Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

[PERSON], уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності на ? частину домоволодіння. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання угоди недійсною. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що 02.09.2005 року між ним та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, було укладено догорів в письмовій формі про купівлю продаж ? частини домоволодіння № 21 по вул. Блюхера в м. Дніпропетровську. Нотаріально вони домовились оформити угоду після оформлення [PERSON] довідки характеристики МБТІ. 06.09.2005 року померла [PERSON], однак він поспілкувавшись з дочкою померлої [PERSON], знаючи, що гроші за домоволодіння він передав [PERSON], прийшов до висновку, що він є добросовісним покупцем, спадкоємець після смерті [PERSON] його прав не оспорює. [PERSON] посилається на те, що у грудні 2005 року він дізнався, що [PERSON] збирається звертатись до нотаріальної контори та оспорювати його право на ? частину спірного домоволодіння. Просив суд визнати дійсним договір купівлі продажу ? частини домоволодіння № 21 по вул. Блюхера в м. Дніпропетровську, укладений 02.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння № 21 по вул. Блюхера в м. Дніпропетровську. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказала, що при укладенні угоди 02.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], остання не мала права приймати рішення щодо відчуже6ння нерухомого майна яке належить її довірительниці, оскільки вона повинна була діяти від імені своєї довірительниці та в її інтересах. В момент укладення зазначеної угоди [PERSON] не була за законом власником домоволодіння № 21 по вул. Блюхера в м. Дніпропетровську, оскільки її право власності не було оформлене у встановленому законом порядку. Просила суд визнати договір купівлі продажу ? частини домоволодіння № 21 по вул. Блюхера в м. Дніпропетровську, укладений 02.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним; стягнути з [PERSON] судові витрати по справі. У судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. [PERSON] зустрічний позов підтримала у задоволенні позову [PERSON] просила відмовити. Третя особа [PERSON] просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги [PERSON] не визнала, зустрічний позов [PERSON] підтримала. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків та спеціаліста, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що 02.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, було укладено догорів в простій письмовій формі про купівлю продаж ? частини домоволодіння № 21 по вул. Блюхера в м. Дніпропетровську. Згідно ч. 2 ст. 220 Цивільного Кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Не підлягають задоволенню вимоги [PERSON]А до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності на ? частину домоволодіння, оскільки при укладенні угоди 02.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], остання не мала права приймати рішення щодо відчуже6ння нерухомого майна яке належить її довірительниці, оскільки вона повинна була діяти від імені своєї довірительниці та в її інтересах. В момент укладення зазначеної угоди [PERSON] не була за законом власником домоволодіння № 21 по вул. Блюхера в м. Дніпропетровську, оскільки її право власності не було оформлене у встановленому законом порядку, не надано доказів продажу зазначеної частини домоволодіння та виконання договору. Суд виходить з відсутності доказів щодо укладання між сторонами письмової угоди відносно усіх суттєвих умов договору купівлі-продажу спірного будинку, або виконання умов договору купівлі-продажу обома сторонами. [PERSON] в судовому засіданні також твердила, що згодна сплатити [PERSON] залишок суми за договором купівлі-продажу спірного домоволодіння, не вказавши суму залишку. Згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного Кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. З урахуванням наведеного, суд вважає, що зустрічний позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання угоди недійсною підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved