Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом який містить вимоги щодо зобовязання [PERSON] не чинити йому перешкод у \~спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], та просить суд, визначити способи його участі \~у спілкуванні та вихованні сина після досягнення ним 3-х років, шляхом систематичних цілодобових побачення у місці за його вибором кожної суботи та неділі місяця, у святкові дні і день народження сина, день народження позивача, день народження матері позивача протягом часу з 12.00 год. до 16.00 год., та в час щорічного відпочинку позивача протягом 3-х неділь безперервно. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: З 21 квітня 2007 року позивач та відповідач проживали разом в зареєстрованих шлюбних відносинах. В період шлюбу у сторін 28.09.2007 р. народився син [PERSON]. 24.11.2008 р. шлюб між сторонами розірвано, сторони з цього часу проживають окремо за різними адресами. Син [PERSON] проживає з відповідачем, яка в 2010 р. зареєструвала шлюб з іншим чоловіком. Після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач різними способами перешкоджає позивачу в спілкуванню із дитиною. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.12.2008 року відповідача було зобовязано не чинити позивачу перешкод у вихованні нашого малолітнього сина [PERSON], у спілкуванні з ним шляхом побачень в середу та неділю кожної неділі місяця з 14-00 години до 17-00 години, та у присутності матері до досягнення сином трьохрічного віку. 28.09.2010 р. [PERSON] досяг трирічного віку, відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною та його вихованні, шляхом уникнення можливості домовленості та приховування дитини. Спроби досудового врегулювання спору з відповідачем в тому числі із залученням сільської ради, Відділу опіки та піклування Балтської районної Державної адміністрації, прокурора Балтського району, начальника районного Відділу освіти, Балтського РВ ГУ МВС України в Одеській області, Відділу ДВС Балтського районного управління юстиції в Одеській області, не дали позитивного результату. Позивач стверджує, що веде нормальний образ життя, регулярно сплачує аліменти на дитину в розмірі по 400 грн. за місцем проживання характеризується позитивно. на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебував та не перебуває. До кримінальної відповідальності не притягувався, немає шкідливих звичок, являється турботливим батьком, бажає реалізувати свій батьківський обовязок щодо прийняття участі у вихованні свого сина, турбуватись про нього, надавати йому батьківську любов. Позивач стверджує, що створення перешкод відповідачем щодо спілкування батька із сином та його вихованні порушує права батька, дитини та суперечить інтересам сина негативно впливає на його соціальний, психологічний та фізичний розвиток. В звязку з цим позивач звернувся до суду та із своїм представником [PERSON] в судовому засіданні, підтримав свої вимоги. Відповідач позовні вимоги не визнала посилаючись на те, що відповідач вимоги рішення апеляційного суду Одеської області від 16.12.2008 р., в період часу до настання сином 3-х річного віку, виконував не належним чином в частині дотримання часу, місця та умов побачень, на прикладі здійснення побачення 19.12.2009 р. після чого 23.12.2009 р. син [PERSON] був госпіталізований в Балтську ЦРЛ з діагнозом ГРЗ. Відповідач стверджує, що позивач схильний до вчинення протиправних дій, на прикладі вчинення сварки та завдання фізичного болю [PERSON], що мало місце 27.12.2009 р., протягом 2010 р. не вживав заходів щодо вчинення зустрічі та побачення з сином. При цьому пояснює, що малолітній син [PERSON] не може перебувати тривалий в присутності одного позивача, так як останній не має достатніх знань щодо догляду за малолітньою дитиною та не може приділити йому необхідної уваги, піклуватися про нього та наділяти ласкою, як це робить матір дитини. Крім того неналежним чином сплачував аліменти на утримання дитини. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення та ствердження сторін, вивчивши докази та матеріали що перебувають в справі, вважається за необхідне задовольнити позов частково з наступних підстав: - ст. 141 СК України передбачає, що мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, при цьому, розірвання шлюбу між батьками або проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини; - ст.153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, в тому числі, якщо один з них перебуває в лікарні, позбавлений волі; - ч. 2,3 ст 11 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачають, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків, батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей, предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. - ч. 1,2 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачають, що виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. - ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачає, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. - ч. 1,2,3 ст. 157 СК України передбачають, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обовязків тим з них, хто проживає окремо від дитини; - сторони в судовому засіданні підтвердили про наявність між ними неприязних відносин що позбавляє можливості досягнення між ними домовленості про час, місце, тривалість, періодичність та умови здійснення [PERSON] побачень та спілкування з сином [PERSON] та прийняття участі у його вихованні, відповідач в судовому засіданні підтвердила факт здійснення нею перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною та її вихованні; - позивачем не доведено про стан та умови соціально-побутового облаштування його місця проживання, що б свідчило про можливе тривале проживання малолітньої дитини в його помешканні з врахуванням віку та статі дитини; - позивачем не доведено про можливість самостійного догляду, без участі матері, за малолітнім сином з врахуванням безперервного нагляду, обізнаністю щодо особливостей харчування дитини, добового режиму, в тому числі про наявність у нього практичних навиків; - судом враховано, що відповідач не обрунтувала та не довела суду про негативний вплив позивача на фізичний, психологічний стан здоровя дитини, про те що в майбутньому позивач може негативно впливати на всебічний та соціальний розвиток дитини, на його поведінку в тому числі до інших членів сім`ї відповідача та позивача; - судом не враховуються ствердження відповідача щодо схильності позивача до вчинення протиправних дій відносно членів її сімї, так як не підтверджені причини та наслідки вчинку, зазначені обставини не стосуються відношень батька та дитини; - суд вважає за доцільне, та таке, що має відповідати інтересам дитини нормальним умовам його виховання зі сторони батька та соціального розвитку, - спілкування позивача з сином [PERSON]; - суд враховує, що вік дитини не дозволяє тривале перебування без догляду матері; Під час вирішення спору щодо участі позивача як батька у вихованні малолітнього сина [PERSON], суд бере до уваги всі вищезазначені обставини, і такі як ставлення батьків один до одного, бажанння та способи виконання ними своїх батьківських обовязків, вік дитини та стан здоровя, відсутність психічних та фізичних вад у кожного з батьків їх соціально-побутову та моральну поведінку, матеріальний стан, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін. Також суд бере до уваги, що представник Органу опіки та піклування Білинської сільської ради Балтського району, не заявив самостійних вимог та заперечень щодо позовних вимог. А тому вважає, що позовні вимоги в частині визначення способу участі позивача у спілкуванні та вихованні сина шляхом систематичних цілодобових побачення у місці за його вибором кожної суботи та неділі місяця, у святкові дні і день народження сина, день народження позивача, день народження матері позивача протягом часу з 12 год. до 16 год., та в час щорічного відпочинку позивача протягом 3-х неділь безперервно, - суд вважає за необхідне задовольнити частково визначивши дні, обставини та тривалість здійснення побачень позивача з сином наступним шляхом: зобовязати відповідача не чинити перешкод позивачу в присутності відповідача кожної суботи та неділі з 14 години до 17 год. до досягнення сином семирічного віку, та за попередньою домовленістю позивача з відповідачем встановити побачення позивача з сином в період часу з 14 год. до 18 год. один раз на місяць за місцем проживання батька, до досягнення сином семирічного віку.

Outcome: partial