Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом, у якому просили скасувати розпорядження №156 від 21.07.2006р. ВАТ «Львівський домобудівний комбінат №2» про надання у приватну власність квартири №52 «а» по вул.Чигиринській,5 у м. Львові Булик [PERSON] та [PERSON]. В подальшому 03.12.2009р.,08.04.2010р.,21.07.2010р., позовні вимоги були уточнені,позивачі просять суд винести рішення, яким скасувати розпорядження про видачу [PERSON] ордеру на квартиру №52 «а» по вул. Чигиринській,5 у м. Львові. Визнати недійсним ордер виданий [PERSON] на квартиру №52 «а», по вул. Чигиринській, 5 у м. Львові. Скасувати розпорядження ВАТ «ЛДБК-2» №156 від 21.07.2006 року. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру №52 «а», по вул. Чигиринській,5 у м. Львові та визнати за ними право на користування квартирою №52 «а» по вул. Чигиринській, 5 у м. Львові. В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що вони разом з батьком - [PERSON] з 13.06.1991р. проживають та зареєстровані в сімейному гуртожитку, в квартирі [ADDRESS], яку [PERSON] отримав ,працюючи на ВАТ «ЛДБК №2». Поруч у квартирі №52 «а» проживали їхні сусіді [PERSON], які у 1996 році виїхали проживати за кордон. Оскільки загальна площа квартири позивачів становить 27,13 кв.м., їх батько- Лозак О.С. звернувся до ВАТ «ЛДБК №2» з заявою про надання у користування їхній сім»ї квартири №52 «а», як додаткової житлової площі яка вільна. Однак ВАТ «ЛДБК №2» відмовився закріпити за ними звільнену квартиру і видати ордер на квартири №52 і №52 «а», так як вирішувалося питання про статус будинку в цілому. Однак, з 1996 року позивачі проживають та користуються квартирою №52 «а» по вул. Чигиринській, 5 у м. Львові, сплачують за неї комунальні платежі. У червні 2009 року позивачам стало відомо, що власником квартири №52 «а» по вул.Чигиринській,5 у м. Львові являється [PERSON], [PERSON] Зокрема [PERSON] заявила, що вона зареєстрована в квартирі №52 «а» з 12.09.2005р. і вказана квартира перебуває у її приватній власності згідно розпорядження ВАТ «ЛДБК №2» №156 від 21.07.2006р. Будучи власником квартири, [PERSON] з 12.09.2005р. жодного разу не зявлялась в квартирі №52 «а» по вул. Чигиринській, 5 у м. Львові та жодного разу не зверталась до позивачів з проханням звільнити займану ними кімнату для проживання. Позивачі вважають, що відповідач видавши розпорядження №156 від 21,07.2006р. про видачу свідоцтва про право власності на квартиру №52 «а» [PERSON], [PERSON], порушив їхнє право на житло, оскільки їхній сім»ї не надано у приватну власність жодного нерухомого майна, а [PERSON] має у приватній власності крім отриманої квартири, ще і квартиру [ADDRESS]. Враховуючи наведене, просили позов задовольнити. У судовому засіданні позивачі ствердили позовні вимоги та дали пояснення аналогічні змісту позову. Відповідачка [PERSON]Р.в судовому засіданні пояснила, що заявлений позов є необгрунтованим та недоведеним, оскільки вона на законних підставах отримала ордер на квартиру №52 «а» по вул.Чигиринській,5 у м. Львові та приватизувала її . Коли прийшла вселятись у квартиру, виявила, що вона зайята сімєю [PERSON] . Представник відповідача ВАТ «ЛДБК №2» в судовому засіданні пояснив, що спільним рішенням адміністрації та профкому ВАТ «ЛДБК №2» №32 від 08.10.2004р. бухгалтеру ВАТ «ЛДБК-2» [PERSON] надано кімнату№52 «а» в гуртожитку для сімейних ВАТ «ЛДБК-2» на вул. Чигиринській,5 у м. Львові. На підставі вказаного вище спільного рішення [PERSON] видано ордер №540 від 25.07.2005р. Станом на день прийняття рішення та видачі ордеру [PERSON], зазначена квартира була вільною. Просив в заявленому позові відмовити за його безпідставністю. Зо стосується сімї [PERSON], то вони ніколи не звертались до керівництва ВАТ ЛДБК№2 про виділення їм звільненого житла, а зайняли спірну квартиру самовільно. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Шевченківської райадміністрації м. Львова в судове засідання не зявився, направив заяву, у якій зазначив ,що у вирішенні даного спору покладається на рішення суду. Заслухавши думку учасників процесу, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], проживають в квартирі №52 «а» по вул.Чигиринській,5 у м. Львові. Зазначена квартира на праві приватної спільної власності належить [PERSON] Згідно витягу з протоколу №32 спільного засідання адміністрації і комітету профспілки «ВАТ «Львівський ДБК-2» від 08.10.2004р. кімната №52 по вул. Чигиринській,5 у м. Львові була надана [PERSON] і їй виданий ордер на вселення у квартиру №540 від 25.07.2005р. Згідно рішення №1406 від 16.12.2005р. гуртожитку для тимчасового проживання малих сімей на вул. Чигиринській,5 надано статус житлового будинку. Із матеріалів оглянутої у судовому засіданні цивільної справи №2-377 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] після отримання нею ордера на спірну квартиру виявила, що у квартиру самовільно заселились відповідачі, що стверджується актом ВАТ ЛДБК №2 від 10.10.2006 р. У судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що неодноразово зверталась до відповідачів ,щоб вони звільнили належну їй квартиру, з такими ж проханнями зверталась до керівництва підприємства, яким складались відповідні акти, а потім у липні 2009 року вимушена була звернутись в суд з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою . Відповідно до вимог ст.58ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської [PERSON] народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачами не надано жодних доказів у підтвердження того, що вони звертались із будь-якими заявами до ВАТ ЛДБК№2 про надання їм спірної квартири у користування, про оплату по даній квартирі житлово-комунальних послуг та про проживання на законних підставах у спірній квартирі на момент видачі на цю квартиру ордера сімї [PERSON] . Сам факт вселення сімї [PERSON] у спірну квартиру без законних на те підстав не породжує у них права на користування спірним житлом. А тому, надання ордера на спірне житло сімї [PERSON] та приватизація відповідачкою спірної квартири в межах невикористаних житлових чеків, жодним чином не порушує прав сімї позивачів . Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed