Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

Представник позивача діючи в інтересах позивача звернувся 23.04.2010 року в суд з вищевказаним позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В своєму позові представник позивача зазначив, що 19.05.2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано позику у розмірі 15300 гривень на строк до 19 березня 2010 року, що підтверджено письмовою розпискою. Відповідач на виконання боргових зобовязань повернув частину боргу в сумі 4200 гривень, а залишок боргу в сумі 11100 гривень, - не повертає. Посилаючись на порушення відповідачем умов вищевказаного договору, на не виконання ним своїх зобовязань щодо добровільного погашення позики в повному обсязі, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по договору позики в сумі 11100 гривень та всі судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні посилаючись на не виконання відповідачем договірних зобовязань, на факт порушення ним цих зобовязань, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. В запереченнях проти позову відповідач посилається на те, що гроші в позивача в борг не брав, а розписку написав, так як брав гроші не в борг, а на товар, так як неофіційно працював у позивача. В подальші судові засідання відповідач повторно не зявлявся, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать його особисті підписи в явочному листі та заяви про перенесення розгляду справи. Справа у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України, розглянута у відсутність відповідача, враховуючи наявність у справі достатніх доказів про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Цей висновок суду грунтується на наступному: Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин і матеріалів справи, між відповідачем і позивачем 19.05.2008 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивачем відповідачу було надано позику в сумі 15300 гривень на строк до 19 березня 2010 року, що підтверджується письмовими документами - розпискою, що є доказом по справі. Відповідач, отримавши позику, не виконав своїх зобовязань щодо погашення позики у визначений договором строк, повернув позивачу лише частину боргу в сумі 4200 гривень, внаслідок чого, станом на 23.04.2010 року, у відповідача виник борг перед позивачем в розмірі 11100 гривень, який відповідачем позивачу добровільно не сплачено. Заперечення відповідача проти позову, суд до уваги не приймає, так як вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, з яких вбачається, що доказів того, що відповідач працював у позивача і брав гроші не в борг, а на закупівлю товарів, - не встановлено. Навпаки, письмова розписка від 19.05.2008 року, написана відповідачем, підтверджує факт отримання ним від позивача позики в сумі 15300 гривень. Також висновком судової криміналістичної - почеркознавчої експертизи №1386 від 01.12.2010 року спростовуються доводи відповідача про те, що розписка і підпис в ній написані не ним. Згідно з вірогідним висновком цієї експертизи розписка написана відповідачем. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи, документів, пояснень, вбачається, що відповідач порушив договірні зобовязання, передбачені ст.ст. 612, 625, 1046, 1049-1052 ЦК України, односторонньо не виконує належним чином своїх зобовязань перед позивачем по цьому договору, порушує умови його виконання, а тому у відповідності до ст.ст. 612, 625, 1046, 1049-1052 ЦК України, відповідач повинен нести відповідальність та відшкодувати позивачу 11100 гривень існуючої заборгованості за позикою від 19.05.2008 року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 1926 гривень судових витрат у вигляді державного мита в сумі 111 грн., витрат на ІТЗ в сумі 120 грн., витрат на проведення експертизи в сумі 1095 гривень та 600 гривень витрат на правову допомогу.

Outcome: approved