Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

08 жовтня 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2005 року та визнання за нею права власності. (Т.1 а.с.4) 11 січня 2010 року [PERSON] подала до суду уточнений позов до [PERSON], де третьою особою є [PERSON] про визнання договору дарування квартири від 22 лютого 2005 року удаваним правочином. Крім того, просила визнати договір купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2005 року дійсним та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. (Т.1 а.с.20) 29 вересня 2010 року третя особа із самостійними вимогами [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору від 22 лютого 2005 року нікчемним, а договір купівлі-продажу спірної квартири недійсним. (Т.1 а.с.119-120) 09 листопада 2010 року третя особа [PERSON] доповнила свої позовні вимоги та просила визнати удаваний договір дарування нікчемним, договір купівлі-продажу квартири нікчемним та нікчемний договір купівлі-продажу недійсним. (Т.1 а.с.134-135) 29 грудня 2010 року суддею Кадигроб С.М. прийнято до розгляду дану цивільну справу і 12 січня 2011 року, до початку розгляду справи по суті, третя особа [PERSON] змінила свої позовні вимоги та просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири недійсним та стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на її користь понесені витрати повязані з явкою до суду. (Т.1 а.с.207-208) Таким чином, остаточними вимогами [PERSON] є визнання договору дарування від 22 лютого 2005 року удаваним правочином та визнання договору купівлі-продажу дійсним, а третьої особи [PERSON] - визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та стягнення з відповідачів понесених нею витрат повязаних з явкою до суду. Позивач [PERSON], яка була присутньою на першому судовому засіданні свій позов підтримала повністю, а позов третьої особи не визнала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала та пояснила, що 22 лютого 2005 року між позивачем та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 21 лютого 2005 року, було укладено договір дарування квартири № 79, що знаходиться по вул.Молодіжній, 1 «б»в смт.Власівка м.Світловодськ, на її користь. 20 лютого 2005 року [PERSON] за відчуження квартири було сплачено кошти в сумі 6000 доларів США, а 22 лютого того ж року, відчуження квартири оформили як договір дарування. Причиною того, є значно менша сплата державного мита при його оформлені в нотаріальній конторі. Таким чином, договір дарування є удаваним правочином, який насправді приховує договір купівлі-продажу. Позов третьої особи [PERSON] представник позивача не визнав, обгрунтувавши це тим, що визнати договір купівлі-продажу недійсним неможливо, оскільки він нотаріально не укладався. А стосовно того, що при оформленні довіреності від 21 лютого 2005 року [PERSON], в силу перенесеного інсульту не міг керувати та розуміти значення своїх дій, на підставі якої було оформлено договір дарування, нічим не підтверджується. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнав повністю та пояснив, що в грудні 2004 року його батько [PERSON] переніс інсульт. В звязку з тим, що батько після хвороби почав проживати разом з ним за місцем його проживання, він в свою чергу здійснював круглодобовий догляд за ним і був позбавлений можливості працювати. [PERSON], яка приходиться йому рідною сестрою, а батькові відповідно дочкою, жодним чином не надавала допомогу ні в здійсненні догляду за ним, ні матеріально. Тому батько повідомив йому, що має бажання продати квартиру, яка розташована на Власівці в м.Світловодськ, а гроші витрачати на їх проживання та лікування. В результаті чого, він знайшов покупців на спірну квартиру. 20 лютого 2005 року отримав за неї кошти в сумі 6000 доларів США, 21 лютого того ж року батько оформив вдома з нотаріусом довіреність і 22 лютого того ж року було оформлено договір дарування квартири. Причиною не оформлення договору купівлі-продажу квартири, який насправді мав місце було значно більше державне мито, ніж за договір дарування. Стосовно позову третьої особи [PERSON], то відповідач [PERSON] його не визнав повністю. Прокурор, який представляв інтереси третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, про те, що в позові [PERSON] просять відмовити за безпідставністю вимог, а третьої особи задовольнити повністю. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON], в судовому засіданні позов [PERSON] визнала частково, лише щодо визнання договору дарування удаваним правочином. Стосовно визнання дійсним договору купівлі-продажу заперечувала, мотивувавши це тим, що на момент його укладення [PERSON] не мав необхідною цивільної дієздатності, волі та волевиявлення. Крім того, договір купівлі-продажу як такий відсутній, нотаріально не оформлений, не містить в собі істотних умов. Крім того, пояснила, що вона приходиться рідною дочкою померлому [PERSON], який ще за життя склав на її користь заповіт на все його майно, з чого б воно не складалось. Спадщину вона прийняла, окрім спірної квартири. Вважає, що оформлення договору дарування спірної квартири порушує її права, як спадкоємця за заповітом. Свій позов [PERSON] підтримала повністю. Свідок [PERSON], яка є державним нотаріусом Світловодської райдержнотконтори в судовому засіданні пояснила, що дійсно вона посвідчувала договір дарування квартири в лютому 2005 року, проте детально сам процес оформлення не памятає, оскільки пройшло близько 6 років. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає повному задоволенні, а позов третьої особи із самостійними вимогами не підлягає задоволенню, за безпідставністю вимог. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO] приходиться рідною дочкою [PERSON]. (Т.2 а.с.38, 40, 41) 20 квітня 2000 року [PERSON] склав заповіт на імя своєї дочки [PERSON], на все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось. (Т.2 а.с.20) 14 грудня 2004 року [PERSON], будучи інвалідом ВВВ І групи, переніс інсульт. За станом здоровя потребував постійного стороннього догляду, знаходився під наглядом свого сина [PERSON], за місцем його проживання: вул.Г. Родімцева, 35/1-3 в м.Кременчук Полтавської області. (Т.2 а.с.43) 21 лютого 2005 року [PERSON] склав довіреність на імя [PERSON] для того щоб, останній подарував [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS] «б»в смт.Власівка м.Світловодськ Кіровоградської області. (Т.1 а.с.102) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2010 року визнано недійсною довіреність [PERSON] від 21 лютого 2005 року та договір дарування квартири від 22 лютого 2005 року, а за [PERSON] визнано право власності. (Т.1 а.с.70-73) Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2010 року вищевказане рішення суду скасовано. (Т.1 а.с.83-85) Висновок судово-почеркознавчої експертизи № 6816 від 27 жовтня 2009 року, згідно якого рукописні тексти та підписи від імені [PERSON] виконанні [PERSON] та акт посмертної судово-психіатричної експертизи [PERSON] від 25 лютого 2011 року, згідно якого 21-22 лютого 2005 року страждав на психічний розлад у вигляді розладу особистості, суд розцінює як неналежний доказ. (Т.1 а.с.215-218, Т.2 а.с.32-35) Згідно ст.66 ЦПК України висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Оскільки, учасники процесу не заявляли під час розгляду справи по суті клопотання про призначення судово-почеркознавчої чи посмертної судово-психіатричної експертизи, а третя особа в обґрунтування своїх позовних вимог посилалася лише на копію висновку і акту отриманих нею із матеріалів кримінальної справи, по якій відсутній ще обвинувальний вирок, який набрав законної сили, суд вважає, що вони не можуть бути прийняті за належні докази, які б підтверджували, що [PERSON] не підписував довіреність від 21 лютого 2005 року та ще й не розумів значення своїх дій в той період часу. 22 лютого 2005 року [PERSON], від імені [PERSON], на підставі довіреності від 21 лютого 2005 року уклав договір дарування спірної квартири. Згідно якої обдарованою є [PERSON]. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Світловодської райдержнотконтори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1-191. (Т.1 а.с.5, 6) 14 березня 2008 року [PERSON] помер. (Т.1 а.с.8) 24 березня 2008 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. 20 листопада 2008 року вона отримала в спадок грошові заощадження з відсотками та компенсаційними виплатами. (Т.2 а.с.21, 22, 23, 26) \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні встановлено, що позов [PERSON] в частині визнання договору дарування від 22 лютого 2005 року удаваним правочином відповідач [PERSON] та третя особам [PERSON] визнали. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Факт передачі та отримання коштів в сумі 6000 доларів США за спірну квартиру, сторони визнали, а тому він не підлягає доказуванню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки, при укладенні договору дарування мало місце передача коштів за квартиру, що не передбачено обовязковими умовами укладення договору дарування, суд приходить до висновку, що договір дарування від 22 лютого 2005 року є удаваним правочином, і укладений для приховування договору купівлі-продажу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.2 ст.218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2005 року укладений між [PERSON], від імені [PERSON], та [PERSON] є дійсним, оскільки одна сторона передала кошти, а інша їх отримала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судові витрати по справі за позовом [PERSON] складають судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та судові витрати з ІТЗ в сумі 37 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позов підлягає задоволенню, то з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати в сумі 45 грн. 50 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стосовно позовних вимог [PERSON], то суд відмовляє в їх задоволенні з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Згідно із ст.ст.1281 та 1282 ЦК України вимоги, повязані з визнанням правочинів недійсними, можуть предявлятися також кредиторами спадкодавця до спадкоємців сторони правочину. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки, [PERSON] не є стороною договору купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2005 року, а також кредитором спадкодавця [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] відповідно не є спадкоємцями за законом чи за заповітом померлого [PERSON], то [PERSON] не має права звертатися до суду з вимогою про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.85 ЦПК України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення сплачується іншою стороною добові, а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки, [PERSON] відмовлено в задоволенні позову повністю, то не підлягає задоволенню і вимога про відшкодування відповідачами на її користь витрат повязаних з її явкою до суду з м.Кременчук до м.Світловодськ.

Outcome: approved