Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

В березні 2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка [PERSON] зазначала, що з відповідачем [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2002 р. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2010 р. через те, що останні виявилися різними людьми, зі своєрідними характерами та з різними поглядами щодо вирішення життєвих проблем. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має, але відповідач [PERSON] не бажає розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану. Посилаючись на те, що сімя розпалася остаточно, примирення та подальше спільне проживання з відповідачем неможливе, позивачка просила позов задовольнити, а шлюб, зареєстрований 07 березня 2002 р. Трикратівською сільською Радою Вознесенського району Миколаївської області між нею та [PERSON] розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував та просив розглянути справу у його відсутність. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність сторін, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], [INFO], та позивачка [PERSON] (до шлюбу - Сисун) [PERSON], [INFO], знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2002 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія І-ФП №029293, виданим 07 березня 2002 р. Трикратівською сільською Радою Вознесенського району Миколаївської області (а.с.7). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 2010 р. припинили шлюбні відносини та жоден з них не бажає зберегти сімю. Спору про поділ майна між сторонами не має. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам сторін. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 07 березня 2002 р. між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу - Сисун) [PERSON] розірванню.

Outcome: approved