Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із зазначеним позовом до відповідача [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що "26" лютого 2000р. між [PERSON], [INFO] та Відповідачем - [PERSON], [INFO], - було укладено шлюб, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 169 та було видано свідоцтво про одруження [NUMBER] Від цього шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що на даний момент проживають разом з позивачкою. Починаючи з лютого 2010 року Відповідач проживає окремо від сім'ї (фактичне місце його проживання мені невідоме). З того ж часу Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати своїх дітей. Це, зокрема, виявляється в небажанні Відповідача брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Так, заливши позивача на четвертому місяці вагітності з двома дітьми, Відповідач не цікавиться проблемами дітей та не бере участі у вирішенні проблем, пов'язаних з утриманням дітей (харчування, одяг, оплата навчання тощо.) Ст.ст. 180,181 СК України передбачають, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У добровільному порядку відповідач відмовляється від вирішувати питання щодо утримання дитини. Просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача у справі, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідачі позов визнав частково. Суд, заслухавши пояснення осіб, що з»явилися, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що "26" лютого 2000р. між [PERSON], [INFO] та Відповідачем - [PERSON], [INFO], - було укладено шлюб, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 169 та було видано свідоцтво про одруження [NUMBER] Від цього шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що на даний момент проживають разом з позивачкою. Починаючи з лютого 2010 року Відповідач проживає окремо від сім'ї (фактичне місце його проживання мені невідоме). З того ж часу Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати своїх дітей. Це, зокрема, виявляється в небажанні Відповідача брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Так, заливши позивача на четвертому місяці вагітності з двома дітьми, Відповідач не цікавиться проблемами дітей та не бере участі у вирішенні проблем, пов'язаних з утриманням дітей (харчування, одяг, оплата навчання тощо.) На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи те, що в попередньому судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач проживає окремо від позивачки та їх неповнолітньої дитини, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте не заперечує проти сплати аліментів на їх утримання, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до відповідно до ст. ст. 180, 181,182, 185 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі або у натуральній формі, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров»я і матеріальне становище дітей, стан здоров»я і матеріальне становище платника аліментів. Одночасно, відповідно до ч 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 тієї ж постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення для справи, зокрема те, що відповідач по справі працює, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно встановити на користь позивачки по справі має сплачуватись у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача у справі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути також державне мито в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень на користь держави. На підставі зазначеного,

Outcome: approved