Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-27 00:00:00

[PERSON] 28 лютого 2011 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 26.05.1990 року у Відділі РАЦС Залізничного району м. Гомеля, Республіки Білорусь, актовий запис №442. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони не проживають однією сімєю понад 18 років, мешкають в різних державах, шлюбні відносини припинені. У судове засідання позивачка не зявилася, оскільки надала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. /а.с.7/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце судового засідання був повідомлений двічі належним чином. /а.с.13, 15/ Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб 26.05.1990 року у Відділі РАЦС Залізничного району м. Гомеля, Республіки Білорусь, актовий запис №442, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії «І-ЛЮ»№0083201. /а.с.6/ Згідно паспорта позивачки остання проживає [INFO]. /а.с.4-5/ Відповідач зареєстрований проживаючим [INFO]. /а.с.10/ Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved