Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-30 00:00:00

У травні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що з жовтня 1997 року він добре знав [PERSON], який проживав разом із його матірю [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. 24 червня 1998 року [PERSON] подарував йому однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 07 липня 1998 року своє право власності на дану квартиру він зареєстрував у [PERSON] бюро технічної інвентаризації. У березні 2000 року його мати і [PERSON] припинили фактичні шлюбні відносини, після чого останній звернувся до суду з позовом про визнання вказаного договору дарування квартири недійсним та виселення його із квартири. Рішенням Броварського міського суду Київської області від 10 квітня 2001 року, залишеним без зміни ухвалою Київського обласного суду від 22 травня 2001 року, позов [PERSON] було задоволено. Після набрання рішенням суду законної сили [PERSON] у встановленому законом порядку своє право власності на квартиру у [PERSON] БТІ не зареєстрував. 17 липня 2001 року він помер. З часу дарування [PERSON] йому, [PERSON], квартири і після рішення суду він постійно проживав і проживає у цій квартирі та користується нею. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно за набувальною давністю. Оскільки він відкрито та безперервно користується квартирою більше десяти років, сплачує за неї комунальні послуги, вважає, що набув право власності на цю спірну квартиру за набувальною давністю. Просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] міської ради Київської області [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнала та пояснила, що згідно із ст. 344 ЦК України за набувальною давністю передбачено добросовісне заволодіння чужим майном. Добросовісність полягає у тому, що особа не знала і не могла знати, що володіє чужим житлом незаконно. У рішенні суду від 22 травня 2001 року зазначено, що договір дарування від 24 червня 1998 року укладений внаслідок обману з боку позивача [PERSON] Оскільки договір дарування судом визнаний недійним, право власності на квартиру відновлено за [PERSON], тому відповідно до рішення суду [PERSON] втратив право користування спірною квартирою і підлягав виселенню з неї. Однак, незважаючи на це, продовжував незаконно користуватися цим жилим приміщенням. Враховуючи, що позивач [PERSON] неправомірно заволодів спірною квартирою, весь час користувався нею без законних на те підстав, свого добросовісного, відкритого та безперервного володіння квартирою протягом встановленого законом строку не довів, він не має права на спірну квартиру. Набувальна давність не поширюється на випадки заволодіння чужим майном обманним чи злочинним шляхом. Просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти на відповідні їм правовідносини. Згідно із договором дарування від 24 червня 1998 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 07 липня 1998 року право власності на цю квартиру зареєстровано за позивачем [PERSON] у [PERSON] МБТІ за № 1-10019. За позовом [PERSON] рішенням Броварського міського суду Київської області від 10 квітня 2001 року, залишеним без зміни ухвалою Київського обласного суду від 22 травня 2001 року, зазначений вище договір дарування квартири визнаний недійсним. 17 липня 2001 року [PERSON] помер, спадкоємці після його смерті відсутні, спадкова справа не відкривалася. За повідомленням Комунального підприємства [PERSON] міської ради Київської області [PERSON] бюро технічної інвентаризації № 827 від 05 листопада 2011 року станом з 1998 року по даний час право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за позивачем. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1998 року по даний час постійно проживає у зазначеній вище спірній квартирі, добросовісно, відкрито і безперервно нею користується, сплачує комунальні послуги, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов, квитанціями про оплату комунальних послуг, показаннями свідків [PERSON] і [PERSON], які проживають по сусідству. У ч. 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт добросовісного, безперервного і відкритого володіння [PERSON] спірною квартирою протягом десяти років, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved