Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

08 листопада 2010 року публічне акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON] (далі ПАТ ВіЕйБі Банк) звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 січня 2008 року між ним та відповідачкою укладено кредитний договір № 13Б-7 О, відповідно до якого ПАТ ВіЕйБі Банк надало [PERSON] кредит у сумі 16 800 грн. із відсотковою ставкою за користування, яка складає 24 % річних, строком до 14 січня 2011 року, а остання була зобов'язана щомісячно сплачувати ПАТ ВіЕйБі Банк платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. [PERSON] не виконує своїх зобовязань зі сплати обовязкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Її заборгованість за зазначеним вище договором станом на 02 листопада 2010 року складає 15254 грн. 38 коп., з яких: 12133 грн. 82 коп. заборгованість за тілом кредиту; 705 грн. 71 коп.заборгованість зі сплати відсотків; 2414 грн. 85 коп. заборгованість зі сплати штрафних санкцій. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази, що їх надав позивач, суд дійшов наступного. 17 січня 2008 року між ПАТ ВіЕйБі Банк та [PERSON] укладено кредитний договір № 13Б-7 О, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 16 800 грн. із відсотковою ставкою за користування, яка складає 24 % річних, строком до 14 січня 2011 року, а остання була зобов'язана щомісячно сплачувати ПАТ ВіЕйБі Банк платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. Відповідно до умов цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань відповідачка повинна сплачувати позивачеві штраф у сумі 5% від суми кредитних коштів. Кінцевий строк повернення кредиту становив 14 січня 2011 року. [PERSON] не виконує своїх зобовязань зі сплати обовязкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Її заборгованість за зазначеним вище договором станом на 02 листопада 2010 року складає 15254 грн. 38 коп., з яких: 12133 грн. 82 коп. заборгованість за тілом кредиту; 705 грн. 71 коп.заборгованість зі сплати відсотків; 2414 грн. 85 коп. заборгованість зі сплати штрафних санкцій. Ці обставини не оспорюються відповідачкою, а крім того, підтверджуються розрахунком заборгованості з кредитного договору № 13Б-7 О від 17.01.2008р.. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 66 Закону України Про банки і банківську діяльність (в редакції Закону від 20.09.2001р.), державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України. В Положенні Національного банку України Про кредитування № 246 від 28.09.1995р. зазначено, що кредитні взаємовідносини регламентуються на підставі кредитних договорів, що укладаються між кредитором і позичальником тільки в письмовій формі, які визначають взаємні зобовязання та відповідальність сторін і не можуть змінюватися в односторонньому порядку без згоди обох сторін. Відповідачка порушила умови договору та не виконала взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов'язань, а тому у суду є підстави задовольнити позов у повному обсязі. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 152 грн. 54 коп., в рахунок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved