Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу по договору позики ціна позову 17015 (сімнадцять тисяч п'ятнадцять) гривень. [PERSON] було взято в позику гроші 3 рази: 01 грудня року 2040 (дві тисячі сорок) гривень строком на один тиждень, 17 листопада року 3585 (три тисячі п'ятсот вісімдесят п'ять) гривень з частковою віддачею для позики, 28 травня 2009 року 9100 (дев'ять тисяч сто) гривень строком на З місяці. Усього відповідач взяв в позику 14675 (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят п'ять) гривень, при цьому розмір процентів на всіх трьох позиках становить 2340 (дві тисячі триста сорок) гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги викладені у заяві підтримав та пояснив, що він давав в позику гроші 3 рази: 01 грудня 2007 року 2040 (дві тисячі сорок) гривень строком на один тиждень, 17 листопада 2008 року 3585 (три тисячі п'ятсот вісімдесят п'ять) гривень з частковою віддачею для позики, 28 травня 2009 року 9100 (дев'ять тисяч сто) гривень строком на 3 місяці, що підтверджується розпискою від 01.12.2007 року, розпискою від 17.11.2008 року, розпискою від 28.05.2009 року. Усього відповідач взяв в позику 14675 (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят п'ять) гривень, при цьому розмір процентів на всіх трьох позиках становить 2340 (дві тисячі триста сорок) гривень згідно з довідкою ВАТ «Державного ощадного банку України» від 27.01.2009 року та розрахунком позовної заяви. Оскільки відповідач добровільно не погасив боргу за договорм позики, він змушений звернутися в суд для примусового стягнення з нього заборгованості. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позикиодна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві такуж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк поверненя позики або цей строк визначенй моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що [PERSON] давав в позику гроші 3 рази: 01 грудня року 2040 (дві тисячі сорок) гривень строком на один тиждень, 17 листопада року 3585 (три тисячі п'ятсот вісімдесят п'ять) гривень з частковою віддачею для позики, 28 травня 2009 року 9100 (дев'ять тисяч сто) гривень строком на З місяці, що підтверджується розпискою від 01.12.2007 року, розпискою від 17.11.2008 року, розпискою від 28.05.2009 року. Усього відповідач взяв в позику 14675 (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят п'ять) гривень, при цьому розмір процентів на всіх трьох позиках становить 2340 (дві тисячі триста сорок) гривень згідно з довідкою ВАТ «Державного ощадного банку України» від 27.01.2009 року та розрахунком позовної заяви. Крім цього, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не повернув грошей та процентів за договором позики, що є підставою для звернення в суд для примусового стягнення з нього заборгованості. Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], щодо стягнення боргу по договору позики 17015 (сімнадцять тисяч п'ятнадцять) гривень, слід задовольнити та стягнути борг по договору позики 17015 (сімнадцять тисяч п'ятнадцять) гривень з [PERSON] З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved