Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приват Банк" про захист прав споживачів. Посилався в позові на те, що 19.02.2006 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № ОМН4КР60731863 на купівлю ноутбуку марки «Асус» вартістю 4999 грн. У відповідності до даного договору кредитор зобов»язується надати позичальнику на умовах договору кошти в сумі 4999 грн., а позичальник зобов»язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит з відповідними нарахуваннями комісії та відсотків в сумі 6498 грн. 70 коп.,- а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. 15.09.2009 року позивачем було отримано листа №2577612459 від відповідача в якому повідомлялось, о заборгованість складає 13320 грн. 34 коп. І дана сума збільшується. Вважає, що відповідач не повинен був нараховувати пеню та штраф на всю суму заборгованості. Просив задовольнити його позов. Також просив стягнути з відповідача суму 5000 грн. - моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Д»яченко М.М. позов підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача ЗАТ КБ „ПриватБанк" позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Вказав, що банк діяв межах договору. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов є необгрунтований та в його задоволенні слід відмовити. Судом встановлено, щоі 9.02.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № ОМН4КР60731863 на купівлю ноутбуку марки «Асус» вартістю 4999 грн. У відповідності до даного договору кредитор зобов»язується надати позичальнику на умовах договору кошти в сумі 4999 грн., а позичальник зобов»язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит з відповідними нарахуваннями комісії та відсотків в сумі 6498 грн. 70 коп., а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. 15.09.2009 року позивачем було отримано листа №2577612459 від відповідача в якому повідомлялось, о заборгованість складає 13320 грн. 34 коп. Згідно ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільні в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за №541/13808 . Зміни до кредитних договорів допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 651 ЦК України). За кредитним договором, відповідно до статті 1054 Цивільного Кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти У ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором : матеріально чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням і споживача для задоволення його особистих потреб. У п.23 ст.1 зазначеного Закону вказано, ! що споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою і фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Проте у відповідності до ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) аба бере зобов'язання надати ії споживачеві для придбання продукції на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом із нарахованими відсотками. У наведеному законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає в себе питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного то щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги за оформлення договору про надання кредиту, строк на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При укладанні договору із [PERSON], який складаєтся із Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, ПриватБанком було повністю дотримано вимоги Закону України "Про захист прав споживачів" та надано вичерпну інформацію щодо отриманого кредиту про що свідчить підпис [PERSON] Застосування Закону України "Про захист прав споживачів" до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе у тому разі, якщо предметом і підставами позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типу відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей Закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне закондавсгво в системі кредитування. Згідно сг. 628 ЦК України, якщо сторони договору погодили між собою інші умови, договір діє на погоджених сторонами умовах, тобто сторони визначили на свій розсуд умови договору і погодили їх. Відповідно до Л.2 Постанови N 5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 (0015700-98 ) від 25.05.98 ) визначено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-лродажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісі"і, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Позивач в свою чергу не довів суду, що він отримав даний кредит для задоволення власних побутових потреб. Отже, як видно із самого змісту позовної заяви. Позивач до укладання договору був ознайомлений з умовами даного споживчого кредиту та всією необхідною інформацією про порядок його отримання, використання та обслуговування. Більше того, дана інформація в повному об'ємі викладена в тексті Кредитного договору, з чим Позивач в повній мірі погодився, особисто підписавши кожну сторінку Кредитного договору і на момект укладання даного договору не існувало ніяких інших умов, які б примусили Позивача підписати даний кредитний договір на вкрай невигідних для нього умовах. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди слід врахувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.2 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральноі/немайнової/ шкоди», згщно з якими спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституці"! та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, також слід звернути увагу на те, що законом не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами, які є договірними. А тому в даній позовній вимозі позивачу теж необхідно відмовити.

Outcome: dismissed