Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовом до відповідача, Харківського комунального підприємства «Міськелетротранс» про відшкодування шкоди заподіяної каліцтвом. Просив стягнути з відповідача на совою користь моральну шкоду в сумі 100\~000 гривень, шляхом одноразової виплати, зобовязати сплачувати щомісячно втрачений середній заробіток. В обґрунтування позову зазначив, що він, позивач [PERSON], працював водієм тролейбусу в тролейбусному депо №2 в м. Харкові. 10 травня 1997 року, повертаючись додому, він знаходився в трамваї, який їхав в напрямку по вул. . Тракторобудівників в м. Харкові. Виходячи на зупинці вул. Блюхера, він, з вини водія трамваю, отримав каліцтво. Коли трамвай зупинився і він почав виходити з нього, водій, не переконавшись в тому, що він вийшов з салону, різко почав рух з відкритими дверима. Щоб не випасти з трамваю, він рефлекторно ухопився за поручень дверей трамваю. Оскільки трамвай не зупинився, його затягло під нього. Отямившись в лікарні, він зрозумів, що в нього відірвана рука. Вказана подія трапилась виключно з вини водія трамвая. Відповідач ніяким чином не відшкодував йому шкоду, заподіяну каліцтвом. Внаслідок протиправних дій відповідача, йому заподіяно моральна шкода. В судовому засіданні позивач позовні вимоги доповнив, просив стягнути з відповідача, КП «Міськелектротранс» втрачений заробіток за період з 1997 по 2010 рік у сумі 268 тисяч 628 гривень 12 копійок та моральну шкоду в сумі 100\~000 гривень, а всього 368\~628 гривень 12 копійок шляхом одноразової виплати. Стягнути з відповідача середню заробітну плату у розмірі не нижче мінімальної, встановленої законом у сумі 888 гривень з подальшим перерахунком у разі підвищення та відповідно до встановлених до встановлених показників індексів інфляції щомісячно. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити, пояснив, що підстав для задоволення позову не має, оскільки позивач допустив грубу необережність, вина водія трамваю в задоволенні каліцтва позивачу не встановлена. Треті особи, Харківська міська рада, [PERSON], в судове засідання не зявились, причини неявки не повідомили, по час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, в звязку з чим, суд розглядає справу за їх відсутності. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ім. правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] працював водієм міського пасажирського тролейбусу 1 класу, в тролейбусному депо № 2 в м . Харкові у Харківському комунальному підприємстві «Міськелектротранс» з 17 жовтня 1995 року по 25 червня 1997 року.12 травня 1997 року в 0 годин 10 хвилин по пр. Тракторобудівників, з боку вул. [PERSON] в напрямку до вул. Салтівське шоссе в м. Харкові рухався трамвай Т-З № 357 -658, який належив Салтівському трамвайному депо ХТТУ під керування водія [PERSON] На шляху пересування, в районі перетинання пр. Тракторобудівників та вул. Блюхера, вищезазначеним трамваєм був скоєний наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого йому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження та він був відправлений в лікарню. Вказані обставини встановлені в постанові про закриття кримінальної справи від 29 серпня 1997 року. Із зазначеної постанови вбачається, що подія даної дорожньо транспортної пригоди настала внаслідок порушення [PERSON] вимог п. 5.1. [PERSON] дорожнього руху України, а він знаходячись у стані алкогольного спяніння, намагався сісти в трамвай на ходу, через попередні двері першого вагону. Не втримавшись [PERSON] впав, при цьому його права рука потрапила під переднє колесо другого вагону трамваю. В діях водія трамваю [PERSON] склад злочину відсутній. Після звільнення з Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс» 25 червня 1997 року, позивач [PERSON] з 10 лютого 2000 року по 08 вересня 2000 року працював курєром у Акціонерному товаристві «Універмаг Україна». З 01 липня 2003 року по 19 жовтня 2005 року у приватному підприємстві «Світ Меблів» - двірником. Позивачу [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності, що вбачається із довідки МСЄК. [PERSON] отримує пенсію по інвалідності. Відповідно до ст. 440,445,457 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на момент заподіяння каліцтва, відповідач повинен відшкодувати заподіяну шкоду, а саме виплачувати позивачу з 01 липня 2003 року мінімальну заробітну плату з вирахуванням пенсії по інвалідності. За період з 10 лютого 2000 року по 08 вересня 2000 року та з 07 липня 2003 року по 19 жовтня 2005 року, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не надав доказів щодо його заробітної плати за цей період. Оскільки з 2004 року введений в дію новий цивільний кодекс України, ст. 1195 якого встановлює, що пенсія по втраті здоровя не враховується, то з 01 листопада 2005 року відповідач повинен виплачувати позивачу [PERSON] мінімальну заробітну плату щомісячно з подальшим перерахуванням у відповідності з діючим законодавством без врахування пенсії по інвалідності.. В частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд відмовляє, оскільки вина водія трамваю [PERSON], яка знаходилась в трудових відносинах з відповідачем на момент настання заподіяння шкоди здоровю позивача [PERSON] відсутня. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial