overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

19.01.2011 року прокурор Чернігівського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 6145 грн 71 коп. В обґрунтування позову прокурор послався на невиконання відповідачами умов договору в частині повернення суми кредиту і нарахованих відсотків. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] визнав позов частково. Він пояснив, що згідно письмової вимоги позивача від 20.09.2010 року станом на 01.09.2010 року заборгованість за кредитним договором складала 4458 грн 53 коп. З цієї суми боргу він сплатив 3900 грн, у звязку з чим залишилася невідшкодованою заборгованість в розмірі 974 грн 42 коп. Співвідповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 25.12.2007 року сторони уклали кредитний договір № 384, відповідно до якого позивач надав відповідачу [PERSON] в користування грошові кошти в сумі 10600 грн строком до 24.12.2010 року, зі сплатою 21% річних (далі по тексту Договір). Згідно пункту 1.6 Договору відповідач повинен був щомісячно до 25 числа сплачувати по 294 грн у повернення суми кредиту і нарахованих відсотків. Пунктом 5.2 Договору передбачено нарахування пені за порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків в розмірі 0.05 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. З метою забезпечення належного виконання відповідачем своїх договірних зобовязань 25.12.2007 року позивач уклав договори поруки зі співвідповідачами. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого станом на 01.01.2011 року виникла заборгованість в розмірі 6145 грн 71 коп., в тому числі: - заборгованість по кредиту 5342 грн 16 коп., - заборгованість по процентам 162 грн 07 коп., - пеня 641 грн 48 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 9 11), правильність якого відповідачами не спростована. В силу положень статті 554 ЦК України боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором за повернення кредиту, сплату відсотків та штрафних санкції. Зазначене є підставою для задоволення позову і стягнення суми заборгованості в солідарному порядку з усіх відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що він з відповідачкою з 24 червня 1993 року перебуває у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою, зазначаючи, що з липня 2010 року вони з відповідачкою припинили шлюбні і сімейні стосунки, оскільки вона зрадила його і з вказаного часу вступила у шлюбні стосунки з їхнім сватом [PERSON], батьком чоловіка їхньої дочки [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримав позов, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві, суду пояснив, що дружина зрадила йому з їхнім сватом [PERSON], батьком чоловіка їхньої дочки, а тому з липня 2010 року шлюбні стосунки з відповідачкою вони не підтримують, з вказаного часу проживають окремо. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, суду пояснила, що шлюб між нею та позивачем був укладений 24 червня 1993 року, від якого мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з позивачем вони не підтримують з липня 2010 року. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідачки, їх покази як свідків, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 24 червня 1993 року в виконкомі Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області, актовий запис № 06. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З липня 2010 року сторони припинили шлюбні стосунки, з цього ж часу проживають окремо. Вказані обставини підтверджуються показами сторін допитаних в якості свідків, свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 111867, виданим 14.05.2011 року, відповідно до якого сторони одружились 24.06.1993 року (а. с. 4), копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ОК № 179902 від 14 травня 2011 року (а.с. 5), довідкою виконкому Красилівської сільської ради від 16.05.11 р. за № 419 про склад сімї позивача (а. с. 6). У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що взаємовідносини, які склались в сімї сторін, свідчать про те, що їх сімя розпалася остаточно і збереження такого шлюбу неможливе і недоцільне, оскільки суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

Коропська селищна рада звернулась до суду з даною заявою, вказуючи на те, що рішенням Коропського районного суду від 20 грудня 2006 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатною та призначено над нею опікуном [PERSON]. 14 квітня 2011 року [PERSON] померла. [PERSON], звернулась до виконкому Коропської селищної ради з проханням призначити її опікуном над її недієздатною сестрою [PERSON]. А тому Коропська селищна рада просить суд призначити [PERSON] опікуном недієздатної [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник Коропської селищної ради [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити по вищевикладеним мотивам. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні заінтересована особа сестра недієздатної [PERSON] показала, що вона бажає бути опікуном над її недієздатною сестрою [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши представника Коропської селищної ради, заінтересовану особу та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 241 ч.2 ЦПК України, суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для призначення [PERSON] опікуна її сестру [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що 16 лютого 1991 року вступила у шлюб з відповідачем по справі [PERSON]. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Однією сім»єю офіційно прожили 20 років. Припинили шлюбні стосунки із відповідачем з березня 2011 року. Протягом цього часу вони не ведуть спільний побут, між ними відсутнє взаєморозуміння. Майновий спір вирішать самостійно. Шлюб існує лише юридично. Просить його розірвати. Термін для примирення не надавати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище набуте у шлюбі. Відповідач згідний з позовними вимогами про розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя. Відповідно до положень ст.ст.111-112 СК України, суд, з»ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, - постановляє рішення про розірвання шлюбу. Як вбачається із матеріалів позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, подальше збереження сімї між позивачкою і відповідачем не можливе, поскільки сторони разом не проживають, відновлювати спільне життя не вбачають потреби, причиною розлучення є різні погляди на життя, що унеможливлює існування сім»ї. Вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин у справі, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків та не бажанням сторін щодо надання такого строку, який вони вважають лише відтягуванням вирішення спору. В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Майновий спір, як стверджує позивачка і відповідач, вирішать самостійно. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Суд, вважає за доцільним залишити позивачці прізвище набуте у шлюбі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі , від якого в них народився син [PERSON] , [INFO]. Відповідач [PERSON] своїх батьківських обов»язків відносно неповнолітнього сина не виконує, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Представники відповідача позов не визнали, пояснили суду, що позивачка чинила перешкоди в спілкуванні з дитиною. Представник Органу опіки і піклування Октябрської районної у м. Полтаві ради проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження Серія І-КЕ № - 009066, видане Октябрським відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції , актовий запис № 484 від 03.06.2005 року. В жовтні 2006 шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірванню шлюбу від 13.12.2006 року Октябрським відділом РАЦС було зроблено запис № 601. Сторони проживають окремо. Дитина [PERSON] проживає та зареєстрований разом з матір»ю [PERSON] Відповідно до Висновку Органу опіки і піклування виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 26.04.2011 року, гр. [PERSON] ухиляється від виховання та матеріального утримання малолітнього сина, [PERSON], що дає можливість позбавити його батьківських прав. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою , проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані про здоров»я дитини, її фізичний , духовний та моральний стан. Судом встановлено що відповідач [PERSON] своїх батьківських обов»язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] , не виконує,з дитиною не спілкується з жовтня 2006 року, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, його навчання, не забезпечує йому належного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків. Свідки : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] зі своїм сином [PERSON] не спілкується, участі у його житті не приймає. Відповідачу [PERSON] перешкод у здійсненні ним батьківських прав не чинилося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

У лютому 2011 року ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договором № 100-08/С від 21.03. 2008 року в сумі 21 061,52 грн. та судові витрати в сумі 330,17 грн. , сплачені при подачі позову. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 21 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк (в подальшому «Банк") та громадянкою [PERSON] , (в подальшому - Позичальник") був укладений кредитний договір № 100-08/С відповідно до якого Позичальнику був наданий кредит в сумі 5000,00 грн. строком користування до 19.03.2010 року, зі сплатою 30 % річних за користування кредитними коштами. Відповідачка взятих на себе зобов»язань не виконує, а тому станом на 13.05.2011 року борг складає 21 061, 52 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання повторно не з»явилася, будучи повідомленою про день і час слухання справи. Суд вважає можливим розглянути справу без її участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 21 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк (в подальшому «Банк") та громадянкою [PERSON] , (в подальшому - Позичальник") був укладений кредитний договір № 100-08/С відповідно до якого Позичальнику був наданий кредит в сумі 5000,00 грн. строком користування до 19.03.2010 року, зі сплатою 30 % річних за користування кредитними коштами. Відповідач взятих на себе зобов»язань не виконує, а тому станом на 13.05.2011 року борг складає 21\~061,52 грн. -Інфляційні втрати 804,44 грн. -Три проценти річних 225,27 грн. -Прострочена заборгованість за кредитом 4\~194,46 грн. -Прострочена заборгованість за відсотками 2\~805,98 грн. -Інфляційні втрати 472,92 грн. -Пеня за кожен день прострочення сплати за користування кредитними коштами 4\~751,98 грн. -Пеня нарахована від суми боргу за кожен день прострочення заборгованості по сплаті кредиту 7\~675,86 грн. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до вимог ст. 611 ч. 1 п. 1, З ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

У березні 2011 року позивач звернулась до суду із позовом, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.12.2005 року квартира [ADDRESS] належить їй, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 03.11.2011 року [PERSON] помер, 09.05.2010 року [PERSON] іванович помер. Оскільки [PERSON] помер, та [PERSON] помер, та між ним не було досягнуто згоди про визначення часток, позивачу необхідно визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру, та вона вимушена була звернутися до суду із зазначеним позовом та просить змінити правовий режим майна, встановивши спільну часткову власність і визначити, що розмір часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] між співвласниками є рівними та встановлює за [PERSON] (померлим) 1/3 частину, за [PERSON] (померлим) 1/3 частину , за [PERSON] 1/3 частину квартири. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час слухання справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, в задоволенні позовних вимог не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05.12.2005 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS], загальною площею 54,6 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. 03.11.2009 року [PERSON] помер, 09.05.2010 року [PERSON] помер і здійснити виділ частки не можливо. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що уточнені позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2011 року звернувся до суду з позовом до Давидівської сільської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, що розташоване по вул. Шевченка, 37 у с. Нові Мартиновичі, Пирятинського району, Полтавської області. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що згідно договору дарування він є власником одноповерхового житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташовані по вул. Шевченка, 37 у с. Нові Мартиновичі, Пирятинського району, Полтавської області. На земельній ділянці вказаного домоволодіння він самочинно побудував гараж та сарай. На даний час у нього виникла необхідність визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, оскільки відсутність правовстановлюючих документів перешкоджає вільно розпоряджатися цим майном, а тому вимушений звернутися до суду. Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду листа, у якому просив справу розглядати без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечував. Судом установлено: Згідно договору дарування АВО № 210427 від 06.11.2000 року посвідченим державним нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори [PERSON] являється власником одноповерхового будинку та господарських будівель і споруд, що розташовані по вул. Шевченка, 37 у с. Нові Мартиновичі, Пирятинського району, Полтавської області. (а.с. 6) На вищевказаній земельній ділянці позивач [PERSON] самовільно побудував гараж та сарай. Згідно з довідкою-характеристикою виданою 02 лютого 2011 року комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», загальна вартість вказаних самовільно збудованих споруд з урахування ступеню зносу складає 27146 грн. (а.с. 10) Відсутність правовстановлюючих документів на господарські споруди перешкоджає позивачу [PERSON] вільно розпоряджатися майном, що перебуває у його власності. Згідно ст. 376 Цивільного кодексу України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2011 р. звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO] та Анну, [INFO]. На сьогоднішній день вони спільно не проживають та на утримання дітей відповідач матеріальної допомоги не надає. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно, до повноліття дітей. В судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від них надійшли заяви, в яких вони прохають розглянути справу у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO] та Анну, [INFO]. На сьогоднішній день сторони спільно не проживають та на утримання дітей, які проживають з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги не надає, чим порушує вимогу ст. 180 сімейного кодексу України, яка зазначає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення їм повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона та відповідач [PERSON] 2 червня 2007 року зареєстрували законний шлюб, про що відділом РАЦС м. Вишневе Києво-Святошинського району зроблено відповідний актовий запис № 135 та видано свідоцтво про шлюб. У кожного з них це перший шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. На теперішній час подружні відносини між ними припинено. Основна причина розпаду сім'ї, це різниця характерів, відсутність між нею та [PERSON] взаєморозуміння та довір'я. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а вона та [PERSON] не мають наміру зберегти шлюб. Вона вважає, що причини, які спонукають її на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явивсь, про час і місце розгляду справи повідомлявсь належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2 червня 2002 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У кожного з них це перший шлюб. В шлюбі подружжя має дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї часто виникали сварки і непорозуміння. Як пояснила позивач [PERSON] їхній шлюб розпався, тому що вони мають різні погляди на життя, з жовтня 2010 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім»ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Outcome: approved