Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], Криворізької міської Ради про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності. Позивач направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачі направили до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги не визнали. Відповідно до ст. 158 ч. 2 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності сторін. Суд встановив, 18 грудня 2000 року відповідач [PERSON] скала позивачу розписку, в тім що вона продала йому належний їй гараж, що знаходиться по вулиці Невській біля будинку під номером 4 в місті [PERSON]. Зазначену розписку підписати ще декілька свідків. Позивач звернувся до КП ДОР «КБТІ» та управління Містобудування і архітектури Виконкому Криворізької міської ради для оформлення документів, однак отримав відмову так як відсутні документи які б посвідчували право власності на гараж, внаслідок чого БТІ відмовилось виготовляти інвентарну справу, а виконком оформлювати право власності на підставі розписки. Згідно рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу «Про наділення земельними ділянками громадян» від 1963 року відповідачу [PERSON] надано дозвіл на будівництво капітального гаражу на дворовій території будинку № 4 по вулиці Невській у м. Кривий Ріг. Протягом 1963-1970 років відповідач [PERSON] збудувала у дворі будинку № 4 по вулиці Невській у місті Кривому Розі гараж розміром 4,1 x 6,2, площею 16,47 кв. м., що підтверджується Технічним висновком ТОВ «НДП ПРОМСТРОЙПРОЕКТ» про можливість експлуатації та технічний стан будівельних конструкцій споруди гаражу, розташованого біля житлового будинку № 4 по вулиці Невській в Жовтневому районі міста [PERSON]. Згідно ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Будівництво об'єктів містобудування, згідно зі ст.23 Закону України «Про планування і забудову територій», здійснюється згідно із законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, місцевими правилами забудови, містобудівною і проектною документацією. Так, п.18.4 та п.18.5 «Правил забудови в м. Кривому Розі», затверджених рішенням Криворізької міської ради від 28.09.2005 №3545, врегульовується питання, пов'язані із самочинним будівництвом. Відповідно до п. 18.5.3. «Правил забудови в м. Кривому Розі» питання визнання права власності на завершені будівництвом об'єкти, що знаходяться на земельних ділянках, які належать забудовнику на праві власності чи користування, вирішуються в судовому порядку. Виходячи з положень статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди та укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Сторонами у справі у письмовій формі було узгоджено всі істотні умови купівлі-продажу, крім того, сторонами було фактично виконано умови даного договору, а саме: позивачем було сплачено повну оплату за майно по договору (розписка від 18.02.2000 на отримання відповідачем повної оплати у розмірі 1500,00 грн. Виходячи з положень ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.60 ч. 1, ч. 4 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved