Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

В травні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну частки в праві власності та поділ в натурі, житлового будинку з надвірними будівлями по провулку Дніпровському, 11 в м. Чернігові. В обгрунтування свої вимог вказувала, що вона згідно договору купівлі-продажу є власником 3\\10 частини вказаного домоволодіння, а відповідачці згідно свідоцтва про право на спадщину за законом є власником інших 7/10 частин, тобто житловий будинок на відповідні надвірні споруди належать їм на праві спільної часткової власності. Проте на даний час частки учасників спільної часткової власності підлягають зміні, у зв'язку з проведенням позивачкою прибудов до будинку та відповідних надвірних споруд, але домовленості з відповідачкою про реальний розподіл домоволодіння не досягнуто. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 листопада 2010 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Виділено [PERSON] в домоволодінні № 11 по провулку Дніпровському в м. Чернігові: кухню 2-1, площею 6,2 кв.м., вартістю 8391 грн.; кімнату 2-2 , площею 15,9 кв.м., вартістю 21518 грн.; коридор 2-3 ,площею 6,5 кв.м., вартістю 23661 грн.; санвузол 2-4, площею 5,5 кв.м., вартістю 20020 грн., кімнату 2-5, площею 11.10 кв.м., вартістю 40405 грн., кладову П, площею 1,3 кв.м., вартістю 4732,00 грн, а всього по житловому будинку 46,5 кв.м. на суму 118727,00 грн.; ґанок вартістю 3070 грн.; душ «В», площею 3,5 кв.м., вартістю 10120 грн.; сарай «В-1» площею 10,70 кв.м., вартістю 16027 грн.; вхід до погрібу «в-1» площею 3,70 кв.м., вартістю 4014 грн.; погріб «в-2», площею 4,8 кв.м., вартістю 8158 грн.; вбиральню «Г» , площею 1,20 кв.м., вартістю 7508 грн., а всього надвірних будівель площею 23,9 кв.м. на суму 48897 грн. Визначено [PERSON] по площі в житловому будинку - 2/5 частки, по вартості в домоволодінні - 3/5 часток та визнати за нею право власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованому по провулку Дніпровському, 11 в м. Чернігові. Виділити [PERSON] в домоволодінні № 11 по провулку Дніпровському в місті Чернігові: кухню 1-2, площею 15,6 кв.м., вартістю 21113 грн; кімнату 1-3, площею 11,2 кв.м., вартістю 15158 грн., кімнату 1-4 , площею 7,7 кв.м., вартістю 10421 грн.; кімнату 1-5, площею 22,5 кв.м., вартістю 30451 грн; санвузол 1-7, площею 3,6 кв.м., вартістю 4872 грн; сіни І, площею 4,20 кв.м., вартістю 5684 грн, а всього по житловому будинку 64,80 кв.м. на суму 87699 грн.; ґанок вартістю 2419 грн.; погріб «а-1» , площею 15,4 кв.м., вартістю 7124 грн.; сарай „Б-1", площею 27,00 кв.м., вартістю 18704 грн.; сарай «б» площею 5,3 кв.м., вартістю 2059 грн.;вбиральню «6-1» , площею 1,5 кв.м., вартістю 4824 грн.; навіс «6-2» площею 4,3 кв.м., вартістю 1455 грн.; навіс «Д» площею 7,10 кв.м., вартістю 6619 грн. Визначено [PERSON] по площі в житловому будинку - 3/5 частки, по вартості в домоволодінні - 2/5 часток та визнати за нею право власності на 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованому по провулку Дніпровському,! 1 в м. Чернігові. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 775 грн. 24 кеш., 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на проведення експертизи в сумі 2772 грн., а всього 3667 грн.24 коп., а також 901 грн. судового збору на користь держави. В апеляційній скарзі [PERSON]М, просить скасувати зазначене рішення суду як незаконне та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права. Апелянт вказує, що з 1987 року склався певний порядок користування будинком, а саме будинок експлуатується як дві відокремлені квартири, спорів щодо даного порядку не виникало. Проте суд своїм рішенням виділив їй ту ж частину будинку, яка вже була виділена згідно договору дарування від 26.06.1987 р., та ті господарські споруди, що були збудовані пізніше. Також апелянт не погоджується з висновком суду про застосування до спірних правовідносин ч. З ст. 357 ЦК України, вважаючи, що застосуванню підлягає частина 4 цієї ж статті, оскільки ні вона, ні ЇЇ покійний чоловік згоди позивачці на зведення будь-яких прибудов ніколи не давали, про існування акта прийому прибудови в експлуатацію дізнались під час розгляду справи про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Крім того, на думку апелянта, суд безпідставно взяв до уваги як беззаперечний доказ висновок експерта від 29.09.2010 року, оскільки судовим експертом не використовувалась Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 р. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Розглядаючи справу та ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи змінились частки позивачки і відповідачки у спірному домоволодінні; що між сторонами фактично склався порядок користування частинами будинку на надвірними будівлями, томупозовні вимоги підлягають задоволення на підставі ч.З ст. 357 ЦК України. Проте такий висновок не відповідає матеріалам справи та не грунтується на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 3/10 частин домоволодіння, розташованого по провулку Дніпровському в м. Чернігові. Відповідачка у встановленому законом порядку набула права власності на інші 7\\10 частини цього ж домоволодіння. Між сторонами спільної згоди з питання розподілу домоволодіння не досягнуто. Відповідно до положень ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки Із майна, що є у спільній частковій власності. По справі встановлено, що за період з 2004 року по 2010 рік позивачкою [PERSON] були здійснені прибудови до будинку та зведені господарські споруди, а саме коридор 2-3, санвузол 2-4, кімната 2-5, коридор 2-6, кімната 2-7, комора 2-ІІ, погріб в"-3, сарай В'-l, вхід в погріб в-1, вбиральня Г-1. Актом комісії виконавчого комітету Новозаводської районної ради, затвердженим рішенням виконкому Новозаводської районної у м. Чернігові ради № 194 від 12.12.2005 року, самовільно збудована [PERSON] прибудова, позначена на плані літерою А-4, до приватного житлового будинку у домогосподарстві по провул. Дніпровському, 11 прийнята в експлуатацію. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] всі будови на території домоволодіння були проведені без згоди іншого співвласника [PERSON] та його дружини [PERSON], що також підтверджується письмовими відповідями Новозаводської районної у м Чернігові ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області на звернення [PERSON] (а.с53-54). Тобто, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позовної вимоги про зміну часток власників у праві спільної часткової власності на підставі положень ч. З ст. 357 ЦК України. На спірні правовідносини, враховуючи відсутність згоди інших співвласників на створення будь-яких добудов (прибудов) до будинку, шо перебуває у спільній частковій власності, розповсюджується положення ч. 4 ст. 357 ЦК України Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Таким чином, збудовані позивачкою коридор 2-3, санвузол 2-4, кімната 2-5, комора 2-ГІ є її власністю, проте збільшення площі житлового будинку за рахунок площі зазначених приміщень не призводить до зміни часток власників у праві спільної часткової власності за відсутності згоди одного Із співвласників на такі добудови. За таких обставин відсутні законні підстави для задоволення вимог позивачки про зміну часток власників у праві спільної часткової власності. Враховуючи викладене, вимоги про реальний розподіл будинку також не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою в позовній заяві ставилось питання про поділ житлового будинку та надвірних споруд з врахуванням побудованих нею прибудов, які, на її думку, призвели до зміни часток учасників спільної часткової власності. Висновок експерта № С-153 судової будівельно-технічної експертизи від 29.09.2010 р. також передбачає варіант поділу домоволодіння № 11 по провул. Дніпровському в м. Чернігові з врахуванням збільшення часток власників цього домоволодіння через здійснення одним із них прибудов. Крім того, позивачкою не заявлялась позовна вимога про розподіл домоволодіння з врахуванням належності співвласникам по 3\\І0 та 7\\10 ідеальних його частин, що позбавляє можливості апеляційний суд, враховуючи приписи ч. 1 ст. 303 ЦПК України, ухвалити рішення в цій частині. Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з постановлениям нового рішення про відмову в позові. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивачки на користь відповідачки підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою при зверненні до суду апеляційної інстанції.

Outcome: approved