Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], до 3-ої особи приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] «про визнання договору дарування квартири недійсним», в обґрунтування якого зазначила, що вона є донькою [PERSON] Навчаючись в університеті вона за розподілом поїхала до Молдови, де і мешкала дуже багато років. За час її відсутності, її мати уклала договір дарування квартири [ADDRESS], від 24.12.2003 року, відповідно до якого мати подарувала квартиру [PERSON] Вона ж про укладання цього договору дізналася лише в серпні 2009 року. На теперішній час, її матері необхідний ретельний догляд, а вона є пенсіонеркою, проживати окрім як в маминій квартирі ніде, так як квартиру в м. Кишинів вона вже давно продала, а іншого житла ніколи не мала. Тому позивачка просить: визнати договір дарування квартири від 24.12.2003 року, укладений між [PERSON]В, та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] недійсним; застосувати наслідки недійсності договору дарування квартири; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1500грн. та судові витрати в розмірі 57грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, подавши до суду заяву про переніс розгляду справи у звязку з тим, що вона хворіє. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог заперечує (а.с. 89). Третя особа приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, подавши до суду пояснення до позовної заяви, а також заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 39). На підставі ст. 169 ЦПК України, суд визнає причину неявки позивачки неповажною, а тому, вважає можливим розгляд справи за відсутністю сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного: В судовому засіданні встановлено, що 24.12.2003 року між [PERSON], як дарителем з однією сторони та [PERSON], як обдарованим з іншої сторони, було укладено договір дарування квартири, а саме, квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 232 (а.с. 41). Право власності відповідача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації від 02.07.2004 року (а.с. 42), а також технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] від 08.12.2003 року (а.с. 22). Так, згідно до пояснень приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], вона 24.12.2003 року, за реєстровим № 232 посвідчила договір дарування квартири. Згідно до договору дарувальник [PERSON] та обдаровуваний [PERSON] Договір був посвідчений на дому, у звязку з хворобою [PERSON], за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Димитрова, 19-28. Договір дарування квартири був особисто підписаний [PERSON]В, та [PERSON] в її присутності та своїми підписами підтвердили, що вони діють добровільно, при здоровому розумі та ясній памяті, розуміючи значення своїх дій та діють добровільно. Сторони договору своїм підписом, підтвердили, що згідно п. 9 договору дарування, договір не носить характеру мнимої та удаваної угоди (а.с. 39). Так, відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 718 ЦК України, дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Згідно з ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що договір дарування квартири, а саме, квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 232 (а.с. 41), був укладений згідно до вимог ЦК України. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Так, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Так, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тому, враховуючі, що позовні вимоги позивачки не знайшли свого підтвердження та не доведені, позовна заява не підлягає задоволенню. Так, на підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed