Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що як видно із погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки житловий будинок №67 по вулиці Комсомольській в селі Юрківка Ставищенського району Київської області, 1958 року побудови відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживала та не втратила право на частку в його майні [PERSON], набула права власності на житловий будинок як майно колгоспного двору. 07 квітня 2000 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла (так в документі): «житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, яка надана мені в користування передану в приватну власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 0,10 га для ведення особистого підсобного господарства земельна ділянка передана в постійне користування площею 0,35 га» [PERSON]. 13 вересня 2004 року [PERSON] у [PERSON] сільській раді склала заповіт, яким заповіла (так в документі) «право на земельну частку (пай) КПГ»Дружба» с.Юрківка Ставищенського району Киїхвської області відповідачу [PERSON]. 03 травня 2010 року померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв він та відповідач [PERSON]. Дітьми спадкодавиці є [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] подала до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] права на спадкування за законом не мають, оскільки спадкування здійснюється за заповітом, заяв про прийняття спадщини після смерті спадкодавиці не подавали. [PERSON] сільська рада свідоцтва про право власності на імя померлої не видала, що позбавляє його можливості оформити свої спадкові права в Ставищанській районній державній нотаріальній конторі. Окрім того, заповіт, яким йому спадкодавиця заповіла земельну ділянку біля будинку є незрозумілим, оскільки на час посвідчення заповіту існував державний акт на земельну ділянку біля хати, а тому він потребує тлумачення. Вважає, що волею спадкодавця було надати відповідачу право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,487 га розташовану на території села Юрківка [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення обслуговування житлового будинку - 0,25 га ведення особистого підсобного господарства - 0,237 га, передану в приватну власність рішенням 4 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на бланку серія ІІІ-КВ №067084, зареєстрованого 20 лютого 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №000162. Вважає, що [PERSON] за життя набула права власності на житловий будинок №67 по вулиці Комсомольська в селі Юрківка Ставищенського району Київської області і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася 03 травня 2010 року внаслідок смерті останньої. Позивач просить визнати за [PERSON] право на спадщину за заповітом після смерті 03 травня 2010 року [PERSON] на житловий будинок №67 по вулиці Комсомольській в селі Юрківка Ставищенського району Київської області, загальною площею 59,0 кв. метри, житловою площею 32,7 кв. метри, вартістю 35166 гривень. Дати наступне тлумачення заповіту складеного 07 квітня 2000 року [PERSON] та посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON] за реєстром №16 : положення заповіту «земельну ділянку, яка надана мені в користування передану в приватну власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 0,10 га для ведення особистого підсобного господарства земельна ділянка передана в постійне користування площею 0,35 га» слід розуміти так, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 0,487 га розташовану на території села Юрківка [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення обслуговування житлового будинку - 0,25 га ведення особистого підсобного господарства - 0,237 га, передану в приватну власність рішенням 4 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на бланку серія ІІІ-КВ №067084, зареєстрованого 20 лютого 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №000162. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві похзивач. Представник відповідача [PERSON] та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зробивши про це усну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, усну заяву представника відповідача та відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 Цивільного Кодексу України (2003 року) якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість передбачена статтею 182 ЦК України. Пункт 1 частини 1 статті 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень також передбачає обов'язкову державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зокрема права власності на нерухоме майно. В той же час у відповідності з частиною 5 статті 3 вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті 346 ЦК України є смерть власника. У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При видачі свідоцтва про право на спадщину згідно абз. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на імя померлих власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула права власності на роки житловий будинок № 67 по вулиці Комсомольській в селі Юрківка Ставищенського району Київської області, як на частку в майні колгоспного двору, а тому це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася 3 травня 2010 року внаслідок смерті останньої, в задоволенні позовної вимоги про тлумачення заповіту слід відмовити, оскільки судом встановлено, що в заповіті (а.с. 9) вказано, що "житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, яка надана мені в користування передану в приватну власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 0,10 га для ведення особистого підсобного господарства земельна ділянка передана в постійне користування площею 0,35 га. заповідаю [PERSON]" і воно є зрозумілим, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Оскільки відповідач [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: partial