overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. 15 липня 2010 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 285. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її вихованні та утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. Вданий час позивачка з відповідачем проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги не надає, проте має можливість її надавати. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі ? частини від заробітку щомісячно починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просила суд про його задоволення. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду телефонограму, в якій просив слухати справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 15 липня 2010, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 285 (а.с. 6). Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). На підставі ст.180 Сімейного Кодексу України відповідач зобовязаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, обґрунтовуючи і підтримуючи який позивач зазначає, що його мати [PERSON] померла 26.01.2010р. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді будинку з господарськими спорудами в с.Горобіївка по вул.Леніна, 54 Бориспільського р-ну Київської обл., який розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. Від спадщини не відмовляється, постійно проживав зі спадкодавицею до моменту її смерті. До нотаріальної контори звернувся вчасно, однак у матері були відсутні правовстановлюючі документи на будинок, тому нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва на право власності, тому він просить суд визнати за ним право власності на спадковий будинок в порядку спадкування після смерті матері. Позивач в судове засідання не з'явився, але в своїй письмовій заяві позов підтримує в повному обсязі та просить справу слухати за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судовому засіданні не з'явився, але в своїй письмовій заяві позов [PERSON] визнає та просять справу слухати за відсутності їх представника. Суд, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши, в сукупності докази по справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, дійсно померла [PERSON] є матірю позивача по справі [PERSON] (а.с.6-7). Спадкодавиця [PERSON] померла 26.01.2010р.(а.с.6). За життя мати позивача заповіту не складала. Спадкоємцем першої черги є позивач [PERSON], який постійно до смерті спадкодавці проживав разом з нею. Позивач подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений законом термін, але оскільки у матері були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, то нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Відповідно до довідки №121 від 10.02.2010р. померла [PERSON], є власницею будинку, що знаходиться в селі Горобіївка Бориспільського району Київської області по вулиці Леніна, 54(а.с.5). Відповідно до технічного паспорту, який було видано 24.07.2008 року, [PERSON] належало вказане домоволодіння. Відповідно до ст..328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом встановленого строку він не заявив про відмову від неї; а також незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення з відповідача неустойки за просрочення сплати аліментів на неповнолітню дитину сина [PERSON], 20.07.2005р. народження, за період часу з липня 2009р. по 17 травня 2010р. в сумі 14200,93гр., посилаючись на те, що заборгованість ним по сплаті аліментів на 01.04.2010р. складає 7552,04гр., що підтверджується розрахунком державного виконавця Ленінського ВДВС м.Запоріжжя. В ході судового слідства позивачка уточнила свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки за просрочення сплати аліментів за період часу з 01 серпня 2009р. по 01 квітня 2010р. в сумі 13542,88гр., т.я. в постанові Коммунарського райсуду м.Запоріжжя від 12.02.2010р. про звільнення від кримінальної відповідальності було зазначено, що відповідач має заборгованість по аліментам з 17.05.2006р. по 14.08.2009р., яку він повністю сплатив. Відповідач в судові засідання тричі не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день просрочення. Сума заборгованості відповідача по аліментам на користь позивачки була встановлена держвиконавцем Ленінського ВДВС м.Запоріжжя, яка, відповідно до довідки від 28.04.2010р. /а.с.7/, складає 7552,04гр. на 31.03.2010р. Відповідно до постанови Коммунарського райсуду м.Запоріжжя від 12.02.2010р. про звільнення від кримінальної відповідальності відповідача, було зазначено, що відповідач мав заборгованість по аліментам з 17.05.2006р. по 14.08.2009р., яку він повністю сплатив /а.с.32/, тому, заборгованість слід розраховувати з 01 серпня 2009р., так, як уточнила позивачка у судоовому засіданні. Сума неустойки за просрочення сплати аліментів за період часу з 01 серпня 2009р. по 01 квітня 2010р. складає 13542,88гр., яку слід стягнути з відповідача, т.я. судом встановлено, що відповідач був заздалегідь ознайомлений держвиконавцем Шевченківського ВДВС м.Київа про суму заборгованості, яку він повинен був сплачувати на користь позивачки, однак, він продовжував сплачувати аліменти несвоєчасно. А в літку 2010р. він звільнився з ТОВ „Хенкель Україна, не повідомивши про нове місце роботи, маючи, при цьому, заборгованість станом на 01.09.2010р. 6512,84гр. /а.с.38-39/. Суд вважає, що доводи поивачки законні, обгрунтовані та не суперечать предстравленим по справі доказам, тому, підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

У вересні 2010р. до суду звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із вказаним позовом до [PERSON], КМУ ГУМВС України в Полтавській області про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В судове засідання позивачі не з»явилися; в своїй заяві на ім»я суду просили справу слухати в їх відсутності; позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням - квартирою № 60, у будинку №37 по вул. Героїв Сталінграда у м.Кременчуці, яка належить їм на праві приватної власності та зняти з реєстраційного обліку [PERSON]; зобовязати КМУ ГУМВС України в Полтавській області скасувати реєстрацію [PERSON] за адресою: м.Кременчук, вул. Героїв Сталінграда, буд. №37, кв.№60. [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та день розгляду справи повідомлявся. Про причини своєї неявки суд не повідомляв, письмової заяви про розгляд справи за його відсутності не направив. Представник відповідача - КМУ ГУМВС України в Полтавській області в судове засідання не прибув, в своїй заяві на імя суду просив справу розглянути без його участі; рішення просив прийняти на розсуд суду. Представник третьої особи - ТОВ «Житлорембудсервіс» в судове засідання не прибув, в своїй заяві на ім»я суду просив справу слухати в його відсутності; проти позову не заперечив; рішення просив прийняти на розсуд суду. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Відповідно до ч.2 ст.386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою йро заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] у' м.Кременчуці на підставі свідоцтва про право власності на квартиру виданого Управлінням ЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів від 15.05.2000 року за № 17527/1. У спірній квартирі крім власників квартири зареєстрований чоловік [PERSON], відповідач по справі - [PERSON]. У червні 2009 року [PERSON] та [PERSON] шлюбні відносини припинили; > З вищезазначеного часу відповідач забрав всі свої речі із спірної квартири; місце його проживання чи перебування позивачам не відомо; у добровільному порядку з реєстраційного обліку не знявся. Такими діями відповідач створює перешкоди позивачам у користуванні квартирою по причині проведення нарахувань по оплаті за комунальні послуги; порушуються права позивачів, як власників, щодо володіння, користування і розпорядження належним на праві власності житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, відповідно до статті 386 ЦК України, статей 60, 209, 212-218 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстровано 16.09.2005 року відділом РАЦСу Болехівського міського управління юстиції. На обгрунтування твоїх вимог посилається на те, що за час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], 13. 06. [INFO]. Однак одруження з відповідачем виявилося невдалим, в них виявилися різні погляди на ведення сімейного господарства та виховання дитини. Відповідач часто зловживає спиртним , байдуже ставиться до неї та дочки, в стані алкогольного сп»яніння ображає її нецензурними слезами в присутності дочки, що негативно впливає на її виховання. На даний час вони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть сімейного господарства, щліоб носить формальний характер. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач взагалі не цікавиться ЇЇ життям та життям дочки, не надає коштів на матеріальне забезпечення сім»ї. В них зникло почуття любові та поваги одне до одного, примирення та збереження сім»ї вважає неможливим. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали позовної заяви, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідоцтвом про шлюб підтверджено про укладені!я 16.09.2005 року шлюбу між сторонами. СтЛ12 Сімейного кодексу передбачено, що шлюб1 розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя Ч збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В суді встановлено, що сторони не бажають зберегтисіи"ю та шлюб, кожен із них живе своїми інтересами, що далеко не співпадають з засадами шлюбу, зміцнення сім"ї, утвердження почуття обов'язку одне перед одним, побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги,' взаємодопомоги і підтримки. За таких обставин, суд, враховуючи інтереси кожного з подружжя, приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати по справі, суд покладає на відповідача. На підставі наведеного, ст.51 Конституції України, с г.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

20 жовтня 2010 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 24.02.1994 року у відділі ЗАГСу Баришівського району Київської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою, про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №11. Це у сторін перший шлюб, від якого у них спільних дітей не має. Сімейне життя в них не склалось через розбіжність характерів та відсутність спільних інтересів, внаслідок чого сторони з березня 2000 року проживають окремо та не ведуть спільного господарства. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб. Позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач позов визнав, внаслідок чого сторони просили розірвати укладений між ними шлюб. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 24.02.1994 року у відділі ЗАГС Баришівського району Київської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою, про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №11, свідоцтво серії І-БК №260117 (а.с. 5). Це у сторін перший шлюб, від якого у них спільних дітей не має. З наданих письмових пояснень та змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться, оскільки позивач та відповідач проживають окремо. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачкою та відповідачем відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб між сторонами слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. 00 коп., за згодою сторін, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить стягувати на її користь аліменти у розмірі 1/4 частині від усіх видів заробітку чи доходу відповідача, на утримання дитини [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. При таких обставинах суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в зв'язку з наступними встановленими судом обставинами. Згідно копії свідоцтва про народження дитини відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.З). Довідкою Хмельницького базового медичного коледжу підтверджується те, що [PERSON] є студенткою даного коледжу та вказано термін закінчення навчального закладу, а саме 01 березня 2013 року (а.с.4). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу На підставі викладеного, з врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України , суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі % частини від всіх видів його щомісячного доходу чи заробітку. Заперечень з посиланням на докази, які б спростовували висновки суду, відповідач до справи не представив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася 27.10.2010 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. В заяві зазначила, що 04.04.2010 р. у віці 69 років померла [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть, остання одруженою не була, дітей не мала За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачці, за даними Спадкового реєстру заповіт не змінювався і не скасовувався. Позивачка подала заяву в Міжгірську держнотконтору про прийняття спадщини. За відсутності у позивачки правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок Міжгірська держнотконтора не може видати свідоцтво про право на спадщину на це майно і тому позивачка просить визнати за нею право власності на жилий будинок № 370 в с. Нижній Студений, Міжгірського району, Закарпатської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач на розгляд справи не зявився, подав суду письмову заяву про те, що не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок.. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися 28.10.2010 року до суду з позовом про визнання за ними права власності на спадковий житловий будинок. В заяві зазначили, що 27.06.2009 року помер [PERSON], який доводився [PERSON] чоловіком та рідним батьком [PERSON]. За життя померлий не залишив заповіту. До спадкового майна належить житловий будинок в смт. Міжгіря, вул.. Голікова, № 2 Міжгірського району. Звернувшись у Міжгірську державну нотаріальну контору державний нотаріус повідомив їм про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину на майно, оскільки на підставі договору дарування посвідченого Міжгірською держнотконторою 07.09.1990 року зареєстрованого під № 749, згідно якого [PERSON] отримав у подарунок даний житловий будинок від свого батька, реєстрації прав власності проведено не було. Даний договір було посвідчено Міжгірською держнотконторою у встановленому порядку та оскільки смерть власника є підставою припинення права власності, то реєстрацію такого після смерті чоловіка провести не можливо. Тому держнотаріус порекомендував звернутися за захистом їх спадкових прав до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить задовольнити. Представник відповідача позов визнав повністю. Перевіривши, що визнання позову представником відповідача не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивачів грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою, в якій зазначає, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них 13.06.2007 року народилася дочка [PERSON]. Неповнолітня дочка в даний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від її утримання. Вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною і вже не отримує допомогу по лінії соціального захисту. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням виконувати покладені на нього обов»язки по матеріальному забезпеченню та вихованню дитини. Однак, незважаючи на її звернення відповідач не надавав і не надає коштів на утримання дочки. Інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб в нього на утриманні не має , не хворіє Відповідач офіційно не працевлаштований , але підробляє на будівельних роботах, а тому має можливість сплачувати аліменти. Посилаючись на ці обставини, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що вона ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не має можливості забезпечити дитину всіма необхідними речами. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та додатково пояснив, що він не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, стан його здоров»я задовільний. Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що за час спільного проживання у них 13.06.2007 р.н народилася дочка [PERSON]. Суд визнав, що в даний час відносини між сторонами ускладнилися; вони проживають окремо, неповнолітній син перебуває на утриманні позивачки. Суд вважає, що проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Згідно ст. 182 Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу При визначенні розміру аліментів суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує стан здоров'я, загальний матеріальний стан дитини та відповідача, відсутність в останнього інших дітей та осіб, яких він зобов'язаний утримувати і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на дитину щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 500( п»ятсот) грн, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка звернулася до суду з вимогами - 27.10.2010 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved