Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

В січні 2009 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся в суд до [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою, в якій просив позбавити їх батьківських прав відносно малолітньої сина [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання малолітнього сина, передавши дитину органу опіки та піклування. Посилаючись на норми ч.2 ст. 164, ст. ст. 150, 155 СК України просили позов задовольнити. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.11.2009 р. позов задоволений, батьки [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з них стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] на користь виховного закладу, в якому буде знаходиться дитини, у розмірі по 1/4 частині усіх видів заробітку (доходу) з кожного, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.01.2009 р., стягнуті судові витрати та дитина передана органу опіки та піклування для її подальшого влаштування у виховний заклад. [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення про позбавлення її батьківських прав та ухвалою суду від 20.09.2010 р. її заява була задоволена, заочне рішення від 16.11.2009р. частково скасоване і призначене до розгляду в загальному порядку у відношенні позбавлення батьківських прав [PERSON] . Рішення в частині позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] не переглядалося, оскільки він не подавав заяву про перегляд заочного рішення про позбавлення його батьківських прав. В обґрунтування позову позивач вказував, що на території Корабельного району м. Миколаєва проживає [PERSON] , яка шлюб з [PERSON] розірвала і проживає разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] за адресою»: [ADDRESS] . Мати навчанням сина не займається, дитина постійно міняє школи, а з 2007 року перестала зовсім відвідувати школу з вини матері, яка не стала дозволяти ходити дитині до школи. Малолітній [PERSON] не спілкується з однолітками та не мас зв`язку з зовнішнім середовищем в будинку відсутні всі засоби, що несуть інформацію про життя суспільства хлопчик перебуває під її постійним наглядом, не може висловлювати власну думку, тим самим мати злісно порушує права дитини на навчання, всебічний розвиток, спілкування та становлення рівноправної особистості. Посилаючись на наведене, просили позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, пояснивши, що повернути дитину до суспільства можливо лише тільки через позбавлення відповідача батьківських прав, дитина непедадогична, занедбана, в своєму розвитку знаходиться на рівні розвитку своїх здібностей учня 3 класу, хоча по віку повинна перебувати вже в 7 класі. На теперішній час дитина знаходиться в приюті на карантині, з ним працюють психологи та педагоги, виправляючи помилки матері у вихованні сина. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснила, що вона виконувала свої батьківські права, а в школу вона не пускала сина через те,що він часто хворіє, а в школі постійні протяги, немає чистої води, крім того вона є педагогом, а тому сама може дати сину освіту. Гуляти вона йому дозволяє, він прогулювався біля РАЦСу, там спілкувався з іншими дітьми. На теперішній час вона не проти, щоб син відвідував школу. Прокурор Корабельного району м. Миколаєва позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] підтримала та просила його задовольнити т.я. вважає, що позбавляючи її батьківських прав, суд захистить права дитини та вплине на матір, яка не бажає виконувати свої батьківські права незважаючи на всі попередження правоохоронних органів та органів, які захищають права дитини. Третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району Виконавчого комітету Миколаївської міської ради просила позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина, вважаючи, що хоча позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, однак відповідачка, не зважаючи на не однократні попередження, не виконує своїх батьківських обов`язків . Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, так як згідно ст. ст. 150, 164-165, Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. З матеріалів справи вбачається, що адреса, за якою проживає [PERSON] неодноразово відвідувалася адміністрацією шкіл, в яких навчалася дитина, спеціалістами служби у справах дітей Адміністрації Корабельного району, кримінальної міліції у справах дітей Корабельного райвідділу, однак відповідачка відмовлялася відчиняти двері будинку. Також вона неодноразово запрошувалася до Служби у справах дітей для проведення профілактичних бесід про недопустимість насилля над дитиною, але вона ігнорувала виклики і туди не з`являлася. Допитана у судовому засіданні свідок - вчитель ЗОШ №48 [PERSON] , де малолітній [PERSON] навчався, пояснила, що дитина знаходиться під психологічним тиском батьків, не відвідує школу, нікуди не ходить, нічим не займається, не спілкується з іншими дітьми, тому що батьки всіляко перешкоджають спілкуванню хлопчика з однолітками. У будинку, де проживає хлопчик, відсутні усі засоби інформації^ телевізор, комп`ютер, радіо- через те, що матір вважає, що ці засоби негативно впливають на поведінку її сина. Свідок [PERSON] - начальник Служби у справах дітей Корабельного району ВК ММР у судовому засіданні показала, що сім`я малолітньої дитини попала в їх поле зору у 2007 році, коли до них надійшов лист з ЗОШ № 48 про те, що [PERSON] перестав відвідувати школу, його мати, пояснювала це тим, що в неї вища освіта і вона сама може надати йому освіту, тому що в школі пагано навчають, там пагані вчителі, однак в дійсності вона нічому його не навчала. Відповідачка двері до квартири не відкривала, а коли вони все ж таки потрапили туди, то побачили, що у дитини немає іграшок, відсутні телевізор та радіо, навіть старих газет та журналів не було. [PERSON] веде себе неадекватно, вона агресивна, постійно нападає на всіх. Дитина обмежена в спілкуванні, з ним ніколи не виходило поспілкуватися, на запитання, він тільки кивав головою, не хотів йти до матері. Дитина відстає в розвитку. Свідок [PERSON] ,державний виконавець Корабельного відділу ДВС Миколаївського МУЮ, у суді підтвердила, що виконуючи рішення суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відповідно до виконавчого листа про зобов`язання вилучити та передати малолітнього [PERSON] органу опіки та піклування, нею було відкрито провадження, коли вона прийшла до [PERSON] до дому для виконання рішення, то остання кинулася на неї з металевим відром, вдарила її по голові, поведінка її була агресивна, прийшлося утримувати її. Крім того не підтвердилися ствердження відповідачки [PERSON] , що вона не пускала дитину у школу, т.я. він часто хворів. Однак у наданій нею амбулаторній картонці на дитину з 14.09.2006 р. відсутні записи лікарів з приводу якихось хвороб дитини. Крім того треба зазначити, що у картонці зроблена запис лікаря від 07.09.2006 р., за наполегливістю матері, дитина направлена на ВКК для вирішення питання навчання на дому, однак відповідачка до теперішнього часу ніяк це не оформила. Таким чином, даних, що стверджували б протилежне та спростовували подані позивачем докази, у порушенні вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, у судовому засіданні, відповідачкою надані не були. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Але це не звільняє їх від обов`язку утримквати своїх дітей. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , не піклується про його розвиток, не створює належних умов для розвитку його здібностей, не готує його до самостійного життя та праці, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина та стягнути аліменти на його утримання у розмірі 400 грн. щомісячно і до повноліття дитини, т.я. вона ніде не працює та не має постійного заробітку у відповідності до норм ст. 180-184 СК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в зв`язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved