Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відділу ДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківській області про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.08.2001 року і звільнення квартири з під обтяження. Мотивуючи свої вимоги вона вказала на те, що 18.04.2001 року за вироком Чугуївського міського суду вона була засуджена за ст.149 КК України (1960р) до певного покарання з конфіскацією усього особистого майна на користь держави. З метою забезпечення виконання вироку у частині конфіскації майна засудженої, державний виконавець своєю постановою від 06.08.2001 року наклав арешт на Уг частку квартири [ADDRESS] належної [PERSON] на праві приватної власності. В наступному 20.08.2001 року постановою Чугуївського міського суду вона була звільнена від призначеного за вироком покарання у зв'язку із Законом України „Про амністію" від 05.07.2001 року, в тому числі і від конфіскації майна. Але ДВС до наступного часу відмовляється від скасування вказаної постанови та відміни арешту і заборони на відчуження майна, посилаючись на знищення виконавчого провадження у зв'язку із закінченням строку його зберігання. Просить суд скасувати постанову ДВС про накладення арешту і заборони відчуження на її майно та відмінити обтяження з її квартири. Представник відділу ДВС Чугуївського міскрайонного управління юстиції заперечуючи проти позову навів наступне, що позивачка дійсно зверталася із заявою про скасування постанови державного виконавця від 06.08.2001 року про накладання арешту на її майно у вигляді Уг частки квартири. Але вказане виконавче провадження знищено за спливом часу його зберігання, за відсутністю оригіналу постанови неможливо скасувати її та відмінити арешт майна і заборону його відчуження. Тому вважає необхідним відмовити позивачці у позові, про що і просить суд. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. 18.04.2001 року [PERSON] була засудження Чугуївським міським судом за ст.149 КК України (1960р.) до одного року виправних робіт за місцем роботи з утриманням 20% заробітної платні та з конфіскацією всього особистого майна в доход держави. Вирок набрав законної сили і був направлений до виконання в частині конфіскації всього особистого майна засудженої в доход держави до відділу ДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції. В рамках цього виконання державний виконавець своєю постановою від 06.08.2001 року наклав арешт із забороною відчуження на Уг частку квартир належної [PERSON] на праві приватної власності. Ця постанова була направлена до Чугуївської державної нотаріальної контори та Чугуївського МБТІ для виконання вказаного обтяження. 20.08.2001 року постановою Чугуївського міського суду засуджена [PERSON] була звільнена від призначеного за вироком покарання у зв'язку із застосуванням Закону України „Про амністію" від 05.07.2001 року, в тому числі і від конфіскації майна в доход держави. Вказана постанова була направлена до відділу ДВС Чугуївського міскрайонного управління юстиції. Більш того з 01.09.2001 року вступив в дію Кримінальний Кодекс України (2001р.) за яким кримінальна відповідальність за злочин передбачений ст.149 КК України (1960р.) взагалі була усунена. За таких обставин державний виконавець повинний був скасувати свою постанову про накладення арешту і заборону відчуження майна від 06.08.2001 року та закрити виконавче провадження стосовно [PERSON], оскільки відпали підстави конфіскації майна. Але ДВС до наступного часу не скасувала вказаної постанови, протизаконно та навмисно відмовляє позивачці в її правомірних та обґрунтованих вимогах. Накладений арешт і заборона відчуження майна дійсно перешкоджає [PERSON] в володінні, розпорядженні та користуванні своїм нерухомим майном. За наведеним позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved