Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-20 00:00:00

Позивачка звернулась до Обухівського районного суду з вищеназваною позовною заявою, в якій вказала, що 14 вересня 2010 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1.2 частку земельних ділянок, визначених у державних актах на право приватної власності на землю серії Р1 №242295 під №2, а саме визнати право власності ділянка № 2 0,05 га під будівництво, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,0305 га для ведення особистого селянського господарства; ділянка № 3 0,0294 га в порядку спадкування за заповітом. Крім того, в позовній заяві позивачка зазначила, що після смерті її матері [PERSON] відкрилася спадщина на 1.2 частку земельних ділянок щодо її сестри [PERSON], визначених у державних актах на право приватної власності на землю серії Р1 №242295 під №2, а саме визнати право власності ділянка № 2 0,05 га під будівництво, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,0305 га для ведення особистого селянського господарства; ділянка № 3 0,0294 га в порядку спадкування за заповітом. У звязку з викладеним позивачка просить визначити право власності на спадкове майно у наведеному вище порядку. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вказаний позов, просили його задовольнити. [PERSON] надала до матеріалів справи письмову заяву у якій просить позовні вимоги задовольнити, з позовом згодна. Відповідач у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, пояснив, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, тим самим після смерті [PERSON], яка померла 04 вересня 2010 року, до складу спадщини вийшло право власності на земельні ділянки, які належали покійній згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки №4858. Спадкоємцями, згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивачка по справі, що підтверджується копіями документів, в звязку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом, і її звернення до суду є правомірним . Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивач прийняв спадщину, що визнається та не спростовується відповідачем по справі, тим самим позивачі набули право на спадкове майно. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивачі набувши право на спадкове майно набули на нього правомірно право власності, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, вказуючи на незаконність набуття позивачем права власності, а тому суд, для захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати їх власниками майна в порядку спадкування. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved