Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

02 листопада 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд усунути перешкоди, які чинить відповідач у його спілкуванні з сином та його вихованні, а також визначити спосіб його участі у вихованні дитини. В обґрунтування позову вказував, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] шляхом обмеження його доступу до місця проживання сина, що в свою чергу не дає йому можливості бачити сина, виховувати та спілкуватися з ним, задовольняти його матеріальні та духовні потреби. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала щодо його задоволення, посилаючись на те, що вона не чинить перешкод у спілкуванні позивача з їх спільною дитиною. Зазначила, що позивач взагалі усунувся від виховання дитини та після рішення комісії з питань захисту прав дитини Маловисківської райдержадмшістрації Кіровоградської області від 20 жовтня 2010 року до місця проживання дитини не з'являвся, свого бажання спілкуватися з сином не виявляв. Представник третьої особи в судовому засіданні позов не підтримав, посилаючись на те, що комісією з питань захисту прав дитини Маловисківської райдержадмшістрації Кіровоградської області від 20 жовтня 2010 року винесено рішення, яким зобов'язано позивача брати участь у вихованні сина, матеріально його утримувати та особисто спілкуватися з ним, а відповідача зобов'язано не перешкоджати позивачу у вихованні, утриманні та спілкуванні з сином. Станом на день слухання справи у третьої особи відсутні будь-які дані про невиконання вказаного рішення відповідачем. Зазначив, що позивач не звертався до органу опіки і піклування з приводу визначення такого способу його участі у вихованні сина, як призначення систематичних та періодичних побачень з сином, що є предметом вказаного позову. Додав, що позивач має право звернутися до суду з вказаним позовом лише у випадку невиконання відповідачем рішення органу опіки і піклування зі змістом, який відповідає його позовним вимогам. Оскільки органом опіки і піклування не виносилось рішення про визначення способу участі позивача у вихованні сина [PERSON], а саме призначення систематичних та періодичних побачень з сином, та враховуючи відсутність факту вивчення вказаного питання в досудовому порядку просив в задоволенні позову відмовити повністю. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивні частини рішення. Вислухавши пояснення відповідача та представника третьої особи, вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 06 липня 2010 року. Внаслідок шлюбу у сторін 27 січня 2008 року народився син - [PERSON], в свідоцтві про народження якого, батьками зазначені сторони. Відповідно до статті 158 СК України спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї вирішується органом опіки та піклування. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно витягу з протоколу № 12 засідання комісії з питань захисту прав дитини Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області від 20 жовтня 2010 року розглянута заява позивача про надання висновку органу опіки і піклування щодо доцільності розгляду у судовому порядку питання стосовно усунення перешкод у спілкуванні з сином [PERSON], які чинить відповідач. За результатами розгляду зазначеного вище питання, ухвалено рішення, яким зобов'язано позивача брати участь у вихованні сина, матеріально його утримувати та особисто спілкуватися з ним, а відповідача зобов'язано не перешкоджати позивачу у вихованні, утриманні та спілкуванні з сином. Відповідно до приписів частини 1 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно частини 2 статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З пояснень відповідача вбачається, що позивач не спілкується з сином тривалий час, в тому числі з моменту ухвалення рішення органом опіки та піклування від 20 жовтня 2010 року, їй з цього часу не телефонував, до місця проживання дитини не приходив. З пояснень представника третьої особи вбачається, що позивач до органу опіки і піклування з приводу визначення способу його участі у вихованні сина [PERSON], як призначення систематичних та періодичних побачень з сином не звертався, органом опіки та піклування таке питання не розглядалось. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України, яка визначає принцип змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено факту ухилення відповідача від виконання рішення органу опіки та піклування від 20 жовтня 2010 року, який жодним доказом не підтверджений. В матеріалах справи також відсутні будь-які докази, що підтверджують факти викладені в позові щодо чинення перешкод відповідачем у спілкуванні позивача з малолітньою дитиною. Не надав таких доказів й позивач. Крім цього, позивачем суду не надано висновку органу опіки і піклування щодо розв'язання зазначеного спору в досудовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає що позов необгрунтований, поданий безпідставно та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed