Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-26 00:00:00

В грудні 2010 року позивач звернулася в суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 квітня 2004 року померла її мати [PERSON], яка постійно проживала в будинку по пров. Тімірязєва, 2 в м. Оріхів Запорізької області., що належав їй на праві приватної власності. Після її смерті відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок. Позивач являється донькою померлої та спадкоємцем першої черги. Вона не скористалась своїм правом про прийняття спадщини, так як переживала психологічну травму, повязану із смертю матері. Окрім того, їй пояснили, що спадщину оформлюють після спливу шести місяців, то ж позивач думала. Що зможе оформити спадщину у будь-який час. Сама являється літньою людиною, тому розраховувала, що після смерті матері житловий будинок перейде до неї у власність, бо це обіцяла їй матір, коли вона її доглядала до її смерті, хоча заповіт вона не склала. На теперішній час у будинку за адресою: пров. Тімірязєва, 2 м. Оріхів проживають відповідачі, хоча за законом мають тільки на спадкування 1/3 частини житлового будинку. Тому прохає визначити їй додатковий строк протягом одного місяця, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала, пояснивши, що поважних причин пропуску нею строку звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері не було, на сьогоднішній день вона вирішила це зробити, так як відповідачі проживають рядом, вони руйнують її майно, огорожу, між ними постійно виникають сварки, а тому вона вирішила забрати свою частину спадщини після смерті матері. Відповідач [PERSON], його представник в судовому засіданні позов не визнали, прохають відмовити в задоволенні позову, суду пояснили, що [PERSON], мати його дружини [PERSON] за життя склала заповіт, яким жилий будинок по пров. Тімірязєва,2, в м. Оріхові Запорізької області, надвірні та побутові споруди заповіла його дружині, тобто своїй донці. Позивач [PERSON] являється рідною сестрою його дружини. 18 квітня 2006 року померла його дружина [PERSON] Після її смерті, він та син [PERSON], як спадкоємці першої черги в шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори про прийняття спадщини і 29 листопада 2007 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом матері. До того ж позивачу [PERSON] він виплатив 2000 гривень за частину її спадщини в будинку матері, про що мається розписка написана власноруч позивачем 19.04.2008 року. Відповідач [PERSON], його представник, також позов не визнав, прохає відмовити в задоволенні позову, надав суду пояснення аналогічні першому відповідачу [PERSON] Вислухавши показання позивача, відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в позові необхідно відмовити. На підставі представленої суду правовстановлюючих документів та технічної документації, [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: провул. Тімірязєва, 2, м. Оріхів, Запорізької області. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як визначено законодавчо, а саме ст. 1220 ЦК України (в редакції 2003 року), спадщина відкривається внаслідок смерті особи. [PERSON] померла 24 квітня 2004 року, про що стверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 188310 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського РУЮ Запорізької області 02 грудня 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 97. Цивільним кодексом України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в внаслідок його смерті (ст. 1218). Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Також, згідно правила ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Крім того, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217). З копій свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] є матірю [PERSON] і [PERSON] У відповідності до ст. 1235 ЦК України, [PERSON] визначила спадкоємцем [PERSON], про що вбачається із заповіту, посвідченого 15.01.1992 року нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 86, яким [PERSON] заповіла вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [PERSON] Заповіт не скасовано і він є єдиним та дійсним по теперішній час. Так, згідно правила ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; і теж зазначено і в ст. 60 Закону України «Про нотаріат». З копії спадкової справи № 286/04, наданої Оріхівською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що 27.05.2004 року до Оріхівської районної державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої 24.04.2004 року матері [PERSON], та прийняла спадщину у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: провул. Тімірязєва, 2, м. Оріхів, Запорізької області. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 18 квітня 2006 року. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2007 року, виданого державним нотаріусом шостої Запорізької державної нотаріальної контори, [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину, про що [PERSON] було видано свідоцтво на Ѕ частку спадкового майна, а на іншу Ѕ частку спадкового майна свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] ще не видано. Законодавець визначив, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у Статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223). Таким чином, оцінюючи досліджені докази та правові норми, судом було встановлено, що спадкоємець [PERSON] після смерті [PERSON] прийняла спадщину за заповітом, а після смерті [PERSON] спадщину у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями \~як спадкоємці першої черги (ст. 1261) прийняли [PERSON] і [PERSON], а тому підстав для визначення позивачеві додаткового строку для подання такої заяви не вбачається.

Outcome: dismissed