Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 11 лютого 2009 року між ними та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна - магазину (вбудованого приміщення № 9), загальною площею 134,6 кв.м., розташованого по вул. Менделєєва, в будинку під номером 46 в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, і цей договір у встановленому законом порядку був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 379. Їх право спільної часткової власності у встановленому законом порядку було зареєстровано Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, виданий [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, в якому зазначено, що [PERSON], належить 45/100 частин магазину, а [PERSON] належить 55/100 частин магазину. 02 березня 2010 року між ними та Дніпродзержинською міською радою були укладені договори оренди земельної ділянки, на якій розміщене придбане ними нерухоме майно, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Менделєєва, 46, відповідно до якого їм в оренду строком до 23.12.2019 року була передана вищезазначена земельна ділянка з цільовим використанням за українським класифікатором: землі житлової забудови і комерційного використання. Після придбання магазину, з метою ефективного використання належного їм нерухомого майна, вони виконати деякі його переобладнання, а саме реконструювали його зі зміною цільового призначення під офіс та із зменшенням загальною площі на 3,4 кв.м., і після реконструкції загальна площа нерухомого майна складає 131, 2 кв.м. Всі роботи по переобладнанню магазину під офіс були виконані з високою технічною якістю та дотриманням вимог будівельних, технологічних, протипожежних та санітарно-гігієнічних норм, і реконструйоване нерухоме майно може в подальшому безпечно в технічному відношенні експлуатуватися, що підтверджується висновком Державного проектного інституту «Дніпродзержинськцивільпроект», Але в силу своєї правової необізнаності вони у встановленому законом порядку до початку виконання робіт по реконструкції не отримали відповідний дозвіл на переобладнання належного їм нерухомого майна з магазину під офіс, і тому, вважається, що вони виконали переобладнання нерухомого майна у самовільному порядку. Зроблені переобладнання нерухомого майна зазначені у технічному паспорті на офіс (вбудоване приміщення № 9), який виданий ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації. Переобладнання нерухомого майна під магазин були виконані за їх власні кошти і за рахунок власних сил, при цьому не були порушені права та інтереси інших власників квартир у будинку № 46 по вул. Менделєєва, але в зв'язку з тим, що вони не отримали відповідний проект на проведення переобладнання магазину під офіс, реконструйоване нерухоме майно не може бути введено в експлуатацію, що є перешкодою для реєстрації на їх ім'я права власності на вищевказаний офіс. Тому просять суд визнати за ними право спільної часткової власності на переобладнане нерухоме майно - офіс (вбудоване приміщення № 9), загальною площею 131.2 кв.м, розташоване по вул. Менделєєва, 46 у м. Днінродзержинську, тим самим задовольнити позов. Позивачі до судового розгляду справи надали суду заяви, в яких зазначили, що свій позов по суті та за обставинами підтримують у повному обсязі, просять розглянути справу за їх відсутності та ухвалити рішення про задоволення позову, не заперечують проти розгляду справи у відсутність представника відповідача у випадку неявки його в судове засідання з ухваленням заочного рішення, їм роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином листом - повідомленням, про причини своєї неявки представник відповідача суд не повідомив. Представник третьої особи - ОКП «Дніпродзержинське БТІ» в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, заперечень щодо позову від третьої особи не надійшло. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника ОКІІ «ДБТІ». В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки представника відповідача, повідомленого належним чином, суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом були досліджені такі докази, надані позивачами на підтвердження позову: договір купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] з Державного реєстру правочинів. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічний паспорт на магазин (вбудоване приміщення № 9), технічний паспорту на офіс (вбудоване приміщення № 9). рішення Дніпродзержинської міської ради, договір оренди земельної ділянки, технічний висновок ДПІ «Дніпродзержинськцивільпроект», висновок про незалежну оцінку вартості нерухомого майна. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між позивачами та [PERSON] 11 лютого 2009 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі за № 379, та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 21897644, реєстраційний номер 22235042, що був виданий ОКП «Дніпродзержинське БТІ» (а.с. 7-10, 6), позивачі дійсно є співвласниками магазину (вбудованого приміщення № 9), загальною площею 134,6 кв.м., розташованого по вул. Менделєєва, в будинку під номером 46 в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Тобто вищезазначене нерухоме майно було придбане позивачами з законних підстав, так як відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, що підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майне [PERSON] належить 45/100 частин магазину, а [PERSON] належить 55/100 частин магазину. А це означає, що вищевказане нерухоме майно належить позивачам на праві спільної часткової власності, так як відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. 02 березня 2010 року, відповідно до рішення Дніпродзержинської міської ради від 23 грудня 2009 року № 844-45/У «Про набуття (припинення) юридичними та фізичними особами права користування земельними ділянками несільськогосподарського призначення, які надаються у користування по матеріалам інвентаризації» (а.с. 24), та технічної документації, що була виготовлена ТОВ «Землеустрій» (а.с. 25-27), між позивачами та Дніпродзержинською міською радою були укладені договори оренди земельної ділянки, на якій розміщене нерухоме майно, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Менделєєва, 46, відповідно до яких позивачам в оренду строком де 23.12.2019 року була передана вищезазначена земельна ділянка з цільовим використанням за українським класифікатором: землі житлової забудови і комерційного використання, що підтверджується реєстраційними справами договору оренди земельної ділянки № і 1 174,1 1 175, 11176, 11177 ( а.с. 39-52). Після придбання магазину, з метою ефективного використання нерухомого майна, [PERSON] та [PERSON] виконали певні його переобладнання. Як зазначено у технічному паспорті, що був виданий ОКП «ДБТІ» 19 серпня 2010 року після виконання інвентаризаційних робіт (інвентарна справа № 15394, реєстровий номер 1100), «Магазин (вбудоване приміщення № 9) реконструйований із зміною цільового призначення під офіс та із зменшенням загальною площі на 3,4 кв.м., і після реконструкції загальна площа нерухомого майна складає 131, 2 кв.м. (а.с. 10-15). Судом встановлено, що всі роботи по переобладнанню магазин\ під офіс виконані з високою технічною якістю та дотриманням вимог будівельних, технологічних, іротипожежних та санітарно-гігієнічних норм. Відповідно до висновку, що був зроблений у 2010 році Державним проектним інститутом «Дніпродзержинськцивільпроект» (а.с. 16-23), на момент дослідження у вбудованому приміщенні були виконані перепланування, в процесі яких були демонтовані декілька перегородок та зведені нові перегородки, і внаслідок виконаних перепланувань навантаження на стіни та фундаменти збільшені не були, конструктивна схема будівлі не змінилася, а тому ДПІ «Дніпродзержинськцивільпроект» вважає можливою подальшу безпечну в технічному відношенні експлуатацію вбудованого приміщення № 9, розташованого в житловому будинку № 46 по вул. Менделєєва в м. Дніпродзержинську. Але за об'єктивними причинами, а саме внаслідок своєї правової необізнаності, позивачі у встановленому законом порядку до початку переобладнання магазину під офіс не отримали відповідний дозвіл на реконструкцію належного їм нерухомого майна, і тому реконструкція нерухомого майна вважається такою, що виконана позивачами у самовільному порядку. [PERSON] ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном за власним розсудом, і має право здійснювати відносно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. [PERSON] ст. 332 ЦК України переобладнанням є використання однієї речі, внаслідок чого створюється нова річ. Стаття 3 16 ЦК України «Поняття права власності» передбачає, що Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Тобто, судом встановлено, що позивачі, як власники нерухомого майна, за свої власні кошти і за рахунок власних сил виконали його переобладнання. При цьому позивачами не були порушені права та інтереси інших мешканців житлового будинку № 46 по вул. Менделєєва, і вони не порушили санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку, що передбачено ст. 383 ЦК України. Але в зв'язку з тим, що переобладнання магазину під офіс було виконане позивачами без належно затвердженого проекту, це переобладнання відповідно до частини 3 ст. 376 ЦК України є самовільним, і тому право власності на самочинно переобладнане нерухоме майно може бути визнано за позивачами тільки за рішенням суду. На підставі наданих позивачами доказів, які були досліджені при судовому розгляді справи, і зважаючи на те. що [PERSON] та [PERSON] з законних підстав користуються земельною ділянкою. на якій розташоване нерухоме майно, так як уклали договори оренди земельної ділянки із Дніпродзержинською міською радою, і те, що при переобладнанні нерухомого майна позивачі не змінили цільове призначення земельної ділянки, а право власності на самочинно збудоване (переобладнане) нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, суд згідно ст.. 376 ЦК України дійшов до висновку, що є всі підстави для визнання за позивачами права власності на переобладнане нерухоме майно у вигляді офісу (вбчдованого приміщення № 9), по вул. Менделеєва,46 у м. Дніпродзержинську. При цьому, суд вважає, що виконана позивачами реконструкція нерухомого майна не змінила розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності, а тому після перепланування магазину під офіс. [PERSON] залишився власником 45/100 частин нерухомого майна, а [PERSON] належить 55/100 частин офісу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 357 ЦК України, згідно якої співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така прибудова (добудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності

Outcome: approved