Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

09.12.2010 року позивач звернувся до суду з названим позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, мотивуючи свій позов тим, що 01.03.2010 року між ним та відповідачем було укладено в усній формі договір купівлі- продажу автомобіля „Фольксваген Транспортер", державний номер ВН 2376АН, 2001 року випуску. Відповідно до умов даного договору позивач передав відповідачу обумовлену грошову суму у розмірі 4 000 доларів СІЛА, після чого останній видав на ім'я позивача та його сина довіреність, якою уповноважив його користуватись, володіти та розпоряджатись належним йому автомобілем. Те, що сторони належним чином не оформили угоду купівлі-продажу вказаного автомобіля було обумовлено тим, що власнику автомобіля були терміново потрібні грошові кошти, а позивач не мав достатньо коштів для постановки вказаного автомобіля на облік та його переоформлення. На початку листопада 2010 року позивач звернувся до відповідача з проханням оформити вищевказаний договір належним чином, однак, відповідач від зустрічей ухиляється, оформити договір належним чином відмовляється, що і стало підставою для звернення до суду. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи сповіщений належним чином, надав до суду заяву, в якій посилаючись на термінове відрядження, просив розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про судових розгляд повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справу у його відсутність. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та третьої особи, сповіщених про розгляд справи належним чином, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦГІК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. У судовому засіданні встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль \\ЮЬК8\\УАСЕК ТКАК8РОКТ, 2001 року випуску, об'єм двигуна 1896 куб.см., шасі №\\У\\П222701 Н130112, реєстраційний номер [NUMBER], належав [PERSON]. Згідно з договором купівлі-продажу від 01.03.2010 року, укладеного у простій письмовій формі між [PERSON] та [PERSON], відповідач продав позивачу спірний автомобіль УОЬКВШАОЕІЧ' ТКАТЧ8РОКТ, 2001 року випуску, за грошову суму в розмірі 4 000 доларів США. Передача грошей за дамим договором підтверджується власноручною розпискою відповідача від 01.03.2010 року. Крім того, у цей же день відповідачем на ім'я позивача та його сина була видана довіреність. Згідно з довіреністю від 01.03.2010 року, посвідченою нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованою в реєстрі за №687, встановлено, що відповідач надав позивачу право на керування, розпорядження, користування, володіння спірним автомобілем. З пояснень позивача вбачається, що він неодноразово звертався до [PERSON] з пропозицією оформити договір належним чином, однак відповідач від оформлення договору відмовляється, посилаючись на велику зайнятість, в зв'язку з чим позивач не може переоформити в ВДАІ ГУМВС України в Одеський області на себе спірний автомобіль. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання догозору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст.662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи. Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 01.03.2010 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу, внаслідок чого були сплачені грошові кошти, видана довіреність, переданий автомобіль та ключі і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним з метою захисту прав позивача визнати договір купівлі-продажу від 01.03.2010 року дійсним та визнати за позивачем право власності на спірний автомобіль. На підставі викладеного,

Outcome: approved