Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 15.12.2005 року між нею та відповідачем по справі, який на той час був зареєстрований як приватний підприємець, був укладений трудовий договір, який був зареєстрований Інгулецьким районним центром зайнятості за номером 338 від 15.12.2005 року. Даний договір, згідно п. 1, є безстроковим. Відповідно до вищезазначеного договору відповідач прийняв її на роботу в магазин «Водолій», який належав останньому, на посаду бухгалтера, де вона пропрацювала з 15.12.2005 року до 06.10.2008 року. 06.10.2008 рок позивач захворіла і перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі «Міська лікарня №17» до 29.11.2008 року. Після виходу на роботу вона дізналась, що за час її перебування на лікарняному, відповідач фактично припинив свою підприємницьку діяльність, а магазин «Водолій», в якому вона працювала, належить іншому підприємцю, а тому виконання її обовязків, згідно укладеного з відповідачем трудового договору, стало неможливим. У звязку з тим, що іншої роботи відповідач не міг їй запропонувати, не виплатив їй лікарняний, не сплачував заробітну плату, вона звернулась до нього з письмовою заявою про припинення трудового договору, згідно п. 38 КЗпП України, на що відповідач зазначив, що згідно ст. 38 КЗпПУ, щоб звільнити та зняти її з реєстрації у державній службі зайнятості повинно минути два тижні. Через два тижні позивач неодноразово зверталась до відповідача з метою розірвати трудовий договір, однак останній в даному їй безпідставно відмовляв. Згодом відповідач взагалі зник, змінив номер свого мобільного телефону, за адресою реєстраційного обліку він не проживає, а тому у позасудовому порядку вирішити даний спір позивач не має змоги. 04.03.2010 року позивач звернулась до Інгулецького районного центру зайнятості з заявою про зняття з реєстрації у державній службі зайнятості трудового договору, укладеною між нею та відповідачем і 16.03.2010 отримала відповідь, в якій зазначено, що зняття з реєстрації у державній службі зайнятості трудового договору можливо тільки за відповідним рішенням суду. В даний час трудовий договір носить формальний характер, оскільки з 31.11.2008 року ні відповідачем, ні нею умови трудового договору не виконуються, що чинить їй перепони у влаштуванні на нову роботу, оскільки позивач не має запису у своїй трудовій книжці про звільнення за власним бажанням. Тому позивач просить трудовий договір, укладений 15 грудня 2005 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та працівником [PERSON], [INFO], який зареєстрований Інгулецьким районним центром зайнятості за номером 338, розірвати за ст. 38 КЗпПУ. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь 37 гривень витрати на сплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу. У судове засідання представник позивача не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, надала суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, була викликана в суд через оголошення у пресі з опублікуванням оголошення, яке відбулося 02.11.2010 року і таким чином вважається повідомленою про час і місце розгляду справи. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити предявлені позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 15.12.2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений трудовий договір, який був зареєстрований Інгулецьким районним центром зайнятості за номером 338 від 15.12.2005 року (а.с.4). Відповідно до Договору, 15.12.2005 року позивач [PERSON] була прийнята на роботу до приватного підприємця [PERSON] на посаду головного бухгалтера, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-7). В період часу з 06.10.2008 року по 29.11.2008 року, позивач [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі «Міська лікарня №17» (а.с.5). 30.11.2010 року позивач [PERSON] дізналась, що відповідач фактично припинив свою підприємницьку діяльність і тому вона неодноразово зверталась до нього з метою розірвати трудовий договір, однак останній безпідставно їй відмовляв, а згодом зник, змінив номер телефону, за місцем реєстраційного обліку не проживає. Відповідно до листа Інгулецького районного центру зайнятості Криворізького міського центру зайнятості №184 від 16.03.2010 року, позивачу [PERSON] було відмовлено в розірванні трудового договору та знятті його з реєстрації в державній службі зайнятості та зазначено, що зняття з реєстрації у державній службі зайнятості трудового договору можливо тільки за відповідним рішенням суду (а.с.8). Відповідно до ч. 4 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до положень Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001 року за №260, форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції і Міністерства соціального захисту від 29.07.1993 за № 58, провести дії по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості можливо лише в разі звернення обох сторін трудових відносин з належними їм документами до центру зайнятості. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових правовідносин роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін в центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації у державній службі зайнятості є рішення суду, яке набрало чинності, щодо припинення дії договору. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що права позивача порушені відмовою відповідача розірвати трудовий договір, а від так позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved