Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що після смерті її мати [PERSON] та батька [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно -2/7 частини будинку з надвірними побудовами і спорудами по [ADDRESS] Вказала, що є спадкоємцем [PERSON] за законом, [PERSON] -за заповітом, однак не може оформити право власності на зазначене спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, тому просить суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Представник позивача [PERSON] -[PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на мотиви, викладені в заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позов визнає повністю. Представник третьої особи Мар'янівської сільської ради Тернопільського району в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи судом повідомлявся. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] народилась [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про народження, виданим бюро ЗАГС у м. Теребовля Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №584 від 27.09.1966 року. Батьками вказано: батько: [PERSON] та мати -[PERSON] 14.10.1966 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим Тернопільським райбюро ЗАГС, актовий запис №9 від 14.10.1966 року, прізвище [PERSON] після укладення шлюбу -[PERSON]. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого 12.03.1991 року виконкомом Тернопільської районної ради народних депутатів жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить колгоспному двору, який складається з 5-х членів, головою якого є [PERSON] [INFO] року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Тернопільським райбюро ЗАГС, актовий запис №18 від 12.07.1996 року. Заповітом від 12.11.1999 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Мар'янівської сільської ради, [PERSON] заповідав [PERSON] на випадок смерті належний йому жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області. [INFO] року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Мар'янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №18 від 26.06.2001 року. Згідно технічного паспорту, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 23.03.2011 року, житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/7 частині. Як вбачається з довідок №№166, 167 від 05.05.2011 року виданих Мар'янівською сільською радою Тернопільського району станом на 01.07.1990 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], Тернопільського району Тернопільської області є колгоспним двором, членами якого були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На день смерті [PERSON] у вказаному будинку були зареєстровані та проживають по даний час [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.17, ст.18 Закону України "Про власність" майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. У власності осіб, що ведуть фермерське господарство, може бути майно, зазначене в статті 13 цього Закону. Як роз'яснив Верховний Суд України у п.6 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року N 20 "положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних." Враховуючи наведене, члени колгоспного двору [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не втратили право на будинковолодіння по [ADDRESS] частка власності у майні колгоспного двору кожного із членів колгоспного двору становить 1/7. Відповідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на спадкове майно - 1/7 частину будинковолодіння по [ADDRESS] Відповідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] був її чоловік [PERSON], дочка [PERSON], які прийняли спадщину відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року та дочка [PERSON], яка спадщину не приймала. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] набули право власності на спадкове майно - 1/7 частину будинковолодіння по [ADDRESS] яке залишилось після смерті [PERSON], кожний у рівних частках, тобто по 0,5/7 частини будинковолодіння. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на належне йому майно -1,5/7 частини будинковолодіння по [ADDRESS] Тернопільського району (0,5/7 частини набута ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] + 1/7 частина належна йому, як члену колгоспного двору). Спадкоємцем спірного будинку за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], яка прийняла спадщину згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], до спадкового майна належить 2/7 частини будинковолодіння по [ADDRESS] Тернопільського району(0,5/7 частини, набута нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] + 1,5/7 частини, належна їй в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON].) Аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що на даний час [PERSON] не може оформити право власності на вказане спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинковолодіння, суд приходить до переконання, що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за ним права власності на 2/7 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області.

Outcome: approved