Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом зазначивши, що 25 жовтня 2010 року між ним та відповідачем ТОВ «НЕШГРУП»був укладений кредитний договір, згідно якого він надав відповідачу кредит в сумі 56 000 доларів США для збільшення товарообігу, а відповідач зобовязався повернути кредит 30 серпня 2011 року та щомісяця сплачувати бонус згідно графіка погашення. Відповідач взяті зобовязання не виконує, а тому позивач просив договір розірвати та стягнути з відповідача основний борг по кредиту в сумі 444 864 грн. та відсотки за користування кредитом 150 942,36 грн., а також судові витрати. Відповідач ТОВ «НЕШГРУП»подав зустрічний позов, зазначивши, що укладений 25 жовтня 2010 року кредитний договір з відповідачем [PERSON] слід вважати договором позики та дану кредитну угоду визнати укладеною та стягнути з [PERSON] - 444 864 грн. основного боргу , оскільки відповідач зазначені кошти не передав позивачу, а також стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач по первісному позову [PERSON] позов підтримав та пояснив, що в травні та червні місяці 2010 року надав відповідачу ТОВ «НЕШГРУП»кредит в сумі 56 000 доларів США для збільшення товарообігу. Безпосередньо кошти не вносились через банк на рахунок ТОВ «НЕШГРУП»чи в касу товариства, а кошти надав засновнику ТОВ «НЕШГРУП»- [PERSON]О, через так звану «чорну касу». 25 жовтня 2010 року між ним та товариством було укладено кредитний договір на суму 56 000 доларів США, які він передав засновнику [PERSON] для збільшення товарообігу, оскільки зобовязання згідно усних домовленостей по поверненню кредиту не виконувались належним чином. Після укладення даного договору, відповідач зобовязався повернути кошти до 30 серпня 2011 року та виплачувати відсотки за кредит згідно домовленості зазначеної в кредитній угоді, а оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобовязання просив договір розірвати та стягнути на його користь з відповідача 56 000 доларів США - заборгованість по тілу кредита , 10 581 доларів відсотки за користування кредитом, 3389 доларів штрафні санкції, а також стягнути судові витрати. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідача ТОВ «НЕШГРУП»первісний позов не визнав і суду пояснив, що по укладеній кредитній угоді від 25 жовтня 2010 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «НЕШГРУП»кошти на банківський рахунок чи по прибутковому касовому ордеру від [PERSON] товариству не переказувались. По зустрічній позовній заяві просив визнати кредитну угоду від 25 жовтня 2010 року укладену між [PERSON] та ТОВ «НЕШГРУП»- договором позики , за яким відповідач [PERSON] не виконав зобовязань та не надав товариству позику еквівалентну 56 000 доларам США, оскільки відсутні письмові документи про переказування товариству зазначеної суми. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь товариства за договором позики борг в сум і- 444 864 гривні та судові витрати по оплаті державного мита 1700 грн., витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., витрати на правову допомогу 44 464 грн. Третя особа на стороні відповідача ТОВ «НЕШГРУП»[PERSON] суду пояснив, що він з 2009 року по 15 березня 2011 року працював директором ТОВ «НЕШГРУП». В жовтні 2010 року його викликали в м. Київ засновники ТОВ «НЕШГРУП»де за їх вказівкою він підписав кредитний договір від 25.10.2010 року згідно якого [PERSON] надав товариству кредит на суму 56 000 гривень, а товариство зобовязалось повернути кредит до 30.08.2011 року та виплачувати [PERSON] винагороду за наданий кредит. Кошти від [PERSON] на поточний банківський рахунок товариства та в касу не надходили, а наскільки йому відомо надавались фізичним особам засновникам товариства. Суд, розглянувши справу прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають з наступного. Частиною першою ст. 60 ЦПК України визначено , що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 2010 року позивач [PERSON], як кредитор та ТОВ «НЕШГРУП»уклали кредитну угоду для збільшення товарообігу ТОВ «НЕШГРУП»по якій [PERSON] надає грошовий кредит в еквіваленті 56 000 доларів США, а товариство зобовязалось повернути кредит до 30.08.2011 року та виплатити винагороду у виді бонуса відповідно до графіка виплати ( т.1 а.с. 24-26). Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України кредити можуть надавати лише банки або фінансові установи. Таким чином, суд приходить до висновку, що укладена кредитна угода суперечить закону, так як фізична особа не може укладати угоди по наданню кредитів, а тому даний правочин по наданню кредиту фізичною особою відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України є недійсним, оскільки його недійсність визначена ч.1 ст.1054 ЦК України та Законом України «Про банки і банківську діяльність», тобто є нікчемний. Представник відповідача та третя особа на стороні відповідача колишній директор товариства [PERSON] заперечили про надходження коштів від [PERSON] на поточний рахунок ТОВ «НЕШГРУП» в банківські установи чи безпосередньо в касу товариства, дана обставина підтверджується довідкою товариства (т.1 а.с. 81) та фінансовою документацією товариства ( т.1 а.с. 82-181, т.2 а.с.13-218). Крім того позивач [PERSON] пояснив суду, що кошти він надавав засновнику товариства своєму батькові [PERSON], і , як зазначив позивач засновниками товариства велась так звана «чорна каса»по якій вони здійснювали розрахунки між собою. Таким чином, суд прийшов до висновку що кошти позивачем [PERSON] не були переказані товариству а тому його вимоги є безпідставні і в задоволенні позову слід відмовити. Не підлягає до задоволення зустрічна позовна заява про те, що дану кредитну угоду слід вважати позикою, яка укладена між сторонами. Статтею 1046 ЦК України визначено , що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів. Відповідно до частини другої цієї статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей. В судовому засіданні встановлено, що передання [PERSON] грошей товариству «НЕШГРУП»не було, про що наведено при оцінці доказів по первісному позову, тобто як встановлено в судовому засіданні [PERSON] надав грошові кошти своєму батькові [PERSON], який є одним із засновників товариства і саме засновки товариства, як пояснив [PERSON] вели між собою так звану «чорну касу»та розприділяли прибутки, які були не враховані при діяльності товариства . Таким чином , суд вважає, що кредитна угода від 25.10.2010 року, яку позивач по зустрічному позову ТОВ «НЕШГРУП»вважає договором позики, не може вважатись укладеною між сторонами, оскільки не відбулось передання грошей в сумі еквівалентній 56 000 доларам США ТОВ «НЕШГРУП».

Outcome: dismissed