Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати дійсним договір купівлі-продажу № 2000-119 М, укладений 12 вересня 2000 року, за яким [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS], який укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь»та зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН»від 26 вересня 2000 року під № 917, стр.8, кн.383пр. Позивачі посилаються на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу нотаріальне посвідчення договору не було потрібним, але у звязку зі змінами законодавства, договори купівлі-продажу, які укладалися на товарних біржах, повинні бути нотаріально посвідчені. Таким чином для реалізації права власності на вказану квартиру позивачі були змушені звернутись до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позові та просили суд позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі, надала письмову заяву, якою позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи Одеської Універсальної біржі «Вітязь» у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся, причини неявки суду невідомі. Суд вважає, що наявні документи достатні для розгляду справи за відсутності відповідачки та представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 2000 року на Одеській Універсальній біржі «Вітязь»був укладений договір купівлі-продажу №2000- 119 М, за яким [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS]. Договір зареєстровано в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 2000-119М від 12.09.2000р./а.с.6-7/ Договір купівлі-продажу зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН»від 26 вересня 2000 року під № 917, стр.8, кн.383пр. З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна відповідачка звільнила квартиру, а позивачка [PERSON] вселилась, зареєструвалась, постійно проживає та користується квартирою, позивачка [PERSON] є власником частини квартири, однак в квартирі не зареєстрована. Відбулось повне виконання договору, на протязі тривалого часу сторони договору купівлі-продажу претензій один до одного не пред"являли. Правовідносини з приводу укладання договору купівлі - продажу у 2000 році повинні регулюватися відповідно до вимог ст. ст. 47, 227 ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення договору, громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом, тобто позивач внаслідок купівлі-продажу квартири набув право власності на вказану квартиру. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що розмір часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки домовленостей між позивачами щодо розміру часток не було, виходячи з засад рівності часток, суд вважає, що розмір часток у спільній сумісній власності є рівним, тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved