Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» та залученого до участі у справі на підставі ухвали V суду Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлоград про відшкодування моральної шкоди завданої пошкодженням здоровя, в якій просив суд: - стягнути з відповідача ВАТ «Павлоградвугілля» на його користь моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він знаходився у трудових відносинах із шахтами ВАТ «Павлоградвугілля». За час роботи на шахтах ВАТ «Павлоградвугілля» він отримав професійне захворювання, тому згідно висновку МСЕК йому встановлено 60% втрати професійної працездатності. Внаслідок зазначеного йому було завдано моральної шкоди, яка знайшла своє відображення в тому, що він втратив працездатність, став інвалідом, постійно відчуває фізичний біль. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник позивача просив суд задовольнити позов на підставах наведених у позовній заяві. Представник відповідача ВАТ «Павлоградвугілля» вимоги не визнав, заперечував проти його задоволення, спираючись на недоведеність наявності моральної шкоди завданої діями відповідача, а також відсутність причинного звязку. В судовому засіданні 21 грудня 2010 року представник не приймав участь. Суд враховуючи думку учасників судового процесу, ухвалив слухати справу за відсутністю представника відповідача. Представник співвідповідача «Відділення фонду» вимоги не визнала, подавши заперечення, де зазначила, що доказів спричинення такої шкоди позивачем не надано. Крім того, відсутні правові підстави для задоволення таких вимог. Вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши наявні письмові докази, судом встановлено, що позивач тривалий час працював у вугільній промисловості ВАТ «Павлоградвугілля». За період роботи в шкідливих умовах у нього виникло професійне захворювання. Висновком МСЕК від 13 серпня 2007 року позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності ( а.с. 20 ), з яких 20% були встановлені висновком МСЕК від 05 червня 2002 року (а.с. 17). Зазначені обставини визнаються сторонами, а тому не підлягають доказуванню. Відповідно до абз. 4 ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи наведене суд вважає, що позовна вимога позивача до відповідача ВАТ «Павлоградвугілля» про стягнення на його користь грошового відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі - 4000 гривень, так як в судовому засіданні було встановлено факт порушення відповідачем [PERSON] права позивача на безпечні і здорові умови праці, що призвело до професійного захворювання позивача, отримання ним третьої групи інвалідності, та 40% втрати професійної працездатності встановленого висновком від 13 серпня 2007 року. Позивач отримавши професійне захворювання втратив нормальні життєві звязки які утворилися з часу коли він почав працювати на підприємстві відповідача та до моменту його звільнення за станом здоровя, та переходом на інвалідність. Професійне захворювання вимагає від нього для організації його життя додаткових зусиль, він не в змозі виконувати ту роботу яку виконував на протязі тривалого часу, тобто працювати за професією. Позивачу постійно доводиться проходити лікування в медичних установах, саме у звязку з отриманим під час роботи у відповідача професійним захворюванням. За умов наведеного, обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається саме на власника або уповноваженого ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди яку необхідно стягнути на користь позивача суд виходив з глибини фізичних та душевних страждань, врахував погіршення здібностей позивача, позбавлення його можливості їх реалізації, також врахував вимоги розумності і справедливості. Крім того, суд вважає, що з співвідповідача «Відділення фонду» необхідно стягнути на користь позивача в рахунок грошового відшкодування за спричинену моральну шкоду суму у розмірі - 2000 гривень, з урахуванням наявності висновку МСЕК від 05 червня 2002 року щодо встановлення 20% втрати професійної працездатності. Приймаючи відповідне рішення суд врахував, що відповідно до ч.І ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08 листопада 2005 року „Кечко проти України до спірних правовідносин застосовуАься закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. Так, положенням ст.ст.21, 28, 34 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності в редакції, що діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було передбачено обовязок відповідача провести потерпілому страхову виплату за моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому такої шкоди. За змістом ст.ст.21, 28, 30, 34, 35 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Позивач звернувся до суду з позовом у липня 2010 року. Стійка втрата працездатності в розмірі 20% у звязку з професійним захворюванням йому було встановлено висновком МСЕК від 2002 року. Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності як Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік», так і Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що вважає, що витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи необхідно стягнути з відповідачів виходячи з загальної суми 15 гривен, поклавши обовязок на кожного в сумі - 08,50 гривень. Крім того, на користь держави підлягає стягненню розмір судового збору - 08,50 гривень.

Outcome: partial