Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

Позчвач зазначив, що 29.05.2006 року між АКІБ УКРСИББАНК та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №215/07-06 (№11007328000), згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 5375 долларів США під 12,5% річних, з датою ого погашення 25.05.2011 з цільовим призначенням на споживчі потреби. Згідно п. 1.5. Кредитного договору, позивачу було зараховано кредитні кошти на його особистий № 26208008026100. З метою забезпечення виконання взятого [PERSON] зобовязання, укладено договір застави №1758 від 29.05.2006 року з [PERSON] та поруки №215/07-06 від 29Л5.2006 року з [PERSON] за якими, предметом є транспортний засіб ВАЗ 21070, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до умов договору поруки, поручитель зобовязалась відповідати за виконання позичальником всіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що випливають із кредитного договору №215/07-06 (№11007328000) від 29.05.2006 року, як існуючих на момент цього договору, так і тих, які можуть виникнути у майбутньому. У відповідності до вимог ст. 1054 ч.1 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, передбачені договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути пповнрнутий позичальником Банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою його користування. [PERSON] не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредитів чим порушує прийняті на себе договірні зобовязання. Статтею 1050 ч.2 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний сплатити неустойку в розмірі 500,00 грн. за порушення своїх зобовязань (в тому числі і за порушення терміну виконання зобовязань) встановлених п.п. 4.З., 4.4., 4.5., 4.7 Кредитного договору. Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору за порушення Позичальником термінів грошових зобовязань, передбаченні Кредитним договором, зокрема, термінів повернення усієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплати Банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні, де заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості в іноземній валюті. Згідно п. 11.1. розділу 11.1 Кредитного договору, в разі настання обставин, передбачених в договорі, у тому числі й п.п. 2.3., 4.9, 5.3., 5.5., 5.6., 5.8:, 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. Кредитного договору відповідно до ст. ст. 525, 611 Цивільного кодексу України, Банк має право визнати термін по кредиту таким, що настав згідно п. 1.2.2. Кредитного договору з моменту отримання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. В цьому випадку Позичальник зобовязаний достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлені термін в повному обсязі, який не може перевищувати 32 днів. У разі зміни Позичальником адреси, що зазначена у Кредитному договорі, без попереднього про це повідомлення Банку чи здійснення Позичальником інших навмисних дій, у звязку із чим письмова вимога Банку не отримана позичальником, термін повернення кредиту та внесення плати за кредит в такому випадку встановлюється з 41-го календарного дня, що слідує за датою відправлення банком зазначеної вимоги позичальнику. Листом № 137/013/96 від 07.07.2010 р., банк вимагав від [PERSON] на підставі п.п. кредитного договору, договору іпотеки, ЗУ «Про іпотеку»., ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України достроково повернути кредит протягом 3-х днів з дати отримання повідомлення-вимоги, попереджено позичальника про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання цієї вимоги, однак вимогу банку залишено позичальником без задоволення. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. П. 1.3. Договору пороки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Відповідальність поручителя та позичальника є солідарною (п. 1.4. договорів поруки). У випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх обовязків за цим договором відшкодування заборгованості перед Банком за цим договором проводиться шляхом повернення з позичальника чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за кредитним договором та/або активи (кошти і майно) Позичальника на вибір Банку. П. 2.1.1 Договору іпотеки передбачено право Банку (Іпотекодержателя) на задоволення вимог за кредитним договором виникає у «Іпотекодержателя» у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань перед кредитором за кредитним договором в рахунок предмету іпотеки. Наявність простроченої заборгованості за кредитом у [PERSON] перед Банком свідчить про неспроможність виконувати умови Кредитного договору щодо належного погашення отриманого кредиту та відсотків за користування ним. Твк як термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний банком таким, що настав достроково, він на підставі ст. 589 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про іпотеку», Договору іпотеки, отримав право звернення на предмет іпотеки (застави). Право банку на звернення з даною заявою до суду передбачено ч.З ст. 33 ЗУ „Про іпотеку, згідно з якою звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Представник позивча в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевикладені обставини. [PERSON], він же представник [PERSON] позовних вимог не визнав та пояснив, що незгідний із позовними вимогами по нарахуванні йому пені за несвоєчасне погашення заборгованості по сумі 134.23 долларів США та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах в сумі 60,81 доларів США, що становить становить 1058,55 та 479,55 гривень, оскільки банком йому не було надано, а також не представлено до суду жодних вимог про нарахування сплати пені, як це передбачено п.9.9,7.1 Договору також те, що він не мав можливості виконати умови п.4.2, оскільки у договорі відсутній номер рахунку, на який необхідно сплатити пеню, у зв»язку з чим вважає безпідставними вимоги банку про стягнення з нього пені. Також вважає безпідставними вимоги банку про сплати ним відсотків за інвестування кредитними коштами на підставі того, що відповідно до п.3.4. договору, строк сплати відсотків встановлено з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за місяцем, за який були нараховані Банком такі проценти. Однак згідно п.4.2 та 1.2.2 Договору зазначено, позичальник сплачує відсотки на рахунок, який не вказано в кредитному договорі. Сплачені ним відсотки за користування кредитом в сумі 1410,02 американських доларів (1597,03 сплачених -187,01 сплачених підвищених), що у гривневому еквіваленті станом на 08.04.2011 року, становить 1123,30 грн.(1410,02x7,9647), слід зарахувати у сплату по тілу кредиту, а залишок переплати в сумі 2772, 85 грн. (11230,39-8457,74 грн.) повернути йому як зайво сплачені. Щодо рахунку заборгованості в сумі 2150,06 дол. США може погодитись, однак з гривневим еквівалентом він не згідний, так як проведено перерахунок даної зачарованості станом на 31.08.2010 року по курсу НБУ, становив 7,8861 грн. за 1 дол.США, тобто 1 долар СІЛА коштував 3,93372093 гривні. На якій банком заявляються вимоги до позивальника про повернення йому залишку кредиту по курсу, ніж зазначено в договорі, йому невідомо. Тобто, є безпідставними вимоги позивача про стягнення в солідарному порядку з нього та [PERSON] на користь Банку за кредитним договором від 29.05.2006 року №215/07-06, що станом на 31.08.2010року в загальному розмірі в гривневому еквіваленті складає 24287,46 грн.,а також стягнення 362,87 грн. судових витрат. Вимога банку про стягнення з нього штрафу в сумі 500 грн., відповідно до п.7.6. Договору також є безпідставною, оскільки ним не порушувались умови договору. Суд вислухавши доводи сторін, дослідивши та та оцінивши здобуті та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Матеріалами справи та в судовому засіданні встановленого 29.05.2006р. між, УКРСИББАНК та [PERSON] , був укладений Договір про надання споживчого кредиту №215/07-06 (№11007328000), згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 5375 долларів США, під 12,5% річних, з датою остаточного погашення 25.05.2011 року , з цільовим признач на споживчі потреби. З метою забезпечення виконання взятого [PERSON] Богдана зобовязання, було укладено договір застави №1758 від 29.05.2006 року з [PERSON] та Договір поруки №215/07-06 від 29.05.2006 року з [PERSON], за яким предметом застави є транспортний засіб ВАЗ 21070, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до умов договору поруки, поручитель, зобовязалась відповідати за виконання позичальником всіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що випливають з кредитного договору №215/07-06 від 29.05.2006 року, як існуючих на момент укладання цього договору, так і тих, які можуть виникнути у майбутньому. Згідно п. 2.3 договору у випадку невиконання позичальником умов цього договору або погіршення його умов, банк має право вимоги та дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 1.1 цього договору. Відповідно до п.7.1, 7.3, 7.6 договорі - за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додаткової сплатити банку пеню. Позичальник, який порошив будь-яке із своїх зобовязань, що передбачені пунктом 4,3, 4.5,4.7 цього договору, зобовязаний сплатити банку неустойку за такі порушення у розмірі 500,0 грн. У п. 9.2 передбачено, що відповідно до вимог ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього договору, банк відповідно до умов договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-яких наступних обставин, а саме: а) порушення Позичальником кредитної дисципліни ( тобто, неналежного виконання умов цього договору та\\або умов договорів, за яким надано забезпечення зобов»язань позичальником) . Сторони погодили, що при настанні будь-якої з обставин, передбачених ч.1 п.9.2 договору, банк може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку, а саме: банку не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у розділі 12 цього договору або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банк при зміні адреси. У разі незгоди із встановлюваним згідно умов цього пункту договору новим розміром процентної ставки, позичальник у строк, не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні банку, зобов»язується надати на зазначену у договорі адресу банку письмове повідомлення (відповідь) про свою незгоду з такою новою ставкою. Сторони погодили, що факт надання позичальником на зазначену у договорі адресу банку у строк, не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати початку дії нової процентної ставки письмового повідомлення Позичальника свою незгоду з такою новою ставкою, вважається згодою Позичальника на встановлення банком нового розміру процентної ставки з дати, що зазначена у повідомленні банку. В судовому засіданні встановлено,що банк умови договору виконав та надав грошові кошти позичальнику, однак останій не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредитів та відсотків, чим порушує прийняті на себе договірні зобовязання. Так згідно розрахунку заборгованості станом на 31.08.2010 року в загальному розмірі в гривневому еквіваленті складає 24267,46 (двадцять чотири тисячі двісті вісімдесят сім) гривень 46 коп. Статтею 1050 ч.2 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Пунктом 1.3. Договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором в обсязі, що і позичальник. Відповідальність поручителя та позичальника є солідарною . У випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх обовязків за цим договором відшкодування заборгованості перед Банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з позичальника чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти, майно) на вибір банку. Пунктом 2.1.1 Договору іпотеки передбачено право Банку (Іпотекодержателя) на своїх вимог за кредитним договором, яке виникає у «Іпотекодержателя» у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань перед кредитором за кредитним договором- за рахунок предмету іпотеки. Наявність простроченої заборгованості за кредитом у [PERSON] перед Банком свідчить його неспроможність виконувати умови Кредитного договору щодо належного погашення отриманого кредиту та відсотків за користування ним. Заяви позивача №137/013/95 від 07.07.2010 року (а.с.24), №137/013/96 від 07.07.2 (а.с.ЗЗ) відправлених рекомендованим листом на адресу [PERSON] та [PERSON] підтверджують, що позивач попереджав відповідачів про необхідність виконання умов договору та зміну розміру процентної ставки в сторону збільшення. Доводи відповідача про те, що банк не мав права піднімати процентну ставку , оскільки перед підняттям розміру процентної ставки у встановленому п.9.2 договору порядку та в строки передбачені даним пунктом, повинні направити поштою відповідного рекомендованого листа не заслуговують на увагу та спростовуються вищевказаними заявами. Крім цього відповідачами суду не представлено доказів того, що вони не згідні з розмірами процентної ставки по договору. В судовому засіданні не здобуто доказів, що відповідачі повідомили позивача, про те, що вони не згідні з новим розміром процентної ставки. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачі, будучи ознайом умовами кредитування, уклавши кредитний договір та договір поруки, не виконували їх істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, хоча взяли на себе зобовязання їх виконувати та вчасно, відповідно до графіку погашати заборгованість, тому позов підлягає до задоволення. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та соуд. 526, 589,611, 651, 1050 ч. 2, 1054 ч. 2, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved