Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, а [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради, третя сторона без заявлених самостійних вимог: Управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Верховинському районі про визнання державних актів на право приватної власності недійсними. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги позивачки [PERSON], підтримала суду пояснила, що [PERSON] є власником земельної ділянки, яка знаходиться в с.Устерівки, прис. Центр. З її земельною ділянкою межує земельна ділянка, яка на праві власності належить [PERSON]. До складу належних [PERSON]І.(Атаманюк) земельних ділянок входить стежка, яка зєднує земельну ділянку площею 0,21 га та земельну ділянку площею 0,22 га. Дана стежка зазначена як на Державному акті на право приватної власності на землю, виданому [PERSON] так і на Державному акті на право приватної власності на землю, виданому [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Від земельної ділянки, яка належить [PERSON] стежка кілька років була відокремлена огорожею. В домогосподарстві, яке знаходиться на земельній ділянці [PERSON] проживають його батьки: [PERSON] та [PERSON]. Протягом останніх кількох років [PERSON] чинить перешкоди у користуванні стежкою. А цього року вона взагалі самовільно захопила земельну ділянку. Зокрема, вона повалила огорожу, скосила траву на належній [PERSON] земельній ділянці, випускає пастися худобу, що робить неможливим користування стежкою. З приводу конфлікту [PERSON] як представник [PERSON] звернулася до [PERSON] сільської ради. Комісія сільської ради вийшла на місце та склала акт, в якому зазначила про наявність факту вчинення перешкод. Вважає дії відповідачки [PERSON] незаконними, оскільки тільки [PERSON], як власник земельної ділянки, належить право її володіння, користування і розпорядження. Своєї згоди на те, щоб відповідачка користувалася земельною ділянкою яка належить позивачці, вона не надавала. Просить зобовязати відповідачку [PERSON] повернути самовільно зайняту земельну ділянку, зобовязати не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою та відшкодувати завдані збитки незаконним користуванням земельної ділянки. Позивачка [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, зустрічний позов підтримала, суду пояснила, що вона, [PERSON] є обдарованою від [PERSON] земельною ділянкою, договір дарування від 14 жовтня 1998 року посвідчено в м.Косів Державним нотаріусом.. Згідно даного договору [PERSON] подарував земельну ділянку площею 0,4444 га, що знаходиться в с.Устеріки Верховинського району Івано-Франківської області. З тих пір між її сімєю та сімєю [PERSON] виникали постійні скандали із-за стежки, яка проходила по середині земельної ділянки, яка була її подарована [PERSON] Так як [PERSON], яка представляє інтереси позивачки, в ті роки працювала землевпорядником [PERSON] сільської ради, то вона без належних підстав в 1999 році переоформила державний акт [PERSON] на [PERSON], а також змінала параметри та схеми земельних ділянок. 14 січня 1999 року видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на імя [PERSON] на підставі договору дарування ААН № 161169 від 14.10.1998 року та заповіту ААВ № 171443 від 25.03.1997року, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 50. Такого договору дарування не було, а був тільки заповіт, який втратив свою чинність після договору дарування земельної ділянки їй. Вважає вище зазначений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку виданий на [PERSON] не дійсним з наступних підстав. [PERSON]не був обдарованим згідно договору дарування ААН № 161169 від 14.10.1998 року земельною ділянкою яка належала їй як обдарованій, а тому заповіт ААВ № 171443 від 25.03.1997року втратив свою юридичну силу після складання договору дарування. Після дарування, земельною ділянкою фактично користувалася вона, а не [PERSON] [PERSON] не прийняв спадщину згідно заповіту, а вона прийняла спадщину. У державний акт на право приватної власності на земельну ділянку П-ІФ № 012322 виданий [PERSON] та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ІІ-ІФ № 025773 виданий [PERSON] є розбіжності, а саме, план зовнішніх меж відрізняється, а також підпис посадової особи [PERSON] не відповідає дійсності. Станом на день видачі Державного акту [PERSON] йому виповнилось тільки пятнадцять років, тобто в момент коли зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку 14.01.1999р. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку виданий [PERSON] вважає недійсним з наступних підстав. У зазначеному державному акті на право приватної власності на земельну ділянку зазначено, що Державний акт виданий на підставі рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 03.03.1997 року площею 0,6600 га та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 2505 від 28 серпня 2002 року. 30.03.1997 року винесено рішення сільської ради про надання земельної ділянки десятирічній дитині [PERSON], а 28.08.2002 року видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку 15-річній [PERSON], що порушує чинне законодавство. У державному акті на право приватної власності на земельну ділянку зазначено план зовнішніх меж земельної ділянки, в якому зазначено частину земельної ділянки [PERSON], а саме стежка, до земельної ділянки [PERSON]. Саме стежка стала причиною всіх скандальних відносин між їх сімями, так мати позивачки [PERSON] всіма способами намагається використовувати її тільки в своїх цілях, хоча має окремі заїзди до свого господарства. Межі земельних ділянок частково накладаються з межами земельної ділянки [PERSON]Просить її позовні вимоги задовольнити. Визнати державні акти на право власності на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] недійсними, та відмовити позивачці [PERSON] в позовних вимогах. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав, позовні вимоги [PERSON] не визнав, суду пояснив, що дійсно [PERSON], яка представляє інтереси позивачки [PERSON] працювала землевпорядником сільської ради, і знає, що між сімями йде спід із-за стежки, однак рішення сільська рада про перенесення стежки в земельну ділянку [PERSON] не виносилось, а тому без рішення сільської ради проведені зміни та видані наступні державні акти на право власності на земельну ділянку як [PERSON] так і [PERSON] без дотримання законодавства. Вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] не підлягають задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення. Представник третьої сторони без заявлених самостійних вимоги Управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Верховинському районі вважає, що державні акти сторонам видані згідно чинного законодавства, а тому підстав для їх скасування немає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] не підлягають до задоволення, а позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити з таких міркувань. П.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 (зі змінами, внесеними ППВСУ від 19.03.2001 року) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»суди, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевірити законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення ( викупу) її у позивача у встановленому порядку, і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його дійсність. Орган місцевого самоврядування згідно перелічених вимог закону повинен був вилучити у [PERSON], яка отримала в дарування земельну ділянку від [PERSON] і яка являлась фактичним користувачем, вилучити земельну ділянку, а після того надавати іншому користувачу, що зроблено не було, а тому державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] є незаконним. Із державних актів на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON], [PERSON] вбачається, що стежка відображена на обидвох земельних ділянках, однак Державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] схематично не співпадає із державним актом [PERSON] на підставі якого він видавався. (а.с.1213,39,40,41) У державному акті на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON], [PERSON]. зазначено план зовнішніх меж земельної ділянки, в якому зазначено частину земельної ділянки [PERSON], а саме стежка, до земельної ділянки [PERSON], тобто самовільно, без будь-яких підстав, які передбачені законодавством (рішенням сільської ради) внесені зміни які не були в натурі, вилучені із державного акта [PERSON], який обдарував позивачку [PERSON], яка після цього стала законним землекористувачем, що в судовому засіданні ніким не спростовано, земельна ділянка в неї не вилучалась, про перенесення стежки в законому порядку питання не вирішувалось, а тому такі державні акти на право приватної власності є незаконними і підлягає скасуванню. Із договору дарування (а.с.37) вбачається, що [PERSON] подарована земельна ділянка згідно державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] (а.с.39).і вона є належним землекористувачем. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Державний акт [PERSON] виданий з порушенням ст. 149 ЗК України, без рішення сільської ради про перенесення стежки, яка була розміщена на земельній ділянці [PERSON], а пізніше [PERSON], без згоди землекористувача, яка не затверджена рішенням сільської ради. При таких обставинах позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.12,81,90,91,116,131,132,140,142,152,158,212 ЗК України, "Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на права власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею ( в т.ч. на умовах оренди/, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 року № 28 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.1993 року № 31,

Outcome: approved