Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату доплати до заробітної плати в розмірі однієї мінімальної заробітної плати з 09.07.2007 року та до 25 числа кожного місяця проводити нарахування і реєстри отримувачів компенсаційних виплат направляти до розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня Управління праці та соціального захисту населення Заліщицької райдержадміністрації та зобов`язати відповідача перераховану суму третьою особою зарахувати до його заробітної плати, покликаючись на те, що він працює в м.Заліщики, яке відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю. Також подав письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та не повідомив про причини неявки. Суд вважає, що представник відповідача не з'явився в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без участі представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, поскільки позивач працює в м. Заліщики Тернопільської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (із змінами та доповненнями) /додаток № 1/ віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю. У судовому засіданні встановлено, що Заліщицьким районним споживчим товариством, де працює позивач, виплачується підвищення до заробітної плати в розмірі 5 гривень 20 копійок, що значно менше за встановлений розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до заробітної плати - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року № 489 дію ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині доплати до заробітної плати - у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати зупинено. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 вказане положення визнано неконституційним. Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, внесені зміни до ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року зазначені зміни визнані неконституційними і втратили чинність. \~ Тобто на даний час діє попередня редакція ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», соціальні виплати, доплати, передбачені підпунктами 5-13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи громадян підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці. Відповідно до ст. 233 ч. 2 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути 8 гривень 50 копійок судового збору та 37 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі наведеного та

Outcome: approved