Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач в вересні 2009р. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за надані послуги водовідведення в сумі 911 гр. 25 коп., покласти на відповідачів судові витрати, вказуючи, що відповідачі є споживачами послуг водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № 411146. За період з 01.01.2000 по 31.08.2009 за відповідачами утворилась заборгованість в сумі 911 гр. 25 коп. Вказує, що 10.06.2009 боржникам направлено рахунок - попередження з пропозицією погасити борг за послуги водовідведення, але, на момент подання позову відповідачі не здійснили ніяких заходів до погашення заборгованості. Несплата боргу відповідачами призводить до погіршення стану комунальних мереж водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста та негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів (а.с. 1). В грудні 2009р. в провадження суду прийнято до спільного розгляду з основним позовом зустрічний позов [PERSON], який просить суд зобовязати відповідача - Комунальне підприємство каналізаційного господарства „Харківкомуночиствод (далі за текстом КП «Харківкомуночиствод») укласти з ним договір про надання послуг по централізованому водовідведенню відповідно до положень Закону України „Про комунальні послуги, виключивши з пунктів 4.2.5 розробленого відповідачем проекту договору слова „проведення технічного та профілактичного огляду згідно з вимогами нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, з пункту 4.2.8 слова „та договору, з пункту 4.3.5 слова „усунення недоліків у роботі санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення та заміни, проведення технічного та профілактичного огляду відповідно до законодавства, стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування зустрічного позову вказує, що він є власником квартири [ADDRESS], вказаний будинок підключено до системи централізованого водовідведення, що знаходиться у віданні відповідача, який є виконавцем комунальної послуги з водовідведення в м. Харкові. Вказує, що в липні 2009р. ним отримано досудове повідомлення, в якому відповідач повідомив його про наявну заборгованість на його особистому рахунку. Номер такого рахунку та платіжні реквізити до цього йому відомі не були. В вересні 2009р. він прибув до відповідача з пропозицією укласти договір та врегулювати розбіжності. Вказує, що в порушення вимог ч. 5 ст. 26 Закону України «Про комунальні послуги» проект договору не було внесено відповідачем на узгодження, тобто, йому не було ні вручено, ні направлено поштою, що позбавило його можливості надати обґрунтований протокол розяснень. Положення Договору, а саме, п. 4.2.5, п. 4.3.5 суперечать, на думку позивача за зустрічним позовом, п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про комунальні послуги», та порушують його право на недоторканість житла, передбачене ст. 30 Конституції України. Вказує, що п. 4.2.8 Договору зобовязує споживача сплачувати пеню в розмірі згідно до діючого законодавства України та договору. Договором розмір пені та порядок її нарахування не передбачено та не може бути передбачено, оскільки діє Закон України «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги» № 486/96-ВР від 13.11.1996 (а.с. 18-20). В судовому засіданні представник позивача за основним позовом підтримав позовні вимоги КП „Харківкомуночиствод, просив задовольнити позов. Заперечував проти зустрічного позову. Позивач за зустрічним позовом [PERSON], та він же, як представник третьої особи за зустрічним позовом [PERSON], діючи на підставі довіреності (а.с. 43), підтримав зустрічні вимоги, просив задовольнити повністю. [PERSON] як відповідач за основним позовом, та він же, як представник відповідача за основним позовом [PERSON], діючи на підставі довіреності (а.с. 43), заперечував проти вимог КП «Харківкомуночиствод», подав письмові заперечення (а.с. 16-17, 47-48), а також клопотання про застосування незалежно від результатів розгляду справи по суті положень ст. 257 ЦК України щодо строку позовної давності, просив обмежити позовні вимоги періодом в три роки, починаючи з моменту звернення позивача в суд (а.с. 39). Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 02.07.1993 видано свідоцтво про право власності від 09.07.1993 на вказану квартиру, яка приватизована ними на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та належала їм на праві спільності власності, житло (а.с. 49). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2004, спадкоємцем майна [PERSON], померлої 17.09.1993, є її син [PERSON], спадкове майно складається з ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. 49, 50, 51). За вказаною адресою на імя [PERSON] відкрито особовий рахунок № 411146. Відповідачі за основним позовом [PERSON] та [PERSON] мешкають та зареєстровані в [INFO], що підтверджено довідкою дільниці № 64 КП «Жилкомсервіс» (а.с. 2) та не заперечується учасниками процесу. Добровільно сплатити заборгованість за послуги водовідведення відповідачі не бажають, на претензії не реагують (а.с. 3,4), внаслідок чого, відповідно до звідної картки абонента, за вказаною адресою за надані послуги водовідведення за відповідачами утворилась заборгованість за послуги водовідведення у сумі 911 гр. 25 коп. за період з 01.01.2000 по 31.09.2009 (а.с. 5). Відповідач [PERSON] та він же як представник відповідача [PERSON]І просив незалежно від результатів розгляду справи застосувати положення ст. 257 ЦК України щодо строку позовної давності 3 року, а також вважав єдиною належною підставою для стягнення заборгованості лише двосторонній письмовий договір, відсутність якого унеможливлює стягнення заборгованості, оскільки відносини між сторонами не виникли, а отже, не виникли права та обовязки. Дійсно, судом достовірно встановлено, що між [PERSON], чи [PERSON] з однієї сторони, та КП «Харківкомуночиствод» з іншої договір про надання послуг водовідведення не укладався, про що також пояснили учасники процесу в судовому засіданні. Разом з тим, судом достовірно встановлено, що відповідачі по справі є споживачами послуг КП „Харківкомуночиствод по наданню послуг водовідведення. Оскільки, як вбачається із поведінки сторін, відповідачі за основним позовом під час споживання послуг водовідведення не заперечували проти надання таких послуг, приймали їх, користувалися ними, не відмовлялися від таких послуг, суд вважає, що між сторонами діяв усний договір на користування послугами водовідведення. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. В ст. 16 Закону України „Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 N 1875-IV\~ визначено порядок надання житлово-комунальних послуг, зокрема, комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком вказаних в даній нормі цього Закону випадків. Така ж норма щодо безперебійного надання послуг міститься і в п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. Представником КП «Харківкомуночиствод» надано до суду копії квитанцій на оплату за послуги водовідведення за лютий 2009р., березень 2009р., з даними про наявну заборгованість та пропозицією її погашення, що надсилалися [PERSON]Д, за місцем його проживання (а.с. 93, 95). Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 N 1875-IV\~, споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Доказів відмови КП «Харківкомуночиствод» укласти зі споживачем [PERSON] (чи [PERSON]І.) відповідний договір на надання послуг водовідведення суду не представлено. Суду також не надано доказів на підтвердження дій відповідачів за основним позовом, які б свідчили про їх намір відмовитися від наданих послуг, від відключення відповідної мережі, у порядку, визначеному Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які є однаковими та незмінними для усіх споживачів. Так само не надано доказів, які б вказували на повідомлення споживачами комунальних послуг [PERSON], [PERSON] до виконавця таких послуг КП «Харківкомуночиствод» про неналеже надання або ненадання послуг виконавцем. Згідно вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач зобовязаний оплачувати надані послуги у встановлені строки. Посилання відповідачів на відсутність договору не є підставою для звільнення від сплати за водовідведення, оскільки законодавець не ставить в залежність від укладання договору обовязок по сплаті за надані послуги. Таким чином, відсутність договору не значить, що відповідачі мають право користуватися послугами, які фактично надаються, і за них не сплачувати. Відповідно до ст. 11 УК України, цивільні права та обовязки виникають не лише з підстав, передбачених законодавством, а й дій громадян. Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами водовідведення. При небажанні оплачувати такі послуги відповідачі не були позбавлені можливості взагалі відмовитися від таких послуг. Недотримання простої письмової форми не тягне за собою автоматичну недійсність досягнутої угоди. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Ч. 5 ст. 261 ЦК України визначає, що за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Отже, позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова з основним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги водовідведення 18.09.2009, про що свідчить штамп Київського районного суду м. Харкова з вхідним номером від 18.09.2009 за № 1716 на позовній заяві (а.с. 1). У звязку із заявою відповідачів про застосування ст. 267 ЦК України, позивачем КП «Харківкомуночиствод» здійснено розрахунок заборгованості за 3 роки, що передували часу звернення до суду з позовом, відповідно з яким, заборгованість за надані послуги водовідведення за період з серпня 2006р. по серпень 2009р. включно складає 422гр. 41 коп. (а.с. 96-97), отже, підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача 422 гр. 41 коп. - сума заборгованості, починаючи з серпня 2006р. по серпень 2009р., в межах трирічного строку. В іншій частині основний позов з вказаних підстав задоволенню не підлягає. Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав до задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. З зазначеної вище ч.3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 N 1875-IV\~ слідує, що споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Отже, чинне законодавство покладає ініціативу укладення такого договору на споживача комунальних послуг та визначає порядок укладання такого договору. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Вказаними Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, 1. затверджено типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Суду не надано доказів, що пункти типового договору, про які позивач за зустрічним позовом вказує в своїх зустрічних вимогах, суперечать чинному законодавству чи порушують його права як споживача комунальних послуг. Доказів звернення споживачів комунальної послуги з водовідведення [PERSON], [PERSON] до виконавця такої послуги КП «Харківкомуночиствод» з пропозицією укласти відповідний договоір та доказів відмови КП «Харківкомуночиствод» укласти зі споживачем [PERSON] (чи [PERSON]І.) відповідний договір на надання послуг водовідведення суду не представлено. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав, виходячи з норм чинного законодавства, до зобовязання саме виробника послуг водовідведення КП «Харкікомуночиствод» укладати договір з позивачем за зустрічним позовом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з винної сторони всі судові витрати. Від сплати державного мита (судового збору) при подачі позову позивач був звільнений на підставі рішення Київської районної у м. Харкові ради № 4 від 25.12.2008, сплата витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи була відстрочена судом при відкритті провадження по справі до вирішення справи по суті. Отже, суд стягує на користь держави з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог в дольовому порядку судовий збір в розмірі 51 гр., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 гр., а саме: з кожного відповідача за основним позовом суд стягує по 25 гр. 50 коп. на сплату судового збору та по 15 гр. на сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial