Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

В квітні 2010 року позивач [PERSON] звернулася в Київський районний суд міста Полтави з позовом до Акціонерного Східно-Українського банку «Грант» про стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що 26 жовтня 2007 року між нею та відділення № 9 Акціонерного Східно-Українського банку «Грант» було укладено договір строкового банківського вкладу № 24 на суму першочергового вкладу в розмірі 100 000 грн., розмір якого було збільшено 25 березня 2008 року до 218 000 грн. В дату повернення коштів 02 листопада 2008 року вклад в розмірі 218 000 грн. їй повернуто не було. Просила суд стягнути з відповідача на її користь 218 000 грн. депозитного вкладу за договором строкового банківського вкладу № 24 від 26 жовтня 2007 року, зобовязати відповідача нарахувати та сплатити на її користь 15 % річних відповідно до умов договору та 3 % річних від простроченої суми з 02 листопада 2008 року, а також збитки від інфляції. Також просила суд стягнути на її користь 20\~000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та представники повністю підтримали подану до суду заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Однією із умов письмового договору, що передбачені ст. 207 ЦК України є те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач [PERSON], обираючи спосіб захисту порушеного права та звертаючись до суду з позовом, просить суд стягнути на її користь 218 000 грн. депозитного вкладу за договором строкового банківського вкладу від 26 жовтня 2007 року № 24. В той же час судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2009 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2009 року встановлено, що [PERSON], перебуваючи на посаді начальника відділення № 9 АСУБ «Грант», з отриманих від [PERSON] коштів в сумі 218000 грн. всупереч наділених повноважень 118 000 грн. залишив собі, а решту в сумі 100 000 грн. вніс на депозитний рахунок [PERSON] та склав договір строкового банківського вкладу № 24 від 26 жовтня 2007 року, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про те, що відділення № 9 АСУБ «Грант» приймає від [PERSON] та розміщує строком на 12 місяців 7 днів на депозитному рахунку № 26358809357191 грошові кошти в сумі 100 000 грн. з відсотковою ставкою 15 % річних, який підписав замість [PERSON] та направив його для виконання співробітникам відділення. 25 березня 2008 року [PERSON] вніс на депозитний рахунок останньої гроші 118000 грн. Вироком суду встановлено та підтверджено позивачем та її представником в судовому засіданні, що договір строкового банківського вкладу № 24 від 26 жовтня 2007 року, на який посилається [PERSON] в поданій до суду позовній заяві, вона не підписувала. Тому суд приходить до висновку, що між сторонами по справі, а саме між позивачем [PERSON] та відповідачем АСУБ «Грант» правовідносини по договору від 26 жовтня 2007 року № 24 не виникли у звязку з відсутністю письмового договору. Встановивши дані обставини, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь 218 000 грн. депозитного вкладу за договором строкового банківського вкладу № 24 від 26 жовтня 2007 року, зобовязання відповідача нарахувати та сплатити на її користь 15 % річних відповідно до умов договору заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню, оскільки як встановлено судом, правовідносини між сторонами по справі за вказаним договором не виникали. Посилання позивача в поданій до суду позовній заяві на те, що внесення грошових коштів на рахунок позивача іншою особою відповідає нормам ст. ст. 1058, 1062 ЦК України судом оцінюється критично, оскільки як встановлено судом [PERSON] не уповноважувала [PERSON] діяти від її імені, а винні протиправні дії останнього встановлені вироком суду. Вимоги [PERSON] про стягнення суми з урахуванням індексу інфляції та стягнення 3 % річних від простроченої суми з 02 листопада 2008 року є похідними від вимог про стягнення суми вкладу за договором банківського вкладу, тому не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування позивачам моральної шкоди, суд виходить з підстав предявленого позову позивачем та враховуючи, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди предявлені [PERSON] з підстав невиконання відповідачем умов договору строкового банківського вкладу від 26 жовтня 2007 року № 24, враховуючи безпідставність таких вимог, приходить до висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed