Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав. Просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визнати недійсним кредитний договір №ККІ2/0800/333/07 від 13 червня 2007 року, укладений між АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON], як такий, що не відповідає вимогам закону з моменту його виникнення; визнати недійсним договір іпотеки №ККІ2/0800/333/07 від 13 червня 2007 року, укладений між АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON] та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1989. В судовому засідання представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до п.1.3 Статуту ПАТ АКБ «Індустріалбанк», затвердженого загальними зборами учасників АКБ «Індустріалбанк» 19 серпня 2009 року протокол №02 ПАТ АКБ «Індустріалбанк» є правонаступником АКБ «Індустріалбанк» , зареєстрованого Національним банком України за №36 16 жовтня 1991 року створеного у формі відкритого акціонерного товариства шляхом реорганізації комерційного банку «Співдружність», який був створений за рішенням зборів засновників банку 12 вересня 1990 року (протокол №5) та зареєстрований Державним банком СРСР за №744 від Об листопада 1990 року. 13 червня 2007 року між АКБ «Індустріалбанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №ККІ2/0800/333/07. Відповідно до п.1.1. кредитного договору, банк надає позичальнику у користування кредитні кошти (далі - кредит) в розмірі 89000,ОО доларів США у порядку, передбаченому п.4.1. цього договору, строком з 13 червня 2007 року по 12 червня 2019 року включно, для/на придбання нерухомості, а саме чотирикімнатної квартири, що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Соборна, 38 кв.15 зі сплатою за користування кредитними коштами з розрахунку 12,5 відсотків річних, якщо інше не передбачено особливими умовами цього договору. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, позичальник забезпечує виконання своїх зобов'язань з повернення кредиту, комісій, нарахованих відсотків, пені і штрафних санкцій, покриття можливих збитків банку, обумовлених невиконанням та/або неналежним виконанням обов'язків позичальником по цьому договору через забезпечення його повернення шляхом укладання договору застави нерухомого майна (іпотеки) квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п.4.1. кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальнику у користування грошові кошти в сумі, на строки та цілі, визначені цим договором, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку. 13 червня 2007 року між АКБ «Індустріалбанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено договір застави нерухомого майна (іпотеки) №ККІ2/0800/333/07, який посвідчений 13 червня 2007 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1989. Відповідно до п.1.1. договору іпотеки, цей договір забезпечує, переважно перед іншими кредиторами, вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №ККІ2/0800/333/07 від 13 червня 2007 року (та додаткових угод до нього), укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем (надалі - кредитний договір), за умовами якого іпотекодавець, як позичальник, зобов'язаний повернути іпотеко держателю шляхом перерахування на відповідні рахунки в строк до 12 червня 2019 року суму кредиту в розмірі 89000,00 доларів СІЛА, а також сплатити відсотки за його користування із розрахунку 12,5 відсотків річних у сумі 67213,54 доларів СІЛА, та комісію за оформлення кредитного договору у розмірі, передбаченому кредитним договором, а також неустойки у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором, витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за кредитним договором і зверненням стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням кредитного договору або умов цього договору та усі інші можливі збитки іпотекодержателя. Цей договір також забезпечує вимоги іпотекодержателя, які можуть виникнути в майбутньому, зокрема у разі припинення (розірвання, продовження терміну дії) кредитного договору, а також відмови іпотекоджержателя (кредитора) від надання кредиту, якщо у результаті зазначеного у іпотекодавця залишились не виконані зобов'язання, які виникли в період терміну дії кредитного договору, а також всі можливі витрати (і/або збитки) іпотеко держателя, які пов'язані з реалізацією предмета іпотеки та погашенням зобов'язань по кредитному договору. Розмір таких вимог встановлюється в обсязі не виконаних зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором та всіх можливих витрат (і/або збитків), які пов'язані з реалізацією предмета іпотеки та погашенням зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п.1.2. договору іпотеки, предметом іпотеки, який надає іпотекодавець іпотекодержателю у забезпечення вимог, зазначених у п.1.1. цього договору є нерухомість, а саме: чотирьохкімнатна квартира, що розташована за адресою [ADDRESS], житловою площею 47,7 кв.м., загальною площею 70,7 кв.м., ринковою вартістю 449450,00 грн. Відповідно до п.1.3. договору іпотеки, право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується: договором купівлі-продажу, укладеного між іпотекодавцем та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 13 червня 2007 року та внесеним у реєстр за №1986; витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно за №14357048 зареєстрованого КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» виданого 24 квітня 2007 року за номером запису: 232-34142 в книзі 122. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити процент. Відповідно до вимог ст.1055 ЦК України Кредитний договір оформлений у письмовій формі. Отже Кредитний договір набрав чинності, сторонами в належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідач не мав права надавати кредит в іноземній валюті, оскільки не мав індивідуальної ліцензії на це. З указаними твердженнями суд погодитися не може, оскільки вважає їх безпідставними. Відповідно до підпункту «в» п.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет КМУ) надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті потребують індивідуальної ліцензії лише в тих випадках, коли терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак, на сьогоднішній день законодавством не визначено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті, згідно з вимогами ст.5 Декрету КМУ, є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку, та письмового дозволу Національного банку України. Представником відповідача суду надано копії банківської ліцензії № 126 від 04 грудня 2001 року, виданої АКБ «Індустріалбанк» (правонаступником якого є ПАТ АКБ «Індустріалбанк») НБУ на право здійснювати банківські операції, визначені ч.І та п.п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та дозволу № 126-3 від ЗО липня 2004 року, виданого «Індустріалбанк» (правонаступником якого є ПАТ АКБ «Індустріалбанк») НБУ на право здійснення операцій, визначених п.1-4 ч.2 та ч.4 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що здійснення відповідачем кредитних операцій у іноземній валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України, а видача ним позивачу кредиту в іноземній валюті без індивідуальної ліцензії є правомірною. Посилання представника позивача на те, що при укладенні кредитного договору його довірителю не було надано повної інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредитного договору, а також на те, що цей договір укладений на вкрай невигідних для нього умовах, з порушенням принципів справедливості, розумності і добросовісності, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставинами жодними доказами позивачем не доведені. Відповідно до ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні представник позивача не довів заявлених ним позовних вимог, а представник відповідача їх повністю спростував наданими суду письмовими доказами, тому з цих підстав у цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що основне зобов'язання, а саме кредитний договір №ККІ2/0800/333/07 від 13 червня 2007 року, укладений між АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON] не визнаний судом недійсним, тому недійсність основного зобов'язання не спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, а саме іпотечного договору, тому і в цій частині позовних вимог про їх розірвання слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed