Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 29.08.2008р. по 25.12.2009 року працювала у відповідача апаратником, при цьому при звільнені їй не була виплачена заробітна плата за грудень 2009р. Тому просить стягнути з відповідача на її користь, заборгованість по заробітній платі за грудень 2009р. у сумі 1460 грн., заборгованість за невиплату вихідної допомоги у сумі 1460 грн., середній заробіток за затримку виплати заробітної плати з 25.12.2009р. по 20.08.2010р., тобто за 167 днів в сумі 11082,12грн., за надання юридичної допомоги -100грн. та моральну шкоду 6000 грв., яку вона мотивувала тим, що вона втратила життєві зв*язки, кожного дня мала дивитися в очі дитині, обіцяючи їм, що завтра їй виплатять зарплату, не могла забезпечити дитину їжею та одягом, відпочинок влітку, мала брати в борг у друзів, що принижувало її гідність і честь. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги, відмовляється від частини стягнення заробітної плати за грудень 2009р., оскільки вона їх отримувала, наполягає на стягнення з відповідача вихідної допомоги у сумі 1460грн., середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати з 25.12.2009р. по 20.08.2010р., у сумі 11082,12грн., за надання юридичної допомоги 100 грн. та моральну шкоду - 6.000грн. Представник відповідача позовні вимоги не визнала. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач з 29.08.2008р. працювала у відповідача апаратником. 25.12.2009р. позивача на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України звільнено у звязку з скороченням штату. Згідно довідки станом на 25.12.2009р. заборгованість по заробітній платі ВАТ Волноваський КХП перед [PERSON] склала - 1762,08грн., з них заборгованість по заробітній платі - 302,08грн., вихідної допомоги - 1460грн., які погашені. Станом на 26.10.2010р. заборгованості по заробітної платі перед [PERSON] не має. Згідно наданих відомостей на виплату грошей [PERSON] отримала 1762,08 грн. Крім того підприємство ніяк не мало можливості виплатити позивачу суму заборгованості, оскільки ще до його звільнення, тобто ще 03.11.2009р. їхні рахунки в банку були арештовані ВДВС, оскільки підприємство вже простоювало, почалася процедура банкрутства, і суми погашало не КХП, а ВДВС, тобто вини підприємства немає в невиплаті заробітної плати і тому відповідачі не повинні виплачувати, компенсацію та моральну шкоду (яку до того ж позивач взагалі не обгрунтував і не довів) і середній заробіток за час затримки, тобто КзпП України в даному випадку не можна застосовувати; в позовній заяві позивач не обґрунтував сам факт заподіяння йому моральної шкоди. Суд бере до уваги той факт, що трудовий договір між сторонами вже було припинено і пройшов встановлений законом (ст.233 КзпП України) тримісячний строк позовної давності (який обчислюється з дня коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права), поновити який позивач не просив взагалі. Тому суд вважає, що позовні вимоги необгрунтовані і у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно ст. 88 ЦПК України з позивача, якому відмовляється у задоволенні позовних вимог на користь держави слід стягнути судові витрати: судовий збір в сумі 51грн. Відповідно до вимог ч.3 ст. 81 ЦПК України, постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпе\-чення розгляду цивільних справ та їх розмірів" від 21 грудня 2005 року №1258 з від\-повідача також слід стягнути 120грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі ст. ст. 10,11,57,64,88,209, 212-215,218 ЦПК України,

Outcome: approved