Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON], звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд зобовязати відповідача нарахувати компенсацію на суму заборгованості по заробітку; стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 3874,42 грн. та компенсацію на неї; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позовні вимоги мотивує тим, що з 15.06.2009 року по 01.09.2010 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ „ ЮЛСОФ. 01.09.2010 року звільнився з підприємства за власним бажанням. При звільненні відповідачем не було виплачено всіх сум, що належать йому, заборгованість по заробітній платі становить 3874 грн. 42 коп. На вимогу провести з ним розрахунок представник відповідача обіцяв з ним розрахуватися, але не розрахувався. Оскільки розрахунок при звільнені не проведений з вини відповідача, то підприємство повинно виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та за затримку виплати заробітної плати нарахувати компенсацію. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, причину неявки суду не повідомив, будучи у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Суд, зі згоди позивача , відповідно до ст. 224 ЦПК України , вважає можливим розглянути справу без участі представника відповідача з ухваленням заочного рішення. В звязку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено , що [PERSON] з 15.06.2009 року по 01.09 2010 року працював на посаді водія ЗІЛа в ТОВ „ ЮЛСОФ( а.с. 5). Згідно ст. 115 КЗпП України відповідач повинен виплачувати позивачу заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Я вбачається з відомості по розрахунку 66 „ Розрахунки за виплатами працівника заборгованість підприємства перед позивачем становить 3874 грн. 42 коп. ( а.с.3). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство , установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 (з наступними змінами), „ Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні , що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення , якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В судовому засіданні встановлено, що позивач має заборгованість по заробітній платі, відповідач не надав суду доказів про відсутність своєї вини у затримці розрахунку. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки, починаючи з 01.09.2010 року по день винесення рішення в сумі 994 грн. 00 коп. ( середньоденний заробіток позивач становить 14 грн. 20 коп. : 161 грн. 20 коп. + 449 грн. 28 коп. = 610 грн. 48 коп. / 4 3 робочих дні ; 14 грн. 20 коп. х 70 робочих днів за період з 01.09.2010 року по 07.12.2010 року = 994 грн. 00 коп.). Відповідно до вимог Закону України „ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушення строків її виплати від 19.10.2000 року, підприємства, установи, організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу. Статтею 2 даного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі та компенсацію на неї, середнього заробітку за час затримки розрахунку. У відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України , якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Рішення про стягнення заробітньої плати підлягає негайному виконанню в межах місячного платежу.

Outcome: approved