Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

Прокурор Ленінського району м. Запоріжжя, що діє в інтересах [PERSON], звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] у м .Запоріжжя. В позові зазначив, що [PERSON] у звязку з неправомірними діями [PERSON] з 1999 року не має можливості проживати за місцем реєстрації у квартирі [ADDRESS] у м . Запоріжжя. 14.06.05 р. апеляційним судом Запорізької області прийнято рішення про вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] у м .Запоріжжя, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.07.2007 р. - залишено без змін. 18.05.2005 року відбулося вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] у м .Запоріжжя. 28.05.2005 року до ВДВС надійшла заява [PERSON] про відновлення виконавчого провадження., оскільки [PERSON] та [PERSON] перешкоджають його проживанню. 07.09.2005 року відбулося повторне вселення [PERSON] до вище зазначеної квартири. На сьогоднішній день [PERSON] та [PERSON] продовжують перешкоджати [PERSON] проживати в вищезазначеній квартирі, а іншого житла він не має. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечує, та подала зустрічний позов, в якому просить виселити [PERSON] із квартиру [ADDRESS] без надання іншого помешкання та зобовязати [PERSON] виплатити їй сплачені витрати за 1995 - 2010 р. за комунальні послуги, які нараховувалися на [PERSON] Відповідачка [PERSON] проти позову заперечує, та подала зустрічний позов, в якому просить виселити [PERSON] із квартиру [ADDRESS] без надання іншого помешкання. [PERSON] подав зустрічний позов, в якому просить виселити [PERSON] із квартиру [ADDRESS] без надання іншого помешкання. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що ордер №5790 серія А-IV від 14.09.1979 року виданий [PERSON] на право заселення в квартиру [ADDRESS], склад сімї: чоловік [PERSON], дочка [PERSON]. На даний час в вище зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 15.11.2001 року. 14.06.05 р. апеляційним судом Запорізької області прийнято рішення про вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS], яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.07.2007 р. - залишено без змін. 18.05.2005 року відбулося вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] у м .Запоріжжя. 28.05.2005 року до ВДВС надійшла заява [PERSON] про відновлення виконавчого провадження., оскільки [PERSON] та [PERSON] перешкоджають його проживанню. 07.09.2005 року відбулося повторне вселення [PERSON] до вище зазначеної квартири. В судовому засідання прокурор Ленінського району м. Запоріжжя надав матеріали, щодо неодноразового звернення [PERSON] щодо виконанню судового рішення щодо вселення в квартиру [ADDRESS]. В своїх зверненнях [PERSON] вказує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перешкоджають його проживанню в вищезазначеній квартирі, змінили замки на дверях. 12.06.2008 р. прокуратурою Ленінського району м. Запоріжжя порушено кримінальну справу відносно [PERSON]Є, щодо перешкоджання виконання судового рішення. 16.10.2009 р. кримінальну справу відносно [PERSON]Є закрито у звязку з проходженням строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що відповідачі перешкоджають його проживанню в вищезазначеній квартирі, іншого житла він не має, тому він на протязі 4-х років змушений звертався у різні інстанції про допомогу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судому засіданні заперечували, що перешкоджають проживанню [PERSON] в квартирі, та пояснили, що [PERSON] добровільно покинув помешкання та на протязі всього часу не відвідував квартиру, не здійснював оплату за користування житлом та комунальні послуги, що нараховувалися на позивача, в квартирі відсутні будь-які особисті речі [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні відповідачі визнали, що змінили вхідні двері та замок до квартири, ключ від якого у [PERSON] відсутній. Добровільно надати ключ від вхідних дверей [PERSON] в судовому засіданні відмовились. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] допитані в судовому засіданні, надали пояснення, що на протязі 2005-2010 років не зустрічали [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст.1 ЖК України громадяни мають право на житло. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченого законом. Таких підстав, на день слухання справи, суд не вбачає. Тому [PERSON], відповідно до вимог ст. 64 ЖК України, має право на користування квартирою нарівні з усіма мешканцями. Іншого місця для постійного проживання [PERSON] не має, протягом часу, коли він не користувався квартирою, він намагався поновити своє право, вселитися до квартири. \~Ст.. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку встановленому цивільним процесуальним кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 116 ЖК України, яка передбачає виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Посилання [PERSON], [PERSON]Є, [PERSON] на те, що [PERSON] протягом 5-ти років не проживав у вищезазначеній квартирі, та за період відсутності він не виконував обовязків по оплаті за квартиру, не ремонтував її, не впливають на висновок суду, оскільки ці обставини не є визначеними законом підставами для виселення особи. Зважаючи на викладене суд дійшов до висновку, що заявлені прокурором позовні вимоги є законним, обґрунтованими та доведені належними і допустимими доказами, тому підлягають задоволенню. Задовольняючи позов прокурора Ленінського району м. Запоріжжя, про вселення в квартиру [PERSON], наведені дані свідчать про перешкоджання відповідачів у здійсненні ним права користування житлом, тому зустрічні позовні вимоги [PERSON], [PERSON]Є, [PERSON] не підлягають задоволенню, через їх недоведеність та необґрунтованість.

Outcome: approved