Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] льотна академія України звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги, та виселення з к гуртожитку ДЛАУ. Обґрунтували свої вимоги тим, що за погодженням з адміністрацією ДЛАУ в 1985 році працівнику академії [PERSON] виділено дві кімнати № 297/298 у гуртожитку № 5, що належить ДЛАУ на правах оперативного управління та розташований по вул. Добровольського, 10-а в м. Кіровограді. З ним проживали там дружина та дочка. На той час ордери на жила площу в гуртожитках не видавали, а наказ про її виділення [PERSON] відшукати не вдалося. Договір найму житла у письмовій формі не укладався з [PERSON] вважає, що, підстави, для вселення на надану жилу площу та користування нею у сім'ї [PERSON] не було і не має. Разом з тим, всупереч вимогам глави № 5 Положення про гуртожитки ДЛАУ, п.5.ч.3.ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», [PERSON] не в повній мірі оплачував житлово-комунальні послуги і її загальна заборгованість з 01.07.2004р. по 31.12.2009р. становить 6209.81 грн. та, зокрема, в межах позовної давності з 01.01.2006р. по 31.12.2008р. включно 4643,53 грн. Порядок нарахування оплати за користування жилою площею у гуртожитку і за комунальні послуги визначений главою № 5 Положення про гуртожитки ДЛАУ відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, в 2007 році його дочка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] одружилася, виселилася із гуртожитку і в ДЛАУ не працює, що свідчить про відсутність підстав, передбачених ч.1 ст. 127 ЖК УРСР, для її проживання у гуртожитку та наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 132 ЖК УРСР, для виселення із гуртожитку. Відповідно до пункту 2.7. Положення про гуртожитки ДЛАУ, житлова площа в гуртожитку надається із розрахунку 6 квадратних метрів на одну особу . Отже враховуючи те, що з 2007 року [PERSON] фактично один неправомірно займає у гуртожитку дві кімнаті загальною площею 44,10 квадратних метра, самовільно здає в піднайом кімнату № 297 іншим особам з метою наживи, тобто не за цільовим призначенням використовує її всупереч вимогам п.6.2. Положення про гуртожитки ДЛАУ, що передбачає виселення із гуртожитку. При цьому він не оплачує повністю житлово-комунальні послуги і має велику заборгованість, тому підлягає виселенню із кімнати № 297 з залишенням йому для проживання кімнати № 298 загальною площею 24,92м2, що цілком достатньо навіть для двох, тобто якщо він буде проживати там з дружиною. Наказом ДЛАУ № 03 від 09.01.2009р. визначено, зокрема, що [PERSON] повинен погасити заборгованість за житлово-комунальні послуги та звільнити зайво займану жилу площу, тобто кімнату № 297 у гуртожитку № 5, що по вул.Добровольського,10-А. 13.01.2009р. [PERSON] доведено до відома зміст цього наказу, але він категорично відмовився виконувати його вимоги, що підтверджується відповідним актом. В ході розгляду справи представник позивача неодноразово уточняв позовні вимоги, та в останній редакції, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ДЛАУ заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.1999 р. по 01.04.2011 р. на загальну суму 4680,97 грн. Виселити [PERSON] із гуртожитку ДЛАУ, що по вул. Добровольського, 10-А в м. Кіровограді. Судові витрати на загальну суму 83,17 грн. покласти на відповідача. Крім того, представник позивача, пояснив суду, що в 1985 році адміністрація ДЛАУ виділила працівнику академії [PERSON] дві кімнати № 297/298 у гуртожитку № 5, що належить ДЛАУ на правах оперативного управління та розташований по вул. Добровольського, 10-А в м. Кіровограді. З ним проживали там дружина та дочка. Спільного рішення адміністрацією ДЛАУ та профспілковим комітетом і комітетом комсомолу про надання жилої площі [PERSON] в гуртожитку ДЛАУ не приймалося, як це передбачено статтею 128 ЖК. Ордер для вселення на надану жилу площу йому не видавався і договір найму житла не укладався, що підтверджується актом перевірки проживання [PERSON] в гуртожитку від 20.01.2009 р. За визначенням ст. 129 ЖК, єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видається громадянину. За наведених обґрунтувань просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив суду, що дійсно позовні вимоги в частині стягнення боргу за житлові комунальні послуги визнає в межах строків позовної давності, то б то за останні три роки, а що до виселення то заявлені вимоги позивача не визнає. Представник відповідача повністю підтримав пояснення відповідача та зазначив, що підстав для задоволення позовних вимог в частині виселення не існує та к як відповідач норм ЖК України не порушував, а що до стягнення боргу за житлові комунальні послуги то просить вимоги задовольнити в межах строку позовної давності, крім того за останні три роки у відповідача заборгованості не існує, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в 1985 році адміністрація ДЛАУ виділила працівнику академії [PERSON] дві кімнати № 297/298 у гуртожитку № 5, що належить ДЛАУ на правах оперативного управління та розташований по вул. Добровольського, 10-А в м. Кіровограді. Спільного рішення адміністрацією ДЛАУ та профспілковим комітетом і комітетом комсомолу про надання жилої площі [PERSON] в гуртожитку ДЛАУ не приймалося, як це передбачено статтею 128 ЖК. Ордер для вселення на надану жилу площу йому не видавався і договір найму житла не укладався, що підтверджується актом перевірки проживання [PERSON] в гуртожитку від 20.01.2009 р. (а./с13) За визначенням ст. 129 ЖК, єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видається громадянину. Згідно ст. 127 ЖК України гуртожитки віднесено до жилих будинків. Відповідно до Глави 2 Житлового Кодексу України визначено порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Ст. 71 ЖК України визначено , що жиле приміщення зберігається за мешканцями на протязі 6 місяців та у визначених випадках. Відповідно до статті 72 ЖК України визначено порядок визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85року позивач , в даному випадку адміністрація ДЛАУ, має повноваження щодо пред»явлення до суду позовів про визнання осіб втратившими право на користування жилим приміщенням. Відповідно до ст..116 ЖК України якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ним в одній кімнаті чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого житлового приміщення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Нецільове використання [PERSON] жилої площі у гуртожитку (здачу кімнати № 297 в піднайом іншим громадянам) та порушення ним правил суспільного співжиття, невиконання наказу ДЛАУ № \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~03 від 09.01.09 р. щодо погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, вищезазначена комісія оголосила [PERSON] громадську догану, однак це не є підставою, передбаченою ст. 116 ЖК УРСР та п.6.2. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Положення про гуртожитки ДЛАУ для виселення [PERSON] із гуртожитку ДЛАУ, порушення є не систематичним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, для виселення [PERSON] із гуртожитку ДЛАУ правових підстав не вбачається. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позовна вимога позивача, що до стягнення з відповідача заборгованості за житлово комунальні послуги то зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір проценту не встановлений договором або законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказані правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачами по задоволенню потреби відповідачів у забезпеченні комунальними послугами регулюються також ст.67 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Дане законодавство по відношенню до ст.625 ЦК України є спеціальним законодавством по регулюванню вказаних правовідносин, спеціальне законодавство і повинно застосовуватися при вирішенні даного спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належать громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи те, що підстав для поновлення строку позовної давності, суд не вбачає, оскільки позивачем не надано жодних доказів, що причинили пропуск даного строку є поважними, та крім того представником позивача клопотання про поновлення строку позовної давності не ставилось, тому суд стягує заборгованість по квартплаті у межах строків позовної давності, то б то з 02 лютого 2006 по день винесення рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до довідки бухгалтерії ДЛАУ про заборгованість [PERSON] за житлово комунальні послуги, то починаючи з лютого 2006 року і по день винесення рішення відповідач повність оплачував житлові комунальні послуги та крім того, переплата з 2006 рік становить 167 грн., за 2007 рік -170 грн.50 коп., за 2008 рік -14 грн.12 коп., за 2009 рік -966 грн.43 коп., за 2010 рік-194 грн.83 коп. Що свідчить про те, що заборгованості [PERSON] за житлово комунальні послуги перед позивачем не існує. З огляду на викладене позовні вимоги ДЛАУ про стягнення з [PERSON] на користь ДЛАУ заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2006р. по 31.12.2008р. на загальну суму 4643,53 грн. та виселити [PERSON] із кімнати № 297 гуртожитку № 5 ДЛАУ, що по вул. Добровольського, 10-А в м. Кіровограді та залишити йому для проживання кімнату № 298 в цьому гуртожитку задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок Державної льотної академії України по фактично понесеним. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів , наданих сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed