overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. Позивачка підтримала позовні вимоги, про що надала суду письмову заяву, просила справу розглядати без її участі та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі по 20 грн. щомісячно на дитину, оскільки відповідач не працює, та не має стабільного грошового доходу, Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки він не працює, доходи отримує в основному від підсобного господарства та від тимчасових заробітків. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалась. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, зі свідоцтва про народження неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] вбачається, що позивач та відповідач є його батьками. Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення, Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, зобов'язаний його утримувати до досягнення ним повноліття, не має інших утриманців, а також відсутні обставини, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свій обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини, позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, які мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки вказана обставина визнана сторонами та підтверджена письмовими доказами, суд приходить до висновку про необхідність утримання аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт приналежності їй трудової книжки ЗТ-1 № 0019733, виданої 13 серпня 1975 року Сухумською галантерейною фабрикою Абхазької РСР. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала та суду пояснила, що з 03 липня 1975 року вона була прийнята на роботу на Сухумську галантерейну фабрику Абхазької РСР підсобною працівницею фабрики. При заповнені трудової книжки було написано її дошлюбне прізвище на російській мові «Акиртава». 18 грудня 1982 року, після реєстрації шлюбу, вона змінила прізвище на «Король», а після розірвання шлюбу їй знову було присвоєно прізвище «Акиртава». В трудовій книжці її ім'я російською мовою записано як «Нелли», хоча згідно свідоцтва про народження її ім'я «Неля». Внести зміни в трудову книжку в частині написання її імені не можливо, оскільки підприємство, яке видало трудову книжку, знаходилося в іншій державі та в 1989 році в зв'язку з військовими діями в Абхазії було знищено при пожежі. При зверненні до Управління пенсійного фонду України в місті Южноукраїнську для призначення пенсії по інвалідності 3 групи, їй було відмовлено, оскільки працівники УПФУ не можуть прийняти від неї трудову книжку у такому вигляді для підтвердження трудового стажу. Тому вона змушена була звернутися до суду з даною заявою. Просила суд встановити факт приналежності їй трудової книжки. Заінтересована особа Управління пенсійного фонду України в місті Южноукраїнську надіслали до суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутності, зазначаючи при цьому, що не заперечують проти задоволення заяви [PERSON]. Свідок [PERSON], мати заявниці, в судовому засіданні підтвердила те, що після народження дочки вона назвала її [PERSON], тому саме це ім'я було внесено в актовий запис про народження останньої. Вислухавши заявницю, свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із свідоцтва про народження (а.с. 8), ім'я заявниці на російській мові записано як «Неля», що підтверджується також і свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 9). Згідно до паспорту заявниці (а.с. 6), її ім'я на українській мові записано як «Неля». Як вбачається з трудової книжки ЗТ-1 № 0019733, виданої 13 серпня 1975 року Сухумською галантерейною фабрикою Абхазької РСР (а.с. 12), ім'я заявниці на російській мові було записано як «Нелли». Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

10.11.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нежиле приміщення, і свої доводи обґрунтовує тим, що 29 травня 2006року він придбав згідно договору купівлі - продажу гараж на чотири боски, розташований за адресою: вул. 1-го Травня 3 м. Волноваха Донецької області. У 2010р. він зробив реконструкцію гаража та добудував до нього другий та третій поверхи. Загальна площа не жилого приміщення складає 228,4кв.м. На сьогодні у нього виникла необхідність отримати правові документи на об'єкт нерухомості, тому змушений звернутися до суду. Позивач у зал суду не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач представник Волноваської міської ради у зал судового засідання не з'явився, але надав листа слухати справу без участі їх представника, прийняти рішення на розсуд суду. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 29 травня 2006року [PERSON] купив 1/2 частину об'єкта нерухомого майна - гараж на чотири бокси, що складається із боксу 1-1, 1-2, загальною площею 53,10кв.м., розташованого по вулиці 1-го Травня, гар. З у м. Волноваха Донецької області. У 2010р. [PERSON] зробив реконструкцію боксів гаражу та добудував другий та третій поверхи. Загальна площа нерухомого майна складає 228,4кв.м., даний факт підтверджується технічним паспортом, виданий КП Волноваське БТІ, договором купівлі - продажу. На сьогодні Торговий центр готов до експлуатації. Аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що варто визнати за позивачем право власності на нерухоме майно - нежиле приміщення Торговий центр, оскільки згідно ст. 376 ч.5 ЦК України за вимогою власника суд визнає за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване ним. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

ПАТ Укрсоцбанк в особі Київської міської філії ПАТ Укрсоцбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 24428,35 грн., оскільки 20.09.2006 року ними було надано останній кредит в розмірі 7500 доларів США. З умовою сплати відсотків в розмірі 16 % на рік з кінцевим терміном повернення 19.09.2009 року. Погашення кредиту мало відбуватись згідно до графіка визначеного п. 1.1 Договору кредиту. У порушення закону та умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 16.09.2010 року має заборгованість на загальну суму 24428,35 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 1636,96 доларів США (12963,41 грн.); - заборгованість за відсотками 333,92 долара США (2644,38 грн.); - пеня за несвоєчасне повернення кредиту 324,71 доларів США ( 2571,44 грн.); - пеня за несвоєчасне повернення відсотків 39,1 доларів США (309,72 грн.); - штраф 750 доларів США (5939,40 грн.). Також просить стягнути з відповідачки судові витрати, а саме 244,28 грн. судовий збір та 120 грн. витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав заяву де просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила, про день розгляду справи повідомлялась належним чином за місцем проживання (довідка ВРГФО). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 283/40-127 від 20.09.2006 року позивачем був наданий кредит [PERSON] в розмірі 7500 доларів США. З умовою сплати відсотків в розмірі 16 % на рік з кінцевим терміном повернення 19.09.2009 року. Погашення кредиту мало відбуватись згідно до графіка визначеного п. 1.1 Договору кредиту. У порушення закону та умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 16.09.2010 року має заборгованість на загальну суму 24428,35 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 1636,96 доларів США (12963,41 грн.); - заборгованість за відсотками 333,92 долара США (2644,38 грн.); - пеня за несвоєчасне повернення кредиту 324,71 доларів США ( 2571,44 грн.); - пеня за несвоєчасне повернення відсотків 39,1 доларів США (309,72 грн.); - штраф 750 доларів США (5939,40 грн.). Відповідно до ст. ст. 525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. За таких обставин позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Сторони по справі уклали шлюб 07.09.1991 року, шлюб реєструвався Єгорівською сільською радою Волноваського району Донецької області, актовий запис № 2, мешкали однією родиною до 1993 року, потім шлюбні відносини припинили. Від шлюбу неповнолітніх який мешкає з позивачкою і в майбутньому залишиться з нею, питання аліментів не вирішено. Спільне майна не мають. Причиною розпаду родини послужила та обставина, що сторони перестали розуміти один одного, із-за чого в родині стали виникати сварки, тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з*явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальші спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересами їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони по справі 07.09.1991 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу з якого свідчить, що шлюб було зареєстровано Єгорівською сільською радою Волноваського району Донецької області актовий запис № 02, мешкали однією родиною по 1993 рік.. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільного майна не мають. Причиною розпаду шлюбних стосунків стало те, що сторони перестали розуміти один одного із-за чого в родині почались сварки, що і привело до розпаду родини, і подальше спільне життя подружжя не можливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст..ст. 104,110,112 СК України позов підлягає задоволенню, суд вважає за можливе подальші судові витрати покласти на позивача, у сторін це перший шлюб, тому підлягає стягненню 17 гривень на користь держави.. На підставі ст..ст. 104,110,112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, оскільки перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і має з ним спільну дочку - [PERSON] [INFO]. Але відповідач матеріально її та дитину не утримує, проживає окремо. Просить суд стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача щомісячно на дитину та у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки він має постійне місце роботи та стабільну зарплатню. Відповідач позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини та дружини. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до вимог ст.ст.75,84 Сімейного Кодексу України чоловік повинен матеріально підтримувати дружину і дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, причому вона має таке право незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що її чоловік може надавити матеріальну допомогу. За рішенням суду кошти на утримання як дитини, так і дружини - аліменти, присуджуються у частці від доходу батька, чоловіка або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.ст.80,182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших дітей, його вік, розмір заробітку. Так, сторони знаходяться у шлюбі з 14.02.2009 року зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 154. Від цього шлюбу у них є малолітня дитина - дочка [PERSON] [INFO]. Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, а не солідарним. Відповідач не надає грошові кошти позивачу на утримання їх спільної дитини, хоча є працездатним та отримує стабільний прибуток. Крім цього добровільно не підтримує матеріально дружину, яка доглядає малолітню дитину. На підставі вищевикладеного, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання дитини у вигляді 1/4 частки від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи від дня звернення до суду позивачки до досягнення нею повноліття, та на дружину у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і має з ним спільну дитину, сина - [PERSON] [INFO]. Але відповідач в добровільному порядку надавати грошові кошти на утримання дитини не бажає, проживає окремо. Тому, позивач просить суд стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно. Сторони до судового засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення і подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Приймаючи до уваги обставини справи і природу позову по захисту прав дитини та вивчивши матеріали справи, суд визнає позов підлягаючий задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших дітей, його вік, розмір заробітку. Так, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Чугуївського міського суду від 24.09.2010 року. Від даного шлюбу у них є малолітній син - [PERSON] [INFO]. Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, а не солідарним. Відповідач не надає грошові кошти позивачу для утримання дитини, хоча є працездатним, працює і отримує стабільний заробіток. Інших осіб на своєму утримання не має. На підставі вищевикладеного, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання дитини у вигляді 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи від дня звернення до суду позивача до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що наведені позивачкою у її позовній заяві обставини ним визнаються і не оспорюються. Позивач з мотивів, наведених нею у позовній заяві, свої вимоги підтримала, просить позов задовольнити. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Учасниками цивільного процесу не оспорюються та визнаються ті обставини й це підтверджується поясненнями сторін по справі та наданими позивачем суду письмовими доказами, що 01 листопада 2 010 року між [PERSON] та [PERSON]-Д.А. було укладено договір дарування, згідно якого відповідач подарував позивачці житловий будинок №79а на вул.Дмитра Багалія в м.Рівне, земельну ділянку за вказаною адресою, а також житловий будинок №7 9 на вул.Дмитра Багалія в м.Рівне та земельну ділянку за цією ж адресою, однак сторонами не було додержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Разом з тим, судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і це підтверджується письмовими доказами по справі (а.с.5 - 16), а також відбулося часткове виконання договору дарування, оскільки позивач вступила у фактичне володіння й користування об'єктами нерухомості, але відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, відтак у суду є всі підстави визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч.2 ст.220, ст.391 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору,. але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості з послуг газопостачання, зазначаючи, що відповідачі проживають за адресою: [INFO], є абонентами ВАТ Харківміськгаз, отримують для побутових потреб природний газ, але не здійснюють своєчасну сплату за надані послуги, внаслідок чого у відповідачів перед ВАТ Харківміськгаз утворилась заборгованість за період з 01.01.1997 року по 01.08.2007 року в сумі 820 грн. 04 коп. та за період з 01.08.2007 року по 01.08.2010 року в сумі 684 грн. 13 коп., а загалом - 1504 грн. 17 коп., яку на теперішній час відповідачами не відшкодовано. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачів суму заборгованості за надані послуги з газопостачання за період з 01.01.1997 року по 01.08.2010 року в сумі 1504 грн. 17 коп.., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗОгривень. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 68 ЖК України користувачі комунальних послуг зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві власності, встановлюється угодою сторін. Матеріалами справи встановлено, що відповідачі, які мешкають за адресою: [ADDRESS] і являючись абонентами ВАТ „Харківміськгаз, отримують природний газ для користування газовими приладами, але систематично нехтують обовязок щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг, внаслідок чого перед ВАТ „Харківміськгаз утворилася заборгованість у період з 01.01.1997 року по 01.08.2007 року в сумі 820 грн. 04 коп. та за період з 01.08.2007 року по 01.08.2010 року в сумі 684 грн. 13 коп. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню сума заборгованості 1504грн. 17коп. Згідно ст.. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗОгривень на користь позивача, а також судовий збір в сумі 51 гривня на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 29.07.1994 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 30.04.2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON],26.10.1994 р.н, які проживають з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дітей, у звязку з чим позивач просить стягнути на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та дав пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач позов визнала в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Суд встановлено, що сторони з 29.07.1994 року р. перебували у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], 26.10.1994 р.н, які проживають з позивачем та знаходиться на його утриманні. 30.04.2009 року шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.2). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved