Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконною відмову у вчиненні нотаріальних дій, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 травня 2011 року він звернувся до приватного нотаріуса Новгородківського нотаріального округу [PERSON] з проханням посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] Кіровоградської області, який належить позивачеві на праві власності. Однак нотаріус відмовила в посвідчені вищевказаного договору, посилаючись на відсутність витягу з поземельної книги з інформацією про кадастровий номер та площу земельної ділянки на якій розташований вказаний житловий будинок. Вважає, що відмова в посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку є порушенням його конституційних прав. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача та заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. В судовому засіданні, на підставі досліджених матеріалів та заяв сторін встановлено, що позивач має у власності житловий будинок по [ADDRESS] Кіровоградської області, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.04.2011 року (а.с.7). Земельна ділянка, на якій розташований об'єкт - не приватизована. Згідно листа-відмови №49/02-13 від 04 травня 2011 року приватного нотаріуса Новгородківського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], [PERSON] відмовлено в оформленні договору купівлі-продажу житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] Кіровоградської області, у зв'язку з відсутністю кадастрового номера земельної ділянки на якій розташований житловий будинок. Статтею 61 ЦК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Зазначені вище обставини визнані сторонами, а тому не підлягають доказуванню. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно частини 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно частини 2 статті 377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Аналізуючи зазначені норми законів, суд прийшов до такого висновку. Земельна ділянка, на які розміщені об'єкти нерухомості повинна перебувати у власності відчужувача цих об'єктів і лише в цьому випадку власник земельної ділянки зобов'язаний отримувати її кадастровий номер. Тобто, позивач повинен бути власником земельної ділянки на якій розміщений житловий будинок. Позивач [PERSON], власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок не є, а тому, на думку суду, і не повинен вживати заходів до отримання кадастрового номеру. Згідно частини 3 ст.49 Закону України «Про нотаріат»нотаріусу або посадовій особі яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат»визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно статті 55 Закону України «Про нотаріат»угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно що, відчужується або заставляється. При посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи позивач надав нотаріусу документи, які підтверджують його право на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] Кіровоградської області) в заставі не перебуває, інша заборона відчуження зазначеного майна -відсутня. Тобто, законодавчо визначено, що саме повинен мати продавець і покупець при зверненні до нотаріуса при оформленні договору купівлі-продажу нерухомого майна. Отже, суд констатує, що відмова приватного нотаріуса в оформленні договору купівлі - продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Кіровоградської області є такою, що обмежує право власності особи, а тому є незаконною. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 61 ЦК України, ст.120 ч.1 ЗК України, ст.ст. 49, 50, 55 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved