Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-20 00:00:00

Позивач звернулася у квітні 2011 року з вказаним позовом до відповідача та просила суд постановити рішення, яким змінити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь позивача на утримання доньки [PERSON],[INFO], збільшивши розмір аліментів з 250 гривен щомісячно до 800 гривен щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення донькою повноліття, тобто до 12.06.2021 року. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.12.2006 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини стягуються аліменти у розмірі 250 гривен щомісячно до досягнення донькою повноліття. Після постановлення рішення суду змінився мінімальний розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, змінилось фінансове положення відповідача, який працює за наймом у морських компаніях та отримує заробітну плату у розмірі 8000 гривен, а тому позивач вважає, що відповідач має змогу платити аліменти у розмірі 800 гривен щомісячно на утримання дитини. Позивач [PERSON] просила задовольнити її позовну заяву у повному обсязі, врахувати, що аліменти стягнуті за рішенням суду від 19.12.2006 року недостатні для утримання дитини, а відповідач має змогу сплачувати кошти у більшому розмірі. Не заперечувала, що іноді відповідач купує речі дитині, одяг, купив доньці компютер, але ростуть витрати на харчування дитини, на підготовку до школи, а це відповідач не враховує і додаткових коштів не надає. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки він не в змозі сплачувати аліменти у більшому ніж 250 гривен щомісячно розмірі. Він не має постійної роботи, працює на будівництві по найму, має мінливий заробіток, одружився та має на утриманні дружину [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та доньку [PERSON], [INFO], яка також проживає з ним. На обліку як особа, що шукає роботу, а також як підприємець-фізична особа - відповідач не зареєстрований, про що надав відповідні довідки. Заборгованості по аліментам у нього немає. По можливості він купує дитині речі, одяг, купив їй компютер, заплатив 100 гривен за школу. Просить врахувати ці обставини та відмовити у задоволенні позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 10 ч.3 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ч.1 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено наступне. Позивач та відповідач мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 250 гривен щомісяця по 12.06.2021 року,але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття, згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.12.2006 року, яке набрало законної сили (а.с.10-11). Аліменти у вказаному розмірі відповідач сплачує регулярно. Крім цього він купує дитині речі, платить за відвідування школи, купив доньці компютер, що не заперечує і позивач, і відповідач. Суд ретельно перевірив доводи позивача про те, що відповідач має інші джерела прибутків, працює в морських компаніях. Всі ці доводи позивача не підтвердилися, не доведені матеріалами справи, наданими та витребуваними судом документами. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, вважає,що відповідач на даний час за матеріальним становищем має змогу надавати допомогу на утримання дитини у розмірі, встановленому рішенням суду від 19.12.2006 року. При цьому суд враховує матеріальне становище, як позивача, так і відповідача, та реальну суму доходів останнього. Виходячи з цього, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Стаття 192 ч.1 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Позивач не надала доказів на підтвердження позовних вимог.

Outcome: dismissed