Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв′язку з ДТП, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.07.2008 року по вул. Драйзера в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль [NUMBER]. На час ДТП його автомобіль було застраховано у відповідача ЗАТ СК «Інкомстрах» за договором добровільного страхування наземного транспорту, серія АСТ 003106, дія договору з 17.10.2007 року по 16.10.2008 року. Відповідно до умов договору страхування ним було надано відповідачу заяву з необхідними документами для нарахування та виплати йому страхового відшкодування, проте в порушення умов договору відповідач прийняв рішення про виплату йому страхового відшкодування лише 12.10.2009 року, тобто з порушенням терміну більше ніж рік після ДТП. Оскільки на даний час відповідачем не було виплачено йому страхове відшкодування в розмірі 4\~791,52 грн., а на його письмове звернення відповідач запропонував йому укласти мирову угоду про графік виплати страхового відшкодування, з чим він не погодився, оскільки не виплата такої не значної суми йому триває вже два роки, тому він був вимушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 4\~791 грн. 52 коп., майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 385. 045 грн. 98 коп. та моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн., а також судові витрати, а всього стягнути 394\~837 грн. 42 коп. В судовому засіданні позивач зазначив, що відповідачем і по даний час не виплачено йому суму страхового відшкодування, тому просив суд про задоволення позову в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений судом про день та час розгляду справи, шляхом направлення телеграмного повідомлення (а.с. 18). Про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також позивач в судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02.07.2008 року по вул. Драйзера в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу на праві власності автомобіль [NUMBER]. На час, коли сталася ДТП, автомобіль позивача було застраховано у відповідача - ЗАТ СК «Інкомстрах» за договором добровільного страхування наземного транспорту, серія АСТ 003106, дія договору з 17.10.2007 року по 16.10.2008 року. (а.с. 9-11). Згідно п. 31.1.д договору страхування відповідач протягом 15 робочих днів повинен був прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, а відповідно до п. 31.1.е договору, протягом 30 робочих днів з моменту прийняття рішення про виплату страхового відшкодування відповідач повинен був провести виплату страхової суми. Відповідно до умов договору страхування позивачем було надано відповідачу заяву з необхідними документами для нарахування та виплати йому страхового відшкодування, проте в порушення умов договору добровільного страхування транспортного засобу, відповідач прийняв рішення про виплату йому страхового відшкодування лише 12.10.2009 року, тобто з порушенням терміну більше ніж рік після ДТП. Як зазначив в судовому засіданні позивач, він звертався в письмовому вигляді до відповідача, на своє письмове звернення отримав лист від 08.11.2010 року, в якому відповідач пропонує йому укласти мирову угоду про графік виплати страхового відшкодування в розмірі 4\~791, 52 грн. (а.с. 8), з чим він не погодився, оскільки не виплата такої не значної суми йому триває вже два роки. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП здоровю, життю, майну третьої особи. Оскільки автомобіль позивача на момент ДТП було застраховано у відповідача ЗАТ «Страхова компанія «Інкомстрах», тому за завдану при скоєнні ДТП транспортному засобу позивача матеріальну шкоду, належить відповідати даній страховій компанії. Окрім виплати страхового відшкодування, договір добровільного страхування наземного транспорту, укладений між позивачем та відповідачем передбачає майнову відповідальність відповідача за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виникнення заборгованості від суми заборгованості за кожен день прострочення, а саме п.31.1.є. Договору. Згідно з даними сайту Національного Банку України, облікова ставка станом на 12.10.2009 року склала 10,25% річних. Подвійна ставка НБУ становить 20,50% річних. (а.с. 23-24). Таким чином, майнова відповідальність відповідача за невиплату позивачу суми страхового відшкодування з дати прийняття розпорядження про виплату такого від 12.10.2009 року складає 385\~045 грн. 98 коп. (4\~791,52 грн.х20,50%х392 дні). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок моральної шкоди 5\~000 грн., посилаючись на те, що така полягає в тому, що відповідач грубо порушив умови договору, протягом більше двох років не виплачує суму страхового відшкодування, а він не має можливості відремонтувати автомобіль та не може ним користуватися. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити йому страхове відшкодування, проте з ним поводилися так, що він завжди виходив ображений та принижений, що порушувало його душевний спокій та викликало моральні страждання. У відповідності до ст.3 Закону України Про захист прав споживачів , позивач [PERSON] має право на належну якість страхових послуг, які мають надаватися відповідачем ЗАТ «СК «Інкомстрах» в свою чергу, у відповідності до ст. 526 ЦК України, має обовязок щодо належного виконання взятих на себе зобовязань, які передбачені страховим договором та правовими нормами, які регулюють цей вид зобовязань. Незважаючи на це, відповідач не виконав своїх зобовязань щодо здійснення страхової виплати в повному обсязі у встановлений договором та Правилами добровільного страхування наземного транспорту, зареєстрованими Міністерством фінансів України, строк. Таким чином, ЗАТ «СК «Інкомстрах» порушило право позивача на належну якість страхових послуг, що завдало йому також і моральної шкоди. Згідно Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні позивачем було наведено докази його моральних страждань, які ним були понесені у зв′язку із невиплатою йому відповідачем страхового відшкодування, а саме те, що така була завдана йому бездіяльністю відповідача по виплаті страхового відшкодування протягом двох років. Викладені позивачем в позові факти знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, оскільки розмір моральної шкоди є завищеним і становить 500 грн., які і підлягають стягненню на його користь з відповідача ЗАТ «СК «Інкомстрах». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial