Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що на підставі трудового договору від 01.07.2009 року, укладеного між ним, директором магазину "Партнер, фізичною особою підприємцем [PERSON] та відповідачем [PERSON], [PERSON] була прийнята на роботу в якості продавця продовольчих товарів в магазин "Партнер" який знаходиться за адресою: м. Олександрія, вул. Першотравнева 55. В обов'язки [PERSON] входило прийом та продаж товару, повна матеріальна відповідальність за його збереження, робота з електронно - касовим апаратом, що підтверджується трудовим договором б/н від 01.07. 2009 року та заявою [PERSON] [PERSON] працювала в зміні з продавцями [PERSON] та [PERSON] В магазині періодично створюється комісія в складі бухгалтера, продавців та позивача, особисто як голови комісії, яка проводить інвентаризацію товарно - матеріальних цінностей, які знаходяться в продажу, а також дотримання касової дисципліни. За результатами інвентаризації її учасники скріплюють акт інвентаризації своїми підписами в знак згоди з результатами інвентаризації. 01.02.10 року комісією в складі: головуючий Новіков Л.І, бухгалтер [PERSON], продавців [PERSON], [PERSON], [PERSON]І була проведена інвентаризація товарно - матеріальних цінностей, які знаходилися в продажу магазину, а також дотримання касової дисципліни. В ході проведення інвентаризації, яку проводила вищезазначена комісія, виявилась нестача ТМЦ в розмірі 8708 грн. 95 коп., яку продавці [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили своїми підписами. Інвентаризація ТМЦ була проведена за ініціативою продавців [PERSON] та [PERSON]І, які повідомили позивача, що в касу магазину не надходять грошові кошти від реалізації ТМЦ в тій сумі, яка повинна бути. За фактом нестачі ТМЦ Олександрійським МВ УМВС України в Кіровоградській області була здійснена, перевірка, і в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі н. 2 ст. 6 КПК України. [PERSON] погодилась солідарно виплатити суму нестачі ТМЦ про що 23.03.2010 року написала розписку в якій зобов'язувалась до 08 квітня 2010 року повернути кошти в сумі 2900 грн., але до теперішнього часу вони не повернуті. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Інвентарізація ТМЦ від 01.02.10 року проводилась за участю [PERSON]В, результати інвентаризації вона підписала, чим довела свою згоду з сумою нестачі, що є доказом її солідарної відповідальності за скоєну нестачу ТМЦ. У зв'язку з тим, що [PERSON] його повідомлення проігнорувала і не з'явилась, сума її заборгованості по теперішній час не погашена, позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої відповідачем. В попередньому судовому засіданні відповідач звернулася з зустрічним позовом до [PERSON]І, у якому зазначає, що 01.07.09 року вона уклала трудовий між працівником і фізичною особою з директором магазину «Партнер» в особі фізичної особи- підприємця [PERSON], згідно з яким була прийнята на роботу продавцем. 01.02.10 року в магазині була проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей. Після виявлення нестачі в розмірі 8708 грн. 95 коп., позивач [PERSON] звернувся з заявою до Олександрійського відділу внутрішніх справ з проханням порушити кримінальну справу за фактом крадіжки. Було проведене розслідування та винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи по даному факту за відсутністю складу злочину. З часу проведення інвентаризації вона повідомила відповідача про розірвання з ним трудового договору і попросила повернути трудову книжку. Відповідач на свій розсуд вважає, що саме вона винна в нестачі по проведенню інвентаризації і з цих підстав не повертає їй трудову книжку. Оскільки вона була направлена до відповідача, з Олександрійського міськрайонного центра зайнятості, вона звернулась до даної установи про працевлаштування. В Олександрійському міськрайонному центрі зайнятості їй відповіли відмовою, оскільки вона не надає трудової книжки і до даного часу стоїть на обліку як працевлаштована. З даних підстав і не маючи трудової книжки, в неї немає можливості влаштуватися на будь- яку роботу. Неодноразове звернення до відповідача з проханням повернути трудову книжку та розірвати трудовий договір результатів не дало. Зазначає, що у неї на утриманні знаходиться син, [PERSON], який є інвалідом третьої групи, вона утримує його сама, є вдовою і разом з сином вони живуть тільки з її доходу. З 01.02.10 року вона є безробітною з вини відповідача, з цього втратила душевний спокій, в неї немає можливості утримувати сина, постійно приходиться брати у борг кошти чим принижується її гідність як матері так і людини, росте заборгованість по комунальних платежах, немає можливості купувати ліки для сина. З цих підстав просить суд зобовязати відповідача повернути їй трудову книжку, визнати трудовий договір між працівником і фізичною особою - підприємцем розірваним з 01.02.10 року та стягнути з [PERSON]І на її користь 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON]І збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення 1000 грн. витрат на правову допомогу. В ході судового розгляду справи позивач за первісним позовом там його представники підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та не визнали зустрічні, відповідач [PERSON] О,В. та її представник позовні вимоги не визнали та підтримали зустрічні позовні вимоги з наведених вище підстав. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, заслухавши пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]І, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а у задоволенні зустрічних слід відмовити у повному обсязі. Судом встановлено, що на підставі трудового договору від 01.07.09 року, укладеного між позивачем, директором магазину ''Партнер, фізичною особою підприємцем [PERSON] та відповідачем [PERSON], [PERSON] була прийнята на роботу в якості продавця продовольчих товарів в магазин "Партнер, який знаходиться за адресою: м. Олександрія, вул. Першотравнева 55. В обов'язки [PERSON] входило прийом та продаж товару, повна матеріальна відповідальність за його збереження, робота з електронно - касовим апаратом, що підтверджується трудовим договором б/н від 01.07, 2009 року та заявою [PERSON] року комісією в складі: головуючий Новіков Л.І, бухгалтер [PERSON], продавців [PERSON] О,В., [PERSON], [PERSON]І була, проведена інвентаризація товарно - матеріальних цінностей, які знаходилися в продажу магазину, а також дотримання касової дисципліни. В ході проведення інвентаризації, яку проводила вищезазначена комісія, виявилась нестача ТМЦ в розмірі 8708 грн. 95 коп., яку продавці [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили своїми підписами. Після проведення інвентаризації 01.02.10 року [PERSON] на роботу не вийшла, [PERSON]І з приводу нестачі ТМЦ звернувся з заявою до Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області, За його заявою Олександрійським МВ УМВС України в Кіровоградській області була здійснена перевірка, в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України. В ході проведення перевірки [PERSON] зустрічався з [PERSON], вона погодилася солідарно виплатити суму нестачі ТМЦ про що 23.03.10 року написала розписку, в якій зобов'язувалась до 08 квітня 2010 року повернути кошти в сумі 2900 грн., але до теперішнього часу вони не повернуті. [PERSON]І та [PERSON] спілкувалися по питанню її звільнення з роботи, при цьому [PERSON]І пояснював, що вони повинні разом піти до Олександрійського центру зайнятості для зняття її з реєстрації, але [PERSON] надіслала йому поштою заяву про звільнення, датовану 29.04.10 року, на його телефонні дзвінки не відповідала. У заяві про звільнення не зазначені підстави, з яких вона бажає звільнитися та відсутні документи, які б підтверджували поважність причин її неявки на роботу з 01.02.10 року по 29.04.10 року. На адресу [PERSON] позивач [PERSON]І надіслав рекомендовані листи з повідомленнями про вручення, з запрошенням її зявитися до магазину за вирішенням питання про її звільнення, однак відповідач не зявлялася. Інструкцією «Про порядок ведення трудових книжок працівників» № 259/34/5 від 08.06.01 року передбачено, що у випадку відсутності працівника на роботі у день його звільнення власник або уповноважений ним орган надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Позивачем [PERSON]І таке повідомлення поштою було направлено, але воно не було отримане відповідачем, що підтверджується довідкою «Укрпошти» від 15.06.10 року. Таким чином, суд вважає, що в діях [PERSON]І як працедавця відсутні ознаки порушень чинного законодавства при звільненні відповідача. [PERSON] з роботи і не отримання відповідачем трудової книжки є наслідком саме її поведінки. Тому, законні підстави для задоволення її позовних вимог відсутні. Частина 3 статті 22 ЦК України передбачає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим не майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка. її завдана Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдана шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Інвентаризація ТМЦ від 01.02.10 року у магазині «Партнер» проводилась за участю відповідача [PERSON]В,, результати інвентаризації вона підписана. Інші продавці, [PERSON] та [PERSON]І, як вони пояснили в ході судового розгляду справи, підтвердили факт виявлення нестачі саме в цьому розмірі та відшкодували добровільно [PERSON]І свою частину нестачі в повному обсязі, по 2900 грн. кожна. Згідно з ч. 1 ст. 134, ст. 135 КЗпП України, працівники несуть повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, якщо між сторонами укладено письмовий договір про взяття працівником на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому на зберігання або для інших цілей. Тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] 2900 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Підлягають задоволенню і збільшені вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON]В, витрат на надання правової допомоги спеціалістом в галузі права Ковальовим А,І, оскільки ці вимоги передбачені п. 3 ч. 2 ст. 79, ч. 1 ст. 84, ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Розмір витрат на правову допомогу не перевищує граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу, які встановлені відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави».

Outcome: approved