Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

Позивач звернулася з позовом, в якому прохала визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок (Літ.А), сіни (літ. а), літню кухню (Літ. Б), сарай (Літ. В), вбиральню (Літ. г), гараж (Літ. Д), прибудову (Літ. б), водогін (Літ.д), огорожу (№ 1), що розташовані за адресою вул. Нище Польова, 60 в м. Олександрія Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], померлої 12 листопада 2003 р. Свої вимоги мотивувала тим, що за життя мати заповіла будинок її сестрі відповідачеві по справі. Сестра на момент відкриття спадщини постійно проживала на території Російської Федерації. Протягом встановленого ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР строку заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала. Натомість позивач проживала з спадкодавцем і проживає після її смерті, проводить ремонт в будинку за власний рахунок, оплачує комунальні послуги. Позивач не має змоги звернутися до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право спадкування, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи: свідоцтва, якими підтверджується право власності матері на будинок. В ході судового розгляду позивач змінила свої позовні вимоги і прохає визнати за нею право власності на Ѕ частину зазначеного майна, мотивуючи тим, що інша половина зареєстрована за відповідачем на праві спадкування після смерті їхнього батька, який помер раніше матері. Про це вона довідалася лише з довідки бюро технічної інвентаризації, так як в технічному паспорті на будинок відповідні зміни не були внесені. Також позивач в підтвердження своїх вимог надала свідоцтво про право спадкування на вклади, які залишилися після смерті матері. Відповідач в судове засідання не зявилася. Судове доручення, яке надсилалося до Російської Федерації, повернулося без виконання через неявку відповідача до суду. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оглянувши книжки на оплату комунальних послуг по електропостачанню, водопостачанню та водовідведенню, газопостачанню, суд приходить до наступного: Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] померла 12 листопада 2003 р. Свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу позивачем підтверджується, що позивач являється рідною дочкою померлої і відповідно до ст. 1261 ЦК України являється спадкоємцем першої черги за законом. Згідно довідки Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації за померлою в м. Олександрія Кіровоградської обл. по вул. Нище Польова, 60 зареєстровано Ѕ частину жилого будинку з надвірними будівлями на підставі свідоцтва про право власності від 15.04.2000 р. Зі слів позивача на дану частину будинку було зроблено заповіт на відповідача. Наявність заповіту від 19.10.1999 р. підтверджується наданим позивачем в судовому засіданні витягом зі Спадкового реєстру. Клопотання про витребування копії заповіту позивачем та її представником не заявлялось. Сам суд не вправі за власної ініціативою збирати докази по справі позовного провадження. Відповідно до статей 1268-1270, 1272 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців. Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, відповідач не прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті матері сторін. Позивач, навпаки, проживала з матірю до її смерті і проживає в будинку до теперішнього часу, несе витрати по його утриманню, що підтверджується довідкою з місця проживання, книжками по оплаті комунальних послуг. Прийняла спадщину після матері, отримавши свідоцтво про право на спадщину на вклади. Що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України являється одним із способів прийняття спадщини. Тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved