Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

Предметом спору є квартира [ADDRESS]. 20.05.2005 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсними договору купівлі-продажу та виселення, який у подальшому був уточнений, по якому просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу № 6434 від 12.05.2003 року квартири [ADDRESS], зобовязати відповідача не перешкоджати позивачу у здійсненні права власності на вказану квартиру шляхом виселення відповідача з вказаної квартири, посилаючись на те, що вона є власником вказаної квартири, у якій проживали вона, її чоловік та їх син, [INFO], у 2003 році її чоловік [PERSON] взяв позику у [PERSON] у розмірі еквівалентному 50000 доларів США, у звязку з чим забезпечуючи виконання зобовязань по договору позики, в заставу відповідачу були передані вказана квартира та офісне приміщення чоловіка позивача по вул. Віце-Адмірала Жукова у м. Одесі, але вказане майно, зокрема спірна квартира, були передані відповідачу за договором у виконання боргових зобовязань у вигляді договору купівлі-продажу квартири, яку вони мали повернути у власність після повного повернення боргу. У 2005 році її чоловіка було вбито, у звязку з чим [PERSON] звернулась до [PERSON] для вирішення та врегулювання відносин щодо повернення залишку по борговим зобовязанням чоловіка, але з цього часу, відповідач почала чинити перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні власністю квартирою, мотивуючи це тим, що відповідач купила квартиру [PERSON] за договором купівлі-продажу, який позивач вважає укладеним з метою приховання договору позики. 30.05.2005 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання втратившою права на зайняття житлової площі та виселення з квартири, який у подальшому був доповнений, по якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на зайняття житлової площі спірної квартири, а також усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності щодо спірної квартири, виселивши [PERSON] з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення, а також зобовязати [PERSON] знятися з реєстраційного обліку з даної квартири, посилаючись на те, що вона за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу купила у [PERSON] вказану спірну квартиру, але до теперішнього часу колишній власник квартири з реєстраційного обліку не знялась, чим порушуються права та інтереси [PERSON], вона не може реалізувати своє право власності. 16.12.2005 року до суду звернувся Заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], УОЗ, Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області про визнання договору купівлі-продажу та приватизації квартири недійсними, який у подальшому був уточнений, по якому просить суд поновити строк позовної давності, визнати недійсними розпорядження Одеської залізниці № 297 від 3.09.1994 року та свідоцтво про право власності на спірну квартиру, видане Одеською залізницею 9.08.1994 року на імя [PERSON], визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 20.05.2003 року, зобовязати ВГІРФО Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області зареєструвати за адресою спірної квартири неповнолітнього [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з дня народження у вказаній квартирі проживав [PERSON], який не був зареєстрований у квартирі за місцем проживання та реєстрації своєї матері, його мати [PERSON] здійснивши приватизацію квартири на своє імя, у подальшому за договором-купівлі продажу продала вказану квартиру [PERSON], чим позбавила дитину права на житло. [PERSON] та її представник позовні вимоги [PERSON] та Заступника прокурора Приморського району м. Одеси підтримали, просили суд їх задовольнити у повному обсязі, у задоволені позову [PERSON] відмовити. [PERSON] та її представник позов [PERSON] підтримали, просили суд його задовольнити, у задоволенні позовів [PERSON] та прокурора відмовити. Представник Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області до судових засідань не з*являвся. Управління Одеської залізниці з*явився до судового засідання 14.12.2009 року, пояснень суду не надав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні 6.09.2010 року підтримав позов прокурора та у подальшому до суду не з*являвся. Суд, вислухавши думку, пояснення та доводи учасників судового розгляду, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи у двох томах, надані та витребуванні докази, ознайомившись з показаннями свідків, вважає позови [PERSON] та Заступника прокурора Приморського району м. Одеси підлягаючими частковому задоволенню, позов [PERSON] не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, ЦК України у редакції 2003 року та Законами України Про охорону дитинства, Про приватизацію державного житлового фонду. По справі встановлені наступні фактичні обставини. З 1991 року [PERSON] була зареєстрована у [INFO] (а.с.63, 191 том № 1). З 1993 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого в них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.53 том № 1, а.с.189 том № 2), який став проживати разом з батьками за адресою вищезазначеної квартири, зокрема за місцем реєстрації своєї матері [PERSON], але належним чином не був зареєстрований у квартирі. 17.05.1994 року [PERSON] звернулась до керівника органу приватизації з заявою про приватизацію вказаної квартири, до якої надала довідку, відповідно до якої за адресою квартири зареєстрована тільки [PERSON] Приватизація спірної квартири здійснювалась Одеською залізницею, як органом приватизації відомчого житлового фонду, на підставі документів, які надавались [PERSON], зокрема на підставі довідки про склад сімї наймача ізольованої квартири, відповідно до якої за адресою спірної квартири прописаною з 1991 року була лише [PERSON] (а.с. 191 том № 1). 8.08.1994 року Органом приватизації було видане відповідне розпорядження на приватизацію квартири на імя [PERSON] (а.с.145 том № 2), яка 19.08.1994 року отримала на своє імя свідоцтво про право на житло (а.с.55 том № 1), за яким квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. З 1996 року за адресою вказаної квартири було зареєстровано чоловіка [PERSON] - [PERSON] (а.с.63 том № 1). З усіх документів по справі вбачається, що неповнолітній син [PERSON] [PERSON] за адресою вказаної квартири, як за місцем проживання та реєстрації своїх батьків (матері), ніколи не був зареєстрований (а.с. 61, 63, 90, 191 том № 1). 12.05.2003 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу [PERSON] продала вказану квартиру [PERSON] (а.с.6 том № 1), вартість квартири за договором становила еквівалент 10500 доларів США. Причини укладання вказаного договору купівлі-продажу [PERSON] пояснює наступним. У чоловіка [PERSON] [PERSON] був приватний бізнес, який потребував грошових коштів, у звязку з чим її чоловік взяв позику у [PERSON] у розмірі еквівалентному 50000 доларів США. Зазначена позика забезпечувалась нерухомим майном у вигляді спірної квартири [PERSON] та офісним приміщенням [PERSON] по вул. Віце-Адмірала Жукова у м. Одесі. З метою приховання реального договору позики, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири та [PERSON] надала письмову розписку, в якій зазначила, що вона купила у [PERSON] спірну квартиру за 14200 доларів США, а також, що вона залишає за [PERSON] право викупити дану квартиру за таку ж суму в строк до 20.01.2005 року, у подальшому строк було продовжено до 20.02.2005 року (а.с.8). 20.05.2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди спірної квартири строком на шість місяців зі сплатою за користування квартирою на користь [PERSON] щомісячно по 2000 грн., що на момент укладання договору становило еквівалент 400 доларів США (а.с.7). [PERSON] пояснює укладання вказаного договору оренди тим, що в неї та її сімї не було іншого місця проживання, а також тим, що таким шляхом її чоловік повертав проценти [PERSON] за користування позикою, а також її чоловіком разом з процентами частинами повертались грошові кошти за основною сумою позики. 28.04.2005 року був здійснений актовий запис про смерть чоловіка [PERSON] [PERSON] (а.с.123 том № 1), якого було вбито (застрелено) у парадній будинку, де сімя [PERSON] орендувала квартиру. З моменту смерті чоловіка [PERSON], остання не була спроможною оплачувати орендну плату по іншій квартирі, у звязку з чим була вимушена повернутись з дитиною до своє квартири [ADDRESS], де останнім часом проживали брати її чоловіка, одного з яких вона попросила звязатись з [PERSON] для врегулювання фінансових відносин, які між ними склались на той час. [PERSON] після обговорення виниклої ситуації з [PERSON] та братом її чоловіка погодилась на повернення позики, але у розмірі еквівалентному 17000 доларів США, незважаючи на те, що чоловіком [PERSON] сума позики була практично вся повернута, але брат [PERSON] погодився на такі умови [PERSON] з метою допомогти братовій дружині та їх неповнолітньому сину, оскільки в них не було житла. Натомість, [PERSON] зайняла спірну квартиру, зареєструвалась за її адресою та відмовилась повертати спірну квартиру [PERSON] [PERSON] відносно укладання договору купівлі-продажу поясняє тим, що їй була необхідна квартира, яку вона купила у [PERSON] Крім того, [PERSON] пояснила, що квартиру їй показував чоловік [PERSON], з нею вона спілкувалась за телефоном та бачила її у нотаріуса під час підписання договору купівлі-продажу. Укладений у подальшому договір оренди цієї ж квартири [PERSON] пояснює тим, що [PERSON] було необхідно приміщення під офіс, а також він мав вирішити питання для [PERSON] стосовно автомобілю, чого ним так і не було виконано. На теперішній строк дії договору оренди квартири закінчився, але [PERSON] продовжує бути зареєстрованою за адресою квартири, яка зареєстрована за [PERSON] 17.05.2005 року (а.с.17 том № 1), яка прописалась до квартири 15.06.2005 року (а.с.63 том № 1). З роздрукованих пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які надавали пояснення іншому складу суду, вбачається, що на момент купівлі [PERSON] спірної квартири у вказаній квартирі неповнолітня дитина [PERSON] [PERSON] не проживав, свідки показали суду, що вони памятають, що дитина у спірній квартирі проживала на протязі 1993-1995 років. Проаналізувавши все вищевикладене, суд прийшов до висновку, що доводи [PERSON] та [PERSON] стосовно вказаних обставин справи не мають суттєвого значення, вони не можуть законно існувати за умови порушених інтересів дитини та її прав на житло, якого дитина [PERSON], [INFO], була позбавлена. Суд виходить з захисту саме прав та інтересів дитини на житло, яких [PERSON], [INFO], був незаконно та безпідставно позбавлений. [PERSON] зареєстрована за адресою спірної квартири, її чоловік [PERSON] був зареєстрований у квартирі тимчасово. Місце проживання дитини визначається з батьками, тобто місце проживання [PERSON] визначається саме за адресою спірної квартири. Оскільки [PERSON] не зареєструвала дитину за місцем свого проживання та за місцем своєї реєстрації, вона порушила права дитини, та у подальшому, внаслідок такого порушення [PERSON] приватизувала квартиру та продала її, чим самим позбавила дитину права на житло, тому суд вважає при даних встановлених фактичних обставинах справи відносно недійсності договору купівлі-продажу виходити з положень ст. 48 ЦК України у редакції 1963 року, щодо інтересів дитини. Недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобовязана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі\~відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом (ст. 48 ЦК України у редакції 1963 року). Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти років до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них. Правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. За таких фактичних обставин судом було встановлено, що були суттєво порушенні права неповнолітнього [PERSON], [INFO], які підлягають захисту. Приватизація спірної квартири була проведена без врахування інтересів неповнолітньої дитини, а у подальшому й відповідний продаж квартири було проведено без врахування дитини [PERSON] Для захисту прав та інтересів дитини 16.12.2005 року до суду звернувся Заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах неповнолітнього [PERSON], мотивуючи пропуск позовної давності тим, що [PERSON] звернулась до органів прокуратури у вересні 2005 року на захист прав неповнолітнього сина, у звязку з тим, що суд вважає вказану підставу пропуску позовної давності поважною, строк звернення до суду Прокуратурі Приморського району м. Одеси необхідно поновити. Згідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Вказана норма забороняє зловживання правом, розрізняючи види останнього, а саме навмисне завдання шкоди іншій особі у процесі реалізації свого права та зловживання правом, повязане з використанням недозволених форм його реалізації, але у рамках загального дозволеного типу поведінки щодо даного права. Зловживання правом тягне за собою застосування санкції, яка передбачена у ст. 16 ЦК України, яка передбачає відмову у охороні неналежно здійснювального права. Цивільний інтерес підлягає захисту, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Судом приймається до уваги, що деякі правочини можуть вчинятися лише з дозволу органів опі\-ки та піклування. Зокрема, опікун не має права без дозволу органу опіки та піклу\-вання вчиняти такі дії: відмовлятися від майнових прав підопічно\-го; укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) дер\-жавній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу, обміну, продажу житлового будинку, квартири; укладати договори щодо іншого цін\-ного майна. Діти\~члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. У теперішній час, якщо будь-який із вказаних вище правочинів укладається без дозволу органу опіки та піклування, то він є нікчемним, після чого настає двостороння реституція. На момент укладання договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] у 2003 році такі положення законодавства не мали місце, але з моральної та життєвої точки зору, укладати договір з власником квартири без урахування інтересів неповнолітньої дитини, яка проживала, але не була зареєстрована за адресою вказаної спірної квартири, такі дії можливо охарактеризувати як незаконні, неконституційні, несправедливі, аморальні, байдужі по відношенню до дитини та без поваги до інтересів неповнолітньої дитини, яка проживала разом з батьками у спірній квартирі, але була позбавлена права на житло. Чинне законодавство України сприяє трактуванню дитини як рівноправного члена сімї стосовно вирішення умов її життя, як того, хто має власну гідність і право на повагу до неї, право на власну думку і право на протест. Закон України Про охорону дитинствавизначає дитинство як період розвитку людини до досягнення повноліття. У преамбулі Конвенції про права дитини зазначено, що дитина потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Батьки зобовязанні піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також батьки зобовязані поважати дитину та забезпечувати належні умови для проживання. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи та у належних житлових умовах, сприятливих для її повноцінного та здорового розвитку. Охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, належних умов для проживання, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає: забезпечення належних умов для проживання. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що [PERSON] не зареєструвала неповнолітнього сина за адресою своєї реєстрації та проживання, здійснила приватизацію квартири без урахування інтересів дитини та у подальшому продала спірну квартиру, розпорядившись правом дитини на житло, суд вважає, що договір купівлі-продажу спірної квартири є недійсним. Суд, визнаючи даний договір купівлі-продажу недійсним, вважає, що відновлення порушених прав [PERSON] та її дитини [PERSON] слід здійснити шляхом повернення їм у власність спірної квартири. Вимоги Заступника прокуратора в частині визнання недійсним розпорядження органу приватизації та відповідно свідоцтва про право на житло, суд вважає не підлягаючими задоволенню, оскільки на теперішній час після реєстрації права власності на вказану квартиру за [PERSON], оскаржувані прокурором розпорядження та свідоцтво юридичної сили не мають. Повертаючи у власність [PERSON] спірну квартиру, за яку нею були отриманні грошові кошти за договором купівлі-продажу у розмірі еквівалентному 10500 доларів США від [PERSON], суд вважає за необхідне повернути останній отриманні [PERSON] за договором вказані грошові кошти у розмірі 83370 грн. (еквівалент 10500 доларів США, як було зазначено у договорі купівлі-продажу квартири від 12.05.2003 року). Як наслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу [PERSON] підлягає зняттю з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири та виселенню з неї. Вимоги Заступника прокуратора в частині зобовязання ВГІРФО зареєструвати за адресою спірної квартири неповнолітнього [PERSON], [INFO], не підлягають задоволенню, оскільки станом на теперішній час [PERSON] є дорослою людиною та має право самостійного вибору місця реєстрації та місця проживання, судом тільки відновлюється його право на квартиру, на житло, якого він був позбавлений будучи неповнолітньою дитиною у 1994 році. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд обґрунтовано та мотивовано прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення по дійсні справі, суд забезпечує законність у сфері майнових відносин сторін, охорони інтересів неповнолітньої дитини та суспільства, прав громадян, у запобіганні цивільним правопорушенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial