Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-12 00:00:00

Орган опіки та піклування Герцаївської райдержадміністрації звернувся до суду із зазначеним позовом, зазначивши що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], народженого 23 січня 1998 року. Починаючи з 2001 року відповідач проживає окремо від сина, у с. Хряцька (хутір Цвяхівка) Герцаївського району та з того часу відносини із сином не підтримує, його вихованням та утриманням не займається та будь-якої участі у його фізичному, духовному та моральному розвитку не приймає. Всіма питаннями щодо виховання дитини займалася матір - [PERSON], а після її смерті у жовтні 2010 року, останній залишився під опікою тітки [PERSON] при чому без будь-якої участі та підтримки з боку відповідача. З метою соціально - правового захисту дитини, відповідно до ст. 164 СК України, просив суд позбавити батьківських прав відповідача відносно його сина [PERSON]. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Герцаївської райдержадміністрації підтримала позов пославшись на обставини викладені в позовній заяві і просила їх задовольнити. Прокурор Герцаївського району вступивши у справі на стороні позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] з підстав ухилення батьком від виконання покладених на нього обовязків щодо неналежного виховання сина. Відповідач позов визнав і не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], так як зміна сином місця проживання може негативно вплинути на нього та й сам він цього не бажає. Вважає, що в інтересах сина краще буде якщо він залишиться на вихованні у сімї Павел - рідної сестри покійної його дружини, оскільки у випадку виїзду ним на заробітки, син фактично залишиться вдома без нагляду. Як такої матеріальної допомоги дітям, в т.ч. синові [PERSON] не надавав, за виключенням надання дружині одного разу в рахунок погашення заборгованості з аліментів 3000 Євро. На теперішній час утримати сина не має можливості так як ніде не працює. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, враховуючи думку неповнолітнього [PERSON], вважає що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 23 січня 1998 року народився [PERSON], батьком якого, згідно свідоцтва про народження від 16 квітня 2003 року записаний [PERSON], тобто відповідач по справі. Статтею 150 СК України передбачено що батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, Батьківщини, а також піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя і поважати її. В судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечується сторонами, що малолітня дитина [PERSON], з моменту народження, постійно проживає у [INFO]. У 2001 році відповідач виїхав на заробітки за кордоном та повернувшись до дому переїхав жити за місцем проживання матері - с. Хряцька (хутір Цвяхівка) Герцаївського району, тобто окремо від сімї. Допитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON] суду показав, що батька бачив всього на всього один раз, за наслідками зустрічі із яким зі слів матері йому стало відомо, що відповідач є його батьком. Ніякої матеріальної допомоги від відповідача він ніколи не отримав, сам батько його ніколи не навідував, ні за місцем проживання, ні у школі. Доглядала за ним одна матір, а після її смерті він живе у тітки [PERSON], яка повністю його одягає та виховує та матеріально підтримує. Перейти жити до батька відмовляється, так як він для нього фактично чужа людина. Допитана як свідок сестра [PERSON], донька відповідача [PERSON] суду показала, що її вихованням та брата [PERSON] постійно займалася матір. Відповідач як батько їм ніколи нічим не допомагав, за виключенням одноразової допомоги наданої ним при будівництві забору. Після смерті матері, брат фактично проживає у маминої рідної сестри тітки [PERSON], яка в цілому доглядає за ним, а по приїзду нею до дому на вихідні, вона забирає брата до дому, тобто в господарство батьків. Як до, так і після смерті матері, відповідач ніякої батькової турботи до них не проявляє, матеріально не підтримує і взагалі не цікавився їх життям. Свідок [PERSON] суду показала, що померла [PERSON] мати [PERSON] приходилася їй рідною сестрою. За життя, вона сама доглядала за дітьми, без допомоги відповідача, якій з 2001 року фактично покинув сімю. Через тяжке матеріальне становище сімї, тривалості хвороби сестри, найстарша донька [PERSON] будучі ще неповнолітньою була змушена влаштуватися на роботу та таким чином утримувалася їх сімї. За повідомленням сестри [PERSON], відповідач з часу коли покинув сімю ніяку допомогу їм не надав в т.ч. і на утримання дітей. З моменту після смерті сестри, вона із сімєю повністю доглядає за [PERSON], а сам відповідач жодного разу не навідував сина, не поцікався його життям. Допитана як свідок [PERSON] суду показала що вона є класним керівником неповнолітнього [PERSON]. Успіхами у школі [PERSON] завжди цікавилась його мати, а з часу після її смерті сімя Павел, де залишився проживати [PERSON]. Відповідача ні разу у школі не бачила, та й вперше його побачила взагалі під час судового засіданні. Зі слів [PERSON] батька він майже не знає. За даними Байраківської сільської ради, відповідач [PERSON] будучі прописаним на території села, фактично з 2001 року в селі не проживає. За інформацією якою відає Рада, відповідач не підтримує із дітьми ніяких стосунків, вихованням сина [PERSON] не займається. За наведених обставин, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає встановленим, що відповідач, з часу знаходження вдома, після закордонних поїздок - 2005 рік, проживаючи окремо від дітей с. Хряцька (хутір Цвяхівка) Герцаївського району, що неподалік від місця проживання останніх, в межах 10 км, за відсутності будь-яких перешкод щодо зустрічі із ними, в т.ч. і неповнолітнім сином [PERSON], без будь-яких на то підстав про нього не піклується, не бере участі в його вихованні та матеріальному забезпеченні. Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляться від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при Герцаївський райдержадміністрації від 04.11.2010 року, батько [PERSON] має бути позбавлений батьківських прав по відношенню до його сина, [PERSON], 23 січня 1998 року, з підстав передбачених ч.2 ст. 164 СК України, через його ухилення від виконання обовязків по вихованню сина. Приймаючи до уваги вищенаведене, ураховуючи вимог ст. 12 Конвенції про права дитини, яка зобовязує держав-учасниць забезпечити дитині здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, і цим поглядам має приділятися належна увага згідно з віком дитини та зрілістю, суд, приходить до висновку, що через ухилення [PERSON] як батьком від обовязків по вихованню сина [PERSON], він має бути позбавлений батьківських прав по відношенню до останнього. На підставі ст.ст. 150, 164 ч.2 СК України,

Outcome: approved