overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

Позивач 10.05.2011 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинок. Посилався на те, що після смерті його батька [PERSON] та бабусі [PERSON] залишилося спадкове майно, яке він фактично прийняв частка квартири [ADDRESS] та автомобіль «ВАЗ 2107», 1996 р.в. Оскільки частки співвласників не були виділені , йому було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] та автомобіль «ВАЗ 2107», 1996 р.в. В судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав , просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій позов визнала , просила розглянути справу без її участі. Представник УДАЇ УМВС України в Полтавській області надав суду заяву, в якій позов визнав частково, просив розглянути справу без його участі. Представник Четвертої полтавської державної нотаріальної контори , ПП Полтавського БТІ «Інвентаризатор» в судове засідання не з»явилися, будучи повідомленими про день і час слухання справи, суд про причини неявки не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наданих доказів без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1999 року , виданого відділом приватизації житла, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників або законом. Отже, суд вважає можливим визначити частки між співвласниками рівними по 1/3 частині за кожним. 28.10.1999 року помер [PERSON] ( Свідоцтво про смерть [PERSON] І-КЕ № 136354), після його смерті відкрилася спадщина 1/3 частка квартири [ADDRESS]. 09.07.2004 року померла [PERSON] (Свідоцтво про смерть [PERSON] І-КЕ № 275855), після її смерті відкрилася спадщина 1/3 частка квартири [ADDRESS] та автомобіль [NUMBER], двигун № [NUMBER], кузов (коляска) ХТА 210700Т0931718, 1996 року випуску , білого кольору, який належав їй згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу , серія ІХС 083831 від 11.01.1996 року. Встановлено, що спадкоємцями за законом є позивач , [PERSON] та його мати , відповідачка по справі, [PERSON], із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, на спадщину не претендує, про що надала суду заяву. [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлих, так як постійно проживав на момент її відкриття з спадкодавцями. Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким, що прийняв її, якщо в установлений законом строк не заявив відмови від неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] й [PERSON] звернулися до суду із зазначеним вище позовом, у якому просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування після [PERSON], який помер 01 лютого 2010 року, по ? частині за кожною, на земельну ділянку, площею 0,0800 га, за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вулиця Кутузова, 58, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У судовому засіданні позивачі та їхній представник позов підтримали й просили його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області представника не направила. Про день, час та місце розгляду справи цей відповідач повідомлений належним чином. У судове засідання треті особи не зявилися, надали до суду письмові клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 01 лютого 2010 року (а.с. 29-101). Його спадкоємцями є: [PERSON] (сестра [PERSON]Г.), [PERSON] (сестра [PERSON]Г.), яка відмовилася від прийняття спадщини на користь племінниці померлого [PERSON], а також [PERSON] (племінниця [PERSON]Г.). Як вбачається із технічної документації на земельну ділянку та копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 683656 на імя [PERSON], який видано вже після його смерті, - [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,0800 га, за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вулиця Кутузова, 58 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що спадкодавець [PERSON] на законних підставах володів земельною ділянкою по вулиці Кутузова, 58 в селі Погреби, а також те, що позивачі [PERSON] й [PERSON] прийняли спадщину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

Враховуючи, що для складання повного змісту судового рішення, повязаного з потребою обґрунтування доводів сторін, потрібен додатковий час, суд вважає необхідним оголосити тільки вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Кіцманського району про усунення перешкод в користуванні будинковолодіння шляхом зняття з реєстраційного обліку, мотивуючі свої вимоги тим, що відповідачка зареєстрована в господарстві позивачки в с.Глиниця по вул. Польова,29, Кіцманського району Чернівецької області, що належить останній на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВАК № 817526 від 20.06.2003 року. Відповідачка не проживає у вказаному господарстві, будучи зареєстрованою, добровільно не виписується, що позбавляє позивачку права вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Зазначає, що змушена звертатись до органів соціального захисту з проханням надати субсидію на комунальні послуги, однак у звязку з тим, що у господарстві в с.Глиниця по вул. Польовій, 29, Кіцманського району зареєстрована відповідачка, яка є працездатною, то відсутні правові підстави на забезпечення пільг по оплаті комунальних послуг. Позивачка в судове засідання не зявилась, однак звернулась до суду з заявою про підтримання позовних вимог та просила справу розглянути в її відсутність. Відповідачка в судове засідання не зявилась, однак звернулась до суду з заявою про визнання позовних вимог та просила справу розглянути в її відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився. Дослідивши \~матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних \~підстав. Встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована біля житлового будинку який знаходиться с.Глиниця, по вул. Польовій, 29, Кіцманського району Чернівецької області, який належить позивачці згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВАК № 817526 від 20.06.2003 року. Реєстрація \~відповідачки біля \~належного \~позивачці \~житлового \~ будинку позбавляє \~її \~права на \~отримання субсидії по оплаті комунальних послуг та вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном(ст. 391ЦК України) Суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити за наявності законних на те підстав і оскільки це відповідає вимогам закону стосовно захисту права власності, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі \~викладеного, ст.ст. 319, 383, 386, 387, 388, \~391, 405 \~ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

Сторони знаходяться у шлюбі з 23 червня 2007 року, який був зареєстрований в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 469. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів з [PERSON], посилаючись на те, що він добровільно матеріальну допомогу їй не надає. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені. Позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка проживає разом з матір'ю і знаходиться на повному її утриманні, у зв'язку з чим остання перебуває у матеріально складному становищі. Просить суд стягнути на її користь аліменти на її утримання у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку до досягненням дитини трирічного віку. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, щомісячно, і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснив, що згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення дитиною трирічного віку. З'ясувавши думку сторін щодо позову, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 23 червня 2007 року, який був зареєстрований в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 469. Згідно зі свідоцтвом про народження серія I-НО № 208992, виданого 30 вересня 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 842, [PERSON] народилася 10 вересня 2008 року, в графі «Батьки»зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А також, відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, передбачених ст.ст. 75, 84 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі ст.ст. 75, 77, 80, 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачкою 15 грудня 1995 року зареєстрував шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, [INFO] та [INFO]. З відповідачкою склались важкі відношення. Розлад сімейного життя стався через суперечки та нерозуміння один одного. Зараз проживають окремо, фактично шлюбні відносини припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згоден. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. На підставі того, що відповідач повністю визнав позов, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. З урахуванням переліченого суд вважає, що шлюб між сторонами по справі підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання недієздатної його мати, [PERSON], 1937 р. н., посилалась на те, що вона страждає психічним захворюванням, знаходиться на обліку в міській лікарні № 7 м. Маріуполя, де перебуває на стаціонарному лікуванні. За час лікування, тобто з 2002 року, стан хворої не поліпшується, вона не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Визнання мати заявника недієздатною потрібно заявнику для подальшого оформлення над нею опіки. У судовому засіданні заявник підтримав заявлені ним вимоги у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просив суд визнати його мати недієздатною. Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився, надіславши листа з проханням розгляд справи провести за відсутності представника Урзуфської сільської ради, проти задоволення заяви не заперечують. Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно свідоцтва про народження, виданого 23 лютого 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравневого управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився 29 грудня 1971 року, матірю якого у свідоцтві зазначена [PERSON], актовий запис № 1 від 5 січня 1972 р. Згідно довідки Маріупольської психіатричної міської лікарні № 7 [PERSON], 1937 р. н., перебуває на обліку з 2002 року в лікарні на підставі хронічного душевного захворювання, та перебуває у теперішній час на стаціонарному лікуванні. Згідно з актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 135-А від 20 квітня 2011 року, що був проведений відносно [PERSON], 1937 р. н., експертною комісією, вбачається, що остання страждає хронічним стійким психічним розладом: деменція при нейросифілісі з іншою симптоматикою переважно бредовою, та за своїм психічним станом вона у теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином зібрані по справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] шляхом визнання недієздатною [PERSON], 1937 р. н. На підставі ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

18 травня 2011 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 17 червня 1998 року Хотімлянською сільською радою Вовчанського району Харківської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, шлюб перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою. Спору про місце проживання дитини не має. Сімейні відносини з відповідачем припинені, з березня 2011 року, однак продовжують проживати в одній квартирі. Причиною розпаду родини стало те, що сторони перестали розуміти один одного, відповідач став вести аморальний спосіб життя, а саме зловживає спиртними напоями. Родина існує формально, змінити своє ставлення до ситуації відповідач не бажає. Позивачка вважає, що зберегти родину неможливо, шлюб необхідно розірвати, майнового спору у сторн не виникає, псіля розрівання шлюбу прорсить присвоїти їй прізвище [PERSON]. У зв"язку з чим позивачка звертається із відповідним позовом до суду . У судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 17 червня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ №181333, вдруге виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Вовчанського районного управління юстиції Хотімлянської сільської ради Вовчанського району Харківської області 05 серпня 2003 року. Їй присвоєно прізвище [PERSON]. Актовий запис №2 . Шлюб перший . Як вбачється зі свідоцтва про народження серії І-ВЛ №035567, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова 24 грудня 1996 року, [PERSON] народився 08 грудня 1996 року. У графі "Батьки" записані: Батько - [PERSON], Мати - [PERSON]. Актовий запис №4252 . У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому суд постановляє рішення про задоволення позовних вимог. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу позивачці присвоїти прізвище [PERSON] . На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самовільне будівництво за [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] є власником домоволодіння 83 по пров. Февральському в місті Маріуполі. У звязку з господарською необхідністю нею самовільно було побудовано до складу вказаного домоволодіння жилу прибудову літ. А-1-1, гараж літ. Ж-1, сарай літ. З-1. Вказане нерухоме майно було побудовано без відповідного дозволу компетентних органів, однак при їх будівництві порушення прав інших осіб не було допущено, будівельні норми порушено також не було, тому на цих підставах просить суд визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно. Позивач та її представник у судове засідання не зявились, надавши суду заяву з проханням розгляд справи провести за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають. Представник відповідача, що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, просив розглянути справу за відсутності представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки БТІ міста Маріуполя від 30 березня 2011 року № 89 при обстеженні домоволодіння 83 по пров. Февральському в м. Маріуполі було встановлено факт самовільного будівництва жилої прибудови літ. А-1-1, гаражу літ. Ж-1, сараю літ. З-1. Згідно договору дарування від 28 березня 2003 року [PERSON] отримала у дар будинок 83 по пров. Февральському в місті Маріуполі, що засвідчено нотаріусом [PERSON], реєстр № 730, та зареєстровано в БТІ міста Маріуполя 1 квітня 2003 року. Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серія ДН № 020240 від 11 липня 2003 року, наданого згідно рішення виконкому Маріупольської міської ради від 21 травня 2003 року № 211/1, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0438 га, що розташована по пров. Февральському 83 в м. Маріуполі. За висновком будівельно-технічної експертизи № 63 від 26 квітня 2011 року конструкції самовільно збудованих жилої прибудови літ. А-1-1, гаражу літ. Ж-1, сараю літ. З-1, що розташовані на земельній ділянці по пров. Февральському 83 в м. Маріуполі, не суперечать вимогам державних будівельних норм України. Згідно ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка є власником або користувачем земельної ділянки, на якій було самовільно побудоване нерухоме майно, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб. З урахуванням наведеного суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] На підставі ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення матеріального збитку, завданого порушенням Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ №1357 від 26.07.99р., у розмірі 555грн. 65коп., а також судові витрати. 8 обгрунтування позовних вимог посилається на те, що працівниками АК «Харківобленерго» 20.11.2008р. при перевірці електроустановки квартири відповідача [ADDRESS]. що у м.Харкові. наймачами якої є відповідачі, було виявлено безоблікове споживання електроенергії, що є порушенням п.42 Правил користування електроенергією, про що було відповідно складено Акт №02-26795. У зв'язку з цим за актом відповідачу було виконано нарахування згідно Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення. Нарахування склало 838грн.22коп. Відповідачі до цього часу суму не оплатили. Відповідачі були повідомлені про день та час слухання справи, але в судове засідання не з'явилися. Про причини неявки суду не повідомили. Суд у відповідності до ст.169 ЩІК України, за згодою представника позивача розглянув справу у відсутності відповідачів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву обгрунтованою, оскільки вона підтверджена наданими суду доказами: Актом про порушення Правил користування електроенергією для населеня а.с.4 Розрахунком позовної суми а.с.5

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей . Свої вимоги вона мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 18 лютого 2011 року шлюб було розірвано, про що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні, тому вона просить стягнути в її користь на утримання доньок, аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно з дня подачі заяви до досягнення повноліття дітей. Відповідач позов підтримав повністю і не заперечує проти його задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття, оскільки він є батьком, матеріальної допомоги не надає, а відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved