Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-01 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог, зазначав, що 18 квітня 2010 року в районі села Вербова Балка Первомайського району Миколаївської області в обідній час проводив тренування двох собак, відпрацьовуючи полювання на диких птахів, на території станції натаску мисливських собак по фазану (обхід №10) Первомайської районної організації управління товариства мисливців та рибалок. Поряд розташовано фермерське господарство «Нектар» (надалі ФГ «Нектар»), де відповідач працює керуючим господарством. Під час тренування, собаки, виконуючи надані їм команди, побігли в сторону території ФГ «Нектар», за ними направився і [PERSON], працівник фермерського господарства «Золота пташка», де він є головою. Через деякий час останній повідомив йому, що [PERSON] застрелив собаку по кличці «Тунгус». Загибла собака не представляла будь-якої загрози для людей, так і для майна. Тому вважає, що дії відповідача є неправомірними. Відповідно до розрахунку проведеного головою Миколаївського обласного осередку ФМСУ [PERSON] вартість собаки «Тунгус» складає 35700 грн., які він просить стягнути з відповідача. Крім того просив стягнути 10000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, яка завдана йому тим, що він зазнав нервового струсу, так як собака була неодноразовим переможцем на Всеукраїнських змаганнях, та членом його родини Посилаючись на викладені обставини, просив про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні свої вимоги підтримав. Відповідач позов не визнав, так як вважає, що позивач порушив правила тримання собак, не забезпечив безпеку для оточуючих людей та майна, поскільки вони створили реальну загрозу для майна інших людей. Собаки напали на курятник ФГ «Нектар», розірвали кілька курей. Двічі їх птичниця відганяла від курятника, але вони поверталися знову і тоді з метою захисту майна він зробив вистріл і застрелив одну із собак, яких прийняв за безпритульних, так як вони були без поводків і намордників. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст.. 34 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 22.02.2000 року № 1478, із змінами та доповненнями передбачено, що натаски мисливських собак проводяться в спеціально відведених місцях та у встановлені відповідними органами строки. Згідно листа начальника Миколаївського обласного лісового та мисливського господарства за № 253 від 16.02.2010 року встановлено, що [PERSON] не мав права в обході « 10 Первомайської районної організації УТМР у відповідності до ст.. 34 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» 18.04.2010 року проводити натаски собак мисливських пород. Такий дозвіл він отримав тільки 29 вересня 2010 року. Із змісту ст.. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» вбачається, що дозволяється утримувати собак без повідків і намордників під час оперативного використання правоохоронними органами, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на навчально-дресирувальних майданчиках. Викладене свідчить, що собаки повинні утримуватися в намордниках і повідках. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] (працівник ФГ «Нектар») розповіла, що в квітні 2010 року на територію птахоферми забігли дві собаки і кинулися на птицю, задушивши кілька курей. Вона двічі відганяла їх з території, але вони знову поверталися, тоді про напад собак повідомила [PERSON], який знаходився в полі. Коли останній прибув, то собаки бігли знову до курятника, після чого він вистрелив. Собаки були без повідків. Свідок [PERSON] (директор ФГ «Нектар») повідомив суд, що [PERSON] доповів йому, що бродячі собаки напали на птицю, в звязку з чим він дозволив йому взяти мисливську рушницю і провести відстріл. За свідченнями [PERSON] встановлено, що при переводі собак до вольєру, останні не виконали команду і втекли в сторону ФГ «Нектар». Коли він почав їх шукати, підїхавши до зазначеного господарства, то [PERSON] повідомив, що собаки напали на птицю, тому він вимушено зробив постріл, і застрелив одну з них, так як прийняв їх за безпритульних. Собаки були без повідків і намордників. Суд вважає, що пояснення свідків є обєктивними, поскільки вони не містять протиріч, узгоджуються між собою, і спростовують пояснення позивача, що собаки не представляли загрози для майна інших осіб. До таких же висновків дійшов орган дізнання Первомайського МВ УМВС України, відмовляючи в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ст.. 296, 299 КК України. Із змісту зазначеної постанови від 07.05.2010 року вбачається, що [PERSON] зробив один постріл в бік собак мисливською рушницею, з метою захисту людей і птиці. Викладене свідчить, що позивач утримував собак усупереч встановленим правилам, не забезпечивши безпеку майна інших осіб, а тому в діях відповідача суд не вбачає вини, що є обовязковою ознакою для відповідальності по відшкодування шкоди за змістом ст.. 1166 ЦК України і звільняє його від зобовязання відшкодування шкоди. З цих же підстав не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed