Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] за заповітом після смерті [PERSON]. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилався на те, що [PERSON], яка померла 01.05.1995 р. - це його троюрідна бабуся. Своїх дітей у [PERSON] не було, тому вона ще при житті склала заповіт, яким все належне їй майно спірну квартиру заповідала йому. У 1994 році стан здоровя [PERSON] різко погіршився, тому він разом зі своєю матірю [PERSON] стали проживати разом з [PERSON], доглядали за нею. Також позивач зазначив, що поховав [PERSON] за власні кошти, після смерті забрав всі її особисті речі, документи на спірну квартиру, але не оформив спадщину належним чином, оскільки вважав, що заповіт є правовстановлюючим документом на спадкове майно. Також, позивач вказав, що оскільки він мешкав разом зі спадкодавцем, тому прийняв спадщину фактично. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, та вказала, що на теперішній час позивач здійснює поточний ремонт у спірній квартирі, сплачує комунальні платежі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення з проханням слухати справу без його присутності. В своїх запереченнях представник відповідача позов не визнав, та вказав, що позивачем не надано доказів вступу в управління та володіння спадковим майном, тому, він вважається таким, що не прийняв спадщину у встановлений законом строк. Крім того, вважає, що згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», позивач мав спочатку звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а потім з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши письмові матеріали по справі, приходить до наступного. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 20.10.1993 року. У зазначеній квартирі [PERSON] проживала разом з племінницею [PERSON] матірю позивача у справі, яка була зареєстрована в квартирі. Також в квартирі проживав, але не був прописаний і позивач. Інших родичів у [PERSON] не було, тому позивач разом з матірю доглядали за нею, допомагали у господарстві. 01.05.1995 року [PERSON] померла, залишивши при житті заповіт від 09.11.1993 року, посвідчений 7 ХДНК, яким все належне їй майно, в тому числі і квартиру [ADDRESS] заповідала [PERSON] Відповідно до ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач вважав, що заповіт сам по собі є правовстановлюючим документом на спадкове майно, він не звернувся із заявою до нотаріальної контори. Проте на момент смерті він проживав разом із спадкодавцем, разом з матірю ховав [PERSON], забрав її особисті речі, правовстановлюючі документи на квартиру, оплачує комунальні послуги. Це підтверджується довідкою КП «Ритуал», копіями квитанцій, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], допитаними в судовому засіданні. Згідно з відповіддю 7 Харківської державної нотаріальної контори від 25.09.2010 року, після смерті [PERSON], померлої 01.05.1995 року, спадкова справа не заводилась, ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття або відмову від спадщини не звертався, тобто спадкоємців за законом немає. Посилання представника відповідача на те, що позивач мав спочатку звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а потім з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, суд не бере до уваги, так як згідно з п.24 ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» положення про право особи, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, на звернення до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, стосується тих спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності діючим Цивільним кодексом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню На підставі викладеного та

Outcome: approved