Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-22 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просила стягнути з [PERSON] на свою користь з 01 грудня 2010 року по день предявлення позову грошові кошти у загальній сумі 3000,00 грн. з урахуванням індексу інфляції; встановити розмір аліментів на свою користь на утримання дочки [PERSON], 02 листопада 19992 року народження, у твердій грошовій сумі 1500,00 грн. з індексацією на місяць, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення двадцяти трьох років; зобовязати відповідача [PERSON] сплачувати на її користь щомісячно додаткові витрати у сумі 1000,00 грн. з індексацією на утримання дочки [PERSON], до досягненню нею двадцяти трьох років, що є предметом позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, пояснила, що відповідач є батьком дитини [PERSON], після народження дитини, відповідач ухилявся від утримання сімї та дитини, що змусило позивача звернутись з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Після досягнення дитиною повноліття, а саме, з грудня 2010 року, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, мотивуючи тим, що дитина повнолітня, тому повинна працевлаштуватись та заробляти гроші на своє утримання, намагаючись врегулювати питання в досудовому порядку, [PERSON] неодноразово намагалась домовитись з батьком про надання їй матеріальної допомоги, яку вона потребує, однак відповідач на телефонні дзвінки не відповідав, зустрітися з дитиною відмовлявся. З вересня 2010 року [PERSON] навчається в у Вищому професійному училищі №25 в місті Києві за професією оператор компютерного набору, денна форма навчання, строк навчання - до 10 лютого 2012 року. Оскільки [PERSON] навчається на денній формі навчання, не має можливості влаштуватись на роботу, оскільки не має фахової освіти, перебуває на утриманні матері, однак єдиний дохід їх сімї складає пенсія матері, якої не достатньо для прожиття. В той же час, як відомо позивачу, відповідач офіційно працює, має інші додаткові заробітки, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь з 01 грудня 2010 року по день предявлення позову грошові кошти у загальній сумі 3000,00 грн. з урахуванням індексу інфляції; встановити розмір аліментів на свою користь на утримання дочки [PERSON], 02 листопада 19992 року народження, у твердій грошовій сумі 1500,00 грн. з індексацією на місяць починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення двадцяти трьох років; зобовязати відповідача [PERSON] сплачувати на користь позивача щомісячно додаткові витрати у сумі 1000,00 грн. з індексацією на утримання дочки [PERSON], до досягненню дитиною двадцяти трьох років, що є предметом позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, пояснила, що є матірю позивача, та бабусею [PERSON], на даний час її донька, позивач по справі, є інвалідом першої групи, за станом здоровя не спроможна працювати, її онука [PERSON] проживає разом з матірю, їх єдиними доходом є пенсія матері, тому, вона як бабуся, постійно допомагає онуці, придбаває продукти харчування, одежу та інше. [PERSON] дуже хвороблива дівчинка, має хронічні захворювання, потребує постійного лікування, що не дає можливості онуці працевлаштуватись та заробляти самій на своє життя. Відповідач, як батько дитини, самоусунувся від її виховання, не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча є забезпеченою людиною, має як основну заробітну плату, так і додатково заробляє гроші, тому його дружина та дитина достатньо забезпечені. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с.40-42), пояснив, що [PERSON] його донька, вона проживає разом з матірю, позивачем по справі, до досягнення дитиною повнолітня він сплачував аліменти на дитини, однак на даний час не вбачає підстав для надання матеріальної допомоги дорослій доньці, яка має можливість сама працевлаштуватись та заробляти на життя, крім того, у відповідача нова сімя, на утриманні неповнолітня донька, відповідач отримує мінімальну заробітну плату, їх сукупний дохід разом з дружиною не є достатнім, щоб забезпечити потреби сімї в цілому, тому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки за своїм матеріальним становищем відповідач не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що відповідач її батько, після розірвання шлюбу між батьками, вона залишилась проживати з матірю, батько сплачував аліменти на її утримання, на даний час вона досягла повноліття, навчається в училищі, оскільки її мати є інвалідом 1-ої групи, не може працювати, єдиним джерелом доходів є пенсія матері, якої їм не вистачає, тому її бабуся вимушена матеріально допомагати, хоча вона пенсіонерка. Заслухавши пояснення представників позивача [PERSON] та [PERSON], відповідача, представника відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] народилась 02 листопада 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та ксерокопією паспорта громадянина України, виданого на її імя. Батьками дитини є: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. 06 вересня 1994 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що з 01 вересня 2010 року [PERSON] навчається у Вищому професійному училищі №25 в місті Києві за професією оператор компютерного набору, денна форма навчання, строк навчання - до 10 лютого 2012 року. За нормою ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Частиною першою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як розяснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментівобовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як зясовано судом, підтверджується зібраними по справі доказами, [PERSON], мати дитини, є інвалідом 1-ої групи з 27 квітня 2009 року, причина інвалідності загальне захворювання, не працює, перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 857 гнр. 85 коп., що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва від 06 червня 2011 року за №6617. [PERSON], батько дитини, є особою працездатного віку, має постійне місце роботи працює слюсарем-електриком в Товаристві з обмеженою відповідальністю Інтертекст, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується залученими до справи доказами. Згідно даних, які надані відповідачем з постійного місця роботи, середня заробітна плата останнього за період роботи з грудня 2010 року по квітень 2011 року становила 489 грн.15 коп. (2445,75 : 5). Відповідно до ст.22 Закону України Про державний бюджет України на 2011 рікмінімальна заробітна плата у місячному розмірі встановлена: з 01 січня 941 гривня, з 01 квітня 960 гривень. Мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. ( ст.3 Закону України Про оплату праці). Відповідно до положень ст.9 Закону України Про оплату працірозмір мінімальної заробітної плати визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості. Мінімальна заробітна плата встановлюється у розмірі не нижчому від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи положення чинного законодавства, якими регулюється питання встановлення розміру прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, які на день розгляду даної справи визначені в наступних розмірах: прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 грудня 2010 року 875 гривень, мінімальна заробітна плата з 01 квітня 2011 року 960 гривень, суд критично відноситься до наданих позивачем доказів на підтвердження отриманих доходів за основним місцем роботи, оскільки відповідно до даних про розмір нарахування відповідачу заробітної плати вбачається, що розмір нарахованої заробітної плати не відповідає мінімуму визначеному чинним законодавством, тому суд визнає надані відповідачем дані про розмір отриманих доходів недостовірними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України) Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, встановлений Законом України Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, який з грудня 2010 року складає 875,00 грн., та вимог ст.198 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який визначений позивачем в розмірі 1500,00 грн., підлягають задоволенню частково, суд присуджує стягнути з [PERSON], аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 11 лютого 2011 року до 02 листопада 2015 року, тобто до досягнення дитиною двадцяти трьох років, за умови продовження дитиною навчання, при цьому визначаючи розмір аліментів суд виходить з наступного. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що повнолітня дитина [PERSON] перебуває на утриманні матері, мати дитини, позивач по справі, є особою непрацездатного віку, отримує пенсію по інвалідності, як інвалід 1-ої групи, інших доходів не має, донька позивача [PERSON] є особою працездатного віку, однак навчається в учбовому закладі на денній формі навчання, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. В тому же час, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, отримує фіксовану заробітну плату, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, однак відповідача має на утриманні неповнолітню дитину, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, та незважаючи на докази, надані відповідачем на підтвердження розміру заробітної плати, яка є значно нижчою, ніж встановлений державою мінімум заробітної плати, враховує надані відповідачем докази про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання дитини [PERSON] до досягнення нею повноліття, тобто до 02 листопада 1992 року, які сплачувались відповідачем в розмірі 419,20 грн. щомісячно за період з липня по грудень 2010 року, при тому ж розміру заробітної плати за основним місцем роботи, яка існує на даний час. Відповідно до положень ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населеннявід 06.02.2003 р. №491-IV, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Так, як передбачено в пункті 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населенняза № 1078 від 17.07.2003 року, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці, що надається відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Таким чином, суд задовольняючи вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини, вважає безпідставними вимоги позивача про встановлення розміру аліментів з індексацією на місяць, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на нормах сімейного законодавства, якими не передбачено проведення індексації аліментів, ці вимоги не кореспондуються з положенням спеціального Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Відповідно до положень статті 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Під час розгляду судової справи позивачем не надано доказів, які мали підтвердити той факт, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, обґрунтовуючи лише дані вимоги тим, що відповідач не відповідав на телефонні дзвінки та не виходив на зв'язок. Таким чином, суд вважає, що в частині заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів починаючи з 01 червня 2010 року, позов задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги в цій частині не обґрунтовані. Також, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат у сумі 1000,00 грн. щомісячно з індексацією на утримання дитини, оскільки даний позов предявлено в інтересах повнолітньої дитини в порядку визначеному главою 16 Сімейного кодексу України Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, в той же час положеннями ст.201 Сімейного кодексу України визначено перелік правових норм, які застосуються до відносин між повнолітніми дітьми та їх батьками, при цьому положення ст. 185 Сімейного кодексу України, якими регулюються питання участі батьків у додаткових витратах на дитину, на відносини, які виникли між сторонами спору не розповсюджуються. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення грошових коштів, аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини підлягає задоволенню частково, тому суд присуджує стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 11 лютого 2011 року до 02 листопада 2015 року, тобто до досягнення дитиною двадцяти трьох років, за умови продовження дитиною навчання, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.ст.81, 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати: судовий збір в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., оскільки позивач звільняється від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів. Враховуючи наведене та

Outcome: partial