Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПОСП Нива про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, в якому зазначив, що його матері [PERSON], яка померла 26 червня 2006 року, на підставі Державного акту серії МК №050617 належала на праві власності земельна ділянка площею 6,38 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території [PERSON] бузької міської ради Миколаївської області, яку він успадкував і 02.12.2009 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом (реєстраційний №679). Після вступу в права спадкоємця дізнався про те, що його мати [PERSON] за життя уклала з ПОСП [PERSON] оренди належної їй земельної ділянки. При зверненні до керівника зазначеного підприємства з проханням визнати укладений з матірю договір недійсним у звязку з її смертю отримав відмову, на пропозицію укласти договір з ним відповіді не отримав. Вважає, що спірний договір оренди земельної ділянки укладений 23 грудня 2003 року між його матірю [PERSON] та ПОСП [PERSON] недійсним з наступних підстав: а) договір втратив свою силу у звязку зі смертю орендодавця [PERSON], що мало місце 26.06.2006 року (припинення правоздатності сторони); б) в договорі відсутній підпис посадової особи, яка зареєструвала договір, та не вказано саму посадову особу; поставлений в договорі підпис від імені орендодавця не міг бути виконаний його матірю, так як на той час вона була тяжко хвора, а підпис виконано здоровою людиною і зовсім не схожий на підпис матері; в тексті договору відсутні умови передачі земельної ділянки орендодавцеві, а також умови дострокового припинення або розірвання договору; спірний договір нотаріально не посвідчений, тому посилаючись на викладене просив визнати договір від 23.12.2003 року недійсним. До початку розгляду судом справи по суті позивачем не було подано письмової заяви щодо зміни предмету або підстав позову, зустрічного позову відповідачем не предявлено. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити, при цьому посилання позивача на невідповідність підпису орендодавця в договорі просила суд не брати до уваги, заявляти клопотання про призначення почеркознавчої експертизи намірів не має, так як відсутні можливості віднайти зразки почерку та підпису орендодавця [PERSON] в необхідній кількості, що унеможливлює проведення експертизи, вважає, що і без цього мається достатньо підстав для визнання спірного договору недійсним. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали і пояснили, що договір оренди земельної ділянки між ПОСП Золота Нива та [PERSON]А був укладений та підписаний сторонами 23.12.2003 року за взаємною згодою. Вказаний договір пройшов державну реєстрацію 08.01.2004 року у Новобузькому районному відділі земельних ресурсів і містить печатку та підпис начальника відділу [PERSON], при укладенні цього договору жодна із сторін ні в усній, ні в письмовій формі не виявили бажання щодо його нотаріального посвідчення, з 08.01.2004 року до 26.06.2006 року, тобто з моменту реєстрації договору до настання смерті [PERSON], орендодавець не порушував питання щодо визнання договору недійсним чи його розірвання, згідно до п.2.3 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку після смерті орендодавця до його спадкоємця [PERSON] не є підставою для визнання зазначеного договору недійсним, так як він зберігає чинність для нового власника, тому просили відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В силу ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України Про оренду землівід 06.10.1998 року (далі - Закон) договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ч.2 ст.125 ЗК України і ст.18 указаного Закону України є укладеним (вчиненим) із моменту його державної реєстрації. В силу ч.1 ст.14 указаного Закону договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину - волевиявлення учасника правочину, додержання форми правочину визначеного законом та вчинення правочину особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою-третьою, п'ятою, шостою частинами ст.203 ЦК України. В силу п.1 ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи встановлено, що громадянці [PERSON] на підставі Державного акту серії МК №050617 на право власності на земельну ділянку від 11.12.2003 року належала на праві власності земельна ділянка площею 6,38 га, передана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Новобузької міської ради Миколаївської області. 23 грудня 2003 року між власником земельної ділянки [PERSON] та ПОСП [PERSON] особі його директора [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 16 років. Зміст договору та підписи орендодавця і орендаря свідчать про те, що сторонами при його укладенні були узгоджені всі істотні умови і дотримано вимоги щодо його письмової форми. Обовязковості нотаріального посвідчення договору оренди земельної ділянки, що випливає з положень ст.209 ЦК України та ч.1 ст.14 Закону України Про оренду землі, не вимагається, так як договір оренди земельної ділянки згідно до вимог ст.18 цього Закону є укладеним з моменту його державної реєстрації, а не з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно Книги (копії) записів державної реєстрації договорів оренди землі зазначений договір був зареєстрований 08 січня 2004 року за №894 Новобузьким районним відділом земельних ресурсів. Таким чином, спірний договір був укладений відповідно до положень ст. ст.14, 15, 18 Закону України Про оренду землі і без порушень вимог ст. ст.4-6, 11, 17, 19 цього Закону. В судовому засіданні не встановлено, що договір оренди землі від 23.12.2003 року укладала та підписувала не власник земельної ділянки [PERSON], а інша особа, або остання заперечувала проти умов договору щодо об'єкту оренди, строку його дії, розміру орендної плати та порядку її виплати, інших істотних умов, зазначених в тексті договору. За таких обставин, посилання позивача на відсутність в одному з примірників спірного договору прізвища посадової особи та підпису цієї особи, яка зареєструвала договір, відсутність в тексті договору умов передачі земельної ділянки орендодавцеві, а також умов дострокового припинення або розірвання договору, як на підстави для визнання спірного договору оренди земельної ділянки недійсним, суд вважає необгрунтованими. Відповідно до вимог ч.1 ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. В силу ч.2 ст.32 Закону України Про оренду земліперехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, не є підставою для зміни чи розірвання договору оренди землі, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Орендодавець [PERSON], яка 23.12.2003 року уклала договір оренди належної їй земельної ділянки, померла 26 червня 2006 року (свідоцтво про смерть серії І-ФП №032219). Спадкоємцем спадкодавця [PERSON] згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02.12.2009 року державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] за реєстраційним №679, - є її син [PERSON]. Згідно до п.2.3 спірного договору оренди земельної ділянки від 23.12.2003 року в разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до інших осіб договір зберігає чинність для нового власника. Тобто, після смерті спадкодавця [PERSON] до нового власника земельної ділянки, яким є позивач у справі [PERSON], переходять права та обовязки орендодавця, тому його посилання на втрату спірного договору оренди земельної ділянки своєї сили у звязку зі смертю орендодавця [PERSON] (припинення правоздатності сторони), суд вважає безпідставними. Таким чином, позивачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження, передбачених ст.215 ЦК України та ст.15 Закону України Про оренду землі, підстав для визнання спірного договору оренди земельної ділянки недійсним, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні заявлених вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, суд відносить на його рахунок.

Outcome: dismissed