Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-24 00:00:00

У грудні 2010 року позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача в особі [PERSON] міської ради про визнання права власності на самовільно зведене нерухоме майно. В обґрунтування вимог посилались на те, що вони на підставі свідоцтв про право на спадок № 1-1696 від 13.09.2010 року та № 2-3123 від 16.10.2010 року є власниками домоволодіння № 30 по провулку Ризькому в місті Маріуполі. Земельна ділянка по провулку Ризькому, 30 відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки їхньому покійному батькові [PERSON], також знаходиться у їхньому користуванні. В процесі експлуатації зазначеного домоволодіння ними були самовільно зведені прибудова сені (літ.а1-1) та гараж (літ.И-1), наявність яких встановлена техніками БТІ. В даний час позивачам необхідно упорядкувати правовстановлюючі документи на вищезгадані будови. Позивачі вважають, що самовільно зведені прибудови не ущемляє нічиїх прав. У судове засідання позивачі надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності та просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши позивачів, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи встановлено, що домоволодіння № 30 по провулку Ризькому в місті Маріуполі, відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] 16 жовтня 2010 року, реєстровий № 2-3123 та посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] 13 вересня 2010 року, реєстровий № 1-1696, на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] у рівних долях кожному. Відповідно до витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.10.2010 року та 20.09.2010 року виданих [PERSON] бюро технічної інвентаризації [PERSON] та [PERSON] є власниками домоволодіння по провулку Ризький, будинок 30 в місті Маріуполі по ? частині кожний. Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 20 грудня 1962 року [PERSON] на підставі рішення виконкому Орджонікідзевського району №17 від 11.06.1962 року надано право безстроково користуватись земельною ділянкою по провулку Ризькому, 30 площею 438 м2. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника При обстеженні домоволодіння № 30 по провулку Рижському в місті Маріуполі техніком [PERSON] БТІ було виявлено факт самовільного зведення сіней літ. а1-1, гаражу літ. И-1, що підтверджується відповідною довідкою БТІ №120 від 06.12.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушення будівельних норм і правил. За висновком будівельно-технічної експертизи від 12 жовтня 2010 року, сені літ. а1-1 площею 10,3 м2 в домоволодінні №30 по провулку Ризькому в місті Маріуполі не суперечать ДБН В.2.2-15-2005 «Жилі будинки. Основні положення». Гараж літ. И-1 в домоволодінні № 30 по провулку Ризькому в місті Маріуполі не суперечить ДБН 360-92** «Планування та забудова міських та сільських поселень». Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З урахуванням наведеного суд вважає позов обґрунтованим, таким, що не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує прав, законних інтересів і свобод інших осіб, а тому задовольняє позов у повному обсязі. На підставі ст.ст. 376, 377 ЦК України та

Outcome: approved