overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № RVXRRX01040285 від 03.03.2007 року, згідно якого останній отримав кошти у розмірі 2016 грн. Відповідач своїх зобовязань не виконав, та утворив заборгованість. Добровільно погасити заборгованість відповідач не бажає. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, в своїх поясненнях спираючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши наявні докази по справі, судом встановлені наступні обставини: Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до змісту якого позивач надав відповідачу кредит. Позивач виконав свої зобовязання належним чином, однак відповідач своїх зобовязань не виконав, утворивши заборгованість. Добровільно відповідач погасити заборгованість не бажає. Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( сплатити гроші ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені письмовими доказами, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В позові позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по кредиту у сумі 6871 грн 30 коп. та судові витрати по справі: держмито 68,71 грн, судовий збір за ІТЗ судового розгляду 120 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б\\н від 21.11.2007 року між банком і відповідачем, останній отримав кредит від банку, який погашав не регулярно і станом на 28.02.2011 року заборгованість по кредиту становила 4027,96 грн і заборгованість по процентах 1150, 39 грн, заборгованість по комісії 1127,65 грн. і штрафом у сумі 565,30 грн. Розрахунок заборгованості за період з 29.10.2007 року по 28.02.2011 року додано до позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та слухання справи у відсутності представника Банку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] позов визнав, з доводами позивача погодився. Пояснив, що тривалий час не міг працевлаштуватись, а в даний час працевлаштувався і має змогу регулярно погашати заборгованість, буде сплачувати щомісячно в межах 300-500 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З наданих позивачем документів вбачається, що відповідач умови кредитного договору не виконує, а тому і виникла заборгованість, яку відповідач не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заборгованість по кредиту підтверджується наданими позивачем \~документами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-20 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, уточнивши який в судовому засіданні, просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1200 грн. щомісяця. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з відповідачем по справі перебувала в фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем по справі. Позивач стверджує, що діти знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, не бере участі у їх вихованні, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вказує, що відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей, оскільки інших стягнень за виконавчими листами з нього не проводяться. Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів, просив суд стягувати з нього аліменти у розмірі 800 грн. щомісяця на утримання двох дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Сторони сумісне господарство не ведуть. В зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей і не бере участі в їх вихованні. Діти виховуються позивачкою і потребують матеріальної допомоги. Згідно ч. З ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач працездатний, працює таксистом і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд врахував, що позивач офіційно не працює та має нестабільний дохід. Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на їх утримання не дає і за своїм матеріальним та сімейним становищем має можливість надавати таку допомогу, інших дітей у відповідача немає, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі 800 грн. щомісяця, що в свою чергу задовольнить потреби дітей та не порушуватиме права відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача у примусовому порядку на користь позивача заборгованість по договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 34 від 05 жовтня 2006 року в сумі 9555 грн. 18 коп., який був укладений 26 квітня 2007 року шляхом отримання позивачем особисто від відповідача письмового підтвердження про приєднання до умов договору, підписаного відповідачем, яким є «Анкета клієнта та оформлення кредитної картки`та підписання Виписки-повідомлення. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 95.50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120.00 грн.,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

Позивач 05.04.2011 року звернувся до суду з позовом до ПП «ЕЛСИС» про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що наказом від 31.12.2010 року був звільнений за ч.1 ст.36 КЗпП України, але ні на момент звільнення, ні на теперішній час підприємство не провело із ним розрахунок по заробітній платі, у зв»язку із чим утворилася заборгованість. Позивач просить стягнути із відповідача суму заборгованість по заробітній платі. У судове засідання позивач не з»явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, не повідомив про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що наказом №ЕЛ/к-00293 від 31.12.2010 року позивач був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 36 ч.1 КЗпП України. Згідно довідки №943 від 31.03.2011 року ПП «ЕЛСИС» заборгованість по виплаті заробітної плати становить 7757,83 грн., сума компенсації за нараховану, але не виплачену заробітну плату становить 245,10 грн., всього –8002,93 грн.. Відповідно ст.115 ч.1 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні в терміни, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема за ст. 367 ч.1 п.2 КЗпП України про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

02 червня 2011 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 26 березня 2005 року вона з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Вона зазначає, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина знаходиться на її утриманні. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Позивач не заперечувала проти такого розгляду справи. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що з 26 березня 2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26 березня 2005 року серія 1-КИ № 002293 (а.с. 2). Мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 054076 від 28 лютого 2006 року (актовий запис № 282). (а.с. 3). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, оскільки він фізично здоровий, знаходиться у працездатному віці та будучі батьком дитини, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. У звязку з тим, що позивач в силу ст. 4 Декрету КМУ Про держане митозвільнений від сплати судового збору, то в силу ст. 88 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 51 грн. і 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою та просить встановити факт, що державний акт виписаний на імя [PERSON] належить йому. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що при видачі йому державного акту помилково не вірно зазначили його імя, замість [PERSON] вписали [PERSON], як на той час його усі називали, у той час, як у паспортних даних він значиться як [PERSON]. Зазначені обставини позбавляють його зареєструвати договір оренди землі. За таких обставин заявник просить встановити факт належності йому державного акту. Представник заявника у судовому засіданні свої вимоги заяви підтримав, просили їх задовольнити. Представник Управління Держкомзему в Новоград-Волинському районі, [PERSON], не заперечила проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення представника заявника, представника Управління Держкомзему в Новоград-Волинському районі, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити. Встановлено, що у державному акті зазначено прізвище, імя та по-батькові «Осадчук Стах Максимович» (а.с. 4). У цьому акті було проведено відповідне виправлення імені «Стах» на «Остап». Зазначене виправлення було проведене відповідно до Розпорядження голови райдержадміністрації (а.с. 5). Згідно паспортних даних імя заявника «Остап». Однак заявнику відмовляють у реєстрації договору оренди землі. У звязку з цим на даний час заявник не має можливості зареєструвати договір оренди землі.. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається із суті звернення до суду у заявника [PERSON] немає іншого порядку встановлення того факту, що державний акт, виданий на імя [PERSON] належить [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернулася до суду з позовом,в якому зазначила,що перебуває з відповідачем в шлюбі,який зареєстровано в Андрушівському районному відділі РАЦС Андрушівського району Житомирської області 18.12.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON],[INFO]. Дуже швидко шлюбні відносини між сторонами погіршилися,відповідач,проживши з сімєю три місяці,повернувся в м.Скадовськ Херсонської області.З березня 2010 року відповідач сімю не навідує,не допомагає матеріально та не проявляє ніякого бажання жити разом. За таких обставин позивач вважає,що сімя розпалась остаточно та поновлена бути не може. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в повному обсязі,обґрунтувавши їх наведеними в позові обставинами. Відповідач в судове засідання не зявився,будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи,що в справі достатньо даних про права та відношення сторін,суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи,суд вважає,що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України,шлюб розривається,якщо судом буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя,інтересам їхніх дітей,що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні,сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків,разом не проживають. Враховуючи,що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності,взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу,суд вважає встановленим,що збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо,після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті права,тому розриває шлюб,дитину залишає на виховання позивачу. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила,що бажає залишити прізвище, яке отримала під час реєстрацію шлюбу . Відповідно до ст.113 СК України,суд залишає позивачу прізвище,яке вона отримала під час реєстрації шлюбу,що розривається - [PERSON]. Враховуючи клопотання позивача суд не стягує на її користь з відповідача понесені нею судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернулася до суду з позовом,в якому зазначила,що перебуває з відповідачем в шлюбі,який зареєстровано в Андрушівському відділі РАЦС Андрушівського РУЮ 30.08.2003 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. За досить короткий час спільного проживання сторони зрозуміли,що у них досить різні характери,відсутні спільні інтереси,довіра. За таких обставин позивач вважає,що сімя розпалась остаточно та поновлена бути не може. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі,зазначила,що за час,який був призначений судом для примирення їх відношення не поліпшилися,вони не ведуть спільного господарства,не підтримують шлюбні відносини.Вважає,що їх сімя розпалася остаточно та поновлена бути не може. Відповідач в судове засідання не зявився,направивши на адресу суду заяву в якій зазначив,що на розірвання шлюбу не згідний,просив надати строк на примирення терміном в 4 місяці. Вислухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи,суд вважає,що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України,шлюб розривається,якщо судом буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя,інтересам їхніх дітей,що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні,з січня 2011 року сторони не підтримують подружніх стосунків,не ведуть спільного господарства,за час,який був призначений судом для примирення,їх відношення не поліпшилися та вважає,що сімя розпалася остаточно та поновлена бути не може.Прохання відповідача щодо надання їм чотирьохмісячного строку на примирення та його доводи,щодо можливості збереження їхньої сімї з позивачем,суд вважає необґрунтованими,т.я. ним не надано суду жодного доказу поліпшення сімейних відносин в наданий судом строк для примиріння. Враховуючи,що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності,взаємоповаги, взаєморозуміння,а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим,що збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо,після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті права,тому задовольняє позов та розриває шлюб,дитину залишає на виховання позивачу. Враховуючи,що відповідачем не надано заяви про зміну прізвища,яке він отримав під час шлюбу,суд залишає йому прізвище,яке він отримав під час державної реєстрації шлюбу= [PERSON]. Враховуючи клопотання позивача суд понесені нею судові витрати на її користь з відповідача не стягує \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що 26.01.2001 року вони уклали шлюб, зареєстрований Свердловським міським управлінням юстиції Луганської області за актовим записом №34. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та Миколу, [INFO] З самого початку сімейного життя взаємини між ними були нормальними, але поступово стосунки почали погіршуватися, почали виникати сварки без поважних на те причин, зовсім перестали розуміти один одного. З листопада 2009 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Просив розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач не зявився, але надав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання зявилася, на розірвання шлюбу не згодна, просила шлюб не розривати. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 26.01.2001 Свердловським міським управлінням юстиції Луганської області за актовим записом №34. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Спору майнового характеру не мають. Спільне господарство не ведуть. З листопада 2009 року проживають окремо. Шлюбні відносини припинені. Строк на примирення надавався, сторони ним не скористалися, позивач на примирення не згоден. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, родина фактично розпалася і існує формально. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 12.03.2010 року він вступила в шлюб з відповідачем, від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим, шлюбні відносини припинені з жовтня 2010 року, коли відповідач залишила сім'ю, до цього часу так і не повернувшись назад. Збереження сімї не можливе, у звязку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду, просить його задовольнити, розірвавши шлюб між ним та відповідачем [PERSON], як такий, що існує лише юридично. Вказав, що малолітній син, після розірвання шлюбу буде проживати біля нього. У судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач, не зявилась в попереднє судове засідання 23.05.2010 року, та в судові засідання 03.06.2011 року, як і повторно 22.06.2011 року, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки від 30.05.2011 та оголошення про виклик до суду на розгляд справи відповідача, яке було розміщено у періодичному виданні - газеті «Черкаський край» від 17.06.2011 року. Причини своєї неявки до суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Як вбачається, подальше збереження даної сімї неможливе, миритися сторони не бажають. Шлюб фактично розпався і ніхто з подружжя не ставить питання про примирення, а суд не вбачає для цього підстав, проживання як подружжя, суперечить інтересам сторін, у звязку з чим, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердити твердження позивача про те, що протягом сімейного життя, відповідач [PERSON] неодноразово залишала сімю. На даний час, дитина проживає з позивачем, який належним чином піклується про хлопчика. Позов підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копіями: паспорта [PERSON], свідоцтва про народження [PERSON], актами соціального інспектування від 15.10.2009 р., 12.08.2010 р., 13.04.2011 р.. На підставі викладеного,

Outcome: approved