Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

07 липня 2010 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу 74/100 частини жилого будинку [ADDRESS] , укладений 11 листопада 1997 року між [PERSON] та [PERSON] на Південній товарній біржі, зареєстрований під № 7648, а також визнати за нею право власності на вказане майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказує на те, 11 листопада 1997 року між нею та відповідачем на Південній товарній біржі укладений договір купівлі-продажу 74/100 частин жилого будинку [ADDRESS] , який зареєстрований під № 7648. Позивачка сплатила обумовлену суму за придбане нерухоме майно, а відповідач звільнив частину житлового будинку, куди позивачка вселилася разом з членами родини і де зареєструвалася. Таким чином сторони виконали свої обов`язки за договором. В подальшому 13 листопада 1997 року позивачка зареєструвала право власності на 74/100 частин вказаного домоволодіння в комунальному підприємстві «Миколаївське міське бюро технічної інвентаризації». На теперішній час позивачці стало відомо, що біржовий договір купівлі- продажу нерухомого майна не є правовстановлюючим документом на тій підставі, що він не посвідчений нотаріально. Крім того, позивачка втратила свій примірник біржового договору. Зазначає, що сторони виконали всі умови договору, проте відповідач наразі ухиляється від нотаріального посвідчення договору, встановити місце його проживання не вдається, відтак, позивач змушена звернутися до суду за визнанням укладеної угоди купівлі-продажу нерухомого майна дійсною та визнанням за нею права власності. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи сповіщена завчасно і належним чином, надала суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить об`ява у друкованих засобах масової інформації, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заперечень з приводу позову не надав. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно і належним чином, про причини неявки представника суд не сповістила, будь-яких заперечень з приводу позову не надала. За викладених обставин суд в порядку ст.224 ЦПК України вважає за можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача. Дослідивши, письмові докази, наявні у справі, суд з`ясував такі фактичні обставини. 11 листопада 1997 року між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) на Південній товарній біржі в м.Миколаєві укладений договір № 7648 купівлі-продажу 74/100 частини домоволодіння [ADDRESS] з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами: А1 - житлова прибудова, кам`яна, жилою площею 17, 80 кв. м., А - житловий будинок, кам`яний, площею 47, 10 кв. м., Епд - погреб кам`яний, Е - гараж цегляний, Ж - вбиральня цегляна, 3 - котельна цегляна, № 1, 6, 8 - огорожі, № 4, 5, ї - споруди. Сума угоди склала 13 200 грн. (а.с.7, 9-14). 13 листопада 1997 року угода зареєстрована в комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.7-8). Сторони виконали умови договору, покупець сплатив обумовлену суму коштів, а продавець прийняв її та звільнив частину жилого будинку. На сьогоднішній день позивачка має намір привести правовстановлюючі документи на будинок у відповідність до вимог законодавства, проте в позасудовому порядку не в змозі цього зробити. Як встановлювала ч.І ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), чинного на момент укладення угоди, договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Разом із тим, згідно із ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічні положення також закріплені і в ч.2 ст.220, ст.657 ЦК України (в редакції 2003 року), чинного на час розгляду справи. Крім того, як встановлювала ч.2 ст.12 Закону України «Про власність» N 697-ХІІ від 07 лютого 1991 року, чинного на час укладення угоди, громадянин набуває права власності, на майно, одержане, зокрема, внаслідок укладення угод, не заборонених законом. За правилами ст.392 ЦК України (в редакції 2003 року), власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі- продажу, виконали угоду, набули прав відповідно покупця і продавця, угода зареєстрована в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, втім продавець ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, що позбавляє позивачку можливості підтвердити законність набуття спірного майна у позасудовому порядку. Відтак, суд находить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає можливим віднести судові витрати, пов`язані із розглядом справи, на рахунок позивачки.

Outcome: approved