Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.02.2010 року Апеляційну скаргу ЗАТ «Спіка» задоволено. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2002 року з підстав неналежного повідомлення відповідача ЗАТ «Спіка» про день слухання справи скасовано та направлено на новий розгляд. Ухвалою суду від 17 березня 2010 року (а.с.151 т.1) цивільну справу прийнято до провадження та призначено попереднє судове засідання. Ухвалою суду від 14.07.2010 року (а.с.239 т.1) зустрічну позовну заяву ЗАТ «Спіка» до [PERSON], Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об»єкти нерухомого майна, Третя особа: ДГО «Житло-Інвест» про визнання недійсним посвідчення №000033 про право власності на квартиру [ADDRESS], про визнання права власності про повернення майна з чужого незаконного володіння та зобов»язання видати нове посвідчення про право власності на квартиру [ADDRESS] об»єднано в одно провадження з основним позовом [PERSON] до ЗАТ «Спіка», Третя особа: ДГО «Житло-Інвест», Об»єднаня співвласників багатоквартирного будинку «Наш Дім», Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права на житлову площу, про визнання права власності на житлову площу. Ухвалою суду від 14 липня 2010 року (а.с.240,241 т.1) вказану цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою суду від 14 липня 2010 року (а.с.242-243 т.1) поєднані в одному провадження позовні вимоги за зустрічним позовом ЗАТ «Спіка» до [PERSON], Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об»єкти нерухомого майна, Третя особа: ДГО «Житло-Інвест» про визнання недійсним посвідчення №000033 про право власності на квартиру [ADDRESS], про визнання права власності про повернення майна з чужого незаконного володіння та зобов»язання видати нове посвідчення про право власності на квартиру [ADDRESS] , в частині позовних вимог ЗАТ «Спіка» до [PERSON], Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об»єкти нерухомого майна, Третя особа: ДГО «Житло-Інвест» про визнання недійсним посвідчення №000033 про право власності на квартиру [ADDRESS], про зобов»язання видати нове посвідчення про право власності на квартиру [ADDRESS] виділено в окреме провадження та надіслано виділену у самостійне провадження цивільну справу за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва. Вказана ухвала суду набула чинності. Ухвалою суду від 19.10 2010 року ( а.с. 94 т.2 ) виключено зі складу відповідачів [PERSON] міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об»єкти нерухомого майна за зустрічним позовом ЗАТ «Спіка» до [PERSON], Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об»єкти нерухомого майна Третя особа: ДГО «Житло-Інвест» про визнання права власності, про повернення майна із чужого незаконного володіння, оскільки позовні вимоги до вказаного відповідача не пред»явлені. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача підтримали позовні вимоги за основним позовом, з посиланням на письмові докази долучені до матеріалів справи, просили суд основний позов задовольнити у задоволенні зустрічного позову відмовити. В судовому засіданні представник відповідача ЗАТ «Спіка» позовні вимоги за основним позовом не визнав, у задоволенні позову просив суд відмовити. Зустрічний позов просив задовольнити, посилаючись на пояснення надані у судовому засіданні, письмові докази долучені до матеріалів справи з урахуванням заперечень проти основного позову (а.с.184-186 т.1). У судовому засіданні представник відповідача за основним позовом [PERSON] відмовився від обґрунтувань викладених в письмовому відгуку проти позову ( а.с.36-37 т.1) посилаючись на те, що при підписанні вказаного відгуку його ввели в оману, відгук був датований 2001 роком, на сьогодні змінилися обставини та позиція відповідача, що позовних вимог за основним позовом [PERSON] Третя особа: ДГО «Житло-Інвест» належним чином повідомлені у порядку ст.. 74 ЦПК України ( а.с.99-100 т.2) в судове засідання не з»явились, згідно інформації Головного управління житлового забезпечення [PERSON] міської державної адміністрації (а.с.97 т.1) ДГО «Житло-інвест» ліквідовано 12.10.2006 року без правонаступника. Третя особа за основним позовом: Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш Дім» виступали на боці позивача за основним позовом просили суд основний позов задовольнити у задоволенні зустрічного позову відмовити Третя особа: Святошинська района у м. Києі державна адміністрація просили розглядати справу за відсутності їх представника, рішення ухвалити згідно чинного законодавства ( а.с.228 т.1). Третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явилися, подали заяву (а.с.229 т.1) де просили слухати справу за відсутності їх представника, рішення винести в інтересах дитини. Третя особа: КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», належним чином повідомлені у судове засідання не з»явились, подали заяву про слухання справи за відсутності їх представника (а.с.220,222, т.1,), зазначили що будинок по вул. Ушакова,34-а у м. Києві на балансі КП «Дирекції з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», не перебуває. На підставі пояснень сторін у справі та їх представників, представників третіх осіб, досліджених у судовому засіданні письмових доказів поданих сторонами у справі в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти позову судом встановлено наступне. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2002 року (а.с.108-111 т.1) позов [PERSON] задоволено. Визнано право власності [PERSON],[INFO] на кВ.№76 будинку №34а по вул. Ушакова у м. Києві. Стягнуто с ЗАТ «Спіка» судові витрати. (Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.02.2010 року Апеляційну скаргу ЗАТ «Спіка» задоволено. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2002 року скасовано та направлено на новий розгляд.). Судом встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення (а.с.156 т.1) за вказаним рішенням суду за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Судом встановлено, що згідно довідки форми 3 (а.с.292 т.1) у спірній квартирі зареєстровано сім осіб, у тому числі неповнолітня дитина. Судом встановлено, що між фірмою «Спіка» та [PERSON] укладено договір від 10.04.1995 року (а.с.7.т.1) згідно якого, відповідно до п.1.1 цього договору інвестор [PERSON] забезпечує фінансування розробки проекту на стадії «ескізний проект» 68-ми квартирного жилого дому по вул. Ушакова,34а у м. Києві. Згідно п.1.2. замовник виділяє Інвестору в будинку №34а по вул. Ушакова одну п»ятикімнатну квартиру в 2-х рівнях площею 171 м.кв. Згідно п.3.1 цього договору оплата Інвестором виділеної квартири, проводиться поетапно на підставі окремого договору пр. пайову участь в будівництві жилого будинку №34а по вул. Ушакова в м. Києві, з урахуванням затрат інвестора по фінансуванню «ескізного проекту». Згідно вказаного договору відповідно до п.2.1. сторони дійшли згоди щодо суми затрат на фінансування розробки «ескізного проекту» еквівалентну 28500 доларів США, що складає [NUMBER] (п»ять мільярдів сімсот мій льонів)карбованців. Згідно п.3.1. цього договору договір діє з часу його підписання сторонами до введення житлового будинку в експлуатацію відповідно строків на розробку проектно-кошторисної документації, її затвердження, будівництва жилого будинку згідно контракту або до виконання взаємних обов»язків або до добровільної відмови одної зі сторін при згоді другої сторони. Згідно п.4.1. цього договору замовник (Фірма «Спіка») зобов»язується отримати від Інвестора ([PERSON]Ф.) або Виконавця в червні 1995 року проекту документацію на стадії «Ескізний проект» та затвердити його в установленому порядку. Сторонами у справі, та їх представниками доказів про розірвання вказаного договору або визнання його недійсним суду подано не було, а також не було повідомлено про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України. В судовому засіданні представник ЗАТ «Спіка» [PERSON], що підтверджено у запереченнях на позов та у зустрічній позовній заяві (а.с.185-186 т.1), (а.с.216-218 т.1) просив суд вказаний доказ договір від 10.04.1995 року (а.с.7.т.1) вважати неналежним доказом, оскільки Інвестором [PERSON] не здійснено, як передбачено у п.п.2.1.,4.1. фінансування розробки «ескізного проекту», не перераховано на розрахунковий розрахунок ЗАТ «Спіка» суми витрат, не підтверджено належними доказами (квитанцією, прибутковим касовим ордером) оплату робіт по фінансуванню «ескізного проекту», та вважає що письмовий доказ - акт звірки ( а.с.16 т.1), ним підписаний з прикладенням печатки не може бути належним доказом отримання ЗАТ «Спіка» «ескізного проекту» та фінансування позивачем [PERSON] робіт по розробці вказаного «ескізного проекту», оскільки при підписанні цього акту звірки його ввели в оману. А також повідомив, що згідно накладної (а.с.125) замовником ЗАТ «Спіка» отримано від виконавця ВАТ «Київпроект» ескізний архітектурний проект другої черги будівництва жилого будинку по вул. Ушакова в м. Києві 13.06.1995 р. та 03.10.1995 року ЗАТ «Спіка» оплачено ВАТ «Київпроект» суму у розмірі 47920000 карбованців( а.с.231 т.1). На питання суду яким чином було освоєно суму у розмірі 41\~380 грн, щодо прийняття якої визнав у судовому засіданні М [PERSON] ( а.с.157 т.1) та що було відображено в доповненні до договору (а.с.10 т.1), представник ЗАТ «Спіка» від коментарів відмовився, пояснити суду вказані обставини не зміг. А також просив суд надати належну оцінку письмовому доказу (а.с.101,102 т.1) Інвестиційному-підрядному договору №10 від 17.04.1998 року та додатку до нього, який не стосується розгляду справи посилаючись на те, що згідно рішення Апеляційного суду м.Києва ( а.с.82 т.2) рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2009 року (а.с.69 т.2) скасовано, та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] про визнання за ним права власності на гаражі відмовлено. В судовому засіданні позивач, представник позивача [PERSON] проти тверджень представника ЗАТ «Спіка» щодо визнання договору 10.04.1995 року (а.с.7.т.1) неналежним доказом заперечували, посилаючись на те, що ЗАТ «Спіка» станом на 01.01.1996 р згідно акту (а.с.16 т.1) визнали факт отримання «ескізного проекту» та фінансування інвестором [PERSON] робіт на суму [NUMBER] (п»ять мільярдів сімсот мій льонів) карбованців. А також зазначали, що 16.06.1995 року (а.с.125) ЗАТ «Спіка» і отримав від виконавця , як це визначено у п.4.1 договору від 10.04.1995 року (а.с.7.т.1) «ескізний проект», за який сплатив Інвестор [PERSON], як це визначено у п.1.1 вказаного договору, про що ЗАТ «Спіка» підписало акт звірки ( а.с.16 т.1) та станом на 01.01.1996 року вимог до [PERSON] з боку ЗАТ «Спіка» про необхідність провести оплату через банківські установи та на рахунок якої юридичної особи не надходило. А також зазначали, що у договорі 10.04.1995 року (а.с.7.т.1) сторони договору не погоджували порядок проведення розрахунків за договором і хто має вносити, перераховувати через банківські установи кошти Виконавець чи Інвестор чи Замовник у вказаному договорі не було вказано, та не вказано що фінансування «ескізного проекту» проводиться виключно шляхом винесення сум на відповідні рахунки у відповідні банківські установи Інвестором Виконавцю. І погоджуються з позицією представника ЗАТ «Спіка», що саме Інвестор [PERSON] згідно п.1.1. договору ( а.с.7 т.1) саме забезпечує фінансування розробки проекту на стадії «ескізний проект», а згідно п.4.1. цього ж договору ( а.с.7.1) замовник ЗАТ «Спіка» зобов»язується отримати від Інвестора або Виконавця в червні 1995 року проектну документацію, що і було зроблено ЗАТ «Спіка», згідно накладної (а.с. 125 т.1), перераховано кошти, згідно меморіального ордеру (а.с.231т.1) отриманні від Інвестора [PERSON] згідно розписки завчасно( а.с.157 .т1) та додатку до доповнення до договору ( а.с.10 т.1), та отримано від Виконавця Ескізний проект 13.06.1995 року. А також повідомив, що під час судового засідання згідно протоколу судового засідання (а.с.89-90 т.1) представник відповідача [PERSON] на питання представника позивача визнавав сплачені позивачем [PERSON] кошти у сумі 57000 грн., зауважень на протокол судового засідання не надсилав. А також повідомив, що вважає належним доказом (а.с.101,102 т.1) Інвестиційно-підрядний договір №10 від 17.04.1998 року та додатку до нього, який стосується розгляду справи, та є належним доказом у справі, оскільки із вказаного доказу вбачається, що ЗАТ «Спіка» знову підтвердила внесення сум Інвестором [PERSON] на розробку ескізного проекту ( п.2.5. договору від 26.09.99р, що складає 57\~000 грн.) за підписом [PERSON] представника ЗАТ «Спіка» з прикладенням печатки юридичної особи. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до ст.59ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.161 ЦК Української РСР зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акта планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.353 ЦК Української РСР за договором підряду на капітальне будівництво організація-підрядчик зобов»язується своїми силами і засобами збудувати і здати організації-замовнику передбачений планом об»єкт відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і у встановлений строк, а замовник зобов»язується надати підрядчику будівельну площадку, передати йому затверджену проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти закінчені будівництвом об»єкти і оплатити їх. Забезпечення будівництва технологічним,енергетичним, електротехнічним та загальнозаводським устаткуванням і апаратурою покладається на замовника, крім випадків, передбачених спеціальними постановами. Спеціальними постановами на замовника може бути покладено забезпечення будівництва матеріалами. Відповідно до ст.ст. 48 Закону України «Про власність Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. У разі прийняття Україною законодавчого акта, який припиняє права власності, держава відшкодовує власникові заподіяні збитки. Збитки відшкодовуються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент припинення права власності, включаючи й неодержані доходи. Положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, довічного успадковуваного володіння або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. Ця особа має право на захист свого володіння також від власника. Відповідно до ст. 50 вказаного Закону власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння. На вимоги про повернення майна з чужого незаконного володіння встановлюється трирічна позовна давність. Як вбачається із матеріаліа справи відповідач за основним позовом, який брав учасьть у справі у 2001-2002 рр, із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності, або про витребування майна із чужого незаконного володіння не звертався. Суд не погоджується із твердженнями представника ЗАТ «Спіка», про те що вказаний договір від 10.04.1995 року (а.с.7.т.1) та акт звірки ( а.с.16 т.1), не можуть бути належним доказом у справі, оскільки фінансування не було проведено через банківські установи або шляхом внесення в касу ЗАТ «Спіка». Суд вважає такі твердження надуманими, та такими що суперечать змісту договору від 10.04.1995 року (а.с.7.т.1) оскільки згідно вимог ЦК Української РСР (1963р) ст.168 цього Кодексу (на час виникнення у сторін правовідносин) було передбачено, що платежі по грошових зобов»язаннях між державними, кооперативними, іншими організаціями, якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР проводяться через Державний банк СРСР та інші кредитні установи в порядку визначеному законодавством Союзу РСР, але така вимога відсутня для платежів між фізичними особами та державними, кооперативними, іншими організаціями, а також не визначено самим змістом договору від 10.04.1995 року (а.с.7.т.1), що Інвестор має особисто внести суму коштів на рахунок Виконавця, а тому суд погоджується із поясненнями представника позивача за основним позовом, що саме Інвестор [PERSON] згідно п.1.1. договору ( а.с.7 т.1) саме забезпечує фінансування розробки проекту на стадії «ескізний проект», а згідно п.4.1. цього ж договору ( а.с.7.1) замовник ЗАТ «Спіка» зобов»язується отримати від Інвестора або Виконавця в червні 1995 року проектну документацію, що і було зроблено ЗАТ «Спіка», згідно накладної (а.с. 125 т.1), перераховано кошти, згідно меморіального ордеру (а.с.231т.1) отриманні від Інвестора [PERSON] згідно розписки завчасно (а.с.157 .т1 та додатку до доповнення до договору ( а.с.10 т.1), та отримано від Виконавця Ескізний проект 13.06.1995 року. Згідно матеріалів справи, протоколу судового засідання [PERSON] під час судового засідання згідно протоколу судового засідання (а.с.89-90 т.1) представник відповідача [PERSON] на питання представника позивача визнавав сплачені позивачем [PERSON] кошти у сумі 57000 грн., зауважень на протокол судового засідання не надсилав. А тому суд вважає, що договір 10.04.1995 року (а.с.7.т.1), акт (а.с.16 т.1), розписка Директора ЗАТ «Спіка» [PERSON] (а.с.157 т.1) є належними доказами у справі, (ст.ст.57,58 ЦПК України), які підтверджували виконання сторонами договору п.4.1вказаного договору, з посиланням у акті (а.с.16 т.1), що згідно протоколу №503 від 15.11.1995 року проект розглянуто, затверджено та рекомендовано к розробці проектно-кошторисної документації, оскільки ці докази містять інформацію щодо предмета доказування. Суд погоджується із твердженнями представника ЗАТ «Спіка», що саме ним було сплачено ЗАТ «Київпроект» коштів у сумі 47920000 карбованців ( а.с.231 т.1), хоча згідно вказаного договору від 10.04.1995 року (а.с.7.т.1), сума затрат Інвестора на фінансування розробки «ескізного проекту» складала 57000000 карбованців та визнаної у судовому засіданні представником ЗАТ «Спіка» [PERSON] обставини щодо прийняття коштів за розпискою ( а.с. 157 т.1) від [PERSON] саме виключно для цільового призначення на фінансування ним робіт по розробці проекту 68-ми квартирного житлового будинку по вул. Ушакова,34а у м. Києві. Оскільки згідно п.1.1 договору від 10.04.1995 року (а.с.7.т.1), Інвестор забезпечує фінансування розробки проекту на стадії «ескізний проект» 68-ми квартирного житлового будинку по вул. Ушакова,34а у м. Києві, а не сплачує, обов»язку щодо саме сплати ним коштів на розрахункові рахунки, Замовника ЗАТ «Спіка» або Виконавця вказаним особам договором не передбачено. В судовому засіданні представник ЗАТ «Спіка» також заперечував щодо змісту п.1 Акту (а.с.17 т.1) станом на 01.01.1999 року, щодо фінансування [PERSON] робіт по розробці стадії «ескізний проект» на підставі Договору фінансування проектно-кошторисної документації,Акту від 01.01.1996 року у сумі 57000,00 грн., в іншій частині цього акту зі звіркою погодився, посилаючись на те, що фінансування проектно-кошторисної документації у сумі 57000,00 грн., не підтверджено належними доказами (квитанціями, ордерами) щодо перерахування таких сум через банківські установи Інвесторм [PERSON] на рахунки ЗАТ «Спіка» або Виконавця, стверджуючи, що кошти за виготовлення проектно-кошторисної документації,було сплачено ЗАТ «Спіка» згідно платіжного доручення ( а.с.231 т.1). Пояснити суду з яких підстав у відгуку наданого суду на позовну заяву (а.с.36,37 т.1) на час розгляду справи у суді представник ЗАТ «Спіка» визнавав обставини щодо сплати Інвестором [PERSON] на розробку проектної документації на загальну суму 57000,00 грн., та підтвердження вкзаного факту іншими доказами ( а.с.101-102 т.1), що є у матеріалах справи та відмови від визнання таких обставин у цьому судовому засіданні представник ЗАТ «Спіка» [PERSON], пояснив щодо він керувався неперевіреною інформацією, під час розгляду справи у 2001-2002 рр. Відповідно до ч.1 ст. 178 ЦПК України відмова від визнання в попередньому судовому засіданні обставин, приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози, тяжкої обставини або обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Представник ЗАТ «Спік» у судовому засіданні повідомив суд, що відгуку наданого суду на позовну заяву (а.с.36,37 т.1) у якому містяться обгрутування щодо належного виконання Договорів ( а.с.7,8,9 .т1) на час розгляду справи у суді представник ЗАТ «Спіка» визнавав обставини щодо сплати Інвестором [PERSON] на розробку проектної документації на загальну суму 57000,00 грн., підписав з невідомих причин, його неправильно проінформували, а тому у цьому судовому засіданні такі обставини не визнає і просить суд враховувати заперечення на позовну заяву та вимоги зустрічної позовної заяви ( а.с.184-186,216-218 т.1). Твердження представника ЗАТ «Спіка», що його ввели в оману і він не може пояснити з яких підстав ним було підписано доповнення до договору (а.с.10 т.1), з поставленням свого підпису та прикладенням печатки юридичної особи, на думку суду не заслуговують на увагу, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування ( ч.2 ст.59ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.( ч.4 с.60 ЦПК України). Представником ЗАТ «Спіка» не повідомлено суд про докази, на які він посилається щодо ведення його в оману, та не визнання обставин, а також не повідомлено про підстави звільнення від доказування ст. 61 ЦПК України. А тому відмова від визнання обставин викладених у відгуку ( а.с.36,37 т.1) судом не приймається. Судом встановлено, що згідно Інвестиційно-підрядного договору від 26.09.1997 року та додатку до нього (а.с.8,9) Інвестор [PERSON] та Замовник ЗАТ «Спіка» приймають участь в фінансуванні будівництва 74-х квартирного житлового будинку по вул.Ушакова,34а у м. Києві загальною площею 7315,0 кв.м, вбудованих 13 підземних гаражів загальною площею 872,1 кв.м, двох вбудованих магазинів загальною площею 526,0кв.м. Згідно п.п.1.2 цього договору Інвестор фінансує будівництво для своїх власних потреб: п»ятикімнатну квартиру, розташовану в двох рівнях на 14 та 15 поверхах,загальною площею 180 кв.м та двох підземних гаражів. Згідно п.п.2.1.4 Замовник, у тому числі ЗАТ «Спіка» зобов»язаний забезпечити оформлення договору купівлі-продажу квартири до затвердження Акту про приймання жилого будинку в експлуатацію державною комісією. Як вбачається із матеріалів справи (а.с.21-24,24а т.1) згідно розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва від 11.05.2000 року №662 затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку по вул. Ушакова,34а МЖК «Жовтневий» без вбудовано-прибудованих приміщень загальною площею 7164,7 кв.м, житловою площею 366,8 екв.м побудованого за замовленням ЗАТ «Спіка», про інвестованого ДГО «Житло-інвест» .Експлуатацію житлового будинку покладено на замовника (ЗАТ «Спіка) з послідуючою передачею до комунальної власності територіальної громади Ленінградського району м.Києва у встановленому чинним законодавством порядку. Як вбачається із матеріалів справи ЗАТ «Спіка» умови п.2.1.4 договору від 26.09.1997 року та додатку до нього ( а.с.8,9) до 30.12.1999 року ( а.с.22) виконано не було. Як вбачається із п.п.2.1.Інвестиційно-підрядного договору від 26.09.1997 року та додатку до нього ( а.с.8,9 т.1) вартість будівництва квартири 572грн.за 1 кв.м, в тому числі гараж №20. Загальна сума інвестицій по цьому договору становить 111000 грн. Відповідно до п.п.2.5., цього Договору частку вартості квартири Інвестор ([PERSON]Ф.) передає Замовнику (ЗАТ «Спіка») у вигляді проектно-кошторисної документації проекту затверджу вальної частини згідно встановленого перелік, що становить 42000 гривень. Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін у справі Директор фірми «Спіка» [PERSON] згідно власноручно написаної ним розписки ( а.с.157 т.1), що ним було визнано у судовому засіданні, та про що не заперечував позивач [PERSON], а тому суд керується ч.1 ст. 61 ЦПК України, було отримано 28.12.1996 року кошти у сумі 37600 грн.00 коп, що по курсу Національного Банку України складало 2000 доларів США від [PERSON] на фінансування ним робіт по розробці проекту 68-ми квартирного жилого будинку по вул.Ушакова,34а у м. Києві, де вказано, що звіт про освоєння коштів буде пред»явлений через п»ять тижнів у вигляді готової к експертизі проектної документації. В доповнення до викладеного [PERSON] зазначив, що отримав 22.01.1997 року 2000 доларів США, а саме 3780 грн.00 коп. На виконання вказаної розписки (а.с.157 т.1) між ЗАТ «Спіка» та [PERSON] було укладено Додаток до договору про фінансування виготовлення проектно-кошторисної документації та інвестування будівництва жилого будинку по вул. Ушакова,34а у м. Києві, у розмірі 41380 грн, якій підписано сторонами у справі із прикладенням печатки юридичної особи. На питання суду до представника ЗАТ «Спіка» на підставі якої норми законодавства та з яких причин кошти від фізичної особи, Інвестора [PERSON] було прийнято за розпискою (а.с.157 т.1) та підтверджені додатком до договору ( а.с.10 т.1), за відсутності в матеріалах справи підтвердження проведення отриманих від [PERSON] коштів ЗАТ «Спіка» через банківські установи, було надано відповідь, що такі кошти були проведені через банківські установи, але на час розгляду вказаної справи у 2001 році квитанції не зберігалися. На питання суду до позивача [PERSON] та його представника, чи було видано їм ЗАТ «Спіка» квитанцію про надходження таких коштів на рахунок ЗАТ «Спіка» суду було повідомлено, що квитанції надано не було, кошти отриманні Директором ЗАТ «Спіка» за розписку (а.с.157 т.1) та підтверджено укладанням доповнення до договору (а.с.10 т.1), про що вказаний договір було підписано сторонами договору з прикладенням печатки юридичної особи, та до подання у 2009 році Апеляційної скарги на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2002 року, спору щодо отримання чи не отримання коштів на інвестування спірної квартири №76, будинку № 34а у м. Києві не виникало. У тому числі представником позивача за основним позовом було звернуто увагу суду на те, що згідно заяви ( а.с.114,115 т.1) представники відповідача ЗАТ «Спіка» знайомилися з матеріалами справи, оскільки вказані заяви не у них на руках, а долучені до матеріалів справи. Згідно п.п.2.6. договору від 26.09.1997 року та додатку до нього ( а.с.8,9 т.1) залишок частки інвестицій в розмірі 69000 грн.00 коп. Інвестор ( [PERSON]Ф.) пропорційно вносить Замовнику (ЗАТ «Спіка») до 10-числа наступного за звітним місяця, починаючи з березня 1998 року. Внесок повної частки має відбутися не пізніше двох місяців до завершення будівництва. Згідно п.3.1. договору від 26.09.1997 року та додатку до нього ( а.с.8,9т.1) в вартості згідно п.п 1.1.,2.1.5, 2.2, 2.4, 2.5,2.6 податок на добавлену вартість не включений і у випадку його введення вартість збільшується на відповідну суму Як стверджував представник ЗАТ «Спіка», у судовому засіданні в обґрунтування зустрічних позовних вимог та заперечень проти основного позову, (а.с.185 т.1), що Інвестором [PERSON] не виконано вимогу цього пункту на не сплачено додатково податок на добавлену вартість. І Інвестор [PERSON] мав згідно п.3.1 договору від 26.09.1997 року та додатку до нього ( а.с.8,9) виключно через банківські установи сплатити розмір податку на додану вартість у розмірі 20% і вартість всього договору збільшується на розмір податку на додану вартість на 20%, тобто ціна квартири становить (184,2 кв.м Х572грн. за 1 кв.м. Х1,2=126434,88 грн). В судовому засіданні представник відповідача за основним позовом, позивача за зустрічним позовом ЗАТ «Спіка» визнав, що на виконання Інвестиційно-підрядного договору від 26.09.1997 року ( а.с.8,9 т.1) внесено загалом: 472,67 грн. (оплата податку на додану вартість за продовження дії протоколу містобудівної ради від 15.11.95р) (а.с.126 т.1); 266,15 грн.(оплата податку на додану вартість 20% за продовження дії архітектурно-планувального завдання (а.с.12 т.1);1747,20 грн. (оплата вартості інженерно-вишукувальних робіт АТ «Київпроект» ( а.с.65 т.1); 791,1грн. (оплата вартості за продовження дії ордеру на будівництво жилого будинку (а.с.15 т.1); 2000,00 грн.(сплачено пайовий внесок на розрахунковий рахунок капітального будівництва ЗАТ «Спіка» (а.с.11.т1); 14000,00 грн.(сплачено пайовий внесок на розрахунковий рахунок капітального будівництва ЗАТ «Спіка» (а.с.11 т.1); 269,24 грн.(сплачено пайовий внесок на розрахунковий рахунок капітального будівництва ЗАТ «Спіка» (а.с.99,100 т.1). Всього на суму 16269.24 грн. проведено інших платежів на суму 3277,16 грн. та не встановлено факту внесення фінансових коштів на суму 41\~380 грн. поза розрахунковими рахунками (через касу підприємства, іншим шляхом). Також зазначав, що у відповідності до вимог п.2.6. Інвестиційно-підрядного договору від 26.09.1997 р внесення фінансових коштів повинно було бути здійснено протягом березня 1998 року по березень 2000 року, але цього зроблено не було. Як стверджував у судовому засіданні представник позивача [PERSON],що згідно Інвестиційно-підрядного договору від 26.09.1997 р (а.с.8,9т.1) ЗАТ «Спіка» та [PERSON] приймають участь в фінансування будівництва 74-х квартирного будинку по вул. Ушакова, 34а у м. Києві площею7315,0 кв.м, вбудованих 13 підземних гаражів загальною площею 872,1 кв.м, двох вбудованих магазинів загальною площею 526 кв.м. Загальна вартість будівництва складала 4680,0тис.грн, в тому числі 1057 тис.грн. переданих на виконання ТУ по воді,та каналізації, 397,9тис.грн. вартість будівництва гаражів і магазинів. [PERSON] інвестує будівництво для своїх власних потреб: п»ятикімнатну квартиру, розташовану в двох рівнях 14 та 15 загальною площею,180 кв.м та двох підземних гаражів №20 та 21. При укладенні зазначеного договору сторони домовились, що згідно п. 4.6.цього договору всі попередні протоколи про наміри, угоди та інші документи які підписувались сторонами по підготовці будівництва цього будинку вважати такими, що втратили чинність з моменту виконання п.2.5. В пункті 2.5. цього договору вказано, що Інвестор передає проектно-кошторисну документацію, вартістю 42000грн., а такі кошти були внесені [PERSON] та враховані ЗАТ «Спіка», про те, що угоду про виготовлення самого проекту укладало ЗАТ «Спіка», то вказане визнав представник відповідача у судовому засіданні (а.с.89 т.1). А тому вважає, що п. 4.6. вказаного договору виконаний, оскільки представник відповідача, Замовник, Директор ЗАТ «Спіка» визнав передання таких коштів згідно розписки ( а.с.157 т.1) та підтвердженому доповненні до договору ( а.с.10 т.1). Щодо залишку частки згідно п. 2.5. цього договору у розмірі 69000 грн. представник позивача [PERSON] пояснював, що у зв»язку із введенням ПДВ на будівництво гаражів [PERSON] та ЗАТ «Спіка» [PERSON] за взаємною згодою змінили предмет Інвестиційно-підрядного договору від 26.09.1997 року ( а.с.8,9 т.1) та уклали Інвестиційно-підрядний договір №9 від 17.04.1998 року ( а.с.18.19 т.1) де предметом договору є будівництво гаражів №20,21.При цьому домовились зарахувати в рахунок платежів по інвестиційно-підрядному договору від 26.09.1997 року вартість виготовлення проектної документації (ескізний проект), що у подальшому оформлено актом звірки взаєморозрахунків ( а.с. 17 т.1) на загальну суму 59486,02 грн. Крім того представник позивача зазначав, що позивачем [PERSON] на рахунок ЗАТ «Спіка» було сплачено суму у розмірі 16791,14 грн., що визнано представником ЗАТ «Спіка» у його запереченнях на позов (а.с.184-186 т.1). А тому вважає що позивачем [PERSON] загальна сума сплати визнаних ЗАТ «Спіка» станом на 06.10.199 року становить: 42000грн. (п.2.5.договору оплата вартості проектно кошторисної документації) +16791,14 грн.(оплата згідно квитанцій від 09.07.98р,28,05,99 р,06.10.1999р)+ 46922,02грн.(згідно акту звірки ( а.с.17 т.1) із відрахуванням 12564 грн. зарахованих у вартість інвестування гаражів №20 та 21,згідно пункту 1 доповнення від 15.10.1999 року; 269,24 грн. доплата згідно квитанції від 19.03.2002р. Всього сплачено 105\~982,4 грн. з урахуванням, що площа квартири [ADDRESS] згідно п.2.2 договору ( а.с.8,9 т.1) складає 184,2 кв.м, вартість будівництва складає 572грн. на 1 кв.м, в т.ч. гараж №20 ( 184,2 х572=105362,4 грн.00 коп. Згідно п. 2.3. договору ( а.с.78,т.1) вартість будівництва гаража №21 -8000 грн. А тому на думку позивача [PERSON] та його представника вартість спірної квартири складає 97362,4 грн. А тому з урахуванням того, що згідно п.1.2. договору ( а.8,9 т.1) [PERSON] фінансує будівництво для своїх власних потреб п»ятикімнатну квартиру та двох підземних гаражів, загальна сума інвестицій квартири та двох гаражів складає 111000 грн. (111000 -97362,4-8000=5637,6 вартість гаражу №20, а тому вважає, що [PERSON] виконано всі взяті на себе зобов»язання у повному обсязі. Що стосується сплати податку на додану вартість, як передбачено у п. 3.1. договору (а.с.8 т.1) представник позивача [PERSON] повідомив суд, що згідно ст.5 Закону України «Про податок на додану вартість» який доповнений п.5.1. згідно із Законом України від 26.09.1997 року в редакції Законів №942-ХІУ від 14.07.1999р №1523-іі від02.03.2000року, дію п.п.5,1 ст. % зупинено на 2004 рік, крім продажу або передачі у власність новозбудованого житла фізичним особам для його використання як місця проживання, якщо до 01 січня 2004 року житло було передано у власність покупця або були розпочаті роботи з будівництва такого житла під зобов»язання покупця або інвестора та при цьому покупець або інвестор сплатив внесок, не менший ніж 30 відсотків від вартості загальної площі такого житла ( а.с.103 т.1,41.42 т2). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] подав до суду клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог ЗАТ «Спіка» за зустрічним позовом ( а.с.43 т.2), посилаючись на те, що представники сторі у справі знайомилися із матеріалами справи ( а.с.114.115 т.1), знали про судові рішеня і протягом встановленого строку позовної давності до суду з позовом до [PERSON] не зверталися. В судовому засіданні представник ЗАТ «Спіка» вважав себе належним позивачем за зустрічним позовом щодо визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що ЗАТ «Спіка» є замовником будівництва спірного будинку №34а по вул.. М. Ущакова у м. Києві, яке не про інвестовано у повному обсязі [PERSON], а тому має право на визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння. В судовому засідання представник позивача [PERSON] проти тверджень представник ЗАТ «Спіка» заперечував, посилаючись на те, що п. 2.1.4. Договору на завершення будівництва житлової частини житлового будинку по вул.. М.Ушакова,34а у ленінградському районі м. Києва, ДГО «Житло-інвест» Головного управління житлового забезпечення після виконання тимчасових технічних умов №147009 35\\02-14700\\3300\\2533) ( а.с.75-78 т.2) по енергозбереженню житлового будинку у триденний термін передає ЗАТ «Спіка» квартиру №76 з відповідним свідоцтвом про власність у житловому будинку №34а по вул.. Ушакова у м. Києві, замість кв.71, яка була передбачена п. 2.6. Інвестиційно-підрядного договору від 09.04.1998 року ( а.с.18,9.т1). Судом встановлено, що як вбачається із матеріалів справи пункти 2.1.4 Договору (20,20а т.1) та п. 2.6. Договору (а.с.18,19 т.1) з боку ДГО «Житло-інвест не виконані, оскільки згідно дозволу на виконання будівельних робіт та ордерів (а.с.15-17 т.2) виконання будівельних робіт було продовжено до30.06.2007 року (зворотна сторона а.с.15 т.1), а згідно інформації Головного управління житлового забезпечення КМДА ( а.с.97 т.2) госпрозрахункову організацію «Житло-інвест» ліквідовано 12.10.2006 року без правонаступника, а тому суд вважає, що а ні квартира 371 ані квартира [ADDRESS],34а у м. Києві не передані ЗАТ «Спіка», про що суду представником ЗАТ «Спіка» доказів до суду подано не було, а також не повідомлено у порядку ст.61 ЦПК про підстави звільнення від доказування. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Як вбачається із матеріалів справи ( а.с.22-24 т.1) будинок №34а по вул. Ушакова у м. Києві згідно акту №318 прийнятий в експлуатацію (другий етап) 30 грудня 1999 року. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як вбачається із матеріалів справи ДГО «Житло-інвест», квартири №№71,76, будинку №34а по вул. Ушакова у м.Києві ЗАТ «Спіка» не передані, сторонами у справі доказів передання таких квартир суду надано не було, а також не повідомлено про підстави звільнення від доказування. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач у справі знав про спір, який розглядався у судовому засідання у 2001-2002 роках, про що надавав свої заперечення проти позову (а.с. 36,37 т.1) із зустрічним позовом в межах строку позовної давності не звернувся. Як вбачається із матеріалів справи, та змісту зустрічної позовної заяви ( а.с.216-218 т.1) позивач за зустрічним позовом ЗАТ «Спіка» не просив суд поновити йому строк для звернення до суду із зустрічним позовом, у тому числі, і з підстав несвоєчасного отримання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2002 року ( а.с.108-112 т.1), та задоволення апеляційної скарги, а тому суд вважає що він його пропустив у порядку ст.ст.256,256,261 ЦК України. А тому, на підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачем за основним позовом [PERSON] виконані договірні зобов»язання, що і були підтверджені належними доказами щодо інвестування квартир №76, будинку №34а по вул. Ушакова у м. Києві суд приходить до висновку про те, що первісний позов підгягає задоволенню, а оскільки зустрічний позов не доведений, у тому числі, пропущений строк позовної давності для звернення до суду, який судом не поновлений задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: approved