Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

У 2004 році [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ частки із спільного майна - позивач вимагав виділити самостійний об»єкт нерухомості 1\\5 частину з квартири [ADDRESS]. Судовою ухвалою від 21.02.2005 року провадження по справі було зупинено до вирішення спору щодо вселення [PERSON] у спірну квартиру, надалі - для оформлення права на спадщину на 1\\5 частину квартири після смерті [PERSON] (головуючий суддя Семенов Д.В.). 9 лютого 2010 року провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відновлено (головуючий суддя Калашнікова). [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом [PERSON] не погодились і надали зустрічні вимоги про припинення права власності [PERSON] на 1\\5 частку у квартирі [ADDRESS]. Судовою ухвалою від 23 листопада позов [PERSON] залишено без розгляду у зв»язку з багато чисельними неявками позивача до суду. Про час і місце слухання справи [PERSON] сповіщений шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Чорноморські новини» №117 від 18.11.2010 року, тому як за місцем реєстрації [PERSON] не знаходиться з 2004 року, фактичне місце мешкання його не встановлено. За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд вислухав позивачів, вивчив матеріали по справі і встановив наступне: Квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 січня 1994 року належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] - у рівних частка: кожному 1\\5 частка. Після смерті [PERSON] 18 червня 2007 року 1\\5 частку квартири спадкувала його дочка - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2008 року. Після розірвання шлюбу у 2003 році між [PERSON] і білочук С.І. склались неприязливі стосунки, колишня дружина і її батьки перешкоджали [PERSON] у користуванні квартирою. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 25 березня 2004 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] про вселення в квартиру [ADDRESS]. Позивачі стверджують, що [PERSON] рішення суду не виконав і до квартири не заселився, а звернувся до суду з позовом про виділ належної йому 1\\5 частки квартири в самостійний об»єкт нерухомості. У зв»язку з тим, що технічно виділити в натурі 1\\5 частину квартири у власність [PERSON] неможливо, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] просяті припинити право власності [PERSON] на 1\\5 частину квартири, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1\\5 частини квартири у сумі 69247,2 грн (що еквівалентно 8776,6 дол.США), визнати за [PERSON] право власності на 1\\5 частку квартири. На підтвердження своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі докази: свідоцтво про право власності на житло від 25 січня 1994 року, свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.12.2008 року, довідку з місця проживання, рішення Київського райсуду м.Одеси від 25 березня 2004 року, технічний паспорт на квартиру, висновок фахівця -СПД [PERSON]- про ринкову вартість квартири [ADDRESS]. Позивачі також посилались на такі доводи: [PERSON] більше 5 років в квартирі про проживає не несе ніяких витрат по утриманню квартири, хоча як у власника у нього існує обов»язок піклуватися про своє майно. При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав: предметом спору між сторонами є трикімнатна квартира загальною площею 61,9 кв.м., в тому числі житловою - 37,4 кв.м. Квартира належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності. [PERSON] є власником 1\\5 частки квартири і його частку 61,9 : 5 = 12,38 кв.м. загальної площі, в тому числ: 7,48 кв.м. житлової площі. П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» встановлює, що поділ права спільної власності на будинок (квартиру) є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділена його окрема частина (із самостійним виходом). У разі неможливості поділу будинку в натурі чи встановлення порядку користування ним співвласник ( подружжю, який виділяється) за його згодою виплачується грошова компенсація, розмір якої визначається за угодою сторін, а при її відсутності - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. У даному випадку суд не отримав доказів можливості виділити 1\\5 частину квартири в самостійний об»єкт нерухомості, тому як частка відповідача є незначною. До того ж, трикімнатна квартира придатна для забезпечення житлових потреб однієї сім»ї. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 25.03.2004 року [PERSON] було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визначення порядку користування квартирою. Суд встановив, що більше 5 років відповідач не проживає в квартирі, не піклується про свою частку у спільному майні, не несе витрат по її утриманню. В рішенні суду від 25.03.2004 року зазначено, що між [PERSON] та іншими співвласниками квартири склались вкрай неприязливі стосунки. Ст.365 ЦК України визначає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користуванні майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що частка відповідача у трикімнатній квартирі є незначною, виділити її в натурі технічно неможливо, спільне проживання сторін у квартирі є неможливим, припинення права на 1\\5 частка квартири не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON], який протягом багатьох років не користується спірним майном і не піклується про нього. За висновком фахівця ринкова вартість спірної квартири складає 346236 грн (або 43883 дол.США), відповідно вартість 1\\5 частки квартири - 69247,2 грн (або 8776,6 дол.США). Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу розподілу спільного майна, регулюються нормами ст.ст.365 ЦК України.

Outcome: approved