Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-31 00:00:00

[PERSON] 17.01.2011 р. звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на домоволодіння по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] р. чоловіка [PERSON] та як дружині на праві спільної сумісної власності. З позову виходить, що після смерті чоловіка позивачки відкрилась спадщина за законом, у т.ч. на ? частину будинку [ADDRESS]. У встановлений законом строк позивачкою була подана заява до Городнянської державної районної нотаріальної контори Чернігівської області про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за законом, син спадкодавця та позивачки - [PERSON], у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, не подав. Вищевказана частина будинку належала померлому на праві приватної власності на підставі нотаріально посвідченого договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 27.04.1964 року, однак даний договір після будівництва будинку не був зареєстрований у Городнянському БТІ і дана обставина стала підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання позивач не з'явилась, оскільки подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. /а.с.27/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача -Городнянської міської Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки голова міської ради подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову міська рада не заперечує. /а.с.24/ Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи -Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, у судове засідання не з'явився, про час та місце засідання нотаріальна контора повідомлена належним чином, причини не явки не відомі. /а.с.23/ Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. /а.с.10 зворотна сторона/ Згідно положень частини 3 статті 36 ЦПК України якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. З дослідженого у судовому засіданні нотаріально посвідченого договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 27.04.1964 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] надано міською радою земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва на праві особистої власності будинку. Даний договір зареєстровано державним нотаріусом 16.05.1964 року та внесено у реєстр під №577. Реєстрація домоволодіння у бюро технічної інвентаризації відсутня. /а.с.11-13, додаток/ За даними Городнянського БТІ право власності на зазначений вище будинок, не зареєстровано, будинок побудовано у 1966 році, процент готовності житла 100 %. /а.с.16/ Наведені вище факти підтверджуються і даними інвентаризаційної справи №1959 на домоволодіння [ADDRESS] Крім того у вказаній справі мається державний акт на право приватної власності на землю, за яким [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,05 га по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку. /додаток/ За даними технічного паспорту, домоволодіння [ADDRESS] складається з: «А-1»житловий будинок, «А1-1»прибудова, «а-1»тамбур, ганок, «Б-1»сарай, «а1-1»погріб з люком, «1.»ворота з хвірткою, «2.»огорожа суцільна, «3.»огорожа сітка. /а.с.14-15/ З дослідженого свідоцтва про одруження серії [NUMBER] встановлено, що позивачка та [PERSON] є подружжям з 28.06.1952 року. /а.с.6/ У відповідності до приписів ст.100 ЦК УРСР, що діяв станом на 1966 р. (дата побудування будинку), у особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Згідно ст.101 ЦК УРСР в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Згідно положень Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 р., положення якої були чинними на момент забудови спірного домоволодіння, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів), одним з яких є договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності. Виходячи з вищенаведеного суд прийшов до висновку, що [PERSON] та за життя [PERSON] дійсно є фактичними власниками домоволодіння [ADDRESS], оскільки на правових підставах побудували його, однак в порушення вимог цивільного законодавства не зареєстрували своє право у органах бюро технічної інвентаризації. Дослідженням домової книги встановлено, що [PERSON] та за життя [PERSON] були зареєстрованими проживаючими по [ADDRESS] з 13.10.1965 року. /а.с.17/ За даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року у віці 48 років у м. Городня, Чернігівської області. /а.с.6 зворотна сторона/ Згідно приписів ст.529 ЦК УРСР /який діяв на момент смерті [PERSON]./ при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно вимог ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно положень ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Таким чином [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON]. Як встановлено у судовому засіданні позивачка 09.12.2010 р. звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і нотаріусом було відкрито спадкову справу. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. /а.с.28/ Інший спадкоємець за законом першої черги, син спадкодавця та позивачки - [PERSON] подав заяву про неприйняття спадщини. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved