Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-16 00:00:00

Позивачка в жовтні 2010 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 січня 2009 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики, відповідно до якого остання отримала позику в сумі 4514 доларів СТТЇА. Зазначає, що відповідачка отримала кошти, про що власноручно написала відповідну розписку, строк повернення отриманої позики визначено до 18 грудня 2009 року. Крім того, 20 червня 2009 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики, відповідно до якого остання отримала позику в сумі 12800 доларів США, з умовою їх повернення до 20 червня 2010 року. Вказує на те, що у зазначений термін [PERSON] борг не повернула, не виконавши взяті на себе зобовязання, а тому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь борг, який відповідно до розрахунку заборгованості з урахуванням 3% річних від простроченої суми становить 141 062 грн. 35 коп.. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк \термін). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові гошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з с. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, в судовому засіданні встановлено, що 18 січня 2009 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого остання отримала позику в сумі 4514 доларів США, про що відповідачка власноручно написала відповідну розписку, строк повернення отриманої позики визначено до 18 грудня 2009 року. Також 20 червня 2009 року позивачка позичила відповідачці грошові кошти в сумі 12800 доларів США, з умовою їх повернення до 20 червня 2010 року, що також підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Загальна сума боргу по двом договорам позики склала 17314 долари США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 136953 грн. 74 коп. Дотепер сума боргу відповідачкою не повернута, отже вказана сума боргу підлягає стягненню на користь позивачки в судовому порядку. Отже, судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини за договором позики, при цьому в період дії договору та до закінчення терміну його дії, відповідачка [PERSON] не виконала взяті на себе зобов»язання за договором щодо повернення позивачці наданої нею позики, тому відповідачка повинна повернути вказану суму позики в повному обсязі. Також суд вважає, що наявність оригіналу розписки у позивачки [PERSON] свідчить про те, що відповідачкою не виконано його умови, оскільки після повернення суми позики або її частини позивачка повинна була повернути відповідачці свій примірник договору. Крім того, у зв»язку з порушенням відповідачкою обумовлених договором позики строків повернення позивачці наданої нею позики, відповідачка зобов»язана сплатити позивачці 3 % річних від суми позики за прострочення зобовязання, які передбачені законом, що становить 1056 грн. 34 коп., а всього заборгованість разом з основною сумою боргу - 138010 грн. 08 коп.. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки понесені нею при подачі позову судові витрати у виді судового збору в сумі 1380 грн. грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 530, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: partial