overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 24.11.2009р., між ним та [PERSON], був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у позивача 3000грн.00коп. строком до 01.03.2010р. На підтвердження укладеного договору позики відповідач написав розписку. У встановлений договором строк [PERSON] борг не повернув. Неодноразові звернення до нього повернути гроші у добровільному порядку залишились без реагування. Позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу 3000грн.00коп. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. З сторін та досліджених матеріалів справи вбачається, що 24.11.2009р., [PERSON] було надано в борг [PERSON] суму коштів в розмірі 3000грн.00коп., що підтверджується особистою борговою розпискою [PERSON] від 24.11.2009р. Відповідно до наданої розписки, [PERSON] зобовязався повернути суму позики до 01.03.2010р., однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань суму позики у встановлений строк не повернув. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторін (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначений родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновків про те, що позовна вимога [PERSON] про стягнення боргу з [PERSON] в розмірі 3000грн.00коп., обґрунтована та підлягає задоволенню, чого не заперечував в судовому засіданні відповідач. Також підлягає, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена сума витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи та судовий збір в розмірі 51грн.00коп. та на користь держави 120грн.00коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між ним та відповідачкою по справі був укладений 13 травня 1995 року Княжицькою сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 13. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - Владислава, [INFO]. Посилається на те, що створити міцну сім'ю не вдалося, оскільки вони мають протилежні та несумісні характери та різні погляди на життя. Оскільки сторони тривалий час не проживають разом, то вважає, що шлюб має формальний характер. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, дав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Вважає, що надання строку для примирення недоцільне, просить шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні проти заявленого позову не заперечує, просить шлюб розірвати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2008 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: БреховаАльберта Олексійовича, [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою та знаходяться на її повному і постійному утриманні. [PERSON] звернувся до суду в позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Причиною того стало те, що в період шлюбу між сторонами склалися стійкі неприязні відносини, сторони між собою зв'язки не підтримують та проживають окремо один від одного Позивачка ствердила свої позовні вимоги і наполягає на розірваннішлюбу, і при цьому просила відновити їй дошлюбне прізвище Гаврилей. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та на розірванні шлюбу не заперечує. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка на примирення не згідна, наполягає на розірвання шлюбу , спільно з відповідачем не проживає, відносини між собою сторони не підтримують і збереження сімї в таких умовах не можливе. При цьому суд враховує, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] мають від шлюбу неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на повному і постійному утриманні позивачки. Так як батько добровільно ніякої допомоги на утримання дитини не надає, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх спільної дитини. Позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку. Суд, вивчивши заяву позивачки, матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження (І-СР № 066365 від 05.02.2008 року) батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. За ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися на аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] потрібно задовольнити і вважає, що розмір стягування повинен становити частину всіх доходів відповідача, але не менше 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує, що відповідач погодився допомагати позивачці в утриманні дитини та сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку. Суд вважає за необхідне стягти з відповідача судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2007 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її повному і постійному утриманні. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Причиною цього стало те, що в період шлюбу між сторонами склалися стійкі неприязні відносини, сторони між собою зв'язки не підтримують та проживають окремо один від одного. Позивачка ствердила свої позовні вимоги і наполягає на розірванні шлюбу, і при цьому просила відновити їй дошлюбне прізвище Сухина. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та на розірванні шлюбу не заперечує. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка на примирення не згідна, наполягає на розірвання шлюбу, спільно з відповідачем не проживає, відносини між собою сторони не підтримують і збереження сім'ї в таких умовах неможливе. При цьому суд враховує, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що 07.06.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що свідчить актовий запис №170 в книзі реєстрації шлюбів. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку- Шевчук [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, між сторонами часто виникають сварки, непорозуміння, як стверджує позивач в тексті позовної заяви вона переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і буде суперечити її інтересам, між сторонами досягнуто згоди про подальше виховання та утримання доньки, спору про поділ майна подружжя на даний момент немає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснила, що шлюб між сторонами існує формально. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити, пояснив, що примирення неможливе. Вислухавши позивача, відповідача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню так як сімя розпалась остаточно, шлюбних відносин сторони не підтримують,тому шлюб існує формально. Сторони спору майнового характеру на момент розірвання шлюбу не мають, згода про подальше виховання та утримання дитини між сторонами досягнута. Відповідно ст. 112 ЦПК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене, враховуючи визнання позову відповідачем в судовому засіданні, суд прийшов до висновку розірвати шлюб, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їхньої доньки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Лубенський міжрайонний прокурор звернувся в суд в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради до [PERSON] про стягнення збитків завданих злочином. У позові вказав, що відповідача вироком Лубенського міськрайсуду від 07.10.2010 року визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 128, 186 ч.2 КК України. Вироком встановлено, що 18.06.2010 року [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного спяніння в будинку №91 по вул.. Радянській в м. Лубни, відкрито заволодів з застосуванням насильства золотим ланцюжком [PERSON] зірвавши його з шиї потерпілої, при цьому спричинивши останній необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження. В результаті таких дій [PERSON] потерпіла була госпіталізована та перебувала на лікуванні в Лубенській ЦМЛ. Враховуючи викладене відповідач зобов»язаний відшкодувати витрати на лікування потерпілої від злочину. Прохає суд стягнути з [PERSON], 453 грн. 40 коп. коштів за стаціонарне лікування потерпілої від злочину до місцевого бюджету та судові витрати. У судовому засіданні прокурор Савицький І.В. позовні вимоги підтримав, прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує. Представник фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради [PERSON] вимоги Лубенського міжрайонного прокурора підтримала, прохає їх задовольнити. Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає , що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов»язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров»я на лікування потерпілого від цього злочину. Встановлено, що 7 жовтня 2010 року вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відповідач [PERSON] був засуджений за скоєння злочину передбаченого ст.ст. 128, 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки за заподіяння [PERSON] необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження та грабіж поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого. Відповідно до довідки головного лікаря Лубенської ЦМЛ [PERSON], громадянка [PERSON] знаходилась на лікуванні в реанімаційному відділенні Лубенської ЦМЛ з 22.06.2010р. по 02.07.2010р. з діагнозом: ЧМТ. Струс головного мозку, закритий перелом правої променевої кістки, без зміщення, і на її лікування було витрачено кошти в сумі 453 грн. 40 коп. Ці кошти відповідно до чинного законодавства підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про втрату права на користування житловим будинком, у позовній заяві вказавши, що він є власником будинку №5 по вул.Горішня в с. Ниновичі Сокальського району Львівської області. В будинку зареєстрована його невістка, відповідачка по справі, яка після розірвання шлюбу з її сином переїхала проживати до своїх батьків в с. Замличі, Локачинського району Волинської області. Реєстрація відповідачки створює позивачу перешкоди як власнику, зокрема він сплачує усі комунально-побутові платежі, що для нього є обтяжливо. Добровільно [PERSON] знятися з реєстрації не бажає, тому позивач змушений звертатись з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибула, в суд повернувся судовий виклик із поштовим повідомленням, в якому вказано, що вона належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин, зі згоди позивача суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на нерухоме майно встановлено, що будинок №5 по вул. Горішня в с.Ниновичі Сокальського району Львівської області належить на праві приватної власності [PERSON] Також з оглянутих актів обстеження від 09.11.2009 р., 11.01.2010 р. та 15.03.2010 р. вбачається, що [PERSON] на даний час не проживає в будинку №5, по вул. Горішня в с.Ниновичі, Сокальського району Львівської області. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користується ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. На підставі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач за адресою своєї реєстрації с. Ниновичі по вул.Горішня, 5 Сокальського району Львівської області, не проживає більше шести місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

22.10.2010 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 04.06.2010 року близько 13.45 год. в м. Борисполі по вул. Лютневій в магазині "Смак-2" водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] під час розвантажування хліба пошкодив вітринне скло, чим завдав [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 3340 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду відмовився, позивач просить суд стягнути з [PERSON] завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 3340 грн. та понесені ним судові витрати в сумі 171 грн. Представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04.06.2010 року близько 13.45 год. в м. Борисполі по вул. Лютневій в магазині "Смак-2" водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] привіз хліб до магазину "Смак-2" в м. Борисполі на вул. Лютневу. Під"їхавши до магазину, він опустив лопату з двома вагонками хліба. В цей час до нього підійшов вантажник на ім"я Віктор, який взяв одну вагонку з хлібом, пішов до магазину. Відповідач також пішов за ним до магазину і в цей час почувся гуркіт розбитого скла. Вийшовши з магазину та підійшовши до вище вказаного автомобіля, продавці побачили, що вагонка нахилена та пошкоджене вітринне скло. Після чого продавцями магазину та товарознавцем в присутності відповідача був складений відповідний акт. [PERSON] від підпису під вказаним актом відмовився. Згідно рахунку-фактури № СФ-0000027 від 22.07.2010 року вартість скла, робіт по демонтажу, монтажу та доставці становить 3340 грн. Однак вказану суму завданих збитків відповідач не відшкодував. У відповідності до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Оскільки відповідачем не доведено, що шкоди завдано не з його вини, суд приходить до висновку, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 3340 грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі 171 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

02.08.10 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 3645,44 грн. та судові витрати. Заяву мотивує тим, що 29.08.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 229/07/01, внаслідок укладення даного договору остання отримала кредит у сумі 2600,00 грн. з кінцевим терміном повернення 28.08.2009р. Оскільки відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала та заборгованість останньої складає 3645,44 грн., тому вимушене звернутись до суду. В останнє судове засідання представник позивача не з'явився, однак направив на адресу суду заяву у якій позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить позов задовольнити. Враховуючи вищенаведене суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у її відсутності, представник позивача у своїй заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.2007 року було укладено кредитний договір № 229/07/01, на підставі якого позивач видав [PERSON] кредит у розмірі 2600,0 грн. з кінцевим терміном повернення 28.08.2009 р., зі сплатою 24 % річних. Погашення кредиту та сплата процентів за його користування повинна була здійснюватися в порядку та строки згідно графіку погашення заборгованості по кредиту та відсотках. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач - [PERSON] зобовязання за вказаними договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач - має заборгованість і 3645,44 грн. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.10.1999 року. Від даного шлюбу вони дітей не мають. Шлюбні відносини фактично припинені з 2004 року. Спору про розподіл спільного майна немає. Позивач вважає, що примирення неможливе, просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований від 15.10.1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, заперечувала проти розірвання шлюбу, в останнє судове засідання не зявилась. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.10.1999 року, відповідно до актового запису №463 свідоцтва про укладення шлюбу серії 1КГ №053470 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні. Від даного шлюбу дітей вони не мають. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з 2004 року. Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги. Спору про розподіл спільного майна немає. Під час реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище, після розірвання шлюбу сторони не виявили бажання змінити прізвища. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved