Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-31 00:00:00

В квітні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якому з врахуванням подальших уточнень вказувала, що з 11 квітня 2009 року по 16 листопада 2010 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], 29 'липня [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. [PERSON] є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, проте постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що відповідач має змогу та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому позивачка просила суд стягувати з [PERSON] кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2011 року і до повноліття сина. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Додатково пояснила, що не працює, щомісячно отримує лише соціальну допомогу на дитину, більше доходів не має. В той же час малолітній [PERSON] має задовільний стан здоровя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Пояснив, що має задовільний стан здоровя, не працює, доходів не отримує, інших осіб не утримує, в тому числі аліменти на користь інших осіб не сплачує. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. [PERSON] постійної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ч. З ст. 181 та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманий, тощо (ч. 1 ст. 182 СК України). За таких обставин, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, а також те, що він інших осіб не утримує, аліментів на користь інших осіб не сплачує, враховуючи думку сторін з приводу позову, суд дійшов висновку, що останній може сплачувати аліменти на утримання малолітнього у визнаному ним розмірі - 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 4 ч. З ст. 81, ч.ч.І, 2 ст. 88 ЦПК України, п.п. 5 ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 з відповідача також підлягають стягненню 120 грн. витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи на користь державного бюджету м. Вознесенська та 51 грн. державного мита на користь місцевого бюджету м. Вознесенська.

Outcome: approved