Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 338 грн. 40 коп. мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем 25.05.2007 року було укладено кредитний договір № 1360, за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 1 980 доларів США, що еквівалентно 9 999 грн. Вказує, що згідно п.2.3 Кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 15.05.2009 року, із погашенням кредиту щомісячно у відповідності до графіку, який є невідємною частиною цього договору, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12% річних. Зазначає, що позичальнику направлялось позивачем повідомлення з вимогою здійснити погашення кредиту та суми простроченої заборгованості та жодних заходів ним вжито не було. У якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки та договір застави. Посилається на те, що в порушення умов договору відповідачем систематично не виконуються прийняті кредитні зобовязання в частині погашення кредиту по графіку і станом на 27.01.2011 року загальна заборгованість [PERSON] являється непогашеною та складає 338 грн. 40 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак звернувся до суду з заявою в якій підтримав заявлені позовні вимоги та просив справу розглянути в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак позов визнав, звернувшись до суду з відповідною заявою та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з»явився, не повідомив причини неявки і не подав заяви про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні було встановлено, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем 25.05.2007 року було укладено кредитний договір № 1360 за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу [PERSON] кредит у сумі 1 980 доларів США, що еквівалентно 9 999 гривень на умовах, передбачених даним договором, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити позивачу за користування кредитом проценти у розмірі 12% річних (пункти 2.1,2.2 кредитного договору). Згідно пункту 2.3 договору даний кредит був наданий з кінцевим терміном повернення - не пізніше 15.05.2009 року однак відповідачем [PERSON] чергова частина погашення заборгованості не здійснювалась і станом на 27.01.2011 року заборгованість являється простроченою і складає 338 грн. 40 коп. Також встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було підписано договір поруки № 1362 від 25.05.2007 року, згідно з п.п. 2.1 якого [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 1360 від 25.05.2007 року, тому і позичальник, і поручитель згідно ст.554 ЦК України несуть відповідальність перед позивачем як солідарні боржники. Між позивачем та відповідачем [PERSON] було підписано договір застави серії № 1361 від 25.05.2007 року, згідно з п. 1.2. якого предметом застави є побутова техніка: гардеробна в кількості 1 шт. вартістю 3 100 грн., стіл масив в кількості 1 шт. 2 150 грн., стільці масив в кількості 6 шт. 1 980 грн., шафа купе в кількості 1 шт. 2 900 грн., що належить заставодавцю на підставі накладної №4 від 22.05.2007 року. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 1050, ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача слід відмовити, так як позивач не навів достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Крім цього, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача та інше. Разом з тим, суд вважає, що на день розгляду заяви позивачем відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду. У частині встановлення судовим рішенням тимчасової заборони на видачу відповідачам паспортів для виїзду за кордон України, або якщо вони такі паспорти мають, ініціювати встановлення тимчасової заборони на виїзд за кордон України до повного виконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки позов задоволенню не підлягає, оскільки зобовязання забезпечене, крім договору поруки, також і договором застави, а припущення щодо наміру відповідачів ухилитися від виконання судового рішення не є підставою для встановлення таких обмежень. Враховуючи наведене, ст.ст. 526, 530, 533, 541, 543, 554, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial