], брата відповідачки , щодо непроживанняШабановаА.Ю. в спірній квартирі суд також не приймає до уваги, оскільки вказані свідки заінтересовані в результатах вирішення даного спору . Крім того їх покази в даному судовому засіданні суперечать поясненням [PERSON], що були дані ним під час досудового слідства по кримінальній справі по обвинуваченню його зач. 1 ст. 122 КК України. Зокрема, під час очної ставки між [PERSON] та [PERSON] ( протокол від 09.11.2007року) , [PERSON] пояснив , що він зі своєю дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] проживають разом з [PERSON] та його дружиною [PERSON] з квітня 2004 року за адресою м. Київ, пр. Бажана, 7-і, кв. 164, підтримували добрі відносини та були сусідами ( а.с. 87, кримінальна справа № 1-312/08). Допитаний в якості обвинуваченого 04.09.2007 року [PERSON] повідомив, що за вказаною адресою він проживав з 2004 року разом з дружиною [PERSON], [INFO], дочкою [PERSON]В, [INFO], звідним братом дружини [PERSON], [INFO], його дружиною ЗахарчукH.A., [INFO], матірю дружини [PERSON], [INFO] та її чоловіком [PERSON], [INFO] (а.с. 144, кримінальна справа № 1-312/08). Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2008 року [PERSON], чоловіка відповідачки [PERSON], засуджено за скоєння злочину , передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Вироком встановлено , що 22.07.2007 року приблизно о 16 год. 40 хв. [PERSON], знаходячись у квартирі № 164 будинку 7-і по пр. Бажана у м. Києві під час обопільного конфлікту з [PERSON] та ЗахарчукH.A., на грунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ЗахарчукH.A. кілька ударів кулаками в область обличчя , чим заподіяв їй тілесні ушкодження середньої тяжкості ( а.с. 66-67, т. 2). Постановою від 03.12.2007 року в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України щодо нанесення [PERSON]. легких тілесних ушкоджень - відмовлено (а.с. 279, т. 1). Як вбачається з копії постанови від 10.06.2004 року про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 03.06.2004 року про зникнення виручки з павільйону, в якому вона торгує на ринку «Південний» за адресою м. Київ, вул. Декабристів, 2, в анкетних даних [PERSON] зазначена адреса місця її проживання - м. Київ, пр. Бажана, 7-і, кв. 164. ( а.с. 197, т. 1) Згідно з довідкою виконавчого комітету Попільнянської селищної ради від 25.01.2008 року, [PERSON] за даними будинкової книги будинку № 28 по вул. Чкалова в смт. Попільня , зареєстрований за вказаною адресою з 06.03.2003 року по даний час, але не проживає ( а.с. 247, т. 1). Аналогічна довідка видана щодо [PERSON], яка зареєстрована за вказаною адресою з 22.05.2001 року ( а.с. 258, т. 1). Посилання представника відповідачки , що обставини , встановлені рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2010 року по справі за позовом [PERSON] до Дарницької районної в м. Києві ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, повинні бути стати підставою для відмови в даному позові - суд вважає безпідставними. Так, в даному рішенні суд вказав , що «позивачем не наведено відповідних обставин та не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняттяспадщини після померлої [PERSON], також не доведено факту проживання [PERSON] в спірній квартирі на час смерті матері». Однак предмети доказування по даних справах є різними, у справі про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач доводив поважність причин пропуску подання заяви до нотаріальної контори та наявність підстав для встановлення додаткового строку , а в даній справі про визнання права власності на спадкове майно позивач доводить факт постійного проживання у спірній квартирі на час відкриття спадщини. Тому, виходячи з вимог ст. 60-61 ЦГЖ України, наявність у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2010 року вищевказаних посилань не є преюдицією для вирішення даного спору ( а.с. 161 -162,т. 2 ). Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному , обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON]. у спірній квартирі як на час смерті [PERSON], так і після цього , знайшов підтвердження в судовому засіданні . Як вбачається з листа [PERSON] Київської державної нотаріальної контори на імя [PERSON]. від 27.08.2009 року, видати йому свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] немає можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на майно, що спадкується ( а.с 65, т. 2). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно підлягають задоволенню частково, оскільки судом встановлено, що спадковим майном є % частина квартири № 164 по пр. Бажана, 7-і у м. Києві, що належала [PERSON] як частка у спільному майні подружжя. Спадщину після [PERSON] прийняли, проживаючи у квартирі на момент смерті останньої - [PERSON] та [PERSON] Отже, за позивачем необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину спірної квартири. Твердження представника позивача про належність [PERSON] на праві власності 1/2 частини квартири є безпідставними, оскільки суперечать чинному договору купівлі- продажу від 04.04.1997 року . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] перешкоджає позивачу в користуванні квартирою, не визнаючи його прав на частку у спадковому майні , а судом визнається за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину квартири , тому позовні вимоги про вселення його в спірну квартиру та зобовязання [PERSON] не чинити перешкод в користуванні квартирою - підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. 15, 16, 317, 319, 328, 1261, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, ст. 22 КпШС України ,

Outcome: partial