Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

30.06.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить зобов»язати відповідачку звільнити частину приміщення розміром 30 кв.м., яке знаходиться в с. Соболівка Романівського району по вулиці Путіліна, 61, посилаючись на те, що у грудні 2009 року на відкритих торгах (аукціоні) по продажу майна підприємства-банкрута він купив незавершене будівництво магазину-столової готовністю 99 %, загальною площею 135 кв.м., яке знаходиться за вищевказаною адресою. В січні 2010 року йому стало відомо, що частину даного незавершеного будівництва, площею 30 кв.м. орендує приватний підприємець [PERSON], яка відмовляється добровільно звільняти частину придбаного ним незавершеного будівництва. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачка та її представник позов не визнали, пояснивши, що насправді підприємницька діяльність здійснюється нею в частині приміщення гуртожитку в с. Соболівка, яке не має адреси. Крім цього, представник відповідачки пояснила, що незавершене будівництво було куплене позивачем у сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Соболівське» (далі СТОВ «Соболівське»), хоча даний об»єкт нерухомості належить співвласникам майна пайового фонду КСП імені Чапаева, а тому відповідачкою не визнається дійсність договору купівлі-продажу, укладеного позивачем та СТОВ "Соболівське". Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність і задоволення позову з огляду на таке. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним -гіьо користування своїм майном. Судом встановлено, що 30.12.2009 року позивач за договором купівлі- продажу, укладеним з СТОВ «Соболівське» в особі арбітражного керуючого [PERSON] придбав незавершене будівництво магазину-столової готовністю 99 %, загальною площею 135 кв.м., яке знаходиться в с. Соболівка Романівського району по вулиці Путіліна, 61. Вказаний договір нотаріально посвідчений та зареєстрований 28.02.2010 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно в комунальному підприємстві «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації». Таким чином, позивач, в установленому законом порядку, набув права власності на вищевказане незавершене будівництво. Згідно довідки Соболівської сільської ради від 26.08.2010 року відповідачка, у придбаному позивачем приміщенні, здійснює продаж продовольчих та промислових товарів. Цю ж обставину підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] За таких обставин, доводи представника відповідачки про здійснення [PERSON] підприємницької діяльності в іншому приміщенні, суд вважає неспроможними. Даючи оцінку доводам представника відповідачки щодо недійсності договору купівлі-продажу спірного приміщення, суд виходить з того, що статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка перешкоджає позивачу користуватися своїм майном, отже права останнього підлягають захисту у спосіб, в який він просить. Задовольняючи позов повністю, суд відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved