Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] сільської ради, третьої особи співвласників ГО ЦМК с. Лівчиці Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування зазначив, що 10 вересня 2008 року між співвласниками ГО ЦМК с. Лівчиці (співвласниками майнових паїв реформованої ССП "Кохавина") в особі уповноваженого представника об"єднання [PERSON] та позивачем в [PERSON] сільській раді з участю сільського голови [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу майна, що знаходилося в спільній частковій власності ГО ЦМК с. Лівчиці (співвласників майнових паїв реформованої ССП "Кохавина"), а саме обєкта СБ-1,5 в с.Лівчиці вул. Шевченка, 2 загальною вартістю 20000 грн. відповідно до додатку 2 до договору. Позивачем виконанні всі зобовязання за даним договором на протязі вересня - жовтня 2008 року, відповідно до додатку 3 до договору обумовлена договором сума позивачем була виплачена і відповідно до акту прийому - передачі від 04 листопада 2008 року даний обєкт був переданий позивачу. З грудня 2008 року [PERSON] сільська рада видала йому свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ЛВ № У 058814, а 04 грудня 2008 року рішенням №55 виконком [PERSON] сільської ради прийняв рішення про оформлення права власності на нерухоме майно - приміщення СБ-1,5 в с. Лівчиці по вул. Шевченка,2 за [PERSON] та доручив Стрийському МБТІ провести реєстрацію і видати свідоцтво про право власності згідно даного рішення. Окрім того, 03 січня 2010 року між позивачем та [PERSON] сільською радою, укладено договір №11 оренди землі площею 0,90 га на якій знаходиться даний обєкт. Позивач вважав себе власником купленого майна, однак згодом зрозумів, що не має правовстановлюючого документа, який є підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Окрім того у продавця не було правовстановлюючих документів на куплений позивачем обєкт, що знаходиться в спільній частковій власності співвласників ГО ЦМК "Лівчиці", тому Стрийське МБТІ не провело реєстрації права власності. У сільській раді позивачу порадили звернутись до суду за вирішенням даного питання, поскільки немає документів на забудову та акта введення обєкта СБ-1,5 в експлуатацію. Тому позивач просить визнати за ним право власності на нерухоме майно-приміщення СБ-1,5 по вул. Шевченка, 2 в селі Лівчиці Жидачівського району Львівської області в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області [PERSON] та третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, не заперечують щодо визнання права власності на нерухоме майно за позивачем, поскільки іншим порядком оформити правовстановлюючі документи на обєкт, який купив позивач. нема можливості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно вимог ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором викає з моменту передання майна, якщо інше не установлено договором або законом. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішенням № 55 [PERSON] сільської ради від 04.12.2008 року надано дозвіл [PERSON] на оформлення права власності на нерухоме майно, приміщення Б-1,5 по вул. Шевченка , 2 в селі Лівчиці Жидачівського району Львівської області. Суд вважає, що позов про визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно, підлягає до задоволення, оскільки установлено, що позивач, як власник майна не може оформити всіх правовстановлюючих документів на нього та розпорядитися цим майном на свій розсуд відповідно до положень ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому є підстави для задоволення позовних вимог. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved