Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду, в якому просила розділити майно, виділивши їй власність 1/2 частину автомобілів та деякі речі, а саме системний блок та монітор. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити його в повному обсязі. Відповідач та його представник визнали позов частково і просили виділити позивачці системний блок та монітор, в іншій частині позову просили відмовити. Представник ПАТ «Ощадбанк» просив у позові стосовно розподілу автомобілів відмовити, оскільки вони відчуженню не підлягають. Представник ПАТ «ВіЕйБі банк» надіслав суду своє заперечення у якому просив відмовити у позові. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, позивачка з відповідачем перебували у шлюбі з 15.10.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7). 05.02.2009 року вони розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8). Під час шлюбу подружжям були придбані автомобілі [NUMBER], [NUMBER] та КІА СЕЕD ВМ 8649 АН, які є кредитними авто, що підтверджується довідками з банків та договорами кредиту (а.с. 18,19, 147-154, 168-178). Способи та порядок поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя встановлені ст. 71 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Зокрема, ч.І ст.71 СК України встановлено, що майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. ч.2 статті 71 СК України визначено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. В даному випадку автомобіль є неподільним і домовленості між подружжям не має. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків передбачених Цивільним кодексом України. Викладене підтверджується Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Зокрема у п.25 Постанови зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місцЬ з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідно грошової суми. В даному випадку позивачка не заявляла у своєму позові вимогу про Виплату їй компенсації за кредитні автомобілі. Отже, у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Законне рішення даного спору не можливе без врахування боргів подружжя та правовідносин за зобовязаннями, що виникли в інтересах родини. Зокрема, такі зобовязання виникли на підставі кредитних договорів №96 від 13.11.2007 року, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк», №14 від 31 січня 2006 року від 31 березня 2008 року та №107 між ВАТ «Ощадний банк України», відповідно до яких вказані банківські установи надали кредитні кошти на придбання спірних автотранспортних засобів Газель д.н. [NUMBER], Газель д.н. [NUMBER] та КІА СЕЕD д.н. [NUMBER]. Забезпеченням виконання зобовязань щодо погашення кредитів, сплати процентів за їх користування, інших платежів, передбачених кредитним договором, є застава автотранспортних засобів згідно з умовами договорів. Договори застави були укладені між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем 13 листопада 2007 року, а між ВАТ «Ощадний банк України» 31 січня 2006 року та 31 березня 2008 року. Станом на теперішній час кредитні договори діють, а зобовязання відповідача невиконані. Враховуючи викладене, суд вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту цивільних прав не передбачений чинним законодавством України, а визначення ідеальної частки у спільні частковій власності неможливо без компенсації позивачем відповідачу вартості пропорційно відповідної частини кредитних коштів, що були надані Банком на придбання автотранспортного засобу. Крім цього, у судовому засіданні було зясовано, що позивачка не має коштів компенсувати відповідачу частину кредитних коштів. У судовому засіданні відповідач визнав позов в частині виділення у власність позивачці системного блоку Sentro W 2500, монітора LG 710 PN телевізора Samsung SS-29M21SSN, а йому: плити газової «ВЕКО» модель 5512S серійний № [NUMBER]; м*якої частини «5030» 3R+1 + 1 5002 Е-40 р. Отже в цій частині позов підлягає задоволенню.

Outcome: partial