Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] міської ради, третя особа - інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Харківській області про визнання право власності на перебудоване приміщення літ. «А-1» та збудовані сарай літ. «Л», гараж літ. «Н» за адресою: м. Харків, пров. Річицького, б. 19. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що є співвласницею домоволодіння за адресою: м. Харків, пров. Річицького, б. 19 та на підставі договору купівлі-продажу від 30 вересня 1988 року їй належить 3240/4800 частини вищевказаного домоволодіння. Після набуття у власність частини домоволодіння, у 1989-1992 роках здійснила перебудову приміщення літ. «А-1». Зовнішня стіна приміщення була ветхою, мала тріщину, у звязку з чим, вона здійснила знесення ветхої стіни та здійснила іншу з більш міцного матеріалу, при цьому збільшила ширину приміщення приблизна на півметра. Разом з тим, самочинно збудувала сарай літ. «Л» та гараж літ. «Н». У 2005 році зясувалось, що парканом огороджено, крім наданої для обслуговування житлового будинку земельної ділянки, 11 кв.м. самовільно зайнятої землі. Про цей факт їй нічого не біло відомо та в подальшому з'ясувалося, що гараж літ. «Н» частково збудований на самовільно зайнятій земельній ділянці. Вважає, що має право власності на перебудоване приміщення літ. «А-1», сарай літ. «Л» та гараж літ. «Н». Вказує на те, що збудувала сарай літ. «Л» та гараж літ. «Н» та здійснила перебудову приміщення літ. «А-1» за власні кошти та для своїх потреб, що не порушує прав відповідачів співвласників будинку. Перебудоване та збудоване приміщення розташовано на земельній ділянці, яку відведено для обслуговування житлового будинку та знаходиться у її користуванні. Лише гараж літ. «Н» частково знаходиться на самовільно зайнятій земельній ділянці. Посилається на те, що всі збудовані споруди та переобладнанні приміщення відповідають технічним, санітарним та протипожежним нормам. Під час судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги та просила суд визнати за нею право власності на перебудоване та переобладнане приміщення, яке на технічному паспорті домоволодіння за адресою: м. Харків, пров. Річицького, б. 19, визначено літ. «А-1» та на збудовані приміщення, сарай розташовані за адресою: м. Харків, пров. Річицького, б. 19, які на технічному паспорті домоволодіння визначені літ. «а-3», «а-4», «Л». В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що в приміщенні 1-6 частки літ. «А-1» зруйнувала піч, зробивши в кухні житлову кімнату. Зовнішня стіна приміщення літ. «а-3» була ветхою, мала тріщину, у звязку з чим, здійснила знесення ветхої стіни та збудувала іншу з більш міцного матеріалу, при цьому збільшила ширину приміщення на півметра. Вказує також, що добудувала приміщення літ. «а-4». Разом з тим, самочинно збудувала сарай літ. «Л». Збудовані та перебудовані приміщення розташовані на земельній ділянці, яку відведено для обслуговування житлового будинку, та відповідають технічним, санітарним, протипожежним нормам. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2010 року позовні вимоги в частині визнання права власності на самовільно збудований гараж літ. «Н», відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, залишені без розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], що діє на підставі доручення, присутні у судовому засіданні, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засіданні не зявилися, про час та розгляд справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської ради до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Присутній у судовому засіданні представник третьої особи - інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Харківській області [PERSON] частково заперечував проти позовних вимог в частині визнання права власності на сарай літ. «Л», оскільки на час побудови вищевказаного сараю існував інший порядок введення в експлуатацію та визнання права власності. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника та представника третьої особи, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 30 вересня 1988 року (зареєстровано в реєстрі № 1-3930) є власником 3240/4800 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, пров. Річицький, б. 19, а саме житлового будинку літ. «А-1» площею 31,9 кв.м. та надвірних будіель літ. «В», «Е», «Ж», вбиральні літ. «Е», льоха літ. «З», огорожі № 1-6. Відповідно довідки з КП «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації» відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування реєстраційний № 597 від 25 лютого 2005 року належить 1040/4800 частини житлового будинку з надвірними будівлями: м. Харків, пров. Річицький, б. 19. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 2007 року відповідач [PERSON] є власником 520/4800 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: м.Харків, пров. Річицький, б. 19. Будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці розміром 742 кв.м. на підставі рішення Московського РВК від 30 листопада 1954 року № 830. Отже, судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: м. Харків, пров. Річицький, б. 19, на підставі передбаченого законом правочинну, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 328 ЦК України. Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Реалізуючи свої правомочності власника нерухомого майна, позивачем за власні кошт перепланований будинок та побудовані будівлі. Позивачем [PERSON], після набуття право власності на нерухоме майно, самовільно, без належно оформленої документації, було виконано перебудову та добудову приміщень «А-1» та літ. «а3», «а4» до житлового будинку, побудовано сарай літ. «Л», що підтверджується технічним паспортом на ці споруди, виготовленим КП „[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації за станом на жовтень 2005 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок прибудови та перебудови будинку та надвірних споруд, зазначені обєкти нерухомого майна набули нових індивідуальних ознак та кваліфікуються як нова річ. Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут Харківпроект» територіально-спеціалізований проектний інститут по плануванню і забудові м. Харкова та Харківської області (державна ліцензія АА № 772169 від 24 червня 2004 року), на замовлення позивача [PERSON], надано технічний висновок про стан будівельних конструкцій та можливість подальшої експлуатації - інститут вважає можливим подальшу експлуатацію житлового будинку з самовільно виконаними прибудовами (літ. «а3», «а4»), сараєм (літ. «JI») при умовах погодження з державними органами нагляду та інженерними міськими службами. Всі основні будівельні конструкції обстеженого житлового будинку з прибудовами, сараєм не мають видимих ознак деформації та ознак, що негативно впливають на несучу здатність, знаходяться в задовільному технічному стані та забезпечують несучу здатність будівлі, достатню для їх подальшої експлуатації. Відповідно до містобудівному обґрунтуванню зробленого науково-виробничою фірмою ТОВ «Левел» (ліцензія серії AB № 109928) - розміщення обєкта містобудівництва на дільниці за адресою: м. Харків, пров. Річицький, б. 19 доцільно, направлено на покращення житлових умов. Розміщення обєкта не тягне за собою зміни існуючих красних ліній побудов. Функціональне зонування існуючої будівлі не суперечить вимогам по розміщенню обєкту містобудівельної сфери. Згідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України - право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Тобто право власності на нову річ виникає в той момент, коли в результаті виготовлення чи створення зявляється обєкт, який може кваліфікуватись як нова річ. Отже, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 331 ЦК України, позивач здобуває право власності на новостворене нерухоме майно з моменту завершення будівництва. Ч. 5 ст. 319 ЦК України встановлене єдине обмеження щодо здійснення права власності - власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Не завдання шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, а також збереження екологічної ситуації та природних властивостей землі, що існували до будівництва підтверджується висновком державної санітарно-епідеміологічної служби від 10.01.2006р. відповідно до якого, затверджено можливість збереження самовільно- побудованих прибудов до житлового будинку та господарських побудов будинку № 19 по пров. Річицькому в м. Харкові, які відповідають вимогам санітарного законодавства України, листом від 25.01.2010 р. № 570/117, яким Відділення державного пожежного нагляду Фрунзенського районного відділу повідомило, що не заперечує проти збереження самочинної прибудови до перепланованого житлового будинку та надвірних будівель (сарай) за адресою: м. Харкові, пров. Річицький, б. 19. Згідно даних з Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області від 7 травня 2007 року № 06-25-393 Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області погоджує збереження самовільно побудованої прибудови до перепланованого житлового будинку і надвірних прибудов (сараю) по пров. Річицькому, б. 19 в м. Харкові при умовах дотримання вимог чинного природоохоронного законодавства. Управління комунального майна та приватизації, Управління соціально - економічного розвитку, планування та обліку, Фрунзенська районна у м. Харкові рада не заперечували щодо можливості збереження самочинно побудованих [PERSON] прибудови до перепланованого житлового будинку та надвірних будівель (сараю) по пров. Річицькому, б. 19 в м. Харкові (листи від 23.01.2007 р. № 632, від 09.01.2007 р. № 16 від 11.01.2007 р. №40). Згідно додатку № 1 до рішення 14 сесії [PERSON] міської ради 5 скликання «Про надання фізичним та юридичним особам дозволу на збереження обєктів самочинного будівництва та надання згоди на розроблення проектів відведення земельних ділянок для експлуатації вказаних обєктів» від 4 липня 2007 року № 134/07, [PERSON] дозволено збереження самочинної прибудови до самочинно перепланованого житлового будинку та надвірних будівель (сарай літ. «Л») по пров. Річицькому, б. 19. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, суд приходить до висновку, що позивач є власником нерухомого майна, що є предметом спору. Однак, ст. 182 ЦК України передбачається обов'язкова державна реєстрація виникнення права власності на нерухоме майно. Таким чином, позивачам для реєстрації права власності на частини житлового будинку та на надвірні будівлі при ньому необхідно правовстановлюючий документ, який би засвідчував право власності позивача на вищевказаний об'єкт нерухомості. Так, відповідно до п.10 Додатку 1 «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції від 7 лютого 2002р № 7/5 ( у редакції наказу від 28 січня 2003 р. № 6/5) одним з таких документів є рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно забудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Оскільки будівництво проведене з додержанням будівельних норм та правил, а відповідач не довів, що в наслідок створення майна заподіяно шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, а також настання погіршення екологічної ситуації та природних властивостей землі, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved