overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

Заявник 01 березня 2011 року звернулась з заявою про встановлення юридичного факту . Просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документа посвідчення № 20974 про присвоєння почесного звання « Мати героїня ». В судовому засіданні заяву підтримала повністю . Пояснила , що Указом Президента України від 03 грудня 2009 року їй присвоєно звання «Мати героїня»та видано посвідчення № 20974. Дане посвідчення було вручено Малинською райдержадміністрацією. В посвідчені неправильно записано прізвище заявника [PERSON] , а по паспорту її прізвище є [PERSON]. Встановлення даного факт необхідно для отримання пільг як багатодітній матері. Представник заінтересованої особи Малинської райдержадміністрації заяву визнала , просить її задовольнити. Зазначила , що посвідчення було видано заявнику на підставі даних її паспорта, де вона була зазначена як [PERSON] , однак в подальшому заявник змінила прізвище та отримала новий паспорт на ім"я [PERSON]. Суд , заслухавши пояснення заявника , представника заінтересованої особи , дослідивши надані докази , вважає , що заява підлягає до задоволення. Відповідно до п.6 ч.1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі , прізвище , імя , по батькові якої , що зазначено в документі , не збігаються з імям , по батькові , прізвищем , місцем і часом народження цієї особи , зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті . Судом встановлено , що Указом Президента України від 03 грудня 2009 року [PERSON] присвоєно почесне звання «МАТИ ГЕРОІНЯ »та видано посвідчення № 20974. ( арк.с 4 ). З довідки виданої Ксаверівською сільською радою видно , що на утриманні заявника знаходиться семеро дітей. ( арк.с. 7 ). В паспорті прізвище , імя по батькові заявника зазначено [PERSON]. При таких обставинах суд встановлює факт належності правовстановлюючого документа заявнику . Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

[PERSON] є власником нежилого приміщення № 63-а по вулиці Гоголя в м. Камянка, Черкаської області. З метою покращення умов нею було здійснено реконструкцію (добудову) зазначено нежилого приміщення кафе бару За склом Оскільки [PERSON] дільницею ЧООБТІ будівля , позначена в технічному паспорті на нежитлове приміщення літерою А-2визнано самочинним будівництвом, вона звернулася в суд із заявою про визнання за нею права власності на зазначену будівлю. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] міської [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Судом встановлено, що позивачка, власник будівлі по вул. Гоголя, 63-а в м. Камянка, Черкаської області самочинно здійснила реконструкціє та добудову зазначеного нежитлового приміщення позначену в технічному паспорті на нежитлове приміщення літерою А-2. Враховуючи, що нежитлове приміщення самочинно збудовано на земельній ділянці, що перебуває у приватній власності [PERSON], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 632722 від 08.11.2010р., збудоване без порушень пожежних, санітарних вимог та містобудівних вимог і визнання права власності на цю споруду не порушить права інших осіб, що підтверджується висновком відділу капітального будівництва [PERSON] районного управління сільського господарства і продовольства від 29.09.2010р., копією дозволу від 15.10.2010р за № 7635, виданого управлінням з питань наглядово профілактичної діяльності ГУ МНС України в Черкаській області, у відповідності до ч. 5 ст. 376 ЦК України позов належить задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

25 січня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх сина [PERSON]. [INFO] у розмірі 1А части\-ни заробітку відповідача, який продовжує навчання. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, зменшила до розміру 1/5 ча\-стини доходів відповідача, та пояснила, що перебувала у фактичному шлюбі з відповідачем, від якого має сина [PERSON], батьківство якого встановлено рішенням суду у 2008р.. на утримання якого відповідач сплачував аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку до повноліття сина. У вересні 2009р. дитина поступила на 1 курс денного відділення Маріупольського машинобудівельного технікуму ПДТУ. проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відпо\-відач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку з чим просила стягнути на користь сина аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку відповідача, з ураху\-ванням заперечень останнього проти позову, щомісячно, починаючи з дня звернення з позо\-вом до суду та до закінчення навчання дитини, але не більш ніж до 23 років. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідан\-ня не з*явився, надавши письмові заперечення проти позову, в яких стверджував, що має мі\-німальну пенсію, з початку березня 2011р. знаходиться, на стаціонарному лікуванні, у зв*язку з чим не може надавати допомогу синові. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, оскільки згідно ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повноліт\-ніх дітей, які продовжують навчання. Факт батьківства відповідача підтверджується свідоцтвом про народження; знахо\-дження на навчанні - довідкою навчального закладу, а мешкання з позивачкою за її адресою - відомостями домової книги. За таких обставин заперечення відповідача проти позову суд до уваги не приймає, т.я. розмір доходів та стан здоровая не звільняють відповідача від зо\-бов'язань по утриманню дитини, яка продовжує навчання. Оскільки позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору та ІТЗ, а її позов задоволено, то їх слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час , суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

04.11.2010 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, і з урахуванням поданих в подальшому уточнень, просила визнати недійсним договір дарування '/2 частини будинку № 7 по вулиці Федорова в місті Чернігові і земельної ділянки площею 0.05 га розташованої за цією ж адресою, що укладений 28.10.2006 року між [PERSON] і [PERSON] і посвідчений третьою особою; витребування цього майна на її користь; визнання за нею права власності на будівельні матеріали, з яких збудовано будинок разом із надвірними спорудами, а також право забудовника будинку і право власності на земельну ділянку. Рішенням суду від 31.12.2010 року позов задоволено. При цьому, під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання відшкодування судових витрат. У судовому засіданні представник позивача і представник відповідача [PERSON] погодилися з тим, що заявлений позов має майновий характер, і що дійсна вартість відшукуваного за рішенням суду майна становить не менше інвентарної вартості, яка визначена БТІ. Співвідповідачі і третя особа не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Вирішуючи питання ухвалення додаткового рішення суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Звертаючись до суду з позовом позивач сплатила судовий збір в розмірі 17 грн і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн. Таким чином, позивачем оплачено судові витрати як за вирішення спору немайнового характеру. Втім, заявлені позивачем вимоги носять майновий характер, і згідно положень статей 80, 119 ЦПК України підлягають оплаті судовим збором виходячи з дійсної вартості спірного майна за правилами, що визначені пунктом 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» - в розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 3 і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 51 до 1700 грн). Як убачається з копії технічного паспорта на спірне домоволодіння (а.с. 16) інвентарна вартість х/г його частини складає 275910 грн. Враховуючи позицію сторін, які погодилися з даною оцінкою, та дійсну ринкову вартість аналогічних об'єктів нерухомості по місту Чернігову, суд вважає можливим визначити ціну позову в розмірі 275910 грн. що не суперечить приписам частини 2 статті 80 ЦПК України. Виходячи з наведеного, з кожного з відповідачів слід стягнути по 1700/3 = 566 грн 66 коп. у відшкодування судового збору, з них: по 8.5/3 = 2 грн 83 коп. на користь позивача і по 566.66 - 2.83 = 563 грн 83 коп. на користь держави. Крім того, з кожного з відповідачів слід стягнути по 40 грн у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, з них: по 37/3 = 12 грн 33 коп. на користь позивача, а решту суми - по 40 - 12.33 = 27 грн 67 коп. - на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони різні за характером люди, не можуть досягти взаєморозуміння. З січня 2009р. вони спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують. В судове засідання сторони не зявились, причин неявки суду не повідомили. Позивач надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала. Відповідач надав до суду заяву, в якій проти позову не заперечував, просив розглядати справу без його участі. Виконавши всі вимоги цивільного судочинства, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 29.04.2003р. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В період сумісного життя між сторонами виникали сварки з різних питань, оскільки вони різні за характером люди, не можуть досягти взаєморозуміння, що привело до відчуження сторін. З січня 2009р. сторони спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують. Суперечки про майно не має. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання, зазначивши, що 28.10.2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від їхнього шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO],[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені з початку грудня 2010 року. Після народження сина вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. У зв'язку з тим, що не працює і не має інших джерел для існування потребує матеріальної допомоги, але вирішити це питання в добровільному порядку з відповідачем не має змоги, так як, останній відмовляється надавати допомогу. Відповідач має змогу надавати таку допомогу. В січні місяці цього року вона зверталася до суду по даному питанню, однак за її заявою позов було залишено без розгляду, так як відповідач зобов'язався добровільно надавати їй допомогу на її утримання, однак обіцяного не дотримався. Посилаючись на викладене просила про задоволення позову. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, пояснивши, що відповідач не надає їй допомогу, не підтримує її матеріально, але має тимчасові заробітки, розмір яких дозволяє йому сплачувати аліменти на її утримання. В період спільного проживання доходи відповідача від тимчасових заробітків становили в середньому від 3000 грн. до 4 000 грн. в місяць. Відповідач проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що дійсно він з грудня 2010 року не надає позивачу допомоги на її утримання. Існує за рахунок випадкових заробітків. Має у власності трактор, яким надає послуги в період весняно - польових робіт та збору врожаю. Враховуючи, що з нього стягнути аліменти на утримання дітей, вважає, що немає можливості сплачувати аліменти на утримання непрацездатної дружини. Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивачка на даний час не працює та має на утриманні З малолітніх дітей, в тому числі і малолітнього [PERSON]- [INFO]. Діти перебувають на утриманні позивачки і проживають разом з нею, що підтверджується довідкою виданою Христофорівською сільською радою Баштанського району Миколаївської області. Відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги позивачці ні на утримання дітей ні на її утримання. На утримання малолітніх дітей з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 50% заробітку( доходу відповідача ) щомісячно. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідач має змогу виплачувати щомісяця на утримання дружини, яка не працює у зв'язку з знаходженням у відпустці по догляду за дитиною, аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною 3 років. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягають судові витрати по справі (51 грн. судового збору і 120 грн. витрати з ІТЗ розгляду справи).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася 04.02.2011 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. В заяві зазначила, що 06.12.2002 р. померла її мати [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть. Спадкове майно, яке залишилося після смерті матері, складається з житлового будинку розташованого під № 61 в с. Нижній Студений та земельної ділянки, що перебувала у володінні і користуванні, розміром 0,25 га для обслуговування такого, та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства. Звернувшись у Міжгірську держнотконтору їй повідомили про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину по причині відсутності правовстановлюючих документів на майно. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті матері, яка в своє чергу успадкувала майно після смерті батьків. Разом з матірю позивачки в рівних частинах прийняв спадщину і вуйко [PERSON], який помер 17.07.2010 року, заповіту не скла. У померлого вуйка залишились дві рідні сестри та брат. Однак тітки позивачки подали в Міжгірську держнотконтору заяви про відмову від прийняття спадщини в мою користь, а [PERSON] звернувся із заявою протилежного змісту про прийняття спадщини після смерті брата. Оскільки позивачка фактично прийняла спадщину , тому позивачка просить визнати за нею право власності на жилий будинок № 61 в с. Нижній Студений, Міжгірського району, Закарпатської області, який належав її матері та частки, що належить їй після смерті вуйка від якої в мою користь відмовились тітки. 15.02.20011 р. [PERSON] подав до суду заяву про визнання за ним 1/6 частини житлового будинку, що розташований в с. Н. Студений № 61 Міжгірського району. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач при розгляді справи позов визнав повністю. Третя особа [PERSON] з позовом згідний. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

14.02.2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки «МДН» заборгованість по кредиту на загальну суму 650 гривень 02 копійок, що складається з тіла кредиту в розмірі 113 гривень 50 копійок, відсотків за користування кредитом в сумі 536 гривні 52 копійки, а також стягнути судові витрати у справі, а саме судовий збір у розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно - технічне забезпечення в сумі 120 грн., з тих підстав, що відповідач не виконує свої зобов'язання по поверненню кредиту. Представник позивача про день слухання справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволені позову наполягав та просив справу розглянути заочно у відсутність відповідача. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена в установленому законом порядку. Причина неявки суду не відома. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, у звязку з тим, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що 25.01.2008 року між Кредитною спілкою «МДН»та відповідачкою був укладений кредитний договір № 17/08 на суму 113 гривень 50 копійок на строк з 25.01.2008 року по 25.01.2009рік. У відповідності до п. п.5.1.3 Договору кредиту відповідач зобовязався вчасно повернути кредит і сплачувати проценти, нараховані за користування кредитом. Після отримання кредиту відповідач його у встановлені терміни не повністю погасив і не повністю сплатив відсотки за користування ним. Станом на 10.02.2011р. заборгованість у відповідачки [PERSON] склала 650 гривень 02 копійок, що складається з тіла кредиту в розмірі 113 гривень 50 копійок, відсотків за користування кредитом в сумі 536 гривні 52 копійки. Вказана заборгованість підтверджується наданим позивачем суду розрахунком. Згідно зі змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачем порушені умови договору щодо повернення кредиту, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і позов задовольняє. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати оплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн. та судовий збір у розмірі 51грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 06 червня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 88. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння між ними, що призводило до постійних суперечок в сімї. Шлюбні відносини припинені з жовтня 2010 року. Проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна немає. В звязку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов в силу ст. 174 ЦПК України підлягає задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, що 06 червня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 88 (а.с. 4). Від шлюбу подружжя має спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинені у жовтні 2010 року. Подружжя проживає окремо. Сімя розпалася остаточно. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю, зокрема не скористалися своїм правом щодо надання їм судом строку на примирення. Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

У лютому 2011 р. [PERSON] звернулася з позовом, уточненим в процесі розгляду справи, в якому зазначено, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 13.09.2003. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Неповнолітня дитина постійно проживає з позивачем, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не здійснює в добровільному порядку. Посилаючись на те, що позивач потребує матеріальної допомоги відповідача, а відповідач в добровільному прядку допомоги не надає, хоча має таку можливість, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 700 щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов заволинити. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову та стягнення з нього на користь позивача аліментів в сумі 700 грн. щомісячно не заперечував. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вивчивши усі надані докази у сукупності, беручи до уваги матеріальне положення позивача, відповідача, той факт, що позивач потребує матеріальної допомоги відповідача, відповідач працює, отримує постійний дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК видатки у вигляді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки дитина проживає з позивачем.

Outcome: approved