Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

У жовтні 2010 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, посилаючись на те, що з 10 серпня 1991 року на підставі посвідчення про укладення шлюбу від 10 серпня 1991 року та по даний час він перебуває у шлюбі з [PERSON] . До складу сімї також входять діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу ними сумісно придбано нерухоме майно, а саме 14 частина жилого будинку за адресою: [ADDRESS] , дві земельні ділянки у межах с. Білогородка, по 0,15 га кожна, фермерське господарство, на балансі якої є земельна ділянка площею 0,15 га, земельна ділянка в межах [ADDRESS] загальною площею 0,144 га. Згоди між ним та [PERSON] щодо порядку поділу майна, що є їхньою-спільною сумісною власністю, не досягнуто. [PERSON] вважає, що майно, що було придбано ними за час шлюбу, має бути поділено між ним та [PERSON] у рівних частках. Враховуючи викладене, [PERSON] просив визнати за ним право власності на половину 1/2 частини жилого будинку за адресою: [ADDRESS] , половину 2 земельних ділянок у межах с. Білогородка загальною площею 0,3 га по 0,15 га кожна, половину земельної ділянки фермерського господарства загальною площею 1,5 га, половину земельної ділянки в межах с. Білогородка за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,144 га, а також стягнути 1/2 частину понесених судових витрат. У листопаді 2010 року [PERSON] подав суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив в порядку поділу майна, що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за ним право власності на половину 1/2 частини жилого будинку за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частину земельної ділянки у межах с. Білогородка загальною площею 0,141 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 3222480400060130231, тобто ділянку площею 0,0705 га з цільовим призначенням\\~для ведення\\~особистого селянського\\~господарства частину\\~земельної ділянки\\~загальною площею\\~1,5\\~га,\\~надану у\\~власність відповідача\\~ [PERSON] \\~на підставі\\~Державного акту\\~серії Р1\\~№ 256144\\~від 22\\~липня 2002\\~року для\\~ведення фермерського\\~господарства,\\~тобто площею\\~0,75\\~га,\\~за [PERSON] \\~залишити майно:\\~половину 1/2\\~жилого будинку\\~за адресою:\\~ [ADDRESS] , 1/2 частину земельної ділянки у межах с. Білогородка загальною площею 0,141 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 3222480400060130231, тобто ділянку площею 0,0705 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства,1/2 частину земельної ділянки загальною площею 1,5 га, надану у власність Москалю на підставі Державного акту серії Р1 № 256144 від 22 липня 2002 року для ведення фермерського господарства, тобто ділянку площею 0,75 га. Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду від 2 листопада 2010 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено. Шлюб між Москалик С [PERSON] , зареєстрований 10 серпня 1991 року у Білогородській сільській раді, актовий запис № З3-розірвано. Після розірвання шлюбу залишено [PERSON] прізвище „ [PERSON] . У звязку з цим представник позивача в судовому засіданні уточнив прізвище відповідачки [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісною власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ча, майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що з 10 серпня 1991 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі подружжя має дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 2 листопада 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано і після розірвання шлюбу залишено [PERSON] прізвище [PERSON] . За час перебування у шлюбі за Договором купівлі-продажу 1/2 частини будинку від 21 березня 2000 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив 1/2 частину будинку, що знаходиться у [ADDRESS] . Згідно наявного в матеріалах справи Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 387824 від 17 травня 2005 року [PERSON] на підставі рішення Білогородської сільської ради 11 сесії 4 скликання № 7/27 від 18 грудня 2004 року є власником земельної ділянки площею 0,141 га, яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення-ведення особистого селянського господарства. Згідно Державного акту на право власності на землю Серії Р1 № 356144 від 22 липня 2002 року [PERSON] на підставі розпорядження Києво- Святошинської районної державної адміністрації від 5 червня 2002 року № 201 є власником земельної ділянки площею 1,500 га, яка розташована на території Білогородської сільської ради, земля передана для ведення фермерського господарства. Заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі та оцінивши в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/4 частині за кожним жилого будинку [ADDRESS] , як майно, набуте подружжям під час шлюбу, що підлягає поділу між ними, в рівних частках. Щодо заявленого позову [PERSON] в частині поділу по 1/2 частині кожному з сторін по справі земельної ділянки площею 0,141 га, яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення- ведення особистого селянського господарства, та земельної ділянки площею 1,500 га, яка розташована на території Білогородської сільської ради, земельна ділянка передана для ведення фермерського господарства, власником яких згідно Державних актів`на право власності на земельну ділянку є [PERSON] (Москалик), то суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині вимог, оскільки дане нерухоме майно не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а належить на праві особистої приватної власності лише [PERSON] , а тому не може бути об`єктом поділу між сторонами по справі. Дані земельні ділянки набуті [PERSON] шляхом їх приватизації, а тому право власності на земельну ділянку, яка набута шляхом приватизації, є особистою приватною власністю того із подружжя, кому вона безоплатно передана у власність, в даному випадку [PERSON] (Москалик), та не є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духові розвитку та лікування. Посилання відповідачки [PERSON] , що її частка в майні подржжя повинна складати 3/4 частин від спільно нажитого майна, оскільки на її утриманні знаходяться діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , то вони не можуть бути задоволені судом, оскільки [PERSON] не довела в судовому засіданні та не надала переконливих доказів, що розмір аліментів, які вона одержує на дітей від позивача [PERSON] недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, та що [PERSON] матеріально не утримує дітей та не приймає участі у їх вихованні. Крім того, [PERSON] , надаючи такі доводи суду, з відповідними вимогами до суду не зверталась, позов до [PERSON] подавала.

Outcome: partial