Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця», Відокремленого підрозділу «Пасажирське вагонне депо» Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Вважає, що наказ №694/ос від 07.10.2010 року, яким її звільнено з посади провідника пасажирських вагонів місцевого сполучення за п.8 ст. 36 КЗпП України є незаконним, оскільки в наказі, який вона отримала на руки, підстави звільнення не зазначені, будь-яких інших документів, які б свідчили про те, що нею було допущено порушення умов контракту відповідачем не надано. Представник відповідача - Державне територіально-галузеве об»єднання «Львівська залізниця» у своїх запереченнях проти позовної заяви зазначив, що твердження позивача є безпідставні, викладені в позові доводи є надуманими, без будь-якого правового обґрунтування оскільки, залізницею правомірно звільнено [PERSON] з роботи згідно підпункту «а», пункту 17 контракту від 17.10.2005 року за перевезення надлишкової ручної поклажі без належних проїзних документів та не оплаченої у встановленому порядку. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позов, просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, [PERSON] зокрема пояснила, що надлишкову ручну поклажу, яку виявили працівники ревізійної служби у відділенні для опалення вагону та у її службовому купе не можна вважати ручною поклажею, оскільки то були дрова, які вона заготовила для того щоб в літній період на станціях підтримувати температуру нагрівальних пристроїв, а продукти харчування, які були виявлені в її службовому приміщення перевозила до м. Москви для свого чоловіка, який там працює. Представники відповідачів - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просили позов [PERSON] залишити без задоволення, оскільки він є безпідставним та необґрунтованим. Крім того, при її звільненні були дотримані всі вимоги трудового законодавства. Суд, заслухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є необгрунтованими і задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 1986 року [PERSON] було прийнято на роботу в «пасажирське вагонне депо Чернівці» на посаду провідника пасажирських вагонів місцевого сполучення (а.с.10-12). 17.10.2005 між [PERSON] та Залізницею укладено контракт № 651 на термін до 17 жовтня 2010 року (а.с.6). Відповідно до п.п. 3,4 даного контракту працівник зобов'язується виконувати роботу визначену контрактом, сумлінно виконувати вимоги інструкції провідника пасажирського вагону затвердженої наказом Укрзалізниці №234-Ц від 01.09.2003 року та інші нормативні документи, що регламентують порядок роботи провідника пасажирського вагона. Відповідно до п.п. 3.9.1, 3.9.4. вказаної вище інструкції провіднику на шляху прямування, у пунктах формування та обороту, забороняється зберігати сторонні предмети у котельних відділеннях, місцях установки нагрівальних приладів, тамбурах, проходах, ящиках з електрообладнанням, конструктивних порожнинах вагона, провіднику також забороняється перевозити окремі відправлення пасажирів без відповідного оформлення. Згідно підпункту а пункту 17 контракту від 17.10.2005 року серед підстав припинення та розірвання контракту передбачено розірвання контакту у зв'язку з встановленням факту перевезення надлишкової ручної поклажі. 20.08.2010 відповідно до акту АА № 186153 відділу ревізій пасажирських потягів Московського регіонального відділення ОАО «Федеральна пасажирська компанія» у вагоні № 15/28767 потягу № 142 сполучення Чернівці-Москва, що обслуговувався провідником [PERSON], в котловому відділенні виявлено неоплачену надлишкову ручну поклажу без належних проїзних документів вагою 100 кг (6 місць) та згідно квитанції РС-97 серії А № 211558 стягнуто з [PERSON] вартість перевезення ручної поклажі від станції Суземка до станції Москва в сумі 387 російських рублів (а.с.50). Обставини провезення надлишкової ручної поклажі [PERSON] підтверджуються також рейсовим журналом від 27.12.2010 № 842 на пасажирський поїзд № 141/142 де ревізорами ОАО «Федеральна пасажирська компанія» зазначено масу провезеної надлишкової ручної поклажі у вагоні 15/28767 вагою 100 кілограм ( 6 місць) (а.с.52). Крім того, як вбачається з пояснень [PERSON]Ю від 21.08.2010 року, вона визнала факт перевезення в котельному приміщенні двох мішків з дровами, та в службовому купе продуктів харчування, однак з актом ревізії не згідна, від підпису відмовилася (а.с.53). У відповідності до п.8 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є підстави передбачені контрактом. Відповідно до вимог п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів", вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачка порушила підпункт «а», пункту 17 контракту №651 від 17.10.2005 року, тобто перевозила надлишкову ручну поклажу, що є підставою в силу п.8 ст.36 КЗпП України для її звільнення. Крім того, звільнення позивача відбулося з дотриманням процедури, встановленої законом. Разом з тим, суд вважає, що відокремленим підрозділом «Пасажирське вагонне депо» Чернівці» Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» в наказі №694/ос від 07.10.2010 року неповно вказані причини звільнення [PERSON], що не відповідає чинному законодавству. У відповідності до вимог ч.3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Відповідно до вимог п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. За таких обставин суд вважає, за необхідне уточнити формулювання причини звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону, а саме: вважати [PERSON] звільненою з посади провідника пасажирського вагону на підставі п.8 ст. 38 КЗпП України по причині порушення нею підпункту «а», пункту 17 контракту № 651 від 17.10.2005 року у зв'язку із встановленням факту перевезення надлишкової ручної поклажі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судових витрат, при цьому в позові відмовлено, внаслідок чого суд вважає, що з неї слід стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: approved