overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] у травні 2011 року звернувся до суду з позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок № 6 розташований по вул. Миру у м. Пирятин, Полтавської області. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] спільно придбали недобудований будинок, який потім добудували у житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. Після смерті чоловіка, [PERSON] прийняла спадщину, тобто ? частина будинку являється її власністю, а інша ? частина є спадковим майном, що залищилося після смерті [PERSON] Під час оформлення документів на спадкове майно, виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. При зверненні до КП Лубенське МБТІ для визнання права власності їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. У даний час у неї виникла необхідність визнати право власності на вищевказаний будинок, а тому вона вимушена звернутися до суду. Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду листа, у якому просить справу розглядати без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечував. Судом установлено: [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с. 6). 19.09.2010 року [PERSON] помер (а.с. 5). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що складається із житлового будинку «А-1», літньої кухні «Б», сараю «В», прибудови до сараю «в», погреба «Г», убиральні «Ж», вимощення «І», огорожі № 1, воріт № 2, що розташовані по вул. Миру, 6 у м. Пирятин, Полтавської області, про що свідчить копія довідки виконавчого комітету Пирятинської міської ради № 339 від 14.03.2011 року та копія технічного паспорта на житловий будинок (а.с. 14-18). [PERSON] є спадкоємцем майна, що залишилося після смерті [PERSON] Інших спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину, немає оскільки син [PERSON] [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині на користь своєї матері [PERSON], про що свідчить копія заяви від 20.01.2011 року № 62. [PERSON] звернулася до КП Лубенське МБТІ з метою переоформлення права власності на вищевказане нерухоме майно, але їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. У звязку з вищевикладеними обставинами [PERSON] вимушена звернутися до суду. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2011 року звернувся до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовану споруду. У судовому засіданні позивач викладені у позовній заяві вимоги підтримав, та пояснив суду, що він являється власником будинку та господарських споруд, розташованих по пров. Водокачному, 15 у м. Пирятин, Полтавської області. Під час користування своєю власністю, позивачем було самовільно збудовано гараж. На даний час у нього виникла необхідність узаконити самовільно збудоване будівництво та визнання права власності на самовільно збудований гараж, і тому він вимушений звернутися до суду. Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду листа, у якому просив справу розглядати без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечував. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом установлено: [PERSON] являється власником житлового будинку та господарських споруд, що розташовані по пров. Водокачному, 15 у м. Пирятин, Полтавської області, про що свідчить копія технічного паспорта на житловий будинок (а.с. 4-6). Згідно з довідкою-характеристикою №337 виданою 12 квітня 2011 року комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», загальна вартість вказаного самовільно збудованого гаража складає 20248 гривень (а.с. 7). Відсутність правовстановлюючих документів на господарські споруди перешкоджає позивачу [PERSON] вільно розпоряджатися майном, що перебуває у його власності. Згідно ст. 376 Цивільного кодексу України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, про що свідчить державний акт від 14.07.201 року серія ЯЛ № 525494 (а.с. 12), суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] у червні 2011 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити посилаючись на те, що на даний час сімя сторін фактично розпалась. Підставою для розпаду сімї є непорозуміння та постійні сварки, що призвело до фактичного розпаду сімї та шлюбних відносин, перестали вести спільне господарство, а тому просить розірвати шлюб, примиритися категорично не бажає. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши пояснення сторін і проаналізувавши обставини справи, уважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження від 15.12.2001 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спору про місце мешкання якої у сторін не виникає як і про поділ майна, що є спільною сумісною власністю. Суд, розглянувши докази по справі, уважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд уважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

01.03.2011 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні до неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Позов мотивує ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дитини. Ухвалою суду від 31.03.2011 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, виконавчий комітет Новозаводської районної у місті Чернігові ради. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Представник третьої особи висловив позицію про необґрунтованість позову. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони являються батьками [PERSON], [INFO]. Сторони розірвали шлюб 25.09.2002 року. Після розірвання шлюбу з відповідачем 18.11.2008 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та обрала прізвище свого чоловіка. Неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом з позивачем. Посилаючись на невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дитини позивач просить суд позбавити його батьківських прав у відношенні до дочки. Згідно пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Отже, звертаючись до суду з даним позовом позивач повинна була довести ухилення відповідача від виконання своїх обовязків по вихованню і утриманню дитини. Позивач зазначені положення закону не виконала і не надала суду належних доказів на підтвердження ухилення відповідача від виконання обовязків по вихованню і утриманню дитини, а надані нею копії довідок про перебування відповідача в розшуку та про несплату ним аліментів (а.с. 8, 9) зазначеного беззаперечно не підтверджують, оскільки вказані довідки видані у 2009 році, а тому не свідчать про таке ухилення в даний час. За повідомленням третьої особи позивач відмовилася співпрацювати з органом опіки та піклування та надавати документи з приводу участі відповідача у вихованні і утриманні її дитини, пояснивши, що в неї є адвокати, які й повинні вирішувати вказане питання. Не маючи у своєму розпорядженні необхідних документів третя особа надала висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні до неповнолітньої дочки. Аналогічним чином поводила себе позивач та її представник й у судовому засіданні. Надавши пояснення по суті справи позивач та її представник перестали зявлятися до суду без повідомлення причин своєї неявки, що свідчить про відсутність у позивача та її представника заінтересованості у доведенні обставин справи. Вищевикладене в сукупності є підставою для відмови в задоволенні позову, через його недоведеність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

30.05.2011 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення того факту, що [PERSON], яка померла 27.12.1997 року в селі Чемер Козелецького району Чернігівської області, являється їхньою матірю. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що у свідоцтві про її народження невірно вказано імя матері «Іра», замість «Орина», а у свідоцтві про реєстрацію шлюбу невірно вказано її дівоче прізвище «Бессараб», замість «Бесараб». У свою чергу [PERSON] посилається на помилки в написанні у свідоцтві про народження її власного імені «Наталка»замість «Наталія», а також імені матері «Іра», замість «Орина». Заявники стверджують, що наявність помилок у зазначених вище актах цивільного стану створює перешкоди в отриманні ними в нотаріальній конторі документів про право на спадщину матері, що змусило звертатися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. У судовому засіданні заявники свої вимоги підтримали і наполягали на задоволенні. Представник заінтересованої особи не зявилася, при цьому надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 02.06.2010 року, ухваленим в цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на спадщину (справа № 2-659/2010), встановлено, що [PERSON], яка померла 27.12.1997 року, являється матірю заявників. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт родинних відносин заявників із [PERSON] являється доведеним, а тому не підлягає доказуванню в межах даної справи. Як убачається з матеріалів справи (а.с. 12 16), у свідоцтві про реєстрацію шлюбу невірно записано дівоче прізвище [PERSON], і замість «Бесараб»зазначено «Бессараб», а в свідоцтві про її народження невірно записано імя матері «Іра», замість «Орина». У свідоцтві про народження [PERSON] невірно записано її власне імя «Наталка»замість «Наталія», а також імя матері «Іра», замість «Орина». Наявність помилок у зазначених вище актах цивільного стану унеможливлює отримання заявниками в нотаріальній конторі документів про право на спадщину матері. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вищевикладене в сукупності являється підставою для задоволення заяви і встановлення факту родинних відносин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

30.05.2011 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та суду пояснила, що 05.06.2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління Юстиції в Донецькій області, актовий запис № 296. Даний шлюб для них повторний. Від шлюбу вони мають малолітню доньку Емілію, [INFO]. З відповідачем вони припинили подружнє життя та будь-яке спілкування з 5 жовтня 2009 року через чотири місяці після укладання шлюбу і за сім з половиною місяців до народження дитини. Припинення подружнього життя відбулося з причини зявлення в нього іншої родини, з якою він мешкає станом на сьогоднішній день. Станом на теперішній час позивачка звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу. З моменту припинення сімейних відносин і до народження дитини відповідач не цікавився ані її здоровям, ані здоровям їх майбутньої дитини. Матеріальну допомогу не надавав. Після народження доньки і до теперішнього часу відповідач жодного разу не виявив бажання її побачити, не цікавився її долею, життям та здоровям. Матеріальну допомогу на дитину у добровільному порядку надавати відмовляється, хоча має можливість це робити. Нікому іншому він аліменти не платить. З моменту народження Емілії позивачка самостійно займається її вихованням та матеріальним утриманням, в звязку з чим просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, прооти його задоволення не заперечує. Вислухав думку позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

14.04.2011р. [PERSON]О звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] по ? частини всіх видів прибутків до повноліття дітей. Позивачка в судовому засіданні не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також про уточнення позовних вимов та просила стягнути з відповідача на утримання дочки 1/6 частини всіх видів прибутків до повноліття дітей. Відповідач в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти уточненої позовної заяви не заперечував. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідач згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] є її батьком. Донька знаходиться на утриманні матері [PERSON]. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за рішенням суду. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин суд задовольняє заяву, та стягує з відповідача на користь позивачки щомісячно по 1/6 всіх видів прибутків до повноліття дітей. Суд стягує з відповідача держмито 51 гривню в доход держави, та 120 гривень витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] в травні 2011 року пред"явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстрований 18 вересня 1976 року, про що зроблено актовий запис № 17 Товстолузької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області . Від шлюбу дітей неповнолітніх немає . Сімейні стосунки не склались, оскільки вони є людьми з різними характерами , тому тривалий час не підтримують подружніх стосунків , не ведуть спільного господарства. Тому, вважає, що подальше спільне життя і збереження сімї стали неможливими, оскільки, перебування у шлюбі суперечить її інтересам. В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав та просить задоволити, оскільки, перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнає , пояснивши, що протягом тривалого часу не підтримує з позивачкою подружніх стосунків , не ведуть спільного господарства. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 18 вересня 1976 року, про що зроблено актовий запис 17 Товстолузької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Від шлюбу сторін неповнолітніх дітей немає. Через різні характери та погляди на життя , сторони упродовж тривалого часу не ведуть спільного господарства й не підтримують подружніх і сімейних стосунків. Сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки , тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

У травні 2011 року ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з позовом, де прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014/0039/82/79574 від 28 березня 2007 року у сумі 36\~120,31 грн. та судові витрати в сумі 481,21 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 28 березня 2007 року між Банком та [PERSON] кредитний договір № 014/0039/82/79574 , відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу грошові кошти у сумі 42534,00 гривень, з терміном користування кредитними коштами до 27 березня 2017 року. Відповідач взятих на себе зобов»язань не виконує, а тому станом на 20.04.2011 року борг складає 36\~120,31 гривень. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився,будучи повідомленим про день і час слухання справи.Суд про причини неявки не повідомив. Судом встановлено, що 28 березня 2007 року між Банком та [PERSON] кредитний договір № 014/0039/82/79574 , відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу грошові кошти у сумі 42534,00 гривень, з терміном користування кредитними коштами до 27 березня 2017 року. Відповідно до Кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та відсотків за кредит Боржник взяв на себе зобов»язання сплатити пеню від суми простроченого платежу. Пунктом Кредитного договору передбачено, що [PERSON] має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісії та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов Договору. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання не виконав, станом на 20.04.2011 року борг складає 36\~120,31 гривень, а саме: -заборгованість за кредитом 2\~126,7 грн. -пеня за порушення строків повернення кредитних коштів 1\~857,24 грн. пеня за прострочення сплати відсотків 3\~463,71 грн. -пеня за прострочення сплати відсотків 3\~418,85 грн. -нараховані відсотки 87,86 грн. -заборгованість , що підлягає дострокову стягненню 25\~165,95 грн. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до вимог ст. 611 ч. 1 п. 1, З ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. Виходячи із наведених обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

позивач у квітні 2011 року звернувся до суду з позовом до відповдіачки. в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, посилаючись на те, що спільне життя в них не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя, протягом п*яти років шлюбні відносини не підтримують, проживаюить окремо. В шлюбі дітей не мають. Під час розгляду справи позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка, належним належним чином повідомлена про день та час слухання справи, до суду не з*явилась, про причини неявки не повідомила. У зв*язку з чим згідно ст.224-225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред*явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.9). В шлюбі дітей не мають. В 2006 році сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, що мають істотне значення, тому шлюб між сторонами слід розірвати.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved