Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Корабелпромстрой» про зобовязання вчинити певні дії та стягнення переплаченої суми за проживання у гуртожитку у розмірі 11482,2 грн., та судових витрат у розмірі 245 грн. У заяві позивач зазначив, що проживає у гуртожитку №8 по вул..Бутоми, 13 у м.Миколаєві. При цьому він займає окрему кімнату, однак в порушення вимог діючого законодавства, а саме ст..7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.38 Примірного положення про гуртожитки, а також в порушення розпорядження Миколаївської облдержадміністрації №185-р від 11.04.2002 року та Рішення виконкому Миколаївської міської Ради №2091 від 28.10.2005 року, відповідач нараховує йому плату за проживання по системі «ліжко-місце», а не за загальноміськми тарифами встановленими для населення. У звязку з чим сума зайве сплачених ним коштів за проживання у гуртожитку становить 11482,2 грн. При цьому [PERSON], також просив зобовязати ТОВ «Корабел-промстрой» провести йому перерахунок оплати за проживання за тарифами встановленими для будівель загального житлового фонду з 01.04.2008 року та по теперішній час В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, підтвердила викладені в заяві обставини. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, посилаючись на те, що позивач мешкає у гуртожитку для проживання одиноких громадян, та з [PERSON], укладено договір на користування ним двома «ліжко-місцями», а отже нарахування оплати за проживання у гуртожитку проводиться позивачу у відповідності до вимог діючого законодавства та укладеного договору, просила у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного Як встановлено в судовому засіданні гуртожиток №8 по вул..Бутоми, 13 у м.Миколаєві, належить на праві власності ДАХК «ЧСЗ» та знаходиться у орендному користуванні ТОВ «Корабелпромстрой» Згідно повідомлення Миколаївської міської Ради №3480/511-14-18 зазначений гуртожиток має статус «для проживання одиноких громадян». Рішення про зміну статусу гуртожитку «для проживання сімей» Миколаївською міською Радою не приймалося. Згідно ст..130 ЖК України, порядок користування житловою площею у гуртожитках визначається спеціальним законодавством. Відповідно до п.38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 року плата за користування житловою площею в приміщеннях, що знаходяться у спільному користуванні декількох осіб, які не перебувають між собою у сімейних відношеннях, проводиться по встановленим ставкам. Громадяни, що проживають в відокремлених приміщеннях, здійснюють оплату за тарифами встановленими для будівель загального житлового фонду. 01.04.2008 року між ТОВ «Корабел-промстрой» та [PERSON] було укладено договір №856 про надання послуг по утриманню (обслуговуванню) ліжко-місця за наймом житлового приміщення, за умовами якого ТОВ «Корабел-промстрой» надало позивачу у строкове платне користування два «ліжко-місця» у житловій кімнаті №27 у гуртожитку для проживання самотніх громадян №8, за адресою м.Миколаїв вул..Бутоми, 13. Згідно п.п.4.1 вказаного договору за згодою сторін плата за користування за одним «ліжко-місцем» у місяць за цим Договором, розраховується, виходячи з фактичної собівартості утримання одного «ліжко-місця», рентабельності до 10 відсотків та податку на додану вартість. Згідно ст..629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином суд вважає безпідставними посилання позивача, на підтвердження заявлених позовних вимог на ті обставини, що строк дії зазначеного договору визначено у 360 днів, а отже на даний час він втратив сою чинність, оскільки, як було встановлено у судовому засіданні та підтверджено сторонами, [PERSON] продовжує проживати у кімнаті 27 зазначеного гуртожитку та займає два «ліжко-місця», та тим самим несе зобовязання по сплаті послуг за користування приміщенням у гуртожитку, оскільки стаття 11 ЦК України передбачає, що цивільні права та обовязки виникають як з договорів так і із дій осіб учасників цивільно-правових відносин. Згідно ст..526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України встановлено недопустимість односторонньої відмови від виконання зобовязань. Також суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що він один займає кімнату, а отже проживає у відокремленому приміщенні, оскільки, даний гуртожиток призначений для проживання одиноких громадян та відповідного рішення про виділення позивачу, у встановленому законом порядку, для проживання відокремленого приміщення не приймалося. Згідно ст..60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням зазначеної правової норми суд приймав рішення на підставі наданих сторонами доказів. На підставі викладеного, суд приходе до висновку, що житлові права позивача, як мешканця гуртожитку порушено не було, а отже позовні вимоги [PERSON] необґрунтовані та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed