Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він працював у відповідача на посаді заступника генерального директора з питань стратегічного планування та розвитку підприємства з 01.04.2006 року. В подальшому, 15.01.2008 року, він був переведений на посаду заступника генерального директора з питань стратегічного розвитку та аналізу виробничої діяльності. 27.11.2009 року він був звільнений із займаної посади у зв"язку із скороченням чисельності відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. В день звільнення йому було видано трудову книжку, однак не були проведені всі належні йому виплати, що є порушенням ст.116 КЗпП України. На день звільнення йому була нарахована, але не була виплачена вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку, яка передбачена колективним договором. По цей час дана вихідна допомога не виплачена в повному обсязі, у зв"язку з чим просив стягнути і середній заробіток за час затримки розрахунку. Крім цього, у зв"язку з порушенням відповідачем його прав йому було завдано моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях та втрати нормальних життєвих зв"язків. Вимушений був звертатися в прокуратуру з вимогою здійснити перевірку діяльності відповідача та зупинити порушення його прав та законних інтересів. Крім того, на день звільнення виконуюча обов"язки генерального директора відповідача під тиском вимагала розписку про те, що він не має жодних матеріальних претензій до відповідача. Все зазначене призвело до значних та тривалих душевних страждань, відчуття приниження його гідності, погіршення взаємовідносин в сім"ї, до цього часу він не знайшов іншого місця роботи відповідно до своєї кваліфікації. Розмір моральної шкоди визначив у сумі 50 000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити та стягнути з відповідача вихідну допомогу у сумі 6 493 грн. 76 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 43 908 грн. 48 коп., моральну шкоду 50 000 грн., витрати на правову допомогу 6 000 грн. Зазначив, що вирішення питання про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу залишає на розсуд суду. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що позивач працював у відповідача з 01.04.2006 року на посаді заступника генерального директора з питань стратегічного планування та розвитку підприємства. 15.01.2008 року позивач був переведений на посаду заступника генерального директора з питань стратегічного розвитку та аналізу виробничої діяльності. 27.11.2009 року позивач був звільнений із займаної посади у зв"язку із скороченням чисельності, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до Змін та доповнень до Колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом Консорціуму "Військово-будівельна індустрія" від 28.08.2009 року до пункту 6.7.1. розділу 6 Колективного договору внесено зміни, а саме: п.6.7.1. При припиненні трудового договору з вищеназваних підстав, виплату вихідної допомоги працівникам, які працюють більше трьох років, здійснювати у розмірі трьох середніх місячних заробітків. Дані зміни були прийняті на підставі протоколу загальних зборів колективу відповідача, та були зареєстровані у відповідних інстанціях. Колективним договором, прийнятим 05.05.2008 року, передбачено в п.6.6., що працівники можуть бути звільнені з підприємства у зв"язку із змінами в організації виробництва і праці, ліквідацією, реорганізацією підприємства, скороченням чисельності або штату. Саме цього пункту стосуються зміни до колективного договору від 28.08.2009 року, і саме з зазначених підстав був звільнений позивач з роботи. Встановлено, що в грудні місяці 2009 року була проведена перевірка Контрольно-ревізійним департаментом Міністерства оборони України, якою були встановлені порушення під час внесення змін до колективного договору щодо виплати вихідної допомоги при звільненні, у зв"язку з чим було зобов"язано керівництво відповідача вжити невідкладних заходів щодо усунення виявлених порушень, відшкодування збитків та притягнення до відповідальності осіб, винних у вчинених порушеннях. З відповіді на запит суду з Військової прокуратури Київського гарнізону від 21.08.2010 року слідує, що ними було проведено прокурорську перевірку за матеріалами документальної ревізії, проведеної фахівцями Контрольно-ревізійного департаменту Міністерства оборони України, акт №234/43/201 від 28.12.2009 року окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача. За результатами даної прокурорської перевірки було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи відносно колишніх посадових осіб відповідача за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364, 365, 366, 367 КК України на підставі ст.6 п.2 КПК України. Документи прокурорського реагування не виносилися у зв"язку з відсутністю підстав. З листа Солом"янської районної у місті Києві державної адміністрації від 27.07.2010 року слідує, що колективний договір між адміністрацією та колективом відповідача був зареєстрований в їх управлінні праці та соціально-трудових відносин 06.05.2008 року, зміни та доповнення до нього 01.09.2009 року, а з 29.03.2010 року діє новий колективний договір. В даному листі адміністрація посилається на ст.9 Закону України "Про колективні договори і угоди", якою передбачено, що колективний договір набирає чинності з дня його підписання представниками сторін або з дня, зазначеного в колективному договорі. Після закінчення строку дії колективний договір продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний. Таким чином, в суді встановлено, що на час звільнення позивача за скороченням чисельності, п.1 ст.40 КЗпП України, діяли зміни до колективного договору, якими було визначено виплату вихідної допомоги у розмірі трьох середніх місячних заробітків працівникам, які працюють більше трьох років, і які звільнені з визначених в колективному договорі підстав, серед яких у зв"язку зі скороченням чисельності. Враховуючи час роботи позивача, підстави його звільнення, а також те, що вказані зміни до колективного договору як на той час так і по цей час не були визнані недійсними, незаконними, слідує, що позивач має право на отримання вихідної допомоги у розмірі трьох середніх місячних заробітків. В період розгляду справи було встановлено, що позивачу було виплачено один розмір середньомісячного заробітку в якості вихідної допомоги, що свідчить про те, що з відповідача має бути стягнуто на користь позивача два середньомісячних заробітка, що становить в загальному 6 493 грн. 76 коп., про що і просить позивач в своїй уточненій позовній заяві. Відповідно до ст. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. По даній справі встановлено, що позивачу на день звільнення і по цей час не сплачено вихідну допомогу в загальній сумі - 6 493 грн. 76 коп. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача за час затримки виплати вихідної допомоги середній заробіток, який в становить 43 908 грн. 48 коп., і дана вимога підлягає задоволенню. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. По даній справі встановлено, що позивачу були завдані моральні страждання, переживання, він був вимушений витрачати час, зусилля для відновлення своїх порушених прав. На думку суду розмір моральної шкоди має становити 1 000 грн., які має сплатити відповідач на користь позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачем не сплачувалися судові витрати, так як це є трудовий спір, судові витрати мають бути покладені на відповідача в сумі 504 грн. за вимогу майнового характеру, 8 грн. 50 коп. за вимогу моральної шкоди, 120 грн. витрат на ІТЗ. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. суд приходить до того, що дана вимога не підлягає задоволенню, так як надана до справи довідка за підписом адвоката, видана на ім"я позивача про те, що останнім сплачено плату 6 000 грн. за правову допомогу, - не є фінансовим документом, передбаченим законодавством. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial