Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

У жовтні 2010 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись, на те, що відповідач є її батьком. З квітня 1997 року шлюб між батьками розірвано, вона залишилася проживати з матірю, батька с того часу не бачила та з ним не спілкувалася, матеріальної допомоги він не надає, ухиляється від обовязків по вихованню та сплаті аліментів. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав. Позивачка в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважаючи його безпідставним, та пояснив, що він намагається підтримувати відносини з дружиною та дитиною але цьому перешкоджають члени сімї позивачки шляхом погроз та заборони. Адвокат відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що немає ніяких передбачених чинним законодавством підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Просив відмовити в задоволені позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає позов таким що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом [PERSON], згідно до свідоцтва про народження №27 від 02.09.1996 року є батьком [PERSON] Рішенням Королівського районного суду м. Житомиру від 21.04.1997 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки наданої Лазурненською селищною радою від 02.11.2010 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки та заборгованість за аліментами. Як вбачається з показань свідків [PERSON] та [PERSON] відповідач не ухиляється виконувати належним чином свої обовязки по вихованню дитини, а позбавлений такої можливості сімєю позивачки. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Згідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання ; не спілкуються з дитиною в обсязі , необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обовязків. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, и вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених шо 61 цього Кодексу. Т Враховуючи що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо винної *інки відповідача суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст. 164 СК України,

Outcome: dismissed