Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) загальною площею 4.21 умовних кадастрових гектарів, належних йому за законом. Обґрунтовуючи позов тим, що він працював у КСП «Дружба»в теперішній час СК «Дружба»і був включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Дружба». Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити повністю у звязку з безпідставністю звернення до суду, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року, № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонергого товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Позивач [PERSON] відповідно до вимог вище зазначеної норми Указу Президента України від 8 серпня 1995 року, № 720/95, має право на земельну частку (пай), оскільки включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства під № 712, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Дружба», що підтверджується світлокопією державного акту та списку (а.с. 29-45) та довідкою відділу Держкомзему у Котелевському районі Полтавської області від 15.03 2011 року за № 777 (а.с. 11). Згідно ст. ст. 4, 5 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. В ході судового засідання встановлено, що позивач [PERSON] з відповідною заявою до Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області щодо видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) взагалі на звертався, офіційної відмови від компетентної установи не отримував, що не заперечує і сам позивач. Виходячи із змісту вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З огляду на наведене вище суд вважає, що за таких обстави в теперішній час права [PERSON] щодо видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) взагалі не порушені, спору у сторін фактично не має, а тому і відсутні законні підстави у [PERSON], для звернення до суду з вище зазначеним позовом. Відмовляючи в задоволенні позову позивача [PERSON] до Котелевської селищної ради Полтавської області, сільськогосподарського кооперативу «Дружба», Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання права власності на земельну частку (пай), за безпідставністю звернення до суду, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати позивачу не присуджуються.

Outcome: dismissed