Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

АБ «Полтава-банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості. Вказували, що згідно кредитного договору № 157 від 20 червня 2007 року позивачем було надано споживчий кредит [PERSON] в сумі 8000 грн. строком на 36 місяців з 20 червня 2007 року по 20 червня 2010 року зі сплатою 21 % річних на умовах визначених цим договором. В забезпечення повернення кредиту та відсотків за користування ним в строки встановлені кредитним договором позивач уклав договір поруки № 157 від 20 червня 2007 року з [PERSON], який несе солідарну відповідальність. В порушення умов кредитного договору відповідач не сплачує суму кредиту, комісій та відсотків за користування ним відповідно до графіку погашення заборгованості по кредитуй чим порушує п. 1.1. та п. 4.2.1. кредитного договору № 157 від 20 червня 2008 року. Станом на 23 листопада 2010 року загальна заборгованість [PERSON] по отриманому кредиту перед позивачем згідно кредитного договору № 157 від 20 червня 2007 року з врахуванням відсотків за користування та пені, складає 2570 грн. 19 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] змінені позовні вимоги в сумі 2245 грн. 19 коп. підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити. Одночасно прохай стягнути з відповідачів судові витрати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутність, змінені позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позов АБ «Полтава-банк» до [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору та стягнення заборгованості підлягає дб задоволення в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання йогб обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною 2 ст. И ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним^ договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення передбачені для договорів позики. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Обовязок боржника сплачувати проценти, передбачено ст. 536 ЦК України. Судом встановлено, що між сторонами мається зобовязання, яке виникло з кредитного договору № 157 від 20 червня 2007 року. Згідно даного договору позивач надав відповідачці [PERSON] в кредит грошові кошти в сумі 8000 грн. строком на 36 місяців з 20 червня 2007 року по 20 червня 2010 року зі сплатою 21 % річних. Згідно договору поруки № 157 від 20.06.2007 року [PERSON] є поручителем [PERSON], тобто прийняв на себе зобовязання при невиконанні [PERSON] своїх зобовязань перед позивачем. Перевіркою законності кредитного договору та договору поруки укладених між сторонами встановлено, що вони укладені з додержанням вимог чинного законодавства, а тому є законними та можуть бути підставою для виникнення зобовязання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності, таких умов та' вимог - відповідно до ЗЕкчаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязані встановлений (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що згідно п. п. 1.1. та 4.2.1. кредитного договору відповідач [PERSON] повинна погашення кредиту, сплату процентів та комісій проводити щомісячно згідно графіку погашення заборгованості. " Відповідно до ст. ст. 546, 547 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчинюється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми, несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають .перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом встановлено, що в забезпечення повернення кредиту, відсотків та комісії між сторонами 20 червня 2007 року укладено договір поруки № 157. Згідно даного договору [PERSON] на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязанням позичальника [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 157 від 20 червня 2007 року в повному обсязі цих зобовязань. Пунктом 5.3. кредитного договору передбачено сплату відповідачами пені на користь позивача в разі несвоєчасного виконання зобовязання. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, абб розірвання договору; - зміна умов зобовязання; - сплата неустойки; - відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належний йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторінку разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. Судом встановлено, що відповідачами допущено порушення зобовязання з їх вини, так як останні погашення кредиту та сплату інших платежів не здійснюють. Позивач відповідно до кредитного договору та закону правомірно звернувся до суду з вимогою погашення кредиту, сплати процентів та пені. Зважаючи на наявність вини відповідача в порушенні зобовязання, правові наслідки передбачені ст. 611 ЦК України підлягають виконанню в частині, що передбачена договоров та законом. Вимоги позивача: про розірвання договору, стягнення боргу за кредитним договором, який включає суму не погашеного кредиту, проценти та пеню підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суді, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на вищевикладене та вимоги Закону, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідачів витрати по оплаті судового збору в сумі 68 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: approved