overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, садового товариства «Прибой» про визнання права власності на самочинне будівництво, вказуючи, що нею здійснено самовільне будівництво, яке не порушує права інших осіб за адресою: Одеська область м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівниче товариство «Прибой», Сонячний район, садовий будинок № 860. У звязку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача виконавчого комітету Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Представник відповідача садового товариства «Прибой» у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої з позовом погодився заперечень не має, просить справу розглянути у його відсутність. Зі згоди представниці позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 21.06.2004р. за № 4-1954 позивачка [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,0343 га, яка розташована за адресою: садовий будинок № 860, садівниче товариство «Прибой», Сонячний район, смт. Затока, м. Білгород Дністровський, Одеської області. На території вказаної земельної ділянки позивачкою побудовано: будинок літ. «А», прибудова літ. «а», навіс літ. «Б», вбиральня душ літ. «В». КП «Одесоблпроект» (Держліцензія АВ № 331218) розроблений технічний висновок про стан основних несучих конструкцій та інженерного обладнання самовільних будівель розташованих за адресою: Одеська область м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівниче товариство «Прибой», Сонячний район, садовий будинок № 860, згідно якого технічний стан основних несучих конструкцій та інженерного обладнання визнаний добрим та таким, що може бути прийнятий до експлуатації, виконані роботи відповідають вимогам санітарних норм, а також вимогам по пожежній безпеці ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва», відповідають вимогам санітарних норм та правил. В результаті самовільного будівництва права інших осіб не порушені. Сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали заяви, згідно яких проти реконструкції будинку № 860 не заперечують та надають свій дозвіл на самовільне будівництво. За самовільне будівництво гр. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 97 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» та оштрафовано Білгород-Дністровською інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю. У відповідності зі ст.376 ЦК України, на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, що самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, садового товариства «Прибой» про визнання права власності на самочинне будівництво, вказуючи, що ним здійснено самовільне будівництво, яке не порушує права інших осіб за адресою: Одеська область м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівниче товариство «Прибой», Сонячний район, садовий будинок № 860 «А». У звязку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача виконавчого комітету Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Представник відповідача садового товариства «Прибой» у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої з позовом погодився заперечень не має, просить справу розглянути у його відсутність. Зі згоди представниці позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 21.06.2004р. за № 4-1954 позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0343 га, яка розташована за адресою: садовий будинок № 860 «А», садівниче товариство «Прибой», Сонячний район, смт. Затока, м. Білгород Дністровський, Одеської області. На території вказаної земельної ділянки позивачем побудовано: садовий будинок літ. «А», веранду літ. «а», вбиральню літ. «Б», господарський блок літ. «В». КП «Одесоблпроект» (Держліцензія АВ № 331218) розроблений технічний висновок про стан основних несучих конструкцій та інженерного обладнання самовільних будівель розташованих за адресою: Одеська область м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівниче товариство «Прибой», Сонячний район, садовий будинок № 860 «А», згідно якого технічний стан основних несучих конструкцій та інженерного обладнання визнаний добрим та таким, що може бути прийнятий до експлуатації, виконані роботи відповідають вимогам санітарних норм, а також вимогам по пожежній безпеці ДБН В.1.1-7-2002 "Пожежна безпека об'єктів будівництва", відповідають вимогам санітарних норм та правил. В результаті самовільного будівництва права інших осіб не порушені. Сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали заяви, згідно яких проти реконструкції будинку № 860 не заперечують та надають свій дозвіл на самовільне будівництво. За самовільне будівництво гр. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 97 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» та оштрафовано Білгород-Дністровською інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю. У відповідності зі ст.376 ЦК України, на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, що самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

До суду звернувся позивач із позовом про визнання права власності . В позові зазначає, що 13 липня 2005 року помер його батько [PERSON]. Після смерті залишилось спадкове майно яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Садова 9 в с.Багринівці, Літинського району. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, оформити спадщину на будинок із господарськими спорудами не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок позначений на плані літерою А загальною площею 87,1 кв.м., житловою площею 60,3 кв.м.; веранду літера а, ганок; літня кухня літера Б; погріб літера п/Б; сарай літера В; сарай літера в; сарай літера Г; огорожа №1-3, розташовані по вул. Садова,9 в с. Багринівці Літинського району. В судове засідання сторони не зявилися подали суду заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність, позивачка позов підтримує ,відповідач позов визнає . Вивчивши документи, які є у справі суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Із копії свідоцтва про смерть(а.с.7) судом встановлено, що [PERSON] помер 13.07.05року. Згідно копії заповіту (а.с.6) судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] Копія технічного паспорта (а.с.9-13) підтверджує те, що садиба розташована в с.Багринівці по вул.Садова 9, користувачем значиться [PERSON] у техпаспорті стоїть відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Висновок служби державного пожежного нагляду Літинського району (а.с.15) свідчить, що споруди можуть використовуватись за призначенням. Довідка відділу містобудування та архітектури Літинської РДА (а.с.14) підтверджує, що споруди по вул.Садова 9, в с.Багринівці, Літинського району відповідають Державним будівельним нормам. Згідно ст.1222 ч.1 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з пп.1 п.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту права може бути його визнання. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своє власністю. Проте, в даному випадку позивач позбавлений можливості володіти ,користуватись та розпоряджатись своєю власністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій вказала, що 25 лютого 1991 р. помер її дід [PERSON], після його смерті за ним залишилося рахуватися спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область Борівський район смт. Борова , вул. Миру, б. №33. 15 жовтня 1994 р. померла [PERSON], яка доводилась жінкою [PERSON] 08 вересня 2003 р. помер [PERSON], який доводився сином [PERSON]. Єдиним спадкоємцем на майно померлого є мати позивача [PERSON], яка доводиться донькою померлому [PERSON], але вона відмовляється від належної їй спадщини на користь своєї доньки [PERSON] : Позивач до суду не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Борівської селищної ради до суду не з'явився, але надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, з позовними вимогами погоджується. Третя особа [PERSON] до суду не з'явилася, надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодёксу розгляд справи здійснюються судом за відсутності осіб які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги належать задоволенню, оскільки згідно ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом ...». Відповідно до ст. 1265 ЦК України «У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно...». Відповідно до ст. 1274 ЦК України «Спадкоємиць за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги». Крім того, дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються матеріалами справи: копією паспорта позивача (а с. 8), копією паспорта [PERSON] (а.с.6 ), копією свідоцтва про смерть [PERSON] М (а.с. 10), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.11 ), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 12 ), технічним паспортом на будинок (а.с.13-15), рішенням Борівської селищної ради (а.с. 18), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 19,20). З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

12 червня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції, Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №53, який позивачка просить розірвати. Шлюб перший, подружжя в шлюбі має одну малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала повністю суду по справі пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними нема взаємо порозуміння і поваги, часто виникають безпідставні скандали, що негативно впливає на малолітню дитину, матеріально їй та дитині не допомагає тому просить суд їх шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позову не подав. За даних обставин суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення виходячи із слідуючого: Сторони фактично припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, позивачка настоює на розірванні шлюбу, що суд розцінює як таку обставину, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання, з бабкою [PERSON] мотивуючи тим, що 12.04.2009 року померла його бабка [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, що розташована на території Борщівської сільської ради площею 1,24 га. та належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ № 009405 від 26.02.2001 року. Відповідно до заповіту померлої від 06.02.2001 року він являється єдиним спадкоємцем всього належного майна померлої [PERSON], однак, отримати свідоцтво про прийняття спадщини не може через, те що не був офіційно зареєстрований в господарстві бабки на час її смерті. В судовому засіданні заявник заяву підтримав повністю. Просить встановити факт постійного проживання з бабкою [PERSON] на час відкриття спадщини, після її смерті, яка мала місце 12.04.2009 року. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнає. Суд заслухавши показання заявника, дослідивши і перевіривши зібрані докази по справі приходить до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення із наступних підстав. Із матеріалів справи слідує, що [PERSON] померла 12.04.2009 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 089067 від 13.04.2009 року. Згідно заповіту [PERSON] посвідченого секретарем Борщівської сільської ради 06.02.2001 року після її смерті все її майно переходить у власність [PERSON] [INFO] З довідки Борщівської сільської ради від 28.10.2010 року № 178 слідує, що [PERSON] проживав разом з бабкою [PERSON] на час її смерті, вступив в оперативне управління майном, однак офіційно не був зареєстрований у її господарстві в с. Борщів Снятинського району. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ № 009405 [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,24 га, яка надана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована на території Борщівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області. На підставі вищенаведеного суд, приходить до висновку, що заявник постійно проживав разом зі своєю бабкою [PERSON] в її господарстві в с. Борщів Снятинського району Івано-Франківської області, а тому відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті. Тому суд на підставі ст. ст. 234, 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

02 травня 2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції, Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №2, який позивачка просить розірвати. Шлюб перший, подружжя в шлюбі має двоє малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала повністю. [PERSON] проти позову не заперечує, на розірвання шлюбу згідний. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення виходячи із слідуючого: Сторони фактично припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, позивачка настоює на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, що суд розцінює як таку обставину, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

04.11.2010 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] 24.01.1999 року року народження в розмірі 300грн. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила що відповідач є батьком її дитини, з 2005 року вона з дитиною мешкає окремо. У неї виникають матеріальні труднощі з приводу утримання дитини, так як відповідач добровільно допомогу не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не зявився. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.З ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сторони є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, позивачка з дитиною мешкають окремо, відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що має на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями в с.Лісопіль Костопільського району по вулиці Центральна^ 1. В цьому будинку проживає відповідач [PERSON], який добровільно виселитися не бажає, порушуючи таким чином його права як власника будинку. У серпні 2009 року відповідач був попереджений про звільнення житла, оскільки він відмовляється добровільно звільнити належний позивачу на праві власності будинок, просив усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення відповідача зі спірного будинку. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] 1.1, позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав, при цьому пояснив, що з 2002 року проживає у спірному будинку і добровільно виселяться не буде. Просив відмовити у позові з урахуванням того, що іншого житла не має і не . Заслухавши пояснення сторін, показання свідка та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги позивача обґрунтованими Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25 грудня 1992 року позивачу належить на праві приватної власності незавершений будівництвом житловий будинок №41 по вулиці Центральна в с.Лісопіль Костопільського району Рівненської області, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] вселився та проживав в цьому на правах тимчасового мешканця. Згідно до п.З ст.818 ЦК України тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня предявлення до них вимоги про звільнення помешкання. Незважаючи на те, що в серпні 2009 року позивач пропонував відповідачу добровільно виселитись з будинку, що належить йому на праві власності, відповідач до теперішнього часу не зробив цього, чим створює перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні вказаним майном. Позивач просив захистити його право, як власника будинку, шляхом виселення відповідача з вказаного будинку. Так, відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав передбачених законом. Згідно зі ст. 317 ЦК України 2004 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказані норми передбачають усунення будь-яких порушень права власності, у тому числі й шляхом виселення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Прокурор Орджонікідзевського району м.Запоріжжя звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до ТОВ ..Електрет-2 про стягнення суми грошового внеску. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав наступне. Прокуратурою Орджонікідзевського району м.Запоріжжя проведено перевірку за зверненням [PERSON] щодо неповернення суми грошового внеску розміщеного за договором безвідсоткової позики у ТОВ .,Електрет-2, в ході якої встановлено наступне. [PERSON] уклала договір безвідсоткової позики № ДЕ - 0013204 з ТОВ „Електрет-2 та розмістила на рахунку вказаного підприємства грошові кошти у розмірі 14442 грн. 00 коп. Договір був укладений строком на 6 місяців з 27.08.2009 року по 27.02.2010 року. Після закінчення строку договору грошові кошти в розмірі 14442 грн. мали бути повернуті вкладнику, шо не було зроблено, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] та просить стягнути з Відповідача на користь [PERSON] суму грошового внеску 14442 грн. 00 коп. та судові витрати покласти на Відповідача. В судовому засіданні представник прокуратури Орджонікідзевського району м.Запоріжжя [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму боргу за договором 14442 грн. 00 коп. та судові витрати. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, у звязку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача та позивач не заперечують проти вирішення справи у порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення представника прокуратури Орджонікідзевського району м.Запоріжжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 серпня 2009 року гр.[PERSON] уклала з ТОВ „Електрет-2 договір безвідсоткової позики № ДГ - 0013204 з ТОВ „Електрет-2. Відповідно до п.5.1. Договору строк надання позики Позичальнику становить 6 місяців з моменту підписання договору та надходження грошей на розрахунковий рахунок Позичальника. Відповідно до п. 6.1. Договору, Позичальник зобовязується повернути суму позики згідно графіка повернень. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Outcome: approved