Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 квітня 2011 року звернувся до Лубенського міськрайонного суду з позовом до ПАТ "УСК "Княжа Вієнна [PERSON]" про стягнення страхової виплати. Свій позов мотивував тим, що 20 квітня 2009 року між ним та відповідачем та дружиною позивача [PERSON] було укладено письмовий комплексний договір №06/02-048817 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків. Внаслідок ШТП, яка сталась 08 вересня 2009 року, постраждав застрахований автомобіль Toyota Auris, яким керувала на належних підставах [PERSON] За дане правопорушення [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, який нею було сплачено. Проте відповідач як страховик двічі відмовив в виплаті страхової суми, посилаючись на відсутність слідів ШТП, наявність мурашника та іржі, що свідчили на їх думку про надання застрахованою особою позивачем ,неправдивих відомостей про ШТП, що в свою чергу стало підставою для відмови у виплаті. Позивач [PERSON] прохає постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму страхової виплати з врахуванням франшизи, в розмірі 149250 гривень, та судові витрати. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити з посиланнями на норми права та обставини справи, викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судові засідання, призначені на 20 травня та на 03 червня 2011 року відповідач не зявився, повідомлень про причини неявок не надсилав, про час, місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні поштові повідомлення, тому суд вважає неявку відповідача не поважною та вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. 03 червня 2011 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що відповідач мав право та можливість належним чином скористатись своїми процесуальними правами, передбаченими ст.ст.27, 31 ЦПК України, в т.ч. щодо участі в розгляді справи, наданні доказів, пояснень та заперечень. Представник позивача адвокат [PERSON] проти такого вирішення справи не заперечує, про що подав відповідну заяву. Суд, заслухавши представника позивача адвоката [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи та матеріали про адміністративне правопорушення №3-1885/2009, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав : Судом встановлено, що 20.04.2009 року між відповідачем як страховиком, третьою особою [PERSON] як страхувальником, та позивачем [PERSON] як вигодонабувачем було укладено письмовий комплексний договір №06/02-048817 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків (НВ) (а.с.7 - 8). Згідно умов цього договору був застрахований легковий автомобіль, належний дружині позивача [PERSON], марки TOYOTA AURIS, днз. ВІ 5000 АО, який вона придбала 05 грудня 2007 року, згідно договору купівлі-продажу №218/0512 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВІС №045799, виданого 12.12.2007 року. Пунктом 13 зазначеного договору визначено, що до страхових випадків сторони віднесли дорожньо-транспортну пригоду, протиправні дії третіх осіб, стихійне лихо, пожежу або вибух, зовнішній вплив та незаконне заволодіння. При цьому сторонами також узгоджено розмір страхової суми, яка складає 150000 гривень, розмір франшизи, який складає 750 гривень, та строк дії договору з 21 квітня 2009 року до 20 квітня 2010 року включно. Як вбачається з наданих позивачем квитанцій (а.с.9), його дружина [PERSON] своєчасно сплатила страхові внески. Приблизно о 19.30 08.09.2009 року, на 236 кілометрі автошляху Київ Харків водій вищезазначеного автомобіля [PERSON] не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, та не впоралась з керуванням ним, внаслідок чого допустила з'їзд та подальше перекидання автомобіля в правий по ходу руху кювет. На місце пригоди були викликані працівники міліції, та було повідомлено страхову компанію (відповідача). Працівники міліції прибули на місце пригоди негайно, в присутності понятих склали в той же день протокол огляду місця пригоди, план схему, провели медичне освідчення водія [PERSON] на предмет вживання нею алкогольних напоїв та наркотичних засобів. Того ж дня черговому УДАІ Полтавської області було передано довідку по ДТП, текст якої підтверджує викладені обставини скоєння ДТП. Сама довідка зареєстрована в ЖОІ Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області за №74 (а.с.14). З протоколу №1102 від 08/09/2009 року (а.с.15) вбачається, що того дня о 20.55 до Лубенської ЦМЛ було доставлено [PERSON], яку перевірено на вживання нею спиртних напоїв та психоактивних речовин. Причиною огляду зазначено ДТП. Висновок огляду [PERSON] твереза. З пояснення самої [PERSON] (а.с.15 зворот), наданого нею 08/09/2009 року, вбачається, що вона о 19.00 08/09/2009 року виїхала з м.Лубни на власному автомобілі Тойота ВІ 5000 АО, і направлялась в м.Полтаву по автодорозі Київ Харків. Самопочуття було добре, покриття було сухим. Рухалась зі швидкістю 90 км/годину. Видимість в ближньому світлі фар була доброю. Проїжджаючи 236 км, вона намагалась об'їхати яму, вивернула кермо, направивши автомобіль до правого узбіччя, і частково на нього виїхала. Автомобіль понесло юзом, після чого відбувся з'їзд в кювет та перевертання автомобіля. В результаті ДТП автомобіль отримав значні технічні ушкодження, сама [PERSON] від отримання медичної допомоги відмовилась. Працівники відповідача прибули на місце ДТП лише о 12.00 10.09.2009 року, про що письмово повідомили начальника УДАІ ГУМВС України в Полтавській області (а.с.16). В цьому ж повідомленні зазначено, що на місці ДТП ними виявлені уламки автомобіля, але відсутні сліди аварії на поверхні землі. Під час огляду самого автомобіля ними встановлено, що автомобіль має пошкодження, є застаріла іржавчина та павутиння. Сам автомобіль внаслідок пошкоджень відновленню не підлягає. Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.11.2009 року (а.с.16 зворот) [PERSON] визнано винною в скоєнні ДТП за вищевказаних обставин, і притягнуто до відповідальності за ст.124 КУпАП до штрафу в розмірі 340 гривень, який правопорушницею був сплачений. Постанова є чинною. Листами від 21.09.2009 року та 19.01.2011 року страхова компанія відповідач відмовила [PERSON] та [PERSON] у виплаті страхової суми, що змусило позивача звертатись до суду з відповідною позовною заявою. Правовідносини між сторонами врегульовано наступними нормами права : Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справ Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Факт вчинення [PERSON] правопорушення, а саме ДТП при вказаних обставинах, підтверджено й встановлено вищезазначеною постановою Лубенського міськрайонного суду. Згідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постанова Лубенського міськрайонного суду від 05 листопада 2009 року набрала законної сили і виконана (штраф правопорушницею сплачено), а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування в частині питань, чи мали місце дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинно-слідчого звязку між винними діями, повязаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, і пошкодження застрахованого майна. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст.. 988 ч. 1 п. 3 ЦК України, страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Згідно із ст. 989 ЦК України, страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Згідно зі статтею 8 Закону України "Про страхування" від 07 березня 1996 року страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний, окрім іншого, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Аналогічні вимоги зазначені в пунктах 19.4.2 та 19.4.3 договору страхування №06-02/048817, наданого позивачем. Стаття 991 ЦК України та стаття 26 Закону України "Про страхування" встановлюють перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку; 2) вчинення страхувальником-громадянином або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкоду визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Суд, перебуваючи в межах позовних вимог та при відсутності заперечень, з огляду на наявні докази в справі приходить до висновку, що ніяких з передбачених законодавством або пунктом 21 договору підстав для відмови в виплаті страхового відшкодування у відповідача не було, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. При цьому суд враховує, що відповідач в своєму листі №4708 від 14.09.2009 року на ім'я начальника УДАІ ГУМВС України в Полтавській області визнав як сам факт пошкодження автомобіля, так і ступінь його пошкодження, яка свідчить про недоцільність та неможливість відновлювального ремонту. Зазначене підтверджується і наданими представником позивача фотографіями пошкодженого автомобіля. Тому розмір страхової виплати має складати 149250 гривень, тобто повний розмір страховки за виключенням погодженої між сторонами договору франшизи, яка складає 0,5% від суми страховки, тобто 750 гривень (150000 750 = 149250). Оскільки судом позовні вимоги задовольняються в повному обсязі стягненню з відповідача на користь позивача в порядку статей 84 та 88 ЦПК України підлягають і належним чином підтверджені судові витрати, а саме 120 гривень витрат на ІТЗ судового розгляду справи та 300 гривень витрат на правову допомогу адвоката, згідно наданих квитанцій. Також з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1492 гривень 50 копійок, оскільки позивач як споживач був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved