Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звільнення від обовязку сплачувати аліментів на утримання неповнолітньої дитини мотивуючи тим, що відповідно до рішення суду від 21.10.1996 року він сплачує аліменти на утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON]. Однак 16.10.2010 року вона зареєструвала шлюб та набула повної цивільної дієздатності і має право на утримання від свого чоловіка. Зазначає, що в теперішній час він не має можливості сплачувати аліменти, так як на своєму утримання має ще двох неповнолітніх дітей, а тому просив звільнити від обовязку сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, додавши, що він також доглядає за своєю матірю, яка є інвалідом першої групи і потребує систематичного медичного лікування. Ні він ні його дружина не працюють, а тільки утримують домашнє господарство. Просив позов задовольнити. Відповідачі про розгляд справи повідомлені, в судове засідання не явилися по невідомій причині. За згодою позивача, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Підстави звільнення від обовязку утримувати дитину визначені ч.1 ст.188 СК України, з якої вбачається, що батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Судом встановлено, що рішенням Буринського районного суду від 21.10.1996 року з позивача, на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу) на утримання його неповнолітньої доньки [PERSON], що підтверджується показами позивача, копією виконавчого листа. Як вбачається з рішення Буринського районного суду від 22.09.2010 року, довідки Черепівської сільської ради, копії актового запису, донька позивача [PERSON] 16.10.2010 року, будучи неповнолітньою, зареєструвала шлюб з [PERSON]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Позивач не навів передбачених законом обставин та не надав жодного доказу на підтвердження визначених законом умов звільнені його від обовязку утримувати неповнолітню дитину. Та обставина, що вона уклала шлюбу не припиняє передбаченого законом обовязку позивача утримувати її до досягнення повноліття. Таку ж правову позицію висловив і Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»(п.15). Не є підставою для звільнення його від обовязку утримувати неповнолітню дитину і факт перебування на його утриманні інших неповнолітніх дітей та матері, яка є інвалідом першої групи. Відповідно до ст.11ЦПК України, суд розглядає цивільні справі не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог... В судовому засіданні позивач настоював на заявлених ним вимогах, але суд вважає, що він не позбавлений можливості в подальшому звернутися до суду з відповідним позовом щодо зміни розміру аліментів, в ході розгляду якого суд може врахувати вище викладені ним обставини. Таким чином, здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити у звязку з його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed