Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач здійснив будівництво фундаменту на вул. І.Франка, 256 в м. Дрогобичі на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді міста Дрогобича, що порушує право власності позивача на земельну ділянку; без належного дозволу на виконання будівельних робіт; без урахування законних інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків та споруд. Вказує, що приступати до використання земельної ділянки без одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється, а тому у відповідності до вимог ч. 4 ст. 376 ЦК України просить зобовязати відповідача знести самовільно зведений фундамент. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] уточнив позовні вимоги, змінивши підстави позову після початку розгляду справи по суті та просив знести самочинно збудований фундамент та привести земельну ділянку до попереднього стану з тих підстав, що будівництво фундаменту було розпочате відповідачем саме на земельній ділянці, призначеній для ведення садівництва і лише в подальшому було змінено цільове призначення цієї ділянки (для будівництва та обслуговування житлового будинку). Крім цього, відповідні документи на проведення будівельних робіт відповідачем також було отримано вже після фактично розпочатих робіт по зведенню фундаменту, а тому просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав, які виклав письмово (а.с. 10-11). Доповнив, що закладу фундаменту для будівництва індивідуального житлового будинку ним було розпочато в 2007 року і таке розміщено частково на земельній ділянці площею 0,0412 га, яка була йому відведена для ведення садівництва і перебувала у його приватній власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №042415 та частково на земельній ділянці площею 0,0271 га, яка також перебуває у його приватній власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 042445. В подальшому ним було змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,0412 га з ведення садівництва на будівництво та обслуговування житлового будинку, що стверджується Державним актом на землю серії ЯД №0455945, зареєстрованим в Книзі державної реєстрації 27.03.2008 року за №01084400125. Також ним було виготовлено будівельний паспорт на будівництво житлового будинку на приватизованій земельній ділянці на вул. І.Франка, 256 в м. Дрогобичі та 16.12.2010 року він отримав дозвіл виконкому Дрогобицької міської ради на проектування та будівництво індивідуального житлового будинку по вул. І.Франка, 256 в м. Дрогобичі. Пояснив, що дійсно мало місце передчасне ведення ним будівельних робіт по зведенню житлового будинку, які були припинені на стадії закладки фундаменту, однак такі роботи здійснювались ним виключно на приватизованій ним земельній ділянці. Зазначає й те, що даним будівництвом жодним чином не порушено права та інтереси як Дрогобицької міської ради, так і власників та користувачів сусідніх будинковолодінь, зокрема, [PERSON], а тому просить в позові відмовити. Третя особа представник Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області [PERSON] пояснив, що на звернення [PERSON] ним в 2007 році було проведено обстеження та виявлено факт самовільного будівництва фундаменту по вул. І.Франка, 256 в м. Дрогобичі [PERSON], за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності. 10.04.2010 року було здійснено повторну перевірку даного обєкту та встановлено, що будівельні роботи по вул. І.Франка, 256 не проводяться. Підтвердив, що відповідачем виготовлено будівельний паспорт, який затверджений начальником відділу містобудування та архітектури, головним архітектором м. Дрогобича та відповідачу надано дозвіл на будівництво житлового будинку за вказаною вище адресою на місці та в межах закладеного фундаменту. При вирішенні даного спору покладається на думку суду. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та пояснили суду, що будівництво фундаменту [PERSON] було розпочате на земельній ділянці, призначеній для ведення садівництва. Крім цього, таке будівництво виходить за межі виділеної відповідачу земельної ділянки та розміщене не її земельній ділянці, що стверджується, на їхню думку, копією технічного звіту уточнення меж земельної ділянки та копією висновку судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 99-111), чим порушуються її права та інтереси. Стверджують, що отримання [PERSON] необхідних документів на ведення будівельних робіт вже після фактично розпочатих робіт є порушенням норм діючого законодавства, а відтак свідчить про незаконність виготовлення будівельного паспорту, а тому таке будівництво підлягає знесенню. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та їх представників, дослідивши докази, надані сторонами на обґрунтування своїх вимог та заперечень, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Частина 1 ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. А згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як вбачається з копії постанови №26 від 27.04.2007 року, винесеної нач. Інспекції Держархбудконтролю [PERSON], [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільну закладку фундаменту з будівництва житлового будинку по вул. І.Франка, 256 в м. Дрогобичі (а.с. 6). Приписом головного спеціаліста з контролю за використанням та охороною земель у Дрогобицькому районі [PERSON] від 31.07.2007 року встановлено, що [PERSON] використовує належну йому на праві власності земельну ділянку площею 412 кв.м. по вул. Івана Франка, 256 в м. Дрогобичі для будівництва житлового будинку, не змінивши її цільового призначення та зобовязано [PERSON] виготовити документи по зміні цільового призначення вказаної земельної ділянки (а.с. 17). Державним актом серії ЯД №455945, зареєстрованим 27.03.2008 року за №01084400125 (а.с. 58, 59), підтверджується право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0412 га по вул. І.Франка, 256, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходилась у його власності з 18.05.2006 року згідно Державного акту ЯГ №042415, зареєстрованого за №01069400455, однак, була призначена для ведення садівництва (а.с. 16). Як вбачається з Державного акту серії ЯГ №042445, зареєстрованого 18.05.2006 року за №01064400454, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0271 га по вул. І.Франка, 252/1 в м. Дрогобичі, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 57, 60). Згідно п. "д" ч. 1 ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право споруджувати на ній жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Згідно зі ст. 23 Закону України від 20 квітня 2000 року "Про планування і забудову території", забудова території передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції та інше будівництво. Реалізація суб'єктивного права на забудову земельної ділянки передбачає виконання дій, пов'язаних з організацією планування території і окремих ділянок, одержання дозволу та будівництво. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2009 року за №1104 "Про Деякі питання надання дозволів на виконання підготовчих і будівельних робіт" (чинною на момент звернення позивача до суду і на ас винесення рішення) затверджено Перелік будівельних робіт, на виконання яких не вимагається отримання дозволу а лише виготовлення будівельного паспорту. До вказаного переліку включено і виконання робіт з будівництва приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків, прибудов до них загальною площею до 500 кв. метрів включно. Такий будівельний паспорт відповідачу був виданий 02.08.2010 року та затверджений нач. Відділу містобудування та архітектури виконкому Дрогобицької міської ради (а.с. 55). Схемою забудови земельної ділянки, ситуаційною схемою розміщення земельної ділянки, планом ділянки, схемою розташування землекористування в системі забудови м. Дрогобича, наявними у зазначеному будівельному паспорті, підтверджується те, що зведення житлового будинку запроектовано в межах закладеного фундаменту, розташованого на земельних ділянках загальною площею 0,0683 га по вул. І. Франка в м. Дрогобичі, що перебувають у приватній власності відповідача та призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку згідно описаних вище Державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 55-69). Разом з тим, копією кадастрового плану земельних ділянок, складеного та затвердженого нач. Дрогобицького міського відділу Регіональної філії ЦДЗК (а.с. 38) також підтверджується, що зведення фундаменту [PERSON] здійснено в межах запроектованого житлового будинку на приватизованих земельних ділянках по вул. І.Франка, 252/1, 256 в м. Дрогобичі. Рішенням виконкому Дрогобицької міської ради №426 від 16.12.2010 року [PERSON] надано дозвіл на проектування та будівництво житлового будинку на приватизованій земельній ділянці по вул. І. Франка, 256 в м. Дрогобичі Львівської області. Не заслуговує на увагу посилання третьої особи [PERSON] на те, що закладений відповідачем фундамент частково здійснений у межах належної їй на праві власності земельної ділянки, про що надала копію технічного звіту уточнення меж земельної ділянки та копію висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08.07.2009 року (а.с. 99-111). Однак, вказані звіт та висновок жодним чином не підтверджують такі її твердження та стосувались встановлення меж її земельної ділянки по вул. І.Франка, 252 в м. Дрогобичі, спір щодо яких (земельних ділянок) розглядався Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області (копії рішень та ухвали, а.с. 19-21). Таким чином судом встановлено, що як і при здійсненні закладки фундаменту з будівництва житлового будинку (квітень 2007 р.), так і на час звернення позивача до суду (вересень 2010 року), таке будівництво здійснено виключно в межах земельних ділянок площами 0,0412 га та 0,0271 га по вул. І.Франка, 252/1, 256 в м. Дрогобичі, які перебувають у приватній власності відповідача [PERSON] і їхнє цільове призначення є саме для будівництва та обслуговування житлового будинку (цільове призначення земельної ділянки площею 0,0412 га змінено з ведення садівництва 18.05.2006 року). Тобто, власником земельної ділянки, на якій розпочато будівництво фундаменту та в подальшому запроектовано будівництво житлового будинку, є лише відповідач [PERSON], а не територіальна громада міста Дрогобича чи третя особа [PERSON] Як на підставу своїх позовних вимог представник позивача в судовому засіданні посилався на те, що самовільне будівництво по закладці фундаменту було розпочато на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети, та без отримання відповідного дозволу на таке будівництво. Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] здійснив закладку фундаменту для будівництва житлового будинку на власній земельній ділянці, а не на земельній ділянці територіальної громади, і хоча ця ділянка на час такої закладки і була призначена для ведення садівництва, та відповідач, виконавши вимоги припису інспектора з контролю за використанням та охороною земель, змінив її цільове призначення на обслуговування житлового будинку, і є її власником. Жодних доказів про те, що зведений відповідачем фундамент порушує права Дрогобицької міської ради чи інших осіб, а також про те, що при такому будівництві відповідачем не було враховано законних інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд, зокрема третьої особи [PERSON], позивачем не надано. Хоча судом, з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України, з метою всебічного і повного зясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін відповідно до заявлених вимог, було запропоновано позивачу подати, зокрема, висновки відповідних експертиз щодо можливого порушення будівельних норм і правил відповідачем при здійсненні закладки фундаменту, однак позивач цим правом не скористався, вказавши як на підставу своїх позовних вимог лише будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та відсутність відповідних дозволів на це будівництво. Крім цього, Дрогобицька міська рада, заявляючи позов про знесення самочинного будівництва та в судовому засіданні третя особа [PERSON] не вказали, які саме перешкоди їм чиняться цим будівництвом, а тому суд вважає, що їхні законні права та інтереси в даному випадку не порушені. З огляду на зазначене та враховуючи той факт, що Дрогобицька міська рада не являється власником земельних ділянок по вул. І. Франка, 256 та 252/1 в м. Дрогобичі, на яких [PERSON] розпочав закладку фундаменту для будівництва житлового будинку і не являлась таким (власником) на час звернення до суду з даним позовом, відповідач змінив цільове призначення однієї з ділянок на обслуговування житлового будинку, отримав будівельний паспорт для будівництва житлового будинку на місці зведеного фундаменту та дозвіл виконкому для здійснення такого будівництва, що не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав інших осіб, а тому суд вважає, що підстав для задоволення позову, передбачених ч. 4 ст. 376 ЦК України, на які посилається позивач, в даному випадку немає. При таких обставинах суд приходить до переконання, що в позові слід відмовити. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 88 ЦПК України з позивача слід стягнути не оплачений при подачі позову судовий збір в дохід держави в сумі 8,50 грн.

Outcome: approved