Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про відшкодування заподіяної матеріальної і моральної шкоди. Крім того, [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування заподіяної матеріальної і моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування вимог позивач [PERSON] вказав, що 21.09.2010 року приблизно о 8 годин 15 хвилин під час навчального процесу в приміщенні туалету Української гімназії, розташованої на м-ні Восточний в місті [PERSON], його сина неповнолітнього [PERSON] побив неповнолітній [PERSON], внаслідок чого його синові [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження. Після отриманих тілесних ушкоджень його син [PERSON] був направлений в міську поліклініку. Після обстеження проходив стаціонарне лікування в травматологічному відділенні Димитровської ЦМЛ з 25.09.2010р. по 01.10.2010р. з діагнозом струс головного мозку, ушиб мяких тканей голови. По факту хуліганських дій відносно [PERSON] за ст. 296 КК України Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області 29.09.2010 р. в порушенні кримінальної справи було відмовлено на підставі того, що на 29.09.2010 р. його син [PERSON] проходив стаціонарне лікування в травматологічному відділенні Димитровської ЦМЛ, а тому проведення судово-медичного обстеження на наявність ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у [PERSON] не можливе. Йому було відомо, що [PERSON] не буде нести відповідальність за скоєння злочину, передбаченого ст.125 КК України, тому що на момент скоєння злочину він не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності за такий злочин. Внаслідок побиття його сина йому були спричинені умисні легкі тілесні ушкодження, а саме: гостра черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забиття мяких тканей голови. Вищезазначене підтверджується випискою із медичної карти хворого. Розмір матеріальної шкоди, завданої його синові внаслідок побиття становить 596,83 грн. Ця сума була ним сплачена на лікування його сина, що підтверджується квитанціями. Крім цього в результаті бійки його син [PERSON] переніс протягом тривалого часу тяжкі фізичні страждання, а також сильні моральні потрясіння, які впродовж великого часу порушували його звичний образ життя, змусили відвідувати лікарські заклади, які причиняють дитині моральні страждання і переживання. У добровільному порядку відповідач йому матеріальну шкоду не шкодував. Крім матеріальної, його сину було завдано і моральної шкоди. Моральна шкода полягає в тому, що син та він вимушені були в свій вільний час займатися лікуванням нанесених його синові ушкоджень. Тривале лікування позначилося не тільки на його здоровї , а також і на його психіці. Він не може дозволити собі фізичної праці, активного відпочинку, тобто всього того, що повязане з навантаженням, з образом життя дитини його віку. Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання. У грошовому виразі розмір моральних страждань його сина оцінюється ним в розмірі 10000 грн. [PERSON] цей розмір відшкодування моральних страждань він вважає достатнім і справедливим. У звязку з тим, що [PERSON] не має самостійного прибутку та свого майна, то свої претензії по відшкодуванню матеріальної шкоди він предявляє його батькам [PERSON] та [PERSON], які не змогли правильно виховати свого сина. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь у відшкодування матеріальної шкоди, завданої його синові [PERSON], 596,83 грн., у відшкодування завданої його сину моральної шкоди 10000 грн., понесені ним судові витрати з оплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Також зазначив, що цей конфлікт між його сином та сином відповідачів йде вже дуже давно. Останній раз відбулося те, про що він зазначив в позові, а саме вранці 21.09.2010 року перед початком занять в Української гімназії син відповідачів побив його сина, чим завдав матеріальної та моральної шкоди. На лікування сина він витратив 596,83 грн. Моральну шкоду, заподіяну синові, він оцінює у розмірі 10000 грн. Просить суд його позов задовольнити. Зустрічний позов відповідача [PERSON] він не визнає, оскільки саме син відповідачів був ініціатором конфліктна та побив його сина. Його ж син не бив сина відповідачів. Просить у задоволенні зустрічного позову відповідача [PERSON] відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав та пояснив, що його син не був ініціатором сварок між ним та [PERSON]. 20.09.2010 року [PERSON] прямо на уроці побив його сина за відсутності вчителя. Потім [PERSON] запропонував його синові побитися. І наступного дня, 21.09.2010 року, вони побилися. Після цього [PERSON] звернувся до міліції, він також звернувся до міліції. Його син лікувався в лікарні, син [PERSON] також лікувався. Після лікування, коли діти пішли до школи, [PERSON] постійно провокував його сина на бійку. У його сина зараз після цього підвищується тиск, він звертався за медичною допомогою, йому зараз потрібне регулярне лікування. Крім того, відповідач [PERSON] подав зустрічний позов, де він вказав, що 20.09.2010 р. приблизно о 9.00 годині [PERSON] на 1-му уроці, який проходив в Українській гімназії, під час відсутності вчителя побив його сина [PERSON]. Свідками цього були однокласники. Крім того, 21.09.2010 р. приблизно о 8 годині 15 хвилин перед початком навчального процесу в приміщенні туалету Української гімназії, розташованої на м-ні Восточний в місті [PERSON], його неповнолітнього сина [PERSON] знову побив син відповідачів неповнолітній [PERSON] Внаслідок заподіяння його синові тілесних ушкоджень він знаходився на лікуванні в Димитровській ЦМЛ з діагнозом забій мяких тканин голови, струс головного мозку. На відміну від його сина, [PERSON] після бійки весь час ходив до школи, отримував відмітки, що відображено у шкільному журналі класу, в якому [PERSON] навчається. Це означає, що самопочуття у [PERSON] було задовільне. Однак все змінилося, коли відповідачі довідалися про те, що його син знаходиться на лікуванні в стаціонарі. 25.09.2010 р. у відповідачів зявилася довідка про те, що їхній син знаходиться на лікуванні з таким ж діагнозом як у його сина. Тому виникає питання: хто побив протягом трьох днів після нанесення його сину пошкоджень [PERSON], поки його син знаходився в лікарні. По факту хуліганських дій відносно [PERSON] за ст. 296 КК України Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області постановою від 29.09.2010 р. в порушенні кримінальної справи було відмовлено у звязку з тим, що хуліганських дій не було встановлено, а дії [PERSON] були направлені виключно проти його сина [PERSON] Внаслідок дій [PERSON] його синові були завдані пошкодження у вигляді забія мяких тканин голови та струс головного мозку. З даною травмою його син пролежав у лікарні з 22.09.2010 р. по 01.10.2010 р. З цього часу і по теперішній час у його сина часто болить голова, часто підіймається тиск. У звязку з цим син з 25.01.2011 р. по 30.01.2011 р. знаходився на амбулаторному лікуванні з діагнозом вегетосудинна дистонія по гіпертонічному типу, з 31.01.2011 р. по 16.02.2011 р. з цим же діагнозом знаходився на стаціонарному лікуванні в Димитровській центральній міській лікарні. Ці факти підтверджують заподіяння його сину моральної та матеріальної шкоди. Матеріальна шкода складається із затрат на лікування, сума яких становить 1116.30 грн. Ця сума була витрачена ним на ліки. Крім того його сину заподіяна і моральна шкода. Після нанесення тілесних ушкоджень його син тривалий час знаходився в стані депресії та душевних переживань, [PERSON] ображав та побив його при однокласниках, вже два рази його син лежав у лікарні, що відобразилось не тільки на його здоровї, але і на його психіці. У сина часто болить голова, підвищений тиск. Лікарі стверджують, що внаслідок нанесених травм є вірогідність того, що його дитина може усе життя цим страждати. Його син позбавлений можливості вести той спосіб життя, який вів до побиття, позбавлений можливості займатися спортом. Ці обставини визивають у сина переживання та страждання. Моральну шкоду він оцінює у 15000 грн. Відповідач [PERSON] відмовився у добровільному порядку відшкодувати шкоду. Враховуючи, що [PERSON] є неповнолітнім, він подає позов к його законним представникам [PERSON], [PERSON] Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь у відшкодування матеріальної шкоди, завданої його синові [PERSON], 1116,30 грн., у відшкодування завданої його сину моральної шкоди 15000 грн., судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Також зазначив, що внаслідок побиття його сина сином [PERSON] та [PERSON] він витратив на лікування сина 1116,30 грн. Моральну шкоду, заподіяну синові, він оцінює у розмірі 15000 грн. Просить суд задовольнити його позов та стягнути вказані суми з відповідачів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала та пояснила, що поведінка сина позивача є не адекватною. Чи правий він чи не правий він постійно скаржиться батькам, а батьки його в будь-якому випадку підтримують. Син позивача перший вдарив їхнього сина, викликав його на бійку. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію відповідача, вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги зустрічного позову [PERSON] не визнала та пояснила, що все, що зазначено в зустрічному позові є брехнею. Цей конфлікт між їхнім сином та сином [PERSON] розбирали у директора гімназії, де були присутні діти, вчителі. Всі підтвердили, що винен у конфлікті син [PERSON], який побив їхнього сина. Вислухавши пояснення сторін, неповнолітніх дітей, свідків та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], а неповнолітній [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та поясненнями сторін (а.с. 14, 106). Згідно епікризу, [PERSON] з 25.09.2010 р. по 01.10.2010 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні із діагнозом: ОЧМТ. Струс головного мозку. Забій м/тканин голови (а.с. 6). Згідно копій касових чеків та пояснень позивача [PERSON] в період з 25.09.2010 р. по 05.10.2010 р. ним на лікування сина було придбано ліків, медичних препаратів та виробів на загальну суму 596,83 грн. (а.с. 7). Згідно епікризу, [PERSON] з 22.09.2010 р. по 01.10.2010 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні із діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м/тканин голови (а.с. 29). Згідно епікризу, [PERSON] з 31.01.2011 р. по 18.02.2011 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Димитровської центральної міської лікарні із діагнозом: вегетосудинна дистонія по гіпертонічному типу (а.с. 45). Згідно копії товарного чеку та пояснень відповідача [PERSON] 22.09.2010 р. ним було придбано на лікування сина ліки на суму 601.50 грн. та згідно копій касових чеків 31.01.2011 р. ним на лікування сина було придбано ліків, медичних препаратів та виробів на суму 514.80 грн., що разом становить 1116,30 грн. (а.с. 28, 44). Згідно постанови оперуповноваженого ОКМДД Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітана міліції [PERSON] від 29.09.2010 року встановлено, що 21.09.2010 р. о 08.15 годині в приміщенні туалету Української гімназії на мікрорайоні Восточний в м. Димитров між неповнолітніми [PERSON] та [PERSON], які є учнями одного класу, на грунті раніше виниклих друг до друга неприязних стосунків відбулася обоюдна бійка. В ході цієї бійки [PERSON] заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді забію мяких тканин обличчя, а [PERSON] заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді ОЧМТ, струс головного мозку. Грубого порушення громадського порядку в ході бійки допущено не було, дана пригода продовжувалась нетривалий час та була припинена [PERSON] та [PERSON] самостійно. Умислу на здійснення хуліганських дій у відношенні друг друга у [PERSON] та [PERSON] не було, їхні дії були направлені виключно проти особи друг друга з метою зясування особистих неприязних відношень та спричинення тілесних ушкоджень. Таким чином, встановлено, що в діях неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] відсутній склад злочину, передбачений ст.296 КК України. На підставі цього було відмовлено у порушенні кримінальної справи у відношенні [PERSON] за ст.296 КК України та у відношенні [PERSON] за ст.296 КК України (а.с. 5, 30). Згідно акту судово-медичного дослідження № 392 від 13.10.2010 року, на підставі даних судово-медичного огляду та вивчення медичних документів гр-на [PERSON], [INFO], і у відповідь на задане питання експерт прийшов до наступного висновку: при судово-медичному огляді та зверненні за медичною допомогою у громадянина [PERSON] виявлені наступні тілесні ушкодження: гостра закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, гематома мяких тканин правої скулової області з переходом на нижнє вєко ока, які утворились від ударної дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яким міг бути кулак, можливо у вказаний строк 21 вересня 2010 року, і по ступеню тяжкості тілесних пошкоджень відноситься до легких тілесних пошкоджень, що спричинили короткочасну втрату здоровя, що потребують для лікування строк вище 6, але не більше 21 дня, так як згідно «Методичним рекомендацій до трактовки та експертної оцінки клінічного діагнозу струсу та забію головного мозку»- струс головного мозку є найбільш легким ушкодженням, що характеризується нетривалими функціональними порушеннями, які нормалізуються після травми на першому чи другому тижні (а.с. 23-24 матеріалу № 1296 про відмову в порушенні кримінальної справи). Згідно акту судово-медичного дослідження № 411 від 13.10.2010 року, на підставі судово-медичного огляду та вивчення даних меддокументів гр-на [PERSON], [INFO], і у відповідь на задане питання експерт прийшов до наступного висновку: Будь-яких тілесних ушкоджень при судово-медичному огляді та вивченні меддокументів гр. [PERSON] не виявлено. Поставлений діагноз «ЗТМЧ, струс головного мозку», згідно примітки до пункту 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МЗ України від 17.01.1995 р. не можуть враховуватися при визначенні ступеню тяжкості, так як вони не підтверджені обєктивними даними, а встановлені тільки на підставі скарг потерпілого (а.с. 25-26 матеріалу № 1296 про відмову в порушенні кримінальної справи). Неповнолітній [PERSON] пояснив суду, що він є учнем 8-а класу Української гімназії. В понеділок 20.09.2010 року на уроці української мови він сидів на останній парті, [PERSON] сидів попереду нього. [PERSON] повернувся до нього та забрав у нього пенал, потім хотів забрати зошит, у них стався словесний конфлікт. Наступного дня перед першим уроком о 08.15 годин він зайшов до туалету, туди також зайшов [PERSON], [PERSON] та біля дверей стояли Вишневецький та [PERSON]. [PERSON] штовхнув його, потім вдарив по обличчю, він повернувся щоб зняти портфель, той вдарив його по голові, потім нахилив та вдарив по спині, бив кулаками, потім вони всі пішли. Він [PERSON] не бив. Він встав, був весь брудний та пішов додому, потім вони з батьком звернулися до міліції. Їх з міліції відправили до лікарні знімати побої, потім він приїхав на передостанній урок до школи. Він відсидів на уроці, а [PERSON] викликали після цього уроку до директора. У середу він ходив до школи, його нудило. У четвер його вирвало на перерві перед 5 уроком і він з батьками звернувся до лікарні, йому було призначене стаціонарне лікування, діагноз встановили струс головного мозку. Лікувався він з суботи 5 днів на стаціонарі. У лікарні йому призначили уколи, таблетки. Моральна шкода полягає в тому, що з нього почали насміхатися однокласники через те, що він відразу звернувся до міліції, також в нього і зараз часто буває температура. Бійка була між ними двома, ніхто більше участі в ній не приймав. Уточнює, що [PERSON] бив його, а він [PERSON] не бив. Звідки у [PERSON] пошкодження йому не відомо, він його не бив. Неповнолітній [PERSON] пояснив суду, що він є учнем 8-а класу Української гімназії. У вересні 2010 року на уроці української мови, коли вийшов вчитель, він взяв у Соловойова його пенал, щоб подивитися, а той його вдарив у спину. Він повернувся до [PERSON], а той стиснув його руки та вдарив його у обличчя кулаком. Він [PERSON] не бив. Після уроку [PERSON] йому запропонував: «[PERSON] побємось», на що він тому нічого не відповів. Наступного дня у 8-й годині перед першим уроком він зайшов до туалету, там був [PERSON], також там були учень 9-го класу на імя [PERSON] та ще один учень 9-го класу, як його звати він не знає. З [PERSON] був його друг [PERSON] і більше нікого не було. [PERSON] сказав: «Що струсив?»і вони почали битися. [PERSON] перший його вдарив кулаком у обличчя, потім у голову. Він відповів - ударив того кулаком у голову. Билися вони біля хвилини, може менше, та розійшлися. Під час бійки вони обоюдно наносили удари один одному. Після бійки [PERSON] залишив свої речі і пішов додому, а він залишився на уроках. На уроках у нього сильно боліла голова, коли він прийшов додому, то батькам відразу не казав, що побився. Наступного дня йому стало зовсім погано і він все розповів батькам та вони поїхали до лікарні. Йому встановили діагноз - струс головного мозку і його поклали до лікарні. Він пролежав у лікарні 2 тижні. В лікарні він отримував лікування пив таблетки та йому робили уколи. Після цього у нього часто буває підвищений тиск, болить голова. Моральна шкода полягає у тому, що у нього постійно болить голова, його часто нудить. [PERSON] провокував його на бійку: фотографував його на телефон, коли він витирав дошку, обзивав його перед іншими учнями. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є вчителем української мови в Українській гімназії. У вересні 2010 року на її уроці вона почула звук - нібито щось розсипалося, після чого вона почула як діти засміялися. Вона в цей час заповнювала журнал, підняла голову і побачила як [PERSON] розвернувся до неї обличчям, вона йому зробила зауваження за те, що він відволікається, повертається. В цей день на уроці української мови вона з класу не виходила, бійки на її уроці не було і не могло бути. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є учнем 8-а класу Української гімназії. На уроці української мови у 2010 році, точну дату він не памятає, [PERSON] повернувся та забрав пенал у [PERSON]. [PERSON] попросив повернути пенал, на що той не відреагував, а став ображати [PERSON]. Після уроків вони з [PERSON] вийшли зі школи, а [PERSON], [PERSON] та Баришніков йшли за ними з погрозами побити [PERSON], провокували його на бійку. [PERSON] ніяк на відреагував і вони пішли додому, в той день більше нічого не було. Наступного дня вони з [PERSON] прийшли до школи, перед уроками зайшли до туалету. За ними зайшли [PERSON], [PERSON], Вишневецький. [PERSON] сказав [PERSON]: «Що, ти вчора струсив битися зі мною?», після чого ударив [PERSON] кулаком в руку. Після цього він вийшов з туалету і більше не бачив, що там було. [PERSON] часто чіплявся до [PERSON]. В туалеті також був [PERSON], це учень гімназії на рік старший за них. Коли [PERSON] вийшов з туалету, у нього був синяк під оком, він був весь брудний. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є директором Української гімназії. Справа сталася у вересні 2010 року на початку навчального року. В цей день вона була в Донецьку, а коли приїхала з Донецька о 13.15 годині у школі вже були працівники міліції, опитували учасників інциденту. Як їй стало відомо, що учні 8-а класу [PERSON] та [PERSON] вранці прийшли на заняття і на початку 9-ї години між [PERSON] та [PERSON] сталася бійка, вони раніше про це домовилися. Як це сталося ніхто з дорослих не бачив. Коли у гімназії вони зясовували обставини інциденту, то опитували учасників бійки та тих хто бачив бійку. Їй стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] зясовували свої відносини між собою. Напередодні відбулося таке, що один учень на уроці української мови взяв пенал, а інший сказав повернути і штовхнув його в спину. А взагалі неприязні відносини між цими учнями вже давно. Наступного дня вранці на території гімназії в туалеті сталася бійка між [PERSON] та [PERSON], яка тривала близько 1-ї хвилини. Очевидцем був [PERSON] учень 9-го класу. Заходили до туалету також і інші учні, але з їхніх слів всього вони не бачили. Після того як все це відбулося, це стало відомо класному керівнику [PERSON], заступнику директора - [PERSON] Вони почали відразу зясовувати все, класний керівник подзвонила батькам. [PERSON] не було на перших двох уроках. Коли вона приїхала обидва учні були в школі на уроках. Наступного дня учні теж були на уроках в школі, але у другій половині дня [PERSON] звернувся до лікарні, а [PERSON] ще три дні відвідував школу, виконував роботи, на четвертий день після бійки він також звернувся до лікарні. Вони викликали батьків до школи, розмовляли з батьками. Також для зясування обставин бійки вони опитували учнів 8-А класу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та учня 9-Б класу [PERSON]. Хто безпосередньо розпочав бійку їй не відомо, але, як вони зясували у школі, [PERSON] та [PERSON] билися обоюдно. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.1179 Цивільного кодексу України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Судом встановлено, що 21.09.2010 року о 8 годині 15 хвилин в приміщенні туалету Української гімназії між неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] відбулася обоюдна бійка, внаслідок чого обидва неповнолітніх отримали ушкодження і проходили лікування в травматологічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні. В даному випадку на підставі ст. 1179 ЦК України майнову відповідальність за заподіяну неповнолітніми дітьми шкоду несуть їхні батьки - [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] відповідно. Згідно наданих доказів розмір заподіяної позивачу [PERSON] матеріальної шкоди внаслідок ушкодження здоровя його неповнолітнього сина [PERSON] становить 596,83 грн., які були витрачені на придбання ліків. Тому суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] і [PERSON] у відшкодування заподіяної позивачу [PERSON] матеріальної шкоди 596,83 грн. Крім того суд вважає, що неповнолітньому [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у звязку з отриманими тілесними пошкодженнями, внаслідок яких він був змушений проходити лікування, у зміні звичного перебігу його життя у звязку з цим випадком. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну сину моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 10000 грн., є завищеною і не відповідає отриманим моральним стражданням. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування моральної шкоди, заподіяної неповнолітньому [PERSON], стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 600 грн. Суд не приймає висновок судово-медичного дослідження № 411 від 13.10.2010 року, яким не було виявлено тілесних ушкоджень при судово-медичному огляді та вивченні меддокументів [PERSON], оскільки згідно з медичним епікризом [PERSON] з 22.09.2010 р. по 01.10.2010 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні із діагнозом: «ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м/тканин голови», де отримував відповідне лікування. Також факт отримання ушкоджень [PERSON] було встановлено постановою оперуповноваженого ОКМДД Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітана міліції [PERSON] від 29.09.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи, яка ніким із сторін не оскаржувалася. Крім того, згідно з поясненнями свідка [PERSON] між учнями гімназії [PERSON] та [PERSON] сталася обоюдна бійка, внаслідок якої вони обидва проходили лікування. Також суд приймає до уваги письмові пояснення, які знаходяться у матеріалі № 1296 про відмову в порушенні кримінальної справи, учнів Української гімназії [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що між [PERSON] та [PERSON] була обоюдна бійка, внаслідок якої вони наносили один одному удари (а.с. 15, 16, 17, 18 матеріалу № 1296 про відмову в порушенні кримінальної справи). Згідно наданих доказів розмір заподіяної відповідачу [PERSON] матеріальної шкоди внаслідок ушкодження здоровя його неповнолітнього сина [PERSON] становить 601.50 грн., які були витрачені ним 22.09.2010 р. на придбання ліків після бійки. Суд не приймає витрати відповідача [PERSON] на придбання ліків, медичних препаратів та виробів, здійснені ним 31.01.2011 р. у звязку з лікуванням його сина з 31.01.2011 р. по 18.02.2011 р. в Димитровській ЦМЛ із діагнозом: вегетосудинна дистонія по гіпертонічному типу (а.с. 44, 45), як доказ матеріальної шкоди внаслідок бійки між неповнолітніми [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідачем [PERSON] не надано доказів звязку вказаного лікування сина з наслідками зазначеної бійки. Тому суд вважає необхідним стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] у відшкодування заподіяної відповідачу [PERSON] матеріальної шкоди 601.50 грн. Крім того суд вважає, що неповнолітньому [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у звязку з отриманими тілесними пошкодженнями, внаслідок яких він був змушений проходити лікування, у зміні звичного перебігу його життя у звязку з цим випадком. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну сину моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 15000 грн., є завищеною і не відповідає отриманим моральним стражданням. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування моральної шкоди, заподіяної неповнолітньому [PERSON], стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 600 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Щодо витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи аналогічного положення ЦПК України не містить. В даному випадку позивачі на підставі п.4 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» при подачі позову до суду звільнені від судового збору за позовами про відшкодування збитків, заподіяних каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю годувальника. Тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню солідарно в доход держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 51.51 грн. з наступного розрахунку: 51 грн. - розмір судового збору в частині задоволених позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди; 0.51 грн. - розмір судового збору пропорційно задоволеної частини позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди (600грн. х 8.50грн. : 10000грн. = 0.51грн., де 600грн. - задоволена частина позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, 8.50грн. розмір судового збору за позовами немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди), 10000грн. - розмір позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди); разом 51 грн. + 0.51 грн. = 51.51 грн. З відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню солідарно в доход держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 27.82 грн. з наступного розрахунку: 27.48 грн. - розмір судового збору пропорційно задоволеної частини позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди (601.50грн. х 51грн. : 1116.30грн. = 27.48грн., де 601.50грн. - задоволена частина позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, 51грн. мінімальний розмір судового збору за позовами майнового характеру, 1116.30грн. - розмір позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди).; 0.34 грн. - розмір судового збору пропорційно задоволеної частини позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди (600грн. х 8.50грн. : 15000грн. = 0.34грн., де 600грн. - задоволена частина позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, 8.50грн. розмір судового збору за позовами немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди), 15000грн. - розмір позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди); разом 27.48 грн. + 0.34 грн. = 27.82 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial