overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], СГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю квартирою №37 по пр. Гагаріна 179 в м.Харкові, скасувавши реєстрацію відповідача за цією адресою, посилаючись на те, що реєстрація відповідача в квартирі, що належить їй, обмежує її права власника, так як вона змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що їй на підставі свідоцтва про право власності належить квартира [ADDRESS]. З 2003 року відповідач, який є її дядьком, після розпаду своєї родини зі згоди позивачки був прописаний у спірній квартирі, але не проживав в ній. У теперішній час він також в квартирі не проживає, речей його немає, але знятись з реєстраційного обліку добровільно не бажає, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з′явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Від СГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за відсутності представника СГІРФО. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали у справі, приходить до наступного. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.06.1996 року, виданого Харківським міським центром приватизації. Позивачка зареєстрована та проживає у зазначеній квартирі. Згідно з довідкою дільниці №21 КП «Жилкомсервіс» та відповіддю СГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] Як підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] відповідач у спірній квартирі не проживає, речей його в квартирі немає. Таким чином позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності диплома про вищу освіту серії ЦВ № 678828 від 25.06.1992 року, реєстраційний № 598 на імя [PERSON], посилаючись на те, що вона у 1992 році закінчила Харківський державний університет, про що їй було видано диплом про вищу освіту, однак в дипломі внаслідок неправильного перекладу була допущена помилка у записі її прізвища та імя: замість (російською мовою) „Лісній Наталі Миколаївні у дипломі зазначено (російською мовою) „Лісної Наталії Миколаївні. Встановлення вищезазначеного факту необхідно заявникові для відправки належних документів у ВАК про захист кандидатської дисертації. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час та день слухання справи були повідомлені своєчасно належним чином, надали заяву про слухання справи за їх відсутністю та повідомили, що з 1987 року по 1992 року в університеті навчалась (російською мовою) „Лесная Наталья Николаевна, самостійно видати дублікат диплома на прізвище та імя „Лісна Наталя Миколаївна університет не має підстав, оскільки в університеті навчалась [PERSON], що було зазначено на підставі паспорту, виданого на той час. Як вбачається з паспорту громадянина України серії ММ № 239330, виданого 17.05.1999 року Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, заявниця є (українською мовою) „Лісна Наталя Миколаївна, (російською мовою) „Лесная Наталья Николаевна. (а. с. 4). Згідно наказу Державного університету ім. О. М. Горького „Про зарахування абітурієнтів студентами на перший курс денного навчання № 0210-05/001 на біологічний факультет за спеціальністю „Психологія була зарахована (російською мовою) „Лесная Наталья Николаевна.(а.с.11-12). Як вбачається з витягу з наказу Харківського ордена Трудового Червоного Прапору державного університету ім. О. М. Горького № 0110-05/643 від 24.06.1992 року студентка біологічного факультету (російською мовою) „Лесная Наталья Николаевна прослухала повний курс лекцій та склавши державні іспити, закінчила університет з дипломом ЦВ № 678828, що був виданий на імя (українською мовою) „Лісної Наталії Миколаївні, (російською мовою) „Лесной Наталье Ніколаевне. (а.с. 5, 13-15). Згідно до журналу видачі дипломів Харківського держуніверситету Мінвуз України від 1992 року диплом отримала (російською мовою) „Лесная Наталья Николаевна. (а. с. 16-17). У звязку з наведеним суд вважає, що диплом про вищу освіту, виданий Державним університетом ім. О. М. Горького, серії ЦВ № 678828 від 25.06.1992 року, реєстраційний № 598 на імя [PERSON] (українською мовою), та (російською мовою) „Лесной Наталье Николаевне дійсно належить [PERSON], (російською [PERSON]), [INFO]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності їй диплома про вищу освіту, що передбачено п. 6 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до громади. Вимоги мотивовані тим, що внаслідок смерті її батька [PERSON], відкрилася спадщина на садибу № 23 по вул.. Миру в с. Глибочок Житомирського району, яку позивач, як спадкоємиця першої черги прийняла, проте зареєструвати своє право власності не може з причин відсутності правовстановлюючих документів. В судовому засіданні позов було підтримано позивачем у повному обсязі. Пояснила, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги на майно спадкодавця. Позивач фактично вступила в управління спадковим майном. Сільський голова звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Позов визнав. Спір врегульовано. Беручи до уваги пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені правовідносини, які відповідають цивільному праву. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, що у 1969 році [PERSON], на законних підставах була виділена земельна ділянка, на якій останній побудував житловий будинок №23 в с. Глибочок Житомирського району. 31.08.2008 помер [PERSON]В.(а.с.12). Внаслідок смерті останнього відкрилася спадщина на садибу № 23. З долученого до справи технічного паспорту на житловий будинок та довідки № 130 від 17.05.2010, видної виконкомом Глибочанської сільської ради видно, що спадкове майно у погосподарській книзі № 3, особовий рахунок № 176, рахувався за [PERSON], як за власником (а.с.6,8- 9). Вартість будинку з господарськими будівлями складає - 46830 грн., наведене підтверджується довідкою КП «Житомирського обласного міжміського бюро технічної інвентаризації (а.с.13). З долученої до матеріалів справи довідки третьої Житомирської державної нотаріальної контори № 478 від 12.05.2010 видно, що після смерті [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звернулася лише [PERSON] (а.с.11). Постановою державного нотаріуса від 12.05.2010 за № 477 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності правовстановлюючих документів. Відповідно до ст.. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними в підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відсуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено законом або договором. Житловий будинок побудований на спеціально виділеній для обслуговування земельній ділянці, а тому позивач має право на отримання його у власність (а.с. 36). Враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач не оспорює право власності позивача на спірний будинок суд вважає, що позов підлягає до задоволення. За правилами ст.ст. 1261 ЦК України позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом, проте використати це своє право не може, а тому відповідно до ст.16 ЦК України, ст. З ЦПК України він має право звернутися до суду за захистом невизнаних прав. Право власності може бути встановлено судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду 05.11.2010 року та просила постановити рішення, згідно якого стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання недієздатної доньки [PERSON] 23.02.1976 р.н, в розмірі 1/2 частини щомісяця, з усіх видів його заробітку, починаючи з дня пред'явлення позову. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона 05.09.1975 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі - [PERSON]. Але 23 червня 1989 року шлюб був розірваний Біляївським Райвідділом РАЦСу, Одеської області, актовий запис № 231. Від даного шлюбу народилась недієздатна донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. У судовому засіданні, позивачка підтримала свої позовні вимоги, а відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі % частини щомісяця, з усіх видів його заробітку, починаючи з дня пред'явлення позову. З довідки № 075743 від 11.12.1998 року вбачається, що [PERSON] [INFO] є інвалідом І категорії з дитинства та потребує постійного піклування. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки 1046,93 гривень, мотивуючи тим, що вона, мешкаючи в с. Дачне, вул. Садова, 46, Біляївського району, Одеської області та являючись споживачем електроенергії, порушила Правила користування електричною енергією для населення, шляхом самовільного підключення споживача до системи енергопостачання після відключення його згідно ПКЕЕН. Електроенергія споживалася, електролічильником не враховувалася. Дане порушення виявлене контролерами енергонагляду 23.12.2009 року, що підтверджується відповідним актом. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка до судового засідання не з'явилась, хоча судом була повідомлена про день слухання справи належним чином, а тому за згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачка, мешкаючи в с. Дачне, вул. Садова, 46, Біляївського району, Одеської області та являючись споживачем електроенергії, порушила п.42 Правил користування електричною енергією для населення, шляхом самовільного підключення споживача до системи енергопостачання після відключення його згідно ПКЕЕН. Електрренергія споживалася, електролічильником не враховувалася, про що працівниками РЕМ 23.12.2009 року був складений акт№ 0088138 (а.с.7-8). Згідно акту перевірки комісією енергопостачальника визначено розмір збитків у сумі 1046,93 гривень та виписано додатковий рахунок, відповідно до п.53 ПКЕЕН та Методики розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, затвердженої Постановою НКРЕ України № 562 від 04.05.2006 р., про що свідчить протокол № 138 від 05.01.2010 року (а.с.4-5). Однак у встановлений термін відповідачка завдані збитки не відшкодувала, а тому суд вважає, що права позивача порушені та підлягають судовому захисту. Правовідносини сторін врегульовані Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року № 575/97-ВР та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачів 3228,98 гривень, мотивуючи тим, що вони, мешкаючи в с. Василівка, по вул. Леніна, 16/1, Біляївського району, Одеської області та являючись споживачами електроенергії, порушили Правила користування електричною енергією для населення, шляхом підключення скритої електропроводки від електрощитової в підвалі будинку. Електроенергія споживалася, електролічильником не враховувалася. Дане порушення виявлене контролерами енергонагляду 18.03.2010 року, що підтверджується відповідним актом. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачі до судового засідання не з'явились, хоча судом були повідомлені про день слухання справи належним чином, а тому за згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачі, мешкаючи в с. Василівка, по вул. Леніна, 16/1, Біляївського району, Одеської області та являючись споживачами електроенергії, порушили п.42 Правил користування електричною енергією для населення, шляхом підключення скритої електропроводки від електрощитової в підвалі будинку. Електроенергія споживалася, електролічильником не враховувалася, про що працівниками РЕМ 18.03.2010 року був складений акт№ 0088247 (а.с.7-8). Згідно акту перевірки комісією енергопостачальника визначено розмір збитків у сумі 3228,98 гривень та виписано додатковий рахунок, відповідно до п.53 ПКЕЕН та Методики розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, затвердженої Постановою НКРЕ України № 562 від 04.05.2006 р., про що свідчить протокол № 247 від 13.04.2010 року (а.с.4-5). Однак у встановлений термін відповідачі завдані збитки не відшкодували, а тому суд вважає, що права позивача порушені та підлягають судовому захисту. Правовідносини сторін врегульовані Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року № 575/97-ВР та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 2543,63 гривень, мотивуючи тим, що він, мешкаючи в с. Нерубайське, по вул. Енгельса, 6, Біляївського району, Одеської області та являючись споживачем електроенергії, порушив Правила користування електричною енергією для населення, шляхом підключення будинку без електролічильника, електроенергія не враховувалась. Дане порушення виявлене контролерами енергонагляду 30.12.2009 року, що підтверджується відповідним актом. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з'явився, хоча судом був повідомлений про день слухання справи належним чином, а тому за згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач, мешкаючи в с. Нерубайське, по вул. Енгельса, 6, Біляївського району, Одеської області та являючись споживачем електроенергії, порушив п.42 Правил користування електричною енергією для населення, шляхом підключення будинку без електролічильника, електроенергія споживалася, електролічильником не враховувалася, про що працівниками РЕМ 30.12.2009 року був складений акт № 0088160 (а.с.7-8). Згідно акту перевірки комісією енергопостачальника визначено розмір збитків у сумі 2543,63 гривень та виписано додатковий рахунок, відповідно до п.53 ПКЕЕН та Методики розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, затвердженої Постановою НКРЕ України № 562 від 04.05.2006 р., про що свідчить протокол № 160 від 05.01.2010 року (а.с.4-5). Однак у встановлений термін відповідач завдані збитки не відшкодував, а тому суд вважає, що права позивача порушені та підлягають судовому захисту. Правовідносини сторін врегульовані Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року № 575/97-ВР та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 15 липня 2007 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому у відділі РАЦС Ставищенського РУЮ Київської області, актовий запис № 59. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В жовтні 2009 року вона дізналася про подружню зраду відповідача, вони припинили шлюбні стосунки. Така поведінка відповідача призвела до того, що вони втратили почуття один до одного. Добровільно в органах РАЦС відповідач шлюб розірвати не бажає. Шлюб між ними існує формально і подальше його збереження суперечить її інтересам та моральним засадам суспільства, оскільки відповідач проживає з іншою жінкою. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Допитана в якості свідка позивачка суду показала, що вона з відповідачем одружилась 15 липня 2007 року. Від даного шлюбу дітей не мають. У жовтні 2008 року відповідача призвали на строкову військову службу, після закінчення якої він поїхав додому до батьків, а не до неї. Їй стало відомо, що у відповідача є інша жінка і вона народила дитину, якій на даний час вже 5 місяців. Шлюбні стосунки з відповідачем вони припинили в жовтні 2008 року і більше їх не поновлювали. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки її покази як свідка, та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 15 липня 2007 року в відділі РАЦС Ставищенського РУЮ Київської області, актовий запис № 59. З жовтня 2008 року сторони припинили шлюбні стосунки, з цього ж часу проживають окремо. Вказані обставини підтверджуються: показами допитаної в якості свідка позивачки, свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 045209, виданим 15 липня 2007 року, відповідно до якого сторони одружились 15 липня 2007 року (а. с. 6), довідкою Ставищенської селищної ради від 15 серпня 2010 року № 2835/6 про склад сімї позивачки (а.с. 7). У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що взаємовідносини, які склались в сімї сторін, свідчать про те, що їх сімя розпалася остаточно і збереження такого шлюбу неможливе і недоцільне, оскільки суперечить інтересам позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що після смерті його батька залишилося спадкове майно, спадкоємцями за законом першої черги якого є вони з рідним братом - відповідачем по справі. На час відкриття спадщини у них була домовленість, що відповідач залишається жити у батьковому будинку, а йому сплачує половину його частини у грошовому еквіваленті. Однак відповідач порушив цю домовленість і не збирається віддавати його частину. З вказаних причин він пропустив строк прийняття спадщини, які вважає поважними. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позові, доповнивши, що не подав своєчасно заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, так як повністю довіряв відповідачу, і думав, що той дотримає їхні домовленості. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, пояснивши, що дійсно у них з позивачем була домовленість про те, що останній не буде приймати спадщини, так як у будинку залишиться проживати він із сімєю, а в подальшому він сплатить його частину грошима. Однак коштів, щоб сплатити брату його частину зараз немає. Не заперечує, щоб позивач прийняв спадщину після смерті батька. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 20 червня 2008 року помер батько сторін - [PERSON], який мешкав в м. Буринь, вул. Червоний прапор, 27, у звязку з чим відкрилася спадщина, спадкоємцями за законом першої черги якої є сторони, але позивач заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подав у звязку з домовленостями з відповідачем, який прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем, про оформлення свідоцтва про право на спадщину на будинок, який є серед спадкової маси, на нього, з подальшою сплатою позивачеві його частки, що підтверджується поясненнями сторін, свідоцтвом про смерть спадкодавця, свідоцтвом про народження, копіями паспортів, адресною довідкою. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. З ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, фактичні обставини справи, а також те, що позивач не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд вважає, що строк подання заяви про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved