Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи, що він є власником житлового будинку розташованого зо адресою: м. Херсон, вул. Піонерська, буд. № 36, на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМО № 965675 від 29.12.2009 р. за реєстровим № 2-2005, зареєстрованим в ХДБТІ 30.12.2009 р. за № 1383 у книзі № 140. На даний час за даною адресою зареєстрований відповідач по справі, але він, у вищевказаному домоволодінні не проживав, речей його в домі немає, за комунальні послуги не сплачує. У зв'язку з наведеним Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зобов'язати СГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області зняти з реєстрації відповідача. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсягу. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце-слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення, розміщене у пресі. Про причини неявки суду не повідомив.; Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що. відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи СГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву, якою просив справу розглянути за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВМО № 965675 від 29.12.2009 р. за реєстровим № 2-2005, зареєстрованим в ХДБТІ 30.12.2009 р. за № 1383 у книзі № 140, [PERSON] належить 28/100 частки домоволодіння по вул. Піонерська, буд. № 36 в м. Херсоні. Згідно довідки від 26.08.2010 року, з органу самоорганізації населення № 16 Комсомольського виконкому районної у м. Херсоні ради та довідки з ВГІРФО УМВС України в Херсонській області від 08.11.2010 року за даною адресою зареєстрований в тому числі: [PERSON] Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтвердили в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] У суду немає підстав ставити під сумнів істинність показань свідків, даних про їх особисту зацікавленість у результатах розгляду справи не виявлено. Конституцією України (ст.41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав, людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від. 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на, безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право, вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права, власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника, використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги такими, що. підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач дійсно є власником спірного житлового будинку, відповідач зареєстрований за тією ж адресою, однак ніколи в ній не проживав, що підтвердили свідки, які були допитані в судовому засіданні, а тому позовна вимога в частині, визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Позовна вимога щодо зняття з реєстрації відповідача задоволенню не підлягає, оскільки ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір проживання, в Україні» встановлено, що однією з підстав зняття особи з реєстрації-місця проживання є остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, а позовну вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням судом визнано такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial