Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] звернувся з позовом до Нижньопетрівецькоїї сільської Ради та третіх осіб: Сторожинецьке комунальне підприємство «Районне бюро технічної інвентаризації», [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом зазначав, що його батько [PERSON] та [PERSON] були членами колгоспного двору та проживали в [INFO]. Відповідно до рішення Сторожинецького районного суду від 02.02.1984 року за позовом [PERSON] до [PERSON] було проведено поділ колгоспного двору, згідно з яким [PERSON] було виділено житловий будинок з підвалом, літня кухня, сарай, фруктовий сад, корова, свиноматка, а з нього на користь [PERSON] була стягнута грошова компенсація в сумі 3057,50 рублів, що становить ? частки майна колгоспного двору. 29.10.1984 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений секретарем Нижньопетрівецькоїї сільської ради, згідно з яким заповів йому - [PERSON] житловий будинок, а літню кухню, сарай, предмети побутової обстановки заповів [PERSON] 03.05.1985 року [PERSON] помер. Він фактично вступив у право спадкування майном, однак за існуючою домовленістю з батьком за його життя він не ставив питання про виселення з будинку його другої дружини [PERSON], 04.04.2010 року [PERSON] померла. Посилаючись на те, що він прийняв спадщину, однак не закріпив за собою це право юридично, просив визнати за ним право власності не житловий будинок, розташований в с. Нижні Петрівці, Сторожинецького району Чернівецької області по вулиці Лісній, 26 в порядку спадкування за заповітом. Треті особи з самостійними вимогами: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах яких діє [PERSON], які залучені до справи в якості третіх осіб ухвалою суду від 14.12.2010 року, заявили позов до [PERSON], Нижньопетрівецькоїї сільської ради про визнання права власності на частку у майні колишнього колгоспного двору та на спадкове майно за законом. Зазначали, що [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули спірне домоволодіння в с. Нижні Петрівці по вул. Лісній, 26 Сторожинецького району Чернівецької області у спільну сумісну власність оскільки останнє було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року зазначені особи були його членами. Тому відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 25.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спір щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбано до 15.04.1991 року має вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Виходячи з рівності часток усіх членів двору, яких налічувалося пятеро осіб, кожен із них набув у власність 1/5 частину спірного домоволодіння. 29.08.2006 року [PERSON] померла, а тому після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/5 частки житлового будинку в с. Нижні Петрівці по вул. Лісній, 26 Сторожинецького району Чернівецької області. Оскільки на час відкриття спадщини [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] постійно проживали з [PERSON], то відповідно до ст.268 ч.3 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Зважаючи на те, що [PERSON] при житті не оформила право власності на домоволодіння та не зареєструвала це право в БТІ просили суд визнати за кожним із них визнати суд по ? частині житлового будинку літ. «А-1» та літньої кухні літ. «Б» в с. Нижні Петрівці по вул. Лісній, 26 Сторожинецького району Чернівецької області. Вказані позови розглядалися судом в одному провадженні. В процесі розгляду справи за ухвалою суду в якості третьої особи залучено [PERSON], за яким рішення Сторожинецького районного суду від 15.11.2010 року визнано право власності на житловий будинок (колишня літня кухня літ. «Б») в с. Нижні Петрівці, по вулиці Лісній, 25 Сторожинецького району Чернівецької області. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали, посилаючись на обставини викладені вище, а також уточнили їх, просили вважати помилковим зазначення в позовній заяві вимоги про визнання право власності на спірне домоволодіння за покійним [PERSON], оскільки це право належить [PERSON] як спадкоємцю, за яким просили визнати право власності на спадкове майно. В позові третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Відповідач [PERSON] сільська Рада в судове засідання представника не направила, просила розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала. Представник третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] -[PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав, змінив їх та просив виключити із предмету спору літню кухню літ.Б по вул..Лісній,25, на яку визнано право власності за [PERSON], а в позові [PERSON] просив відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог [PERSON] [PERSON] просив винести рішення на розсуд суду, оскільки інтереси [PERSON] при розгляді даної справи не зачіпаються, зважаючи на те, що за ним визнано право власності на житловий будинок (колишня літня кухня літ. «Б») в с. Нижні Петрівці, по вулиці Лісній, 25 Сторожинецького району Чернівецької області і який не є предметом спору в даній справі, на що погодився представник третіх осіб [PERSON] Представник третьої особи КП «Сторожинецьке РБТІ» [PERSON] вважає позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню. Пояснив, що при підготовці технічного паспорту на житловий будинок (колишня літня кухня літ. «Б») в с. Нижні Петрівці, по вулиці Лісній, 25 Сторожинецького району Чернівецької області на підставі довідки [PERSON] сільської ради про присвоєння окремої адреси будівлі було визначено, що дана літня кухня фактично є житловим будинком. Суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а в позові третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] необхідно відмовити за їх необґрунтованістю. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] та [PERSON] були членами колгоспного двору та проживали в [INFO]. Відповідно до рішення Сторожинецького районного суду від 02.02.1984 року за позовом [PERSON] до [PERSON] відповідно дост..ст.123,124 ЦК України 1963 року було проведено поділ колгоспного двору, згідно з яким [PERSON] було виділено житловий будинок з підвалом, літня кухня, сарай, фруктовий сад, корова, свиноматка, а з нього на користь [PERSON] була стягнута грошова компенсація в сумі 3057,50 рублів, що становить ? частки майна колгоспного двору, що підтверджується рішенням Сторожинецького районного суду від 02.02.1984 року, витягом з по господарського номеру на господарство Нижньопетрівецькоїї сільської ради, особовий рахунок №922 за 1983-1985 роки. Отже, після проведеного поділу майна колгоспного двору, [PERSON], сплативши вартість його ? частки [PERSON], став єдиним його власником, набувши право розпорядження вказаним майном на свій розсуд. 29.10.1984 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений секретарем Нижньопетрівецькоїї сільської ради, згідно з яким заповів позивачу [PERSON] житловий будинок, а літню кухню, сарай, предмети побутової обстановки заповів [PERSON] Даний заповіт не змінювався та не скасовувався. 3 травня 1985 року [PERSON]І помер, а тому відповідно до ст.525 ЦК України 1963 року в зв»язку з його смертю відкрилася спадщина на належне йому майно. З копії спадкової справи, витребуваної судом зі Сторожинецької державної нотаріальної контори вбачається, що позивач [PERSON] 24 серпня 1985 року, тобто протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], а тому відповідно до ст.549 ЦК України 1963 року, діючої на момент виникнення правовідносин, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст. 548 ЦК України 1963 року прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Вказана норма закону відповідає ст.1268ч.5 ЦК України 2003 року. Виходячи із встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Відмовляючи в позові третіх осіб з самостійними вимогами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Нижньопетрівецькоїї сільської Ради про визнання права власності на частку у майні колишнього колгоспного двору та на спадкове майно за законом, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Свої вимоги треті особи із самостійними вимогами обґрунтовували тим, що [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули спірне домоволодіння в с. Нижні Петрівці по вул. Лісній, 26 Сторожинецького району Чернівецької області у спільну сумісну власність, оскільки останнє було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року зазначені особи були його членами, також тим, що в зв»язку зі смертю [PERSON], яка наступила 29 серпня 2006 року, відкрилася спадщина на належну їй долю в майні колишнього колгоспного двору. Як на докази своїх вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] посилаються на витяг з по господарського номеру Нижньопетрівецькоїї сільської Ради, довідку сільської Ради про віднесення двору до категорії колгоспних та кількісний склад членів цього двору станом на 15 квітня 1991 року. Однак в судовому засіданні третіми особами з самостійними вимогами не доведено ту обставину, що після проведення поділу майна колгоспного двору між [PERSON] та [PERSON] за рішенням суду [PERSON] передав майно у власність вказаним особам, як членам колгоспного двору та вони набули у спільну часткову власність спірне домоволодіння. З наданих третіми особами доказів витягу з по господарської книги на спірне господарство, вбачається, що в колгоспному дворі вони та [PERSON] були зареєстровані станом на 1 січня 1986 року, тобто після смерті [PERSON], яка наступила 3 травня 1985 року. Ця ж обставина підтверджується довідкою [PERSON] сільської Ради № 49 від 12 січня 2011 року. Сам по собі факт реєстрації третіх осіб в колгоспному дворі станом на 15 квітня 1991 року , без відповідного підтвердження набуття у власність майна колгоспного двору, на думку суду, не тягне за собою визнання за ними права власності на вказане майно, а як наслідок спадкування частки померлої [PERSON] З показів свідка [PERSON] вбачається, що після проведення поділу майна колгоспного двору між [PERSON] та [PERSON] за рішенням суду від 2 лютого 1984 року [PERSON] сплатив [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частки цього майна відповідно до цього рішення. Свідок також стверджував, що після проведення поділу майна [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати у спірному домоволодінні. Суд вважає, що факт подальшого сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] у спірному домоволодінні не свідчить про набуття [PERSON] частки в ньому при проведеному раніше поділі. З архівної довідки № 7 від 27 січня 2011 року вбачається, що в опрацьованих списках членів колгоспу «Дружба» с. Н.Петрівці за 1968 -2000 роки [PERSON] та [PERSON] не значаться, тобто дані особи не були членами вказаного колективного господарства. З довідки [PERSON] сільської Ради № 1600 від 20 жовтня 2010 року вбачається, що згідно по господарської книги за 1983-1985 роки [PERSON] до дня його смерті був головою колгоспного двору. Відповідно до ст.563ч.2 ЦК України 1963 року якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається до майна двору застосовуються правила розділу про спадкування. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, Положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Отже, треті особи з самостійними вимогами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не довели в судовому засіданні наявність у них права на майно колгоспного двору та на спадкування частки, померлої [PERSON], а тому в позові необхідно відмовити.

Outcome: approved