Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.10.2010р. позивач позичив відповідачу 200000грн. строком до 01.04.2011р., що підтверджується відповідним договором від 01.10.2010р. Відповідач видав позивачеві розписку про отримання вказаної суми коштів. Відповідач борг не повернув та прострочив виконання зобов»язання на 50 календарних днів. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь 200000грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги і не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача за дорученням [PERSON] також визнав заявлені позовні вимоги. Суд ухвалив, на підставі ч.4 ст. 130 ЦПК України, справу слухати в попередньому судовому засіданні у звязку з визнанням відповідачем позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за таких підстав: встановлено, що відповідно до договору позики від 01.10.2010р. [PERSON] позивач по справі передав, а [PERSON] відповідач по справі прийняв у власність 200000грн. Договір є безпроцентним, строк повернення коштів визначено до 01 квітня 2011р. В судовому засіданні укладення, оформлення, в т.ч. підписання умов даного договору підтверджений обома сторонами. Крім того, [PERSON] під час розгляду справи підтвердив факт власноручного написання ним розписки, яка свідчить про отримання ним грошей в сумі 200000грн. Повернути кошти у вказаному розмірі не зміг, т.я. виникли труднощі у бізнесі. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність гроші, або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як передбачено ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а згідно ст. 1049 ЦК України, - позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник, як зазначає ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. В судовому засіданні встановлено, що в зв»язку з не виконанням зобов»язання за договором позики, відповідачем були порушені права позивача. Оскільки зобовязання за договором від 01.10.2010р. відповідач не виконав, суд вважає, що борг підлягає до стягнення. За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути борг в сумі 200000грн.00коп. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як встановлено за матеріалами справи,позивачем при подачі позову до суду сплачено: по квитанції від 25.05.2011 року судовий збір в сумі 1700 грн. 00коп. та по квитанції від 25.05.2011 року витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Відповідно, на користь позивача з відповідача слід стягнути вищевказані судові витрати на загальну суму 1820грн. 00коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved