Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

В січні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітнім сином та надавати йому можливість спілкуватися з ним у першу та третю суботу кожного місяця, з 10-ї години суботи до 17 години неділі з правом нічлігу та стягнути з відповідачки 1500 грн. моральної шкоди. В обгрунтування своїх вимог позивач вказував, що з 07.08.2004р. по 16.06.2009р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, малолітній син залишився проживати з відповідачкою. Оскільки остання перешкоджає йому в спілкуванні з сином та чинить перешкоди в участі виховання сина, він вимушений був звернутися до органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, який 23 жовтня 2009 року вирішив визначити його участь у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], надавши йому можливість побачень з дитиною у першу та третю суботу кожного місяця з 10-ї години суботи, з правом нічлігу, до 17 години неділі. Однак, незважаючи на зазначене рішення, відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні із сином. Тому позивач просив зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з дитиною та надати можливість бачитись с сином у першу та третю суботу кожного місяця з 10-ї години суботи, з правом нічлігу, до 17 години неділі та стягнути з неї моральну шкоду у розмірі 1500 грн. на підставі ч.2 ст. 158 СК України, за те.що вона ухиляється від виконання рішення орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради та служба у справах дітей Корабельної адміністрації виконавчого комітету Миколаївської міської ради В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі підстав викладених у позові. Відповідачка та її представник позов не визнали і після перерви у судові засідання перестали з'являтися, заяв з проханнями слухати справу у їх відсутність не надавали,причини своєї неявки не пояснювали, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання. Тому суд вважає, що їх неявка є не поважною та нема підстав для ухвалення заочного рішення і вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Представник третіх осіб: позовні вимоги позивача підтримала та проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вислухавши думку сторін, показання свідка [PERSON]„ яка підтвердила факт перешкоджання відповідачем у спілкуванні позивача з сином, зважаючи на рішення органу опіки та піклування №1983 від 23 жовтня 2009р. про участь батька, який проживає окремо у вихованні малолітнього сина [PERSON] та дослідивши наявні у справі докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволення таких підстав. Згідно зі ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування : позбавляє особу права на звернення до суду. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлення батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закон ] або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. На підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1983 від 23 жовтня 2009 року орган опіки та піклування вирішив визначити [PERSON] участь у вихованні малолітнього сина [PERSON], 2004р. народження надавши йому можливість побачень з дитиною у першу та третю суботу кожного місяця, з 10-ї годин: суботи, з правом нічлігу, до 17 години неділі, а також право змінювати порядок побачень з малолітнім сином за їх взаємною згодою. Крім того батьки були попереджені про відповідальність за підбурювання дитини проти кожного з них та невиконання цього рішення. Контроль за виконання цього рішення покладено на службу у справах дітей адміністрації Корабельного району виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини і батьків інших осіб, які бажають приживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно до положень ч.І ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно- правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до висновку служби у справах дітей адміністрації Корабельного району про доцільність участі батька у вихованні сина [PERSON], [INFO] та відповідно до норм ст.ст.157,158 СК України в інтересах дитини, з метою збереження родинних стосунків між батьком та сином, служба вважає доцільним прийняття [PERSON] у вихованні та утриманні малолітнього сина [PERSON]. Згідно норм ст.158 СК України орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того батька, який проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчених умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини та іншого. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду. Судом встановлено, що незважаючи на рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1983 від 23 жовтня 2009 року та висновку служби у справах дітей адміністрації Корабельного району про доцільність участі батька у вихованні сина [PERSON], [INFO], відповідачка умисно перешкоджає позивачу в побаченні з сином. Як пояснив позивач та підтвердив свідок, відповідачка виїхала на інше місце проживання с сином і не дає бачиться з сином, коли він приїжджає до нього, а це спричиняє йому моральні страждання, а тому у суду є законні підстави для задоволення позову в цій частині часткового у розмірі 500 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 88 грн., які позивач сплатив при подачі позову до суду, а треба 137 грн.(17+120). В зв'язку з тим, що відповідач не доплатив судові витрати у розмірі 49 грн.(137-88), стягнути з відповідача цю суму в дохід держави.

Outcome: partial