Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

Представник позивача в судовому засіданні підтримала уточнений позов, пояснивши, що [PERSON] є власником будинку та земельної ділянки по вул.Гоголя, 20 у с.Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.05.2005 року після смерті її матері [PERSON] У даному будинку зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON] та неповнолітні [PERSON], [PERSON] Незважаючи на зміну власника будинку, відповідачі відмовляються виселитись, чим чинять перешкоди позивачу у користуванні вищевказаним будинком. Просила усунути такі перешкоди шляхом виселення відповідачів з будинку за вказаною адресою. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на укладення із попереднім власником договору купівлі-продажу даного будинку та повне проведення розрахунків за ним. Представник органу опіки та піклування Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області покладалась на розсуд суду та просила врахувати при ухваленні рішення інтересів дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин, які згідно з ч. 1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивачці на праві власності належить будинок та земельна ділянка площею 0,2851 га по вул.Гоголя, 20 у с.Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.05.2005 року після смерті [PERSON], яка померла 06.08.2004 року (а.с.8-10, 12, 13). Сторонами визнано, що відповідачі з 2001 року по теперішній час проживають в даному будинку, а зареєстровані [INFO]. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Суд враховує, що за життя [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди про купівлю-продаж спірного будинку та земельної ділянки за 9000 грн., про що свідчить складене в простій письмовій формі зобов?язання без дати (а.с.11). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] виклали обставини його підписання та отримання [PERSON] від [PERSON] 300 грн. Разом з цим, сторонами не було дотримано вимог ст.657 ЦК України, ст.132 ЗК України щодо форми договору купівлі-продажу нерухомого майна, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Як наслідок, такий договір є нікчемним (ч.1 ст.220 ЦК України), отже не тягне за собою ніяких правових наслідків для сторін. Враховуючи, що відповідачі не набули самостійного права на житло на підставах, передбачених законом, вимоги позивачки щодо усунення перешкод у користуванні будинком у наведений нею спосіб є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмирі 7 грн. 50 коп., сплачені позивачкою при подачі позову.

Outcome: approved