Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказала, що 28 липня 2008 року [PERSON] була прийнята в магазин, належний позивачу фізичній особі - підприємцю [PERSON] на роботу за направленням Іллінецького районного центру зайнятості за професією продавець непродовольчих товарів (Договір № 49\\2008 про працевлаштування безробітного з наданням дотації від 25 липня 2008 року). Відповідач [PERSON] неодноразово грубо порушувала і не виконувала трудові обов'язки: реалізовувала товари по ціні, вказаній не роботодавцем, а за завищеною (особистою) ціною, не всі кошти передавала позивачу за реалізовані товари, безпосередньо вона самостійно обслуговувала грошові та товарні цінності, які їй передавалися та довірялися, оскільки в магазині була єдиним продавцем. Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність не укладався через те, що позивач їй довіряла та вірила в її чесність і порядність, та дуже багато допомагала в її повсякденному житті, в вирішенні її матеріальних та сімейних проблем. З часом, через відсутність коштів в магазині почали виникати проблеми - неможливо було провести замовлення товару та сплатити орендну плату за приміщення. Ревізією (інвентаризацією) підзвітних відповідачеві товарно-матеріальних цінностей проведеною 15 жовтня 2009 р. виявлено нестачу в розмірі 1678 гривень. Дана нестача виникла в результаті не виконання [PERSON] умов ч. 2 трудового договору між працівником і фізичною особою від 29 липня 2008 року. .Відповідач пообіцяла добровільно повернути вказані кошти, однак на наступний день виконати своє зобовязання відмовилась. Вина [PERSON] в нестачі товарно-матеріальних цінностей підтверджується [PERSON] ревізії від 15 жовтня 2009 року, а також письмовими свідченнями продавців [PERSON], [PERSON]. Добровільно .відшкодовувати шкоду відповідач не погоджується, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1678 гривень майнової шкоди та судові витрати 287 гривень 80 копійок, а всього 1965 гривень 80 копійок. Будучи опитана в судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обємі і просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON], позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона дійсно працювала продавцем непродовольчих товарів в [PERSON], куди її було направлено з центра зайнятості. З часом торгівля дійсно погіршилася і у неї з [PERSON] почали виникати конфлікти, у звязку зі зменшенням прибутку. Проведеною позивачем ревізією була встановлена недостача,. Однак із результатами інвентаризації вона незгодна, оскільки зазначені там дані не відповідають дійсності, у звязку з чим вона відмовилася підписувати наявний в матеріалах справи інвентаризаційний опис. Пояснення позивача, відносно до того, що вона [PERSON] визнала свою провину у наявній недостачі та зобовязувалася добровільно повернути вартість встановленої різниці товарно-матеріальних цінностей дійсності не відповідають. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення сторін та покази свідків приходить до висновку. Відповідно до ст. 42 ГК, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Згідно ст. 46 ГК, підприємці мають право укладати з громадянами договори щодо використання їх праці. Згідно стаття 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ч ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при укладенні трудового договору з фізичною особою. Згідно п.п. 2.3, 2.3.1 договору № 49/2008 про працевлаштування безробітного з наданням дотації від 25 липня 2009 року між Іллінецьким районним центром зайнятості та Фізичною особою [PERSON], роботодавець зобовязується працевлаштувати на постійну роботу за направлення Центру зайнятості безробітну [PERSON] за професією (на посаду продавець непродовольчих товарів). Однак, в трудовій книжці колгоспника виданої на імя [PERSON] наявний запис Прийнята на роботу продавцем непродовольчих товарів за трудовим договором №02060800239 від 28 липня 2008 року. Даний договір в суду позивачем не надано, а тому в суду відсутні прямі докази на підтвердження наявності угоди за якою відповідач зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою. Договір № 49/2008 про працевлаштування безробітного з наданням дотації від 25 липня 2009 року між Іллінецьким районним центром зайнятості та фізичною особою [PERSON], в свою чергу лише передбачає зобовязання [PERSON] працевлаштувати на постійну роботу за направлення Центру зайнятості безробітну [PERSON], що дає суду підстави для сумнівів, щодо оформлення трудових правовідносин між [PERSON] та [PERSON] у відповідності до чинного трудового законодавства України. Згідно ст. 138 КЗпП для покладення на працівника матеріальної вiдповiдальностi за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 КЗпП. Відповідно до ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського риску, а також за неодержані підприємством, установою, організацією прибутки. Законом, а саме ст. 134 КЗпП України, чітко визначенні випадки повної матеріальної відповідальності працівника, а саме працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків. Позивачем зазначено, що шкода виникла в результаті невиконання [PERSON] умов ч. 2 трудового договору між працівником і фізичною особою від 29 липня 2008 року, однак даного договору позивачем для дослідження в судовому засіданні, у якості доказу, не надано. Таким чином, суд позбавлений можливості встановлення наявності в діях [PERSON] можливих порушень передбачених ч. 2 вказаного трудового договору, у звязку з відсутністю в матеріалах справи. Крім цього, позивачем зазначено, що завдана їх шкода була встановлена ревізією (інвентаризацією) підзвітних відповідачеві товаро - матеріальних цінностей від 15 жовтня 2009 року. На підтвердження цього суду надано інвентаризаційний опис №1 товаро матеріальних цінностей від 12 жовтня 2009 року. Дослідивши у якості доказу інвентаризаційний опис №1 товаро - матеріальних цінностей від 12 жовтня 2009 року суд приходить до висновку, що до відсутності в даному доказі підтвердження наявної різниці товарно-матеріальних цінностей саме з вини [PERSON], зі слідуючих підстав. Відсутні зазначення документів на підставі яких проводилося оприбуткування та видатку товаро матеріальних цінностей, що є обовязковим. Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість встановлення наявності товару до початку періоду, за який було проведено інвентаризацію, та їх відсутності на момент проведення інвентаризації, що ставить під сумність встановлену ревізією суму розбіжності. В розписці інвентарного опису, як матеріальну особу зазначено [PERSON] Як вказано в позовній заяві та підтверджено показами позивача даними в судовому засіданні договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність між [PERSON] та [PERSON] передбачений 135-1 КЗпП України, не укладався. Доказів одержання працівником [PERSON] майна та інших цінностей під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами, позивачем [PERSON] суду не надано. Згідно перелік посад і робіт, прийнятий і введених в дію спільною Постановою Державного [PERSON] Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріату Всесоюзної [PERSON] Профспілок № 447/24 від 28 грудня 1977 року, особа що проводить роботи з продажу (відпуску) товарів (продукції), може нести повну матеріальну відповідальність, виключно за наявності договору про повну матеріальну відповідальність. Таким чином, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] є матеріально відповідальною особою. Крім того, даний інвентаризаційний опис містить виключно перелік товаро - матеріальних цінностей, із зазначенням найменування, ціни, фактичної наявності (кількості, суми), однак зазначені на першій сторінці відомості, у виді різниця (недостача) товарно-матеріальних цінностей склала 1678,34 (одна тисяча шістсот сімдесят вісім гривень 34 копійки)не підтверджена переліком товарно-матеріальних цінностей, із зазначенням їх кількості та вартості, відсутність яких і спричинила виявлену в ході інвентаризації різницю. Згідно ч. 1 ст. 135-3 КЗпП, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Однак, як зазначено попередньо, дані бухгалтерського обліку по оприбуткуванню та видатках інвентаризаційний опис №1 від 12 жовтня 2009 року не містить. Крім того в частині розписки та резолютивної частини опису №1 товаро - матеріальних цінностей від 12 жовтня 2009 року відсутні підписи [PERSON]В, що дає суду підстави для сумнівів в участі у проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей самої [PERSON], а також достовірності даних зазначених у вказаному описі та їх відповідності реальним обставинам. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що жодні відомості по факту недостачі встановленої внаслідок ревізії магазину належного [PERSON] їм не відомі. Вони здійснювали купівлю непродовольчих товарів в магазині належного [PERSON], і реалізацію товару здійснювала [PERSON], однак за якими цінами вони не памятають, а документів про проведення торгової операції у них не збереглося. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала продавцем в магазині належному [PERSON], де перед її вступом на роботу, була проведена інвентаризація і встановлена недостача. Вона також підписувала опис №1 товаро - матеріальних цінностей від 12 жовтня 2009 року, як член комісії. Жодних посилань на обставини, що містять умови передбачені п. 1, 2, 3, 4, 6, 7 ч. 2 ст. 134 КЗпП позивачем, не вказано. Пояснення позивача [PERSON], що до порушення відповідачем [PERSON] трудового законодавства, що проявилося у формі продажу товарів за встановлення [PERSON] ціною, в бік завищення вартості товару, а також причинний звязок даний дій, із завданням шкоди [PERSON], так само як і сам факт шкоди, в судовому засіданні підтвердження не знайшли. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обємі. У звязку з наведеним та

Outcome: dismissed