Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

11.06.2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини. В обґрунтовування позовних вимог представник позивача в судовому засіданні вказувала, що відповідач є матір`ю - одиначкою малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.06.2004 року малолітня дитина [PERSON] була відібрана у відповідача та поміщена до Степанівського дитячого будинку- інтернат. Долею сина відповідач не цікавиться, не приймає участі у вихованні дитини та не цікавилась його долею, з часу поміщення в школу-інтернат жодного разу не провідувала. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району міської ради позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, не надала доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та висновок прокурора, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] є матір`ю - одиначкою малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 4), та згідно з рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.06.2004 року малолітня дитина була відібрана у відповідача без позбавлення батьківських прав та передана органу опіки, піклування та охорони дитинства управління освіти Миколаївської міської ради (а.с. 6). Рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 1164 від 24.06.2005 року дитина була направлена до дитячого будинку на повне державне забезпечення (а.с. 7). У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачу ніхто не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною. Своєю бездіяльністю відповідач порушує свої зобов`язання, закріплені в статті 51 Конституції України, а саме: «Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття». Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач свідомо не виконує своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, не спілкується з нею і перешкод в спілкуванні їй з нею, ні хто не чинив і не чинить. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.І - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що остання має задовільний стан здоров`я, перешкод у спілкуванні з дитиною їй ніхто не чинив і не чинить, і у тривалому відрядженні не знаходилась. До того ж судом враховано, що висновком органу опіки вих. № 1079/210/14/19 від 23.04.2010 року було зазначено про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст. 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З відповідача в порядку ст.. 166 Сімейного Кодексу України також підлягають стягненню аліменти на утримання дитини на користь опікуна або державної дитячої установи, в яку вона буде поміщена. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати.

Outcome: approved