overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

02.12.2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб між сторонами укладено 23.05.2006 року у Градизькій селищній раді Глобинського району Полтавської області, за актовим записом №14. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Після укладення шлюбу подружжя втратило взаємоповагу та взаєморозуміння один до одного. Чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, проявляв неповагу до сім»ї, ухилявся від виконання сімейних обовязків. На протязі останніх двох років сторони намагалися наладити сімейні стосунки, але з жовтня 2009 року сім»я остаточно розпалася, сторони стали проживати за різними адресами, спільного домашнього господарства не ведуть. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої прохала справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, прохала шлюб розірвати та залишити за нею після розірвання шлюбу прізвище «Михайлик». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву відповідно до якої, прохав справу розглядати без його участі, зміст позовної заяви не оспорював та прохав шлюб розірвати. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що 23.05.2006 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у Градизькій селищній раді Глобинського району Полтавської області, за актовим записом № 14. З жовтня 2009 року сторони припинили підтримувати шлюбні стосунки, проживають окремо, примирення між сторонами не досягнуто. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, шлюб між позивачем та відповідачкою існує формально, фактично сімя розпалася та відновити її неможливо, оскільки сторони поновлювати шлюбні відносини не бажають, тому на підставі ст.ст.104 п.2, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 30.04.1998 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з нею. Шлюбні відносини фактично припинені з липня 2010 року, подружжя мешкає окремо, спільне господарство не веде. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, непорозуміння, складний характер відповідача. Подальше спільне проживання з відповідачем вона вважає неможливими, збереження шлюбу недоречним. Останнім часом кожен з подружжя живе своїм особистим життям. Спору про розподіл майна немає. Між сторонами досягнуто згоди, щодо проживання дитини з позивачкою. 20.12.2010р. від позивача надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище Павлик. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій проти позову не заперечує, просить розглянути справу у його відсутність. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30.04.1998 року у Кулиничівській селищній раді Харківського p-ну Харківської обл.., актовий запис №11, під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Волик» на «Павлик» (свідоцтво про шлюб серії I-BJ1 № 037979). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 067179). Судом встановлено, що з липня 2010 року фактичні шлюбні відносини припинено, подружжя мешкає окремо, спільне господарство не веде. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Суд зазначає про вибір прізвища після розірвання шлюбу відповідачем, яка у своїй заяві просить залишити прізвище без змін - «Павлик». На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 23.10.1981 року він уклав шлюб з [PERSON], який було зареєстровано у Палаці одруження „Орджонікідзевський м. Харкова, про що зроблено актовий запис № 3099. Від подружнього життя сторони мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося оскільки мають місто непорозуміння, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим. Шлюбні відносини припинені у вересні 2009 року. Позивач мешкає окремо від дружини, спільне господарство між подружжям відсутнє. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом, яким просив шлюб розірвати. До судового засідання позивач не зявився через канцелярію суду подав заяву, якою просив розглядати справу у його відсутності, в порядку заочного розгляду. Також в заяві було зазначено, що шлюбно-сімейні стосунки з відповідачкою припинені з 01.12.2009 року. Відповідач до судового засідання не зявилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 23.10.1981 року у Палаці одруження „Орджонікідзевський, про що зроблено запис за № 3099 (свідоцтво про одруження ІІ-ВЛ № 329580). Відповідно до ч.І ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставину, що позивач стосунки з відповідачем не підтримує і підтримувати їх у подальшому намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними та подальше спільне життя позивач вважає неможливим, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливе, тому шлюб за вимогою позивача розриває. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду в листопаді 2010 року, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу - а.с.1. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.12.1995 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, донька мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. У зв'язку з цим вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час, місце та день розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, якою просить розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову та слухання справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити за наступними підставами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком доньки позивача - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.2. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити і у відповідності зі ст.ст. 180, 181 ч.З, 182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, держмито стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.З, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зміну договору найму жилого приміщення, в якій просять змінити договір найму житлового приміщення, а саме квартир № 17, 18, 19 у будинку № 47 по вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі, а також зобов'язати КГІ ЖЕО № 14 м. Кривого Рогу укласти з ними окремий договір найму жилого приміщення та відкрити окремий особовий рахунок на квартиру [ADDRESS]. Позивачі в попереднє судове засідання зявилися, позов підтримують в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в попереднє судове засідання зявилися, з позовом згодні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, з позовом згодні. Представник третьої особа - КП ЖЕО № 14 в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку попереднього судового розгляду позов слід задовольнити із слідуючих обставин. Оскільки відповідачі позов визнали, відповідно до ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачами, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 103 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця. Згідно ст. 104 Житлового кодексу України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити у відповідності з ст.ст. 103, 104 Житлового кодексу України змінити договір найму житлового приміщення, а саме квартир № 17. 18. 19 у будинку № 47 по вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі, а також зобовязати КП ЖЕО № 14 м. Кривого Рогу укласти з позивачами [PERSON], [PERSON] окремий договір найму жилого приміщення та відкрити окремий особовий рахунок на квартиру [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 103, 104 Житлового Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 71 в будинку № 13 по вул. Косигіна в м. Кривому Розі, шляхом зобов'язання відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Тернівського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку по вказаній квартирі. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що згідно рішення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради №214 від 21.04.2010 року вона була призначена опікуном над неповнолітньою [PERSON], [INFO]. В цей час вона зареєстрована за адресою: [INFO]. Крім неповнолітньої [PERSON] в квартирі зареєстрована її рідна мати [PERSON], котра згідно рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.11.2005 року визнана безвісно відсутньою з 01.08.2003 року. [PERSON] просила зняти з реєстрації [PERSON] за вищевказаною адресою, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду. Вона постійно сплачує всі комунальні послуги за неповнолітню [PERSON] та [PERSON]. Вона є пенсіонеркою і їй матеріально дуже важко. В попереднє судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явилась, згідно рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.11.2005 визнана безвісно відсутньою з 01.08.2003 року. Представник третьої особи - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №14» у судове засідання не з'явився, надав письмову заяво про розгляд справи за їх відсутністю, проти позовних вимог не заперечують. Таким чином, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку та ухвалити по справі заочне рішення відповідно до ч.4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Виконкому Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу [PERSON] призначено опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO] -а.с.4. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.11.2005 року [PERSON] визнано безвісно відсутньою з 01.08.2003 року - 7. Відповідно до довідки ПК «ЖЕО №14» від 15.11.2010 року відповз зареєстрований за адресою: [INFO] - а.с.8. Відповідно до акту проживання відповідач не проживає-за вказаною квартиро період з серпня 2003 року по теперішній час - а.с.9. Відповідно до ст.71 ЖК України, суд вважає, що [PERSON]: слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №71 в будинку №13 по вул. Косигіна в м. Кривому Розі та зняти її реєстраційного обліку за цією адресою, оскільки відповідач з серпня 2003 року теперішнього часу в спірній квартирі не проживала, житло за призначенням використовувала більш ніж шість місяців без поважних причин. На підставі ст.71,72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований з відповідачем 12 листопада 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.ч В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що 01 жовтня 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем. У 1999 році у них народилась дитина [PERSON] та у 2003 році народилась дитина [PERSON]. Спочатку подружнє життя склалось чудово, однак з часом подружні відносини погіршились, між ними почали виникати сварки, які переростали у більш серйозні конфлікти. Такі ча'сті непорозуміння непорозуміння стали причиною їхнього розлучення, яке відбулось 01 листопада 2004 року. Однак розпад сім»ї негативно вплинув на дітей. Вони почали хворіти, стали дратівливими, замкнулись у собі та перестали спілкуватись з однолітками. Заради блага дітей вона вирішила зробити ще одну спробу дати шанс чоловіку виправитись та змінити своє ставлення до сім»ї. 12 листопада 2004 року вони з відповідачем уклали шлюб вдруге. Нажаль це не дало жодного позитивного результату. Навпаки стосунки між ними значно погіршились. Відповідач повністю перестав цікавитись життям родини, став байдужим до них із дітьми. За таких обставин просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що сторони з весни 2008 року проживають окремо, не ведуспілдьного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд? приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення ОСКІЛЬКИ МІЖ сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. З весни 2008 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, і свої вимоги мотивує тим, що 17.09.1994 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому, актовий запис № 1569. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. Просить шлюб розірвати, оскільки з серпня 2010 року фактично були припинені шлюбні та сімейні відносини, відповідач пішов проживати окремо. Мають різні погляди на сімю, шлюб, життя, продовжувати спільне життя з відповідачем не бажає в звязку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сварки, вона втратила почуття поваги та любові, проживають окремо, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим. Відповідач порушував подружню вірність. Дитину - [PERSON] після розірвання шлюбу просить залишити їй на виховання. В судове засідання сторони не зявилися, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки вони повідомлені про час та місце розгляду справи та подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка вимоги підтримала, відповідач вимоги визнав в повному обсязі. У звязку з чим, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 17.09.1994 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому, актовий запис № 1569, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Шлюбні відносини сторонами припинені з серпня 2010 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, сімя існує формально. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. З урахуванням всіх обставин та згідно ст. 112 СК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, інтересам дитини, що мають істотне значення. За таких обставин подальше збереження сімї сторін неможливе, а їх шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

сторони в шлюбі з 20.05.2000 р., мають синів [PERSON], 18.02.2001р.н., [PERSON], [INFO] 08.12.2010р. [PERSON] звернулася із позовом про стягнення аліментів на двох дітей, в сумі по 500 грн. на кожну дитину, щомісячно, вимоги мотивувала тим, що відповідач не бере участі в матеріальному забезпеченні дітей, вона працює, але зароблених коштів на утримання дітей їй не вистачає. В суді [PERSON] вимоги підтримала, просить про стягнення з відповідача по 500 грн. щомісячно на утримання синів [PERSON] та [PERSON], мотивує тим, що сама утримує дітей, їй це матеріально важко. [PERSON] в суді позов визнав частково, при цьому пояснив, що згідний надавати утримання дітям, але в меншому розмірі, як просить позивачка, оскільки сплачує борг по квартплаті. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про часткове задоволення позову. Так, відповідно до положень ст.ст. 84, 180, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі. З долучених до справи копій свідоцтв про укладення шлюбу і про народження (а.с.-3-5 ) видно, що сторони в шлюбі з 20.05.2000р., мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З пояснень сторін, довідки з КП «УБ №2» від 22.12.2010р. № 2864 (а.с.-13) убачається, що сторони з дітьми [PERSON] 2001р.н. та [PERSON], 2002р.н. проживають в [INFO], відповідач утримання дітям не дає, батьківства не оспорює. Позивачка, що видно із довідки від 20.12.2010р. №334, (а.с.-7) працює в комунальній 5-ій міській клінічній поліклініці, її середньомісячній заробіток складає 1100 грн., інших доходів немає. Відповідач, що видно із його пояснень в суді, не працевлаштований, виконує різного роду будівельні роботи, має до 2000 грн. заробітку, а але коштів позивачці на сімю і дітей не дає. За наведеного, суд приходить переконання, що позивачці самій утримувати двох дітей матеріально тяжко, що вона має потребу в коштах відповідача на утримання синів, а той здатний надавати таке утримання на кожну дитину в сумі 400 грн. щомісячно. Встановлюючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки, на утримання дітей в сумі 400 гри. щомісячно, тобто в розмірі меншому, ніж просить вона, суд ураховує матеріальне становище відповідача, та визначений законом мінімальний розмір аліментів, що має стягуватись на одну дитину відповідного віку і вважає, що така сума буде достатнім його вкладом на матеріальне утримання дітей позивачкою. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача, в користь держави - 96 грн. державного мита та в користь Держбюджету Городоцького району Львівської обл. - 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved