Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] підприємства фірма «Трансбуд-С» про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля й визнання права власності на автомобіль, посилаючись на те, що 24 червня 2010 року придбано автомобіль Subaru Outback, державний номерний знак [NUMBER], 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER] у [PERSON] підприємства фірми «Трансбуд-С». Згідно розписки від 24 червня 2010 року виданої директором вказаного підприємства [PERSON] отримав кошти за вказаний автомобіль в розмірі 150000грн. У зв'язку з відсутністю коштів та часу він не знімав автомобіль з обліку, а керував ним на підставі шляхових листів, що видавалися підприємством. Пізніше, як йому стало відомо, при зверненні до ВРЕВ при ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області, з метою зняття даного автомобіля з обліку, на нього накладено арешт Першотравневим відділом Державної виконавчої служби Чернівецького Міського управління юстиції. При зверненні до вказаної структури він отримав копію Постанови про арешт майна брожника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2010 року. У відповідності до якої встановлено, що арешт на даний автомобіль накладено при виконанні наказу № 3/26 від 27.05.2010 року, виданого Господарським судом Чернівецької області про стягнення з ППФ «Транс Буд-С» боргу. В свою чергу ПП «Трансбуд-С» взявши на себе обов'язок по наданню йому автомобіля не виконало даної умови договору до сьогоднішнього дня. У звязку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача 150000грн. заборгованості. До початку розгляду справи по суті від позивача до суду надійшла позовна заява в новій редакції, в даному позові позивач змінив предмет позову. В даному позові вказує, що 24 червня 2010 року між ним та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу спірного автомобіля. Відповідно до пункту 1 Договору відповідач зобов'язався на умовах Договору у термін до 01 листопада 2010 року передати у власність позивача за договором купівлі-продажу, а позивач зобов'язався прийняти спірний автомобіль. Пунктом 3.1 Договору встановлено, що продаж автомобіля буде вчинено за 150000,00 гривень. Згідно з пунктом 4 Договору при укладенні Договору позивач зобов'язаний сплатити відповідачу грошову суму у вигляді авансу в розмірі вартості автомобіля визначеної пунктом 3.1 Договору. На виконання умов пунктів 3.1 та 4 Договору 24 червня 2010 року позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 150000,00 грн., але відповідач в супереч умов попереднього договору ухиляється від укладання основного договору. На підставі викладеного просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля від 24.06.2010 року. Та визнати за ним право власності на автомобіль Subaru Outback, державний номерний знак [NUMBER], 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER]. Позивач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, зміненні позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON] підприємством фірма «Трансбуд-С» 24 червня 2010 року було укладено договір купівлі-продажу автомобіля. Предмет договору є автомобіль Subaru Outback, державний номерний знак [NUMBER], 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER] /а.с.23/ Відповідно до пункту 1 Договору відповідач зобов'язався на умовах Договору у термін до 01 листопада 2010 року передати у власність позивачу за договором купівлі-продажу, а позивач зобов'язався прийняти спірний автомобіль. Пунктом 3.1 Договору встановлено, що продаж автомобіля буде вчинено за 150000,00 гривень. Згідно з пунктом 4 Договору при укладенні Договору позивач зобов'язаний сплатити відповідачу грошову суму у вигляді авансу в розмірі вартості автомобіля визначеної пунктом 3.1 Договору. Пунктом 5 Договору передбачено, що при укладенні Основного договору, сума, яка підлягатиме передачі позивачем відповідачу, буде зменшена на суму виданого за Договором авансу, тобто на 150000,00 гривень. Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов пунктів 3.1 та 4 Договору 24 червня 2010 року позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 150000грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №5 /а.с.7/. У відповідності до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону за власною волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування, розпорядження своїм майном. Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет і ціну (ст.638 ЦК України). Сторони згідно Договору домовились щодо всіх істотних умов Договору: зокрема, дійшли згоди щодо предмету і ціни автомобіля. За вищевказаним Договором відбулося часткове виконання його сторонами: позивач в повному обсязі сплатив обумовлену Договором вартість автомобіля, а відповідач прийняв кошти як оплату за автомобіль. З боку відповідача не було будь-яких претензій щодо покупця, розміру оплати та порядку розрахунків. Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Отже, зміст договору купівлі-продажу автомобіля зафіксовано у Договорі та платіжних документах: квитанції до прибуткового касового ордеру №5 та прибутковому касовому ордері №5. Відповідно до пункту 9 Договору сторони зобов'язалися нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу автомобіля. Частиною 1 статті 209 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Однак як встановлено судом, відповідач постійно ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля та передачі автомобіля позивачу у власність, що підтверджується листами позивача до відповідача про необхідність укладення Основного договору та його нотаріального посвідчення відповідно до умов Договору /а.с.24-26/. Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved