Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою 29.07.2010 року. В судовому засіданні представники позивачів за дорученням в повному обсязі підтримали позовні вимоги та просили задовольнити в повному обсязі , просили визнати за їх батьком право власності на 19/100 частин домоволодіння з надвірними забудовами в м. Харкові по вул.. Дача №55 за їх батьком [PERSON] на момент його смерті , також визнавши право власності на 19/200 частин домоволодіння по вул.. Дача №55 за кожним у порядку спадкування за законом після смерті батька. Відповідач [PERSON] міська рада в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином ,в судове засідання не з»явилася, причини неявки суду не сповістила. Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про час судового розгляду повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістили, в судове засідання не з»явилися. Вислухавши пояснення представників позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Позивач по справі [PERSON] народився 29.10.1965 року, що підтверджується актовим записом про народження № 1493 від 21.12.1965 року, який виконано [PERSON] міським ЗАГС , в графі «батько» актового запису вказано [PERSON], в графі «матір» вказано [PERSON]. Позивач по справі [PERSON] народився 12.10.1969 року, що підтверджується актовим записом про народження № 10911 від 30.10.1969 року, який виконано Дзержинським рай бюро ЗАГС м. Харкова, в графі «батько» актового запису вказано [PERSON], в графі «матір» вказано [PERSON]. Батько позивачів по справі [PERSON] народився 08 вересня 1942 року, що підтверджується актовим записом №2257 від 30.05.1945 року, який виконано [PERSON] міським ЗАГС, в графі «батько» якого записано [PERSON], в графі «матір» записано [PERSON]. Батько позивачів [PERSON] помер 12 березня 2006 року, що підтверджується актовим записом про реєстрацію смерті № 4032, який виконано 13.03.2006 року , який виконано міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського Обласного управління юстиції. За життя [PERSON] 10.04.1990 року звернувся до 8-ї [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 29.10.1989 року, що підтверджується довідкою Харківського Обласного Державного нотаріального Архіву № 3310/01-21 від 01.11.2010 року. 10.04.1990 року з заявою про відмову від спадщину до нотаріальної контори звернулася [PERSON] , заяву було зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №338 за спадковою справою № 221/1990, що підтверджується довідкою Харківського Обласного Державного нотаріального Архіву № 3310/01-21 від 01.11.2010 року. [PERSON] придбала право власності на 19/100 частин домоволодіння з надвірними забудовами по вул. Дача №54 , Помірки №27 ,яке складається з квартири №3 в будинку №1 на підставі рішення районного народного суду 2-ої дільниці Кагановичського району м. Харкова №2-389 від 29 травня 1946 року, яке набуло чинності. Перерозподіл часток в домоволодінні здійснено на підставі ухвали народного суду 2-ї дільниці Київського району м. Харкова від 05.03.1958 року, яке набуло чинності , доля [PERSON] визначена 19/100 частин домоволодіння по вул. Дача №54 ,Померки №27 в м. Харкові. Згідно довідки Комунального підприємства «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації» від 11.11.2010 року № 18002404 зазначено, що станом на час розгляду справи судом вул..Дача №54 ,Померки №27 в м. Харкові на підставі рішення Київського РВК м. Харкова №20 від 25.10.1955 року має назву вул.. Дача №55. Згідно довідки Комунального підприємства «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації» від 28.10..2010 року №23-38022 право власності на 19/100 частин будинку з надвірними забудовами №3 по вул.. Дача №55 в м. Харкові зареєстроване за [PERSON] на підставі рішення районного народного суду 2-ої дільниці Кагановичського району м. Харкова( зараз Київського районного суду м. Харкова) №2-389 від 29 травня 1946 року,17/100 частин домоволодіння №3 по вул.. Дача №55 в м. Харкові зареєстровано за третьою особою по справі [PERSON] на підставі того ж судового рішення від 29.05.1946 року,15/100 частин домоволодіння №3по вул.. Дача №55 в м. Харкові на підставі того ж судового рішення від 29.05.1946 року зареєстровано за [PERSON], 16/100 частин домоволодіння №3 по вул.. Дача №55 в м. Харкові зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 8-ю [PERSON] Державною нотаріальною конторою від 15.09.1967 року , реєстровий номер № 2-1581, 13/100 частин домоволодіння №3 по вул.. Дача №55 в м. Харкові зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину, посвідченого 8-ю [PERSON] Державною нотаріальною конторою від 14.07.1979 року , реєстровий номер № 2-4502, право власності на 1/5 частина домоволодіння №3 по вул.. Дача №55 в м. Харкові , що було зареєстровано за [PERSON], анулюване на підставі рішення Київського РВК м. Харкова від 16.01.1980 року №24-08. Бабуся позивачів [PERSON] померла 29.10.1989 року, що підтверджується актовим записом про реєстрацію смерті №13250від 30.10.1989 року, який виконано Київським Райбюро ЗАГС м. Харкова. Довідкою Харківського Обласного Державного нотаріального Архіву № 3310/01-21 від 01.11.2010 року підтверджується, що свідоцтво на спадщину [PERSON] не видавалося, спадкова справа № 221/1990 вважається відкритою. На час смерті власниці майна [PERSON] діяли нормі Цивільного Кодексу України 1963 року, на підставі з вимогами ст.549 ЦК України 1963 року «визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) коли він фактично прийняв в управління чи володіння спадкове майно,2) коли він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Дії, вказані в цій статті винні бути звершені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкування виникає лише в випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, який залишився до прийняття спадщини. Коли цей строк менш ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців.» Згідно з ст.529 ЦК України 1963 року до спадкоємців першої черги відносяться діти, батьки та той з подружжя , хто пережив спадкодавця. На підставі ст.524 ЦК України 1963 року спадкування в Україні здійснювалось за законом та за заповітом. Заповіт на майно, яке належало небіжчиці [PERSON] не укладався. З заявою при прийняття спадщину звернувся [PERSON], син небіжчиці. З пояснень представників позивачів вбачається, що [PERSON] не був обізнаним в законодавстві та вважав , що набув право власності після смерті своєї матері. Суд приходить до висновку, що [PERSON] своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини, оформити спадщину належним чином не зміг, але його право власності підлягає захисту та за ним слід визнати право власності на 19/100 частин будинку з надвірними забудовами по вул.. Дача №55 в м. Харкові у порядку спадкування за законом після смерті матері. На підставі ч 3 ст.1268 Цивільного Кодексу України Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу ,він не заявив про відмову від неї. На підставі ст..41 Конституції України кожен має право володіти ,користуватися та розпоряджатися майном. На підставі ст..319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах. На підставі ст..ст..321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України). На підставі вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема з правочинів. На підставі ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше. Згідно з вимогами ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі вимог ч 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст..1217 Цивільного Кодексу України спадкування в Україні здійснюється за законом та за заповітом. На підставі ст..1261 ЦК України до першої черги спадкоємців віднесено дітей, батьків, того з подружжя, хто пережив. Після смерті [PERSON] залишилося троє спадкоємців : дружина [PERSON], та сини ,позивачі по справі [PERSON] та [PERSON]. Дружина [PERSON] [PERSON] померла 26.08.2009 року, що підтверджується актовим записом про реєстрацію смерті № 11863 від 27.08.2009 року, який виконано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції . Позивачі по справі вважали, що після смерті батька матір оформила своєчасно спадщину та коли розшукали документи з»ясували, що спадщина не оформлена навіть на їхнього батька, який помер в 2006 році. На підставі ст..1268 ЦК України спадкоємці, які постійно мешкали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються прийнявши ми спадщину, якщо під час строку, встановленого ст..1270 ЦК України, вони не заявили про відмову від спадщини. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд враховує ті обставини, що позивачці було роз»яснено вимоги ст.ст.10,11,60 ЦПК України , стосовно того, що суд не має можливостей виходити за межі позовних вимог, тому суд не вважає за необхідне вирішувати питання щодо покладення на відповідача стягнень по сплаті державного мита, витрат з інформаційно-технічне забезпечення .

Outcome: approved