Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 16.07.2000 року Великогорбашівською сільською радою, Новоград-Волинського району, Житомирської області, актовий запис №04, а неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], просить залишити на вихованні з ним. В обґрунтування позову посилається на те, що шлюб з відповідачем виявився невдалим. Через те, що вони з відповідачем втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, а також те що відповідач не реагувала на його зауваження щодо виховання сина та ведення домашнього господарства, ставить власні інтереси вище сімейних, він бажає розірвати з нею шлюб, оскільки збереження шлюбу неможливе. В письмовій заяві до суду позивач просив справу розглянути за його відсутності та розірвати шлюб, а неповнолітнього сина [PERSON] залишити на вихованні з відповідачем. Відповідач в письмовій заяві до суду просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає частково в частині розірвання шлюбу, неповнолітнього сина [PERSON] просила залишити на вихованні з нею. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2000 року (а.с.3), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що протягом певного періоду часу вони спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та неповнолітніх дітей, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], суд залишає на вихованні з відповідачем [PERSON] оскільки спору про це у сторін не виникло. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачем надано до суду письмову заяву про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, залишити відповідачу після розірвання шлюбу прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається [PERSON].

Outcome: approved