Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-20 00:00:00

[PERSON] ,\\~яка під\\~час знаходження\\~справи в\\~суді змінила\\~прізвище на\\~ [PERSON] ,\\~звернулась до\\~Новомосковського міськрайонного\\~суду Дніпропетровської\\~області з\\~позовом до [PERSON] \\~в якому,\\~після зміни\\~та уточнення\\~позовних вимог,\\~просила суд:\\~визнати п.\\~11.4.\\~договору купівлі-продажу\\~квартири з\\~розстроченням платежу\\~від 11.11.2005\\~року недійсним;\\~визнати,\\~що квартира\\~ [ADDRESS] являється\\~спільною сумісною\\~власністю [PERSON] \\~та [PERSON] \\~та розподілити\\~вказану квартиру,\\~виділивши кожній\\~зі сторін по 1/2 частині квартири. Ухвалою суду від 24.06.2009 р. до участі у справі в якості співвідповідача залучено ВАТ «Інтерпайп НМТЗ». В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалась на те, що 07.02.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. 11.11.2005 р. між ВАТ «Інтерпайп НМТЗ» та [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS] з розстроченням платежу, згідно якого ВАТ «Інтерпайп НМТЗ» продав, а [PERSON] придбав вказану квартиру за 65288 гривень, сплативши до підписання договору 13771,80 гривень та зобов`язавшись сплачувати по 429,30 гривень щомісячно до 25.10.2015 року. Після укладення договору [PERSON] зареєстрував своє право власності на вказану квартиру в органах БТІ, а отже він з моменту реєстрації права власності став її власником згідно ст.. ст.. 317, 334 ЦК України. Пунктом 11.4. Договору купівлі-продажу квартири передбачено, що право власності переходить до покупця після повного розрахунку по договору, що суперечить ч. З ст. 334, ч. 6 ст. 694, ч. З ст. 695 ЦК України, а отже підлягає визнанню недійсним, яка такий, що суперечить вимогам Закону. 17.07.2007 року шлюб між сторонами розірвано, а до розірвання шлюбу, сторонами сплачено за квартиру близько 21000 гривень і позивачка згодна в подальшому сплачувати щомісячні платежі за договором. Позивачка вважає, що вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності сторонам на підставі ст. 60 СК України, а тому просить задовольнити її позовні вимоги. [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зустрічним позовом до [PERSON] в якому, після уточнення позовних вимог, просить суд постановити рішення, яким припинити право [PERSON] на частку в квартирі [ADDRESS] , сплативши відповідачці вартість її частки в квартирі в розмірі 11178,90 гривень. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на ті ж обставини, що й позивачка [PERSON] , однак зазначив, що за час шлюбу ним з позивачкою сплачено по договору купівлі- продажу квартири 22357,80 гривень і оскільки право власності у [PERSON] \\~на вказану\\~квартиру не виникло то вона не підлягає поділу. В той же час [PERSON] вважає, що поділу підлягає лише та частка за яку було сплачено, а отже він просить на підставі ч. 4 ст. 71 СК України та ст.. 365 ЦК України припинити право [PERSON] на частку у спірній квартирі та стягнути на її користь з [PERSON] її вартість її частки в розмірі 11178,90 гривень. [PERSON] в попередньому судовому засіданні підтримувала свої позовні вимоги та заперечувала проти задоволення зустрічного позову в подальшому в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та підтримав зустрічний позов. « Представник ВАТ «Інтерпайп НМТЗ» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , посилаючись на їх необґрунтованість. Проти позовних вимог [PERSON] не заперечував. Суд, заслухавши представників відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та мають бути задоволенні з огляду на наступне. Судом по справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.02.2004 р. по 17.07.2007 року, що не заперечувалось сторонами та підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 7). 11.11.2005 р. між ВАТ «Новомосковський трубний завод», правонаступником якого являється ВАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» (а.с. 18) та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу, згідно якого ВАТ «НТЗ» продало, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] за 65288 гривень з яких 13771,80 гривень [PERSON] сплачено до оформлення договору, а залишок ціни квартири сплачується окремими платежами щомісячно в розмірі не менш як 429,30 гривень з кінцевим терміном погашення 25.10.2015 року. (а.с. 41-43). 16.12.2005 року право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] в органах БТІ. (а.с. 45) За час перебування у шлюбі, з урахуванням першого внеску в розмірі 13771,80 гривень [PERSON] було сплачено по договору купівлі-продажу від 11.11.2005 р. 22357,80 гривень, що не заперечувалось сторонами в позові та запереченнях на позов. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільна сумісна власність передбачає рівність часток співвласників на об`єкт власності. Згідно роз`яснень, викладених в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні спору про право власності на будинок обов`язок виплатити заборгованість по позичці за згодою позикодавця може бути покладено на інших співвласників - учасників будівництва. При відсутності такої згоди обов`язок виплати позички лежить на особі, яка її одержала. Ця обставина має прийматись судом до уваги при визначенні частки кожного учасника спільної власності і при вирішенні питання про грошові розрахунки між сторонами. Як пояснив представник ВАТ «Інтерпайп НТЗ» в судовому засіданні, він заперечує проти виплати заборгованості за квартиру [PERSON] . Зважаючи на викладене спірна квартира не може бути визнана спільною сумісною власністю сторін в зв`язку з тим, що за час перебування у шлюбі сторонами сплачено 22357,80 гривень, що складає 34/100 частин вартості квартири. \\~ \\~ \\~ \\~ Згідно ст.. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної класності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки між\\~сторонами відсутня\\~домовленість про\\~розмір часток\\~та шлюбний\\~договір,\\~то суд\\~приходить до\\~висновку,\\~що частка\\~кожного зі співвласників квартири на момент розлученая має скласти по 17/100 частин квартири і саме на цю частку квартири має право [PERSON] як у праві спільної власності подружжя. Частиною 4 ст. 71 СК України передбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. В судовому засіданні [PERSON] не надала своєї згоди на присудження їй грошової компенсації замість частки в квартирі. Згідно ст.. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути наділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд вважає встановленим всі чотири умови за яких може бути припинено право [PERSON] на 17/100 часток спірної квартири, оскільки ця частка є незначною, вона не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною і таке припинення не завдасть істотної шкоди [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Оскільки [PERSON] внесено на депозитний рахунок суду вартість 17/100 частин квартири в розмірі 11178,90 гривень, то його позовні вимоги підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з вищенаведених підстав та в зв`язку з задоволенням позовних вимог [PERSON] , що виключає задоволення первісного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved