Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що 25 серпня 2007 року Мліївською сільською радою Городищенського району Черкаської області був зареєстрований шлюб між нею та [PERSON]. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки не склалися. Між ними зникла довіра, яка була до шлюбу, виникають сварки і часто в присутності дитини. Відповідач не розуміє її поглядів на життя, а вона не може зрозуміти його життєвої позиції. Спроби налагодити відносини нічого не дали. Більше року відповідач проживає у своїх батьків в с.Бикова Гребля Білоцерківського району Київської області. Вважає, що проживання разом та збереження шлюбу не можливе, так як суперечить її інтересам та інтересам малолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила визначити місце проживання малолітньої дитини з нею і залишити їй дошлюбне прізвище Жук, стягнути з відповідача судові витрати в сумі 188 грн.. Відповідач згідний з позовними вимогами про розірвання шлюбу. Згідно з положеннями ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем у попередньому судовому засіданні, суд, у відповідності зі ст. 174 ЦПК України, та за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя. Відповідно до положень ст.ст.111-112 СК України, суд, з»ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, - постановляє рішення про розірвання шлюбу. Як вбачається із матеріалів позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, подальше збереження сімї позивачем і відповідачем не можливе, поскільки сторони разом не проживають, відновлювати спільне життя не вбачають потреби, причиною розлучення є бажання позивачки створити нову сім»ю. Вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин у справі, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків та не бажанням сторін щодо надання такого строку, який вони вважають лише відтягуванням вирішення спору. В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Майновий спір відсутній. У відповідності до ст.109 Сімейного кодексу України при розірванні шлюбу, суд визначає місце проживання малолітньої дитини з матір»ю, позивачкою у справі, беручи до уваги ті обставини, що дитина фактично проживає з нею, батько ніяких стосунків із нею не підтримує, що вона є матеріально забезпеченою і має можливість забезпечувати та здійснювати виховання дитини. Від батька такого клопотання не надходило. Позовні вимоги позивачки про стягненння з відповідача судових витрат в сумі 188 гривень 50 копійок, суд, вважає за необхідне задоволити в сумі 38 гривень 50 копійок, остільки саме в такому розмірі судові витрати підтверджені документально квитанціями №2 від 03.11.2010 року та №4 від 03.11.2010 року. Щодо частини витрат за надання правової допомоги в сумі 150 гривень, то вони позивачкою не обгрунтовані суду доказами. Позов підтверджується:копією паспорта [PERSON], свідоцтвом про шлюб, копією свідоцтва про народження. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved