Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-02 00:00:00

16.09.2009 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] громади м. Полтави в особі виконавчого комітету Полтавської міської ради, виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, треті особи: Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області, ПП ПБТІ «Інвентаризатор» про визнання права власності на самочинно виконане будівництво споруди у домоволодінні. Свою заяву мотивував тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2004 року на праві приватної власності належить 3/5 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Полтава, пров. Суконний, 16. На земельній ділянці за вказаною адресою без відповідного дозволу самочинно збудував нерухоме майно «В» літня кухня, «в» фундамент. Він здійснює утримання цього нерухомого майна, користується ним, несе витрати по його утриманню, але в повному обсязі здійснити своє право власності не має змоги, оскільки вказане нерухоме майно збудовано самочинно, відсутні правовстановлюючі документи. Відповідач [PERSON] проти обґрунтування позовних вимог не заперечує, однак не визнає його право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на нерухоме майно - «В» літня кухня, «в» фундамент, що знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Суконний, 16. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 04.03.2010 року вказану справу було передано на розгляд Київського районного суду м. Полтави в звязку з тим, що спірне нерухоме майно знаходиться на території Київського району м. Полтави. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] ([PERSON]Г.) позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, в наступне засідання не зявилися, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надавали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, в наступні засідання не зявилася, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надавала. Представник відповідача [PERSON] громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю, заперечував проти їх задоволення. Надав суду письмові заперечення проти позову, в яких вказував, що як вбачається з доданих до позову документів [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2004 р. набув право власності на три п'ятих частини надвірних споруд, що розташовані на земельній ділянці площею 795 кв. м. по пров. Суконному, 16 та складається в цілому з: житлового будинку зазначеного в плані літ «А-1», глиноплетеного обкладеного цеглою, жилою площею 27,3 кв. м., «Б» - сарай. Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України (в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Статтею 125 Земельного Кодексу України (в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Ігноруючи вказані норми чинного законодавства, [PERSON] без оформлення права власності чи права користування земельною ділянкою по пров. Суконному, 16, здійснив самочинне будівництво літньої кухні та фундаменту. У відповідності до ст. 376 Цивільного Кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до рішення позачергової третьої сесії Полтавської міської ради п'ятого скликання від 30.05.2006 р. «Про визначення обсягу окремих повноважень районних у м. Полтаві рад» до повноважень Октябрської, Ленінської та Київської районних у м. Полтаві рад належить вирішення питань надання, передачі, припинення права користування та вилучення земельних ділянок для будівництва та обслуговування індивідуальних жилих будинків та господарських будівель (садиба). Водночас, [PERSON] не надано належних доказів щодо прийняття Київської районною у м. Полтаві радою рішення про передачу земельної ділянки по пров. Суконному, 16 у користування чи надання йому у власність. Також, необхідно зазначити, що співвласником 2/5 частин домоволодіння по пров. Суконному, 16 є територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради. Згідно зі ст. 358 Цивільного Кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. За відсутності у позивача документа, який б посвідчував право на земельну ділянку неможливо визначити чи здійснювалося самочинне будівництво в межах 3/5 частин домоволодіння, що належить [PERSON], чи в межах 2/5 частин домоволодіння територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради. Відповідно відсутнє і погодження територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради як співвласника домоволодіння та власника земельної ділянки по пров. Суконному, 16 на здійснення будівництва. Національний стандарт № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. № 1440 визначає таке поняття нерухомого майна. Нерухоме майно (нерухомість) - земельна ділянка без поліпшення або земельна ділянка з поліпшеннями, які з нею нерозривно пов'язані, будівлі, споруди, їх частини, а також інше майно, що згідно із законодавством належить до нерухомого майна. В пункті 1.10 ст. 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" встановлено, що нерухоме майно (нерухомість) - об'єкти майна, які розташовуються на землі і не можуть бути переміщені в інше місце без втрати їх якісних або функціональних характеристик (властивостей), а також земля. В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на приналежність літньої кухні «В» та фундаменту «в» до об'єктів нерухомого майна. Частиною 3 ст. 375 Цивільного Кодексу України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про пожежну безпеку» виробничі, жилі, інші будівлі та споруди, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію чи в експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції або технічного переоснащення, а також технологічні процеси та продукція повинні відповідати вимогам нормативних актів з пожежної безпеки. Забороняється будівництво, реконструкція, технічне переоснащення приміщень, об'єктів виробничого та іншого призначення, впровадження нових технологій, випуск пожежонебезпечної продукції без попередньої експертизи (перевірки) проектної та іншої документації на відповідність нормативним актам з пожежної безпеки. Фінансування таких робіт може провадитися лише після одержання позитивних результатів експертизи. За змістом ст. ст. 11, 12 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» державній санітарно-епідеміологічній експертизі підлягає проектна документація на відведення земельних ділянок, техніко-економічні обґрунтування і розрахунки, проекти будівництва, розширення, реконструкції об'єктів будь-якого призначення, за винятком тих, для затвердження проектів будівництва яких висновок державної експертизи не є обов'язковим. Державна санітарно-епідеміологічна експертиза проводиться установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби, а в особливо складних випадках - комісіями, що утворюються головним державним санітарним лікарем. Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України "Про планування і забудову територій". Грубо порушуючи положення вказаної статті закону, позивач здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці по пров. Суконному, 16 без належного дозволу органу місцевого самоврядування та без затвердженого проекту. Внаслідок таких протиправних дій [PERSON] не проведена державна санітарно-епідеміологічна експертиза проектної документації та експертиза на відповідність нормативним актам з пожежної безпеки. При здійсненні будівництва не забезпечено належний контроль за дотриманням вимог державних стандартів, норм і правил, зокрема щодо застосовування будівельних матеріалів, виробів і конструкцій. Крім того, всупереч вимогам ст. 376 Цивільного Кодексу України позивачем не надано доказів, здійснення самочинного будівництва саме ним, а не будь-якою іншою особою. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Представники відповідача виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, третіх осіб: Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області, в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надавали. Представник третьої особи ПП ПБТІ «Інвентаризатор» в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без їх участи, при вирішення даної справи покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, та не заперечувалося сторонами, позивачу [PERSON] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 27.01.2004 року, посвідченого державним нотаріусом другої Полтавської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в ПП ПБТІ «Інвентаризатор» 14.04.2004 року, запис в реєстровій книзі № 6 за реєстровим № 365, належить 3/5 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Полтава, пров. Суконний, 16. На земельній ділянці за вказаною адресою позивачем було збудовано, без відповідних дозвільних документів, нерухоме майно, а саме: «В» літня кухня, «в» фундамент. Згідно ст. 376 ЦК України судом може бути визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] земельна ділянка за адресою: м. Полтава, пров. Суконний, 16, у користування чи власність не надавалася. Крім того, судом встановлено, що співвласником 2/5 частини домоволодіння № 16 по пров. Суконному в м. Полтаві є територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради. Згідно ст.. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Позивачем не надано підтверджуючі документи про надання згоди співвласника територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради на проведення будівельних робіт на вказаній земельній ділянці. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі ( ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed