Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та уточнивши позовні вимоги просила суд, постановити рішення, яким зобовязати відповідача не чинити їй перешкод в користуванні земельною ділянкою розміром 0,0005 га, розташованої по вул. Червоноармійській, 41-а в м. Новоград-Волинський та користуванні належної їй частини будинку, що розташований [ADDRESS] шляхом знесення паркану, самовільно встановленого ним на спірній земельній ділянці і перенесенні паркану за межі належної їй частини будинку. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона з відповідачем є співвласниками будинку №41-а по вул. Червоноармійській в м. Новоград-Волинський. Їй на праві власності в цьому будинку належить квартира №4, загальною площею 28,5 кв.м.. Відповідач проживає в квартирі №5 цього ж будинку. Відповідач всупереч вимогам закону самовільно встановив паркан на земельній ділянці 0,0005 га, що примикає до її частини будинку, чим створив їй перешкоду в користуванні належної їй частини будинку, а також в користуванні цієї ж земельної ділянки. Як встановлено актом Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у Житомирській області від 09.07.2009 року відповідач самовільно загородив парканом згадану земельну ділянку і використовує її для власних потреб, чим перешкоджає їй доступ до частини власного житла і порушує ст.ст. 103, 125-126 ЗК України. Хоча відповідача було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 531 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, однак перешкод в доступі до її житла він так і не усунув, що стало причиною її звернення до суду. В судове засідання позивачка не зявилася. Надіслала до суду письмову заяву, в якій просила справу розгляну за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином, причини його неявки суду невідомі. Від відповідача на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позовних вимог позивачки, в яких він позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні (а.с.18). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Згідно копії Свідоцтва-86 про право власності на житло №61 від 29 липня 2005 року позивачці [PERSON]О належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS], загальною площею 28,5 кв.м. (а.с.6,8-9). До квартири позивачки справа від зовнішнього входу прилягає земельна ділянка площею 0,0005 га як земля житлової та громадської забудови, через яку вона мала вільний доступ до частини свого приміщення та вікна. Як встановлено згідно Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державною інспекцією з контролю за використанням та охороною земель у Житомирській області від 09 липня 2009 року відповідач [PERSON] загородив та використовує для власних потреб земельну ділянку площею 0,0005 га (землі житлової та громадської забудови) за адресою: [ADDRESS], яка прилягає до частини будинку за адресою: [ADDRESS], що на праві приватної власності належить позивачці [PERSON]. Вказана земельна ділянка площею 0,0005 га використовується відповідачем без правовстановлюючих документів та перешкоджає доступу позивачки до частини власного помешкання (а.с.10). 09.07.2009 року Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області було видано Припис №6 [PERSON] про усунення правопорушення земельного законодавства, а саме: оформити правовстановлюючі документи або припинити використання вказаної земельної ділянки та повернути її у попередній стан (а.с.11). 09.07.2009 року згідно протоколу №5 Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області відповідача було притягнено до адміністративної відповідальності за порушення ст.ст. 125, 126 ЗК України та постановою від 19.08.2009 року №10 Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачене ст.531 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн. (а.с.13). Однак, не зважаючи на вищевикладені обставини, відповідачем перешкоди в доступі до частини житлового будинку, а саме квартири [ADDRESS], яка належить позивачці не усунені. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З огляду на викладене суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved