Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

6.07.2007 року позивачі - [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні правом проходу і проїзду, по якому просять суд зобов'язати відповідача відновити межеві знаки, а також самовільно знятий відповідачем паркан із металевої сітки, який відмежував прохід від земельної ділянки відповідача та земельної ділянки позивача [PERSON] довжиною 32,25 м. і раніше існуючою шириною з фасаду і по всій його довжині вздовж межі земельної ділянки позивача [PERSON] прохід між земельною ділянкою відповідача та земельною ділянкою [PERSON] довжиною 4,5 м. і шириною 1,5 м., зобов'язати відповідача не чинити позивачам перешкоди у здійсненні їх прав власників земельних ділянок, користувачів проходу між їх земельними ділянками і ділянкою відповідача в уточненому позову від 19.09.2007 року зобов'язати відповідача за власний рахунок знести двоповерховий будинок з цокольним поверхом та мансардою на місці їх проходу на земельній ділянці № № 5, 7 по вул. Гаршина, 9 у м. Одесі, визнати недійсним державний акт, виданий на ім'я відповідача 25.05.2007 року, на право власності на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 9, визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради від 05.04.2007 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність відповідачу земельної ділянки площею 0,0962 га. для індивідуального будівництва за вказаною адресою, а також просять суд зобов'язати Одеське міське управління земельних ресурсів скасувати запис про право власності відповідача на вказану земельну ділянку в Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. 11.12.2007 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання права власності на дачний будинок, по якому просить визнати за нею право власності на дачний будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 9, зобов'язати КП „ОМБТІ і РОН" зареєструвати за позивачем право власності на вказаний дачний будинок, а в збільшених позовних вимогах від 10.11.2010 року також просить суд визнати неправомірною незгоду [PERSON] на приватизацію земельної ділянки, яка належить [PERSON], розташована за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 9 розміром 962,35 кв.м., зобов'язати відповідачів не перешкоджати позивачу у здійсненні права власності на земельну ділянку та дачний будинок за вказаною адресою, шляхом заборони відповідачам здійснювати дії, спрямовані на вилучення із власності позивача частин належної йому земельної ділянки, заборони знесення двоповерхового будинку з цокольним поверхом та мансарди з кам'яним парканом та відновлення паркану з металевої сітки між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] та між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] Представники [PERSON] та [PERSON] позов своїх довірителів підтримали, просили суд позов задовольнити у повному обсязі, позов [PERSON] не визнали, заперечували проти його задоволення. Представник [PERSON] позов свого довірителя підтримав та просив суд його задовольнити, позов [PERSON] та [PERSON] не визнав, заперечував проти їх задоволення. Представники відповідачів\~ДП «ЦДЗК»,\~ІДАБК,\~КП «ОМБТІ\~і РОН»,\~ОМР,\~ВК ОМР\~вимоги до\~них не визнали, заперечували проти їх задоволення, в іншій частині вирішення спору залишили на розсуд суду. Представники третіх осіб Управління Деркомзему у м. Одесі, КРА ОМР вирішення спору залишити на розсуд суду. Суд,\~вислухавши доводи,\~думку та\~пояснення учасників\~судового розгляду,\~ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи у чотирьох томах, надані та витребуванні докази, дослідивши проведену судову експертизу, вважає позов [PERSON] підлягаючим частковому задоволенню, позов [PERSON]А та [PERSON] не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між 'сторонами по справі є цивільно-правовими та стосуються земельних спорів урегульовані положеннями ЦК України та ЗК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] отримала в дар за договором дарування від 17.04.2002 року 55/1000 частин ДБК «Конституція України» (а.с.). 10.10.2006\~року [PERSON]\~отримала свідоцтво\~про право\~власності (а.с.\~106\~том №\~3)\~на дачний будинок по вул. Гаршина, 7 в м. Одесі, розташованому на земельній ділянці площею 0,0688 га. із земель ДБК «Конституція України». Згідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.04.2002 року, [PERSON] стала власником земельної ділянки 0,0688 га., які входили до складу ДБК «Конституція України». 14.05.2002\~року [PERSON]\~підписала акт\~встановлення (відновлення\~)\~та узгодження\~в натурі\~меж земельної\~ділянки,\~за додатком\~до якого\~вказано опис\~меж,\~відповідно до\~яких «від\~В до\~Г землі\~ДБК «Червона Зірка», а від А до Б землі ОМР (проїзд)». 5.08.2002 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку і відповідно до узгоджених нею земельних меж (а.с. 7 том № 1). [PERSON] згідно до договору дарування від 16.04.2003 року (а.с. 9 том № 1) отримала в дар 11/50 частин дачі з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі по вул. Гаршина, 9 дача під номером 5 в ДБК «Червона зірка», та складається з однієї дачної будівлі з ракушняка, загальною площею 48, 2 кв.м. та надвірних споруд: літня кухня - «Б», душ - «В», вбиральня - «Г», № 1-3 - огорожа, І-ІІ - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 649 кв.м. Вказаний договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 5.05.2003 року. Крім того, згідно договору дарування від 22.05.2003 року (а.с.10 том № 1) [PERSON] отримала у дар 2/250 частин ДБК «Червона Зірка», що є дачею № 7, що знаходиться в м. Одесі по вул. Гаршина, 9. Вказана дача в цілому складалась із зазначених на схематичному плані черепашникового будинку під літерою «Е», загальною площею 130 кв.м, «Б-3» - літня кухня, «В-3» - сарай, «ГЗ» - вбиральня-душ, № 1,2- огорожа, І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 305 кв.м. Вказаний договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН' Протоколом № 54 загальних зборів членів ДБК «Червона Зірка» від 10.05.2004 року [PERSON] прийнята до членів ДБК (а.с. 18, 168 том № 1). Згідно до рішення ВК ОМР № 705 від 17.07.1998 року ДБК «Червона Зірка» було надано в постійне користування земельну ділянку, площею 19440 кв.м., по вул. Гаршина для експлуатації дачних будівель, прео що ДБК «Червона Зірка» отримано державний акт на право постійного користування землею № 62 від 30.05. 1999 року (а.с. 164-165 том № 1). Відповідно до додатку до акту ДБК «Червона Зірка» по встановленню і узгодженню меж земельної ділянки в натурі від 20.10.1998 року (а.с.25 том № 3) земельна ділянка, позначена літерами від Б до В є землі ДБК. «Конституція України», від В до Г - землі ДБК «Будівник». Відповідно до плану зовнішніх меж та опису меж, земельна ділянка [PERSON] розташована на межі із земельною ділянкою ДБК «Конституція України», до членів якого входить [PERSON] та ДБК «Будівник» до членів якого входить [PERSON] Згідно до вказаного документу на межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], [PERSON] ( у тепер.час [PERSON]М.) із точками «621-596» розташований забір, металева сітка на межі земельних ділянок між [PERSON] та [PERSON] із точками «634-..634» забір кам'яний. Вказані межі були внесені до земельного кадастру та узгоджені актом встановлення і узгодження меж земельної ділянки в натурі від 20.10.1998 року головами ДБК «Червона Зірка», «Будівельник», «Конституція України». Відповідно до висновку по проекту відведення земельної ділянки (кадастровий номер 5110136900:34:010:0105, код УКЦВЗ 1.8. для індивідуального житлового гаражного і дачного будівництва) № 477-В від 12.05.2006 року ДК України по ЗР Одеського міського УЗР (а.с. 128-130 том № 1), відведення земель для приватизації [PERSON] відбулось за рахунок земель, наданих у користування ДБК «Червона Зірка» на підставі державного акту на право постійного користування від 30.05.1999 року. Згідно до державного акту від 25.05.2007 року (а.с. 94 том № 1) [PERSON] набула право власності у порядку приватизації згідно до рішення ОМР від 5.04.2007 року (а.с. 174 том № 1) на вказану земельну ділянку розміром 0,0962 га., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 9. За описом меж земельної ділянки проїзду між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] не існує (а.с. 95 том № 1). З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що згідно до вказаних документів станом на 5.08.2002 року на межі земельних ділянок [PERSON] та земель ДБК «Червона Зірка» проходу довжиною 4,5 м. і шириною 1,5 м. не існувало. Також, суд дійшов до висновку що проходу між земельною ділянкою [PERSON] та земельною ділянкою [PERSON] довжиною 4,5 м. і шириною 1,5 м. не існувало згідно кадастрової документації [PERSON] та [PERSON] Вказана обставина підтверджується актом відновлення меж земельної ділянки в натурі, складеного 20 01.2009 року (а.с. 22 том № 3) за ліцензією державної служби геодезії, картографії та кадастру, ФОП [PERSON], згідно до якого межі земельної ділянки [PERSON] співпадають із існуючою огорожею та показані на плані (а.с. 23 том № 3). Одночасно, вказана обставина підтверджується висновками призначеної судом комплексної судово-будівельної експертизи (а.с. 193-203 том № 3). Судом було встановлено, що згідно до п. 4 висновку комплексної судово-будівельної експертизи, на земельній ділянці [PERSON] внаслідок зміщення правої бокової межі суміжної із земельною ділянкою № 1 по вул. Фонтанська дорога, 86 на 0,26 м. в сторону ділянки [PERSON] виникла недоїмка площею 9,0 кв.м. В ході візуального огляду встановлено, що кам'яний паркан, який огороджує земельну ділянку по правій межі споруджено з відступом від металевого паркана, який раніше огороджував досліджену земельну ділянку, який збережено на момент дослідження. Враховуючи викладене, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про відновлення проходу між земельною ділянкою [PERSON] та земельною ділянкою [PERSON] довжиною 4,5 м. і шириною 1,5 м. та в перешкоджанні користуванню вказаною земельною ділянкою - проходом. Також, суд вважає безпідставними та не підлягаючими задоволенню позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON] відновити паркан із металевої сітки, який огороджував земельну ділянку, яка відмежовувала прохід від земельної ділянки [PERSON] і земельної ділянки [PERSON] довжиною 32,25 м. та про зобов'язання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в користуванні вказаною земельною ділянкою. Відповідно до зазначеного висновку комплексної судово-будівельної експертизи металевий паркан, який огороджував земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] в теперішній час збережено. На земельній ділянці [PERSON] встановлено недоїмки по правій боковій межі (земельна межа із [PERSON]М.) та по фасадній межі земельної ділянці, які виникли внаслідок зміщення розподілючої межі в сторону земельної ділянки [PERSON] Судом встановлено також, що [PERSON] є власником 72/1000 частин ДБК «Будівник», розташованих на земельній ділянці 0,10 га., розташованих за адресою м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, 86 за договором дарування від 21.12.2004 року (а.с. 103-104 том № 3). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.12.2005 року (а.с. 122 том № [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,10 га., а відповідно до рішення ВК ОМР № 1126 від 15.12.1998 року, п. 8 (а.с. 11 том № 1), земельна ділянка № 1-а, площею 16 кв.м. була надана [PERSON] для організації під'їзду в постійне користування. Однак, будь-яких доказів, що вказана земельна ділянка була також виділена [PERSON], та що під'їзд було організовано до суду позивачами не надано. Крім того, суд приймає до уваги земельно-кадастрову документацію [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 86, ділянка 1, відповідно до якої земельна ділянка № 1-а, площею 16 кв.м., знаходиться на межах земельної ділянки із землекористувачем Хаджиновим, в межах земель ДБК «Будівельник». Тому, суд дійшов до висновку про зловживання цивільними правами з боку позивача [PERSON] Відмовляючи в задоволені вказаних вимог позивачам [PERSON] та [PERSON], суд також керується судовою практикою Верховного Суду України, а саме ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах ВСУ від 10.02.2010 року. Так, судова палата у цивільних справах ВСУ, ухвалюючи рішення про відмову в позові про визнання незаконним рішення сільської ради та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянк, а також про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні проїздом загального користування, зазначила наступне. Суд першої інстанції обгрунтовано керувався тим, що згідно з генеральним планом населеного пункта спірна земельна ділянка належить до категорії земель житлової забудови, проїзду загального користування на цій земельній ділянці генеральним планом населеного пункту не передбачено, а тому право позивача передачею цієї земельної ділянки у власність відповідача не порушено. Приймаючи до уваги викладене, судом було встановлено, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] стосовно зобов'язання [PERSON] відновити паркан з металевої сітки, яка огороджувала земельну ділянку, яка відмежовувала прохід від земельної ділянки [PERSON] і земельної ділянки [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд дійшов до висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] то [PERSON], ОМР про визнання частково недійсним рішення ОМР від 05.04.2007 року та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] Суд обґрунтовує даний висновок суду наступним. Згідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для індивідуального дачного будівництва за адресою м. Одеса, Київський район, вул. Гаршина, 28 (додаток 1), за кадастровим номером земельної ділянки: 5110136900:34:01:0:0105 - відведення даної земельної ділянки проведено за рахунок земель ДБК «Червона Зірка» (а.с.). Межі вказаної земельної ділянки були письмово узгоджені [PERSON] актом встановлення меж земельної ділянки в натурі 20.01.1998 року (а.с. 194 том № 1), при оформлені нею державного акта на право власності на земельну ділянку розміром 1000 кв.м. у порядку приватизації вказаної земельної ділянці за рішенням ВК ОМР № 1126 від 25.12.1998 року та внесені до кадастру на час отримання ДБК «Червона Зірка» державного акту на право постійного користування вказаною земельною ділянкою. 14.05.2002 року [PERSON] посвідчила своїм підписом акт встановлення (відновлення ) та узгодження в натурі меж земельної ділянки, за додатком до якого вказано опис меж, відповідно до яких «від В до Г землі ДБК «Червона Зірка». Вказані межі також були внесені до земельного кадастру на час отримання [PERSON], [PERSON] та ДБК «Червона Зірка» державних актів на земельні ділянки. Відповідно до п.п. 2.2 п. 2 «Положення про порядок надання земельних ділянок у користування, передачу їх у власність, оформлення права власності на землю фізичним особам», затвердженого рішенням ОМР від 29.06.1999 року № 136-ХХІІІ, громадянин, зацікавлений у приватизації землі, яка перебуває у його користуваннні повинен узгодити межі земельної ділянки лише, коли є розбіжність між попереднім відведення та фактичним користуванням. Відповідно до п.е ст. 184 ЗК України, зміст землеустрою передбачає встановлення в натурі (на місцевості меж земельних ділянок. Згідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Відповідно до ч. 2 п. б ст. 198 ЗК України, кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та користувачами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що при виконанні [PERSON] рішення ВК ОМР від 18.09.2006 року № 534 (а.с. 123 том № 1) про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по пров. Гаршина, 9 у м. Одесі для індивідуального дачного будівництва відповідач замовила в землеустрої кадастрову зйомку земельної ділянки, за наслідками якої встановлено, що земельна ділянка розміром 0,0962 га. межує із земельною ділянкою [PERSON], [PERSON] та на їх межах не існує будь-яких проходів та проїздів, а складання вказаних документів за вимогами закону свідчить про наявність погоджень суміжних землекористувачів стосовно встановленню вказаних меж земельних ділянок. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. ст. 12, 51, 81, 116, 118, ч. 1 ст. 126, п. а, ст. 141, п. а, ст. 186 ЗК України, [PERSON] отримала земельну ділянку розміром 0,0962 га., розташовану за адресою: м. Одеса, вул Гаршина, 9 в порядку приватизації відповідно до рішення ОМР № 1206-У від 5.04.2007 року без порушення діючого законодавства України. Тому, суд вважає законним та обґрунтованим одержання [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0,0962 га., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 9 в порядку ст. 126 ЗК України. Посилання представника [PERSON] в судовому засіданні на наявність кримінальної справи за звинуваченням [PERSON] в підробленні підпису [PERSON] в заяві на приватизацію від 3.06.2004 року не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді. Крім того, суд керується ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Суд також, дійшов до висновку, що наявність чи відсутність згоди [PERSON] у заяві [PERSON] від 3.06.2004 року на приватизацію земельної ділянки не порушує вимог закону, який передбачає порядок складення вказаної заяви. Так, згідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Таким чином, відповідно до ст. ст. 118, 121, 184, 198 ЗК України, порушень закону при постановлені рішення ОМР № 1206-У від 5.04.2007 року «Про затвердження землеустрою щодо земельної ділянки та передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0962 га. за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 9 для індівідуального дачного будівництва» та видачі державного акту на право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволені позовних вимог [PERSON], [PERSON] про визнання частково недійсним рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, в повному обсязі. Одночасно, суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом. Як зазначено судом раніше, [PERSON] згідно до договору дарування від 16.04.2003 року отримала в дар 11/50 частин дачі з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі по вул. Гаршина, 9 дача під номером 5 в ДБК «Червона зірка» та згідно до договору дарування від 22.05.2003 року вона отримала в дар 2/250 частин ДБК «Червона Зірка», що є дачею № 7, що знаходиться в м. Одесі по вул. Гаршина, 9. 10.05.2004 року [PERSON] була прийнята членом ДБК та їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, розміром 0,0962 га., розташована за адресою: м.Одеса, вул. Гаршина, 9, яка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку призначена для індивідуального дачного будівництва. Ставши власником будинку та земельної ділянки, [PERSON] розробила та отримала усю необхідну технічну та дозвільну документацію стосовно будівництва будинку. З матеріалів справи убачається, що на час будівництва [PERSON] діяли дозволи на будівництво: узгодження УІЗТМ та РУ ОМР від 16.09.2005 року (а.с.65 том № 4), висновок УАМ від 11.09.2005 року (а.с.66 том № 4), висновок СЕС м. Одеси від 3.10.2005 року (а.с. 67 том № 4), висновок ГУ МНС України в Одеській області від 16.09.2005 року (а.с. 68 том № 4), розпорядження Київської районної адміністрації ОМР за № 1400 від 10.10.2005 року «Про затвердження проекту будівництва» (а.с. 70 том № 4), дозвіл на виконання будівельних робіт ІДАБК м. Одеси УАМ ОМР від 25.10.2005 року (а.с.72 том № 4)). Після отримання проекту на будівництво дачного будинку та дозвільної документації, [PERSON] розпочала будівництво будинку. Однак, у зв'язку зі зверненнями до суду з позовними вимогами [PERSON]М та [PERSON], ухвалами суду у липні 2007 року були накладені арешт на будинок та заборона [PERSON] на проведення будівельних робіт. Тому, враховуючи позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], а також висновок судової експертизи по іншим справам відносно відповідності діючим нормам та правилам проекту щодо порушення будівництвом інсоляції та пожежних вимог ( а.с. 51-79, том 1), [PERSON] внесла зміни до забудови: зменшена кількість поверхів будівлі, змінена конструкція фундаментів, змінено конструктивне рішення даху, змінено планувальне рішення приміщень підвалу, що підтверджується висновком ПП «Дельта-Консалтінг» від 2007 року (а.с.50-59 том № 4). З висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 3.09.2010 року, проведеної ОНДІСЕ МЮУ, вбачається, що зведений [PERSON] дачний будинок за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 9, ділянки № 5, 7, відповідає будівельним нормам, а також зведений будинок [PERSON] не впливає на умови інсоляції житлових будинків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 193-203 том № 3). Одночасно, з урахуванням вищевикладеного, суд надає правову оцінку діям [PERSON] при будівництві будинку при наявній забороні суду. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ст. 376 ЦК України). Таким чином, самочинним будівництвом вважається будівництво, якому властиві одна з трьох ознак самочинного будівництва: або земельна ділянка без відповідного цільового призначення, або відсутність належного дозволу, або наявність істотних порушень будівельних норм та правил. Зазначених ознак самочинного будівництва в діях [PERSON] судом не встановлено, а вбачається адміністративний проступок з її сторони, який передбачає адміністративну відповідальність у порядку КУпАП. Також, судом приймається до уваги, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2009 року було скасовано розпорядження КРА ОМР за № 1400 від 10.10.2005 року «Про затвердження проекту будівництва» та дозвіл ІДБК м. Одеси УАМ ОМР на виконання будівельних робіт за № 652/05 від 25.10.2005 року (а.с.22 том № 4), однак на момент прийняття зазначеної постанови суду [PERSON] було завершено будівництво дачного будинку. На підставі вищенаведених обгрунтувань, суд прийшов до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про знесення самочинного будівництва - житлового будинку [PERSON], є безпідставними. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 375 ч. 1 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закрити водойми, здійснювати перебудови, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Згідно до ч. З ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Зазначені положення ЦК України є підставами для часткового задоволення позову [PERSON] В іншій частині позов [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки вимоги про визнання неправомірною незгоду [PERSON] на приватизацію земельної ділянки, яка належить [PERSON] та розташована за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 9 розміром 962,35 кв.м., зобов'язання відповідачів не перешкоджати позивачу у здійсненні права власності на земельну ділянку та дачний будинок за вказаною адресою, шляхом заборони відповідачам здійснювати дії, спрямовані на вилучення із власності позивача частин належної йому земельної ділянки, заборони знесення двоповерхового будинку з цокольним поверхом та мансарди з кам'яним парканом та відновлення паркану з металевої сітки між земельними ділянками [PERSON] і [PERSON] та між земельними ділянками [PERSON] і [PERSON] вже фактично були розглянуті під час надання правової оцінки вимогам [PERSON] і [PERSON] Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: partial