Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

Представник позивача за письмовою довіреністю [PERSON],посилаючись на те,що між [PERSON] та Банком 17 лютого 2006 року був заключений договір,згідно якого його довіритель мав отримати на кредитну картку кошти в сумі 5000,00 грн.,однак третя особа [PERSON] вчинила шахрайські дії, встановлені судовим рішенням,заволоділа зазначеними коштами,його довіритель при цьому погашав кредит за Договором і сплачував проценти за користування кредитними коштами,тому просив суд визнати недійсним кредитний договір від 17 січня 2006 року за кредитною карткою №5457082907045038,стягнути з відповідача сплачені його довіритем за Договором кошти в сумі 6000,00 грн., сплачений ними судовий збір в розмірі 50,00грн. та 120,00грн.за ІТЗ судового процесу. В судовому засіданні представник позивача за письмовою довіреністю [PERSON] заявлені позовні вимоги уточнив і пояснив, що в зв»язку з тим,що [PERSON] завдяки шахрайським діям від імені [PERSON] уклала кредитний договір, вони не знали точної дати укладення кредитного договору,однак під час дослідження в судовому засіданні спірного Договору, він погодився з тим,що дата укладання спірного Договору саме 15 лютого 2006 року, а тому просив суд визнати недійсним кредитний договір від 15 лютого 2006 року за кредитною карткою №54 57 082907 045038,стягнути з відповідача сплачені його довіритем за Договором кошти в сумі 6000,00 грн., сплачений ним судовий збір в розмірі 50, 00грн. та 120, 00грн.за ІТЗ судового процесу, а всього 6170,00 грн. Представник Банку за письмовою довіреністю [PERSON]J1. в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився,при цьому пояснив,що Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області з неребіліатуючих обставин звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності,передбаченої ст.ст.358 ч.1,358 ч.3,190 ч.І КК України внаслідок зміни обстановки, а кримінальну справу відносно неї було закрито,однак при цьому було встановленого [PERSON] дійсно шляхом шахрайських дій уклала 17 січня 200 6 року кредитний договір від імені [PERSON] та отримала в Радомишльському відділенні ПАТ «ПриватБанк» кредитні кошти в сумі 9 229,00 грн.,які витратила на свої потреби,тобто в Постанові суду мова йшла про зовсім інший кредитний договір, а тому г.росив у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ ПриватБанк» відмовити за безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін в справі,дослідивши матеріали справи, оцінивіки зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить ДО висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено,що 15 лютого 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк" м.Дніпропетровськ та [PERSON] був заключений кредитний договір(карткове кредитування) про надання останньому кредиту в сумі 5000, 00 грн.з перерахуванням на іменну кредитну картку №5457082907045038, зі сплатою відсотків у розмірі 3% на місяць та строком повернення коштів та відсотків за користування до закінчення терміну дії картки. Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2007 року з нереабілітуючих обставин звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності,передбаченої ст.ст.358 ч.1,358 ч.3,190 ч.І КК України внаслідок зміни обстановки, а кримінальну справу відносно неї було закрито,однак при цьому судом було встановлено,що «..17 січня 2006 року підсудна [PERSON], використовуючи копії документів,які шляхом обману та зловживаючи довірою взяла у [PERSON],оформила від його імені кредитний договір,що дозволило їй отримати кредитні кошти на суму 9 229,00 грн.,а після того як [PERSON] не змогла погашати заборгованість по кредитному договору це змушений був робити [PERSON] і який погасив борг на суму 3 693,96 грн..». Також встановлено зазначеною Постановою,що «.. 15 лютого 2006 року підсудна [PERSON],використовуючи копії документів, та кредитну картку банку «Приватбанк» №5457082907045038,які шляхом обману та зловживаючи довірою взяла у [PERSON] і оформила заяву від його імені на активацію даної картки,що дозволило їй отримати гроші в сумі 5000,00 грн.Після того,як [PERSON] не змогла погасити заборгованість по даному договору - заборгованість змушений був погашати [PERSON],що дозволило [PERSON] заволодіти грошима [PERSON] на загальну суму 2760,00 грн...». На даний час згадана Постанова вступила в законну силу і є чинною. У відповідності до ч.З ст.61 ЦПК України обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області зід ЗО вересня 2010 року в справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором від 17 січня 2006 року позовні вимоги задоволено частково - стягнено з [PERSON] на користь позивача кошти в сумі 17 170,70 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати,а відносно [PERSON] - відмовлено за безпідставністю. Відповідно до ч.І ст.215 ЦК України підставою недійсності кравочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною сторонами) вимог,які встановлені ст.203 ЦК України. Згідно вимог ст.228 ЦК України правочин вважається таким,що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав,свобод людини і громадянина,знащення або пошкодження майна фізичної,юридичної особи або держави. В судовому засіданні встановлено,що Заяву на отримання карткового кредитного договору та додані документи шляхом обману та зловживаючи довірою взяла [PERSON] тому суд важає,що позовні вимоги про визнання кредитного Договору від 15 лютого 2006 року є г правомірними і тому суд їх задовольняє. У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою,яка її завдала. В рамках розслідування згаданої кримінальної справи [PERSON] Постановю слідчого від Об липня 2007 року був визнаний Потерпілим від злочинних дій [PERSON] Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено,що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи,підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою,яка її заподіяла,за умови,що дії останньої були неправомірними,між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи». З огляду на таке,суд вважає за встановлене,що саме [PERSON] [[PERSON] має відповідати перед позивачем за завдану шкоду, а сому суд відмовляє [PERSON] в задоволенні позовних вимог про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» коштів в сумі 6000,00 грн. за кредитним договором . Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа,яка завдала іікоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З огляду на таке,суд вважає за доведене,що шкода позивачу завдана не з вини ПАТ КБ «Приватбанк»,а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього заборгованих кредитних коштів. Згідно вимог ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір відповідно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial