Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.01.2008р., приблизно в 17-00 годині, відповідач [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Москвич -412», реєстраційний номер «[NUMBER] », здійснював рух в напрямку ЦМЛ м.Вугледар по вулиці Молодіжній, місті Вугледар, Донецької області, напроти будинку №10, здійснив наїзд на пішоходів, [PERSON] та [PERSON] , та зник з місця події. Внаслідок даного ДТП [PERSON] та [PERSON] були смертельно травмовані. Кримінальну справу було закрито по ч.2 ст.6 КПК України, за відсутністю в діянні складу злочину. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , в наслідок чого просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь понесену нею матеріальну шкоду у вигляді витрат на поховання батьків в сумі 6600 грн., витрати за юридичні послуги в сумі 500 грн., а також моральну шкоду в сумі 20 000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та їх обґрунтування, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Суду пояснила, що вона не єдина дитина своїх батьків, вона має брата та дві сестри, які мешкають за межами м. Вугледар, внаслідок чого їм складно звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, тому за їх згодою до суду звернулася вона, що стосується матеріальної шкоди, то саме вона мала витрати на поховання батьків та облаштування їх могил. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що [PERSON] та [PERSON] самі винні в ДТП, так як вони порушили правила дорожнього руху, знаходячись на полосі руху автотранспорту і здійснюючи рух в попутному напрямку, дані обставини зазначені в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи. Він не заперечує проти відшкодування матеріальної шкоди в частині витрат на поховання батьків позивача при додержанні строків позовної давності, але заперечує проти відшкодування витрат на придбання пам`ятників та стягнення моральної шкоди в сумі 20 000 грн., а тому просив суд відмовити позивачу в задоволені цих позовних вимог. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 03.01.2008 року, приблизно о 17-00 годині, в темну пору доби, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «М-412», з державним номерним знаком «[NUMBER] », здійснював рух по дорозі в районі буд. №10, по вул. Молодіжній, м.Вугледар, Донецької області, зі сторони кладовища в напрямку ЦМЛ м.Вугледар, здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які знаходилися на полосі його руху і здійснювали рух в попутному напрямку, в наслідок чого вони були смертельно травмовані . Водій з місця ДТП зник, пішоходи були смертельно травмовані. ДТП сталася виключно внаслідок порушень правил дорожнього руху пішоходами, які порушили вимоги п.п.12.2 та12.3 ПДРУ, водій [PERSON] в даній дорожній обстановці з технічної точки зору, можливості запобігти пригоді, а саме наїзду на пішоходів, як шляхом гальмування, так і виконанням маневрів. Так як в діях водія [PERSON] були відсутні ознаки злочину, то в порушенні кримінальної справи було відмовлено. (а.с.12-14) Згідно свідоцтв про смерть, виданих Відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області 08.01.2008 року, [PERSON] та [PERSON] померли, про що зроблено відповідний актовий запис за №06 та №07, відповідно. (а.с.7,8). Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1167 ч.2 п.1 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст.1168 ч.2 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим). Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.12.1979 року Старомихайлівською с.Радою, Мар`їнського району, Донецької області. (а.с.6). Враховуючи те, що моральна шкода була завдана позивачеві втратою найближчих для неї людей, батька та матері, суд вважає, що у зв`язку з цим позивач зазнала надзвичайних хвилювань, нервового напруження, пережила душевний біль та горе. Виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в сумі 20 000 грн. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає необхідним відмовити, оскільки як вбачається із документів наданих позивачем в підтвердження матеріальної шкоди витрати мали місце в період з 04.01.2008 року по 09.01.2008 року, а до суду позивач звернулася з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в квітні 2011 року, заяву про поновлення строку для звернення до суду за захистом порушеного права не подала і не надала суду доказів поважності причин пропуску позовної давності. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 267 ч.4 ЦК України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти часткової оплати матеріальної шкоди, а саме в частині витрат позивача [PERSON] на поховання своїх батьків, при додержанні строків позовної давності, в наслідок чого суд вважає, що для відшкодування матеріальної шкоди відсутні правові підстави, так як позивачем пропущений трирічний строк позовної давності, в який би вона змогла звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє рішення про відмову у прийнятті відповідачем позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат за послуги адвоката в сумі 500 грн. понесених позивачем, при подачі позовної заяви, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в цій частині, так як нею документально не підтверджено факт оплати отриманих послуг. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст.1167,1168 ЦК України,

Outcome: partial