Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який між сторонами розірвано 13 травня 2010 року. Від шлюбу є одна малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні, оскільки з моменту припинення шлюбних відносин батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина. З урахування наведеного, позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Під час судового розгляду позивач наполягала на задоволенні позову та стягнення з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини в заявленому розмірі. Відповідач проти позову не заперечував, визнання позову підтвердив заявою. Суд, дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги твердження позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], який народився 31 липня 2006 року в місті Одеса, про що 09 серпня 2006 року третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси видане свідоцтво про народження. Відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я матері; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути меншим за один неоподаткований мінімум доходів громадян. Суд оглянув довідку КП «Житловокомуналонного сервісу «Порто-Франківський» № 1056 від 04.08.2010р. з місця помешкання та про склад сім'ї та реєстрації, яка підтверджує проживання [PERSON] разом з сином [PERSON]. Отже, [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утримання, що доведено належними та допустимими в розумінні ст. 59 ЦПК України доказами. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, яка прийнята резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989р. та ратифікована Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова' увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Позивач стверджує, що не має матеріальної можливості самостійно забезпечити дітям повноцінне харчування, придбання предметів для організації їх побуту, можливості користуватися закладами культури. Для цього потрібні кошти, яких у неї не вистачає для задоволення необхідних та навіть мінімальних потреб дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто. При визначенні розміру аліментів суд враховує також положення Закону України „Про державний бюджет України на 2010р.", відповідно до якого з 01 липня 2010р. встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років у розмірі 921 грн. Тобто це є той мінімум, який дитина повинна отримувати для свого прожиття. Тому саме цей розмір аліментів має сплачувати відповідач на користь позивачки на утримання дитини. Судом роз'яснено учасникам у справі положення ст.10 ЦПК України відповідно до якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та ст. 11 ЦПК України згідно з якою суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд також роз'яснив ст.60 ЦПК України згідно з якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи, відповідач не надав суду допустимих, у розумінні ст.59 ЦПК України, доказів стосовно виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дітей. Суд приймаючі до уваги матеріальне становище платника аліментів, вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючі з 12.08.2010 року і до повноліття [PERSON], тобто до 31 липня 2024р. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] судових витрат по справі - судового збору в розмірі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, пов'язаного з розглядом цивільної справи у розмірі 120 грн. В силу ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved