Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом, в якому просить винести рішення, яким зобовязати відповідачів демонтувати самочинно влаштовану перегородку та комірку на площі коридору загального користування власниками кв.№61,62 в житловому будинку по вул. Драгана, 1 у м.Львові. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що співвласником кв.№61 по вул. Драгана, 1 у м. Львові [PERSON] та власником кв.№62 по вул. Драгана, 1 у м. Львові [PERSON] самочинно встановлено комірку та двері на коридорі загального користування до квартир №61 та №62 по вул. Драгана, 1 у м. Львові. Постановами адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації №17 та №18 від 20.01.2011 року за вищезгадане адміністративне правопорушення згідно ст. 150 КУпАП України накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 34 грн. на відповідачів. 08.02.2011 року на засіданні міжвідомчої комісії Сихівської районної адміністрації було розглянуто заяву ЛКП «Під Зуброю»від 02.02.2011 року №68 про самочинно встановлену комірку та двері на коридорі загального користування. Комісією вирішено, що самочинно встановлена перегородка та влаштована комірка підлягають демонтажу. Висновок набуває чинності після затвердження розпорядженням голови районної адміністрації. Згідно розпорядження голови Сихівської районної адміністрації від 14.02.2011р. №60 зобов`язано відповідачів демонтувати самочинно влаштовану перегородку та комірку. Комісією ЛКП «Під Зуброю»складено акт від 02.03.2011 р. про відмову відповідачів виконувати розпорядження голови Сихівської районної адміністрації. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні до змісту позовної заяви. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечили проти задоволення позову. Представник третьої особи ЛКП «Під Зуброю» в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст.100 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Згідно рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р. справа за №1-2/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Відповідно до вимог п.3.1.13-3.1.14 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. №76, використання допоміжних приміщень для розміщення майстерень, комор та інших завдань не допускається. Розміщення у допоміжних приміщеннях побутових речей, обладнання, інвентарю та інших предметів не допускається. Cудом встановлено, що відповідач [PERSON] є співвласником [ADDRESS], відповідач [PERSON] є власником кв.№62 по вул. Драгана, 1 у м. Львові. Згідно витягу з протоколу №3 засідання міжвідомчої комісії при Сихівській районній адміністрації від 08.02.2011 р. вирішено, що враховуючи те, що між власниками квартир №№61,62 по вул. Драгана, 1 в м. Львові не досягнуто взаємної згоди щодо користування самочинно приєднаними площами до квартир, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року №4-рп/2004 самочинно встановлена перегородка та влаштована комірка підлягають демонтажу. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.02.2011р. №60 затверджено вище зазначений висновок та зобов`язано відповідачів демонтувати самочинно влаштовану перегородку та комірку у будинку №1 по вул. Драгана, 1 в м.Львові. Відповідно до складеного працівниками ЛКП «Під Зуброю»акту від 02.03.2011 р., відповідачі відмовились виконувати розпорядження голови Сихівської районної адміністрації. Виходячи з вище викладеного, беручи до уваги те, що між власниками квартир не досягнуто взаємної згоди щодо користування самочинно приєднаними площами до квартир, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.100 Житлового кодексу УРСР, рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р. №1-2/2004, п.3.1.13-3.1.14 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. №76,

Outcome: approved