Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

26 березня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач, посилався на те, що 2 червня 2009 року приблизно о 17 год. 30 хв. по вул. Морозова в м. Харкові, в районі заїзду до будинку № 134 по вул. Плеханівській в м. Харкові, відповідач [PERSON], керуючи належним йому на праві власності технічно справним автомобілем «ВАЗ-21011», державний номерний знак У8207ХА, грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, здійснивши невиправданий та небезпечний маневр, не справився з керуванням та допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], який стояв на проїжджій частині вздовж правої обочини, с послідуючим наїздом на нього, позивача, стоячого попереду припаркованого автомобіля ВАЗ 21213. Відносно відповідача була порушена кримінальна справа за ч. 2 ст. 286 КК України та вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2009 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому, позивачу, були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент їх спричинення, з приводу яких він перебуває на стаціонарному лікуванні до цього часу. 29 вересня 2009 року висновком МСЕК йому було встановлено ІІ групу інвалідності. З вини відповідача йому спричинена матеріальна шкода в сумі 52\~734 грн., з яких: витрати на лікування, медичне обслуговування та обстеження 11 000 грн.; витрати на транспорт 1834 грн.; спеціальне, дієтичне харчування 6000 грн. (160 днів по 37 грн. 50 коп.); недоотримана заробітна плата 18\~000 грн.; пошкоджена одежа 800 грн. (брюки 300 грн., футболка 100 грн., кросівки 400 грн.); пошкоджено належний йому автомобіль «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] 15\~100 грн. Також позивачу спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 88\~000 грн.: 58 днів операції та післяопераційний період по 1\~000 грн. в день або 42 грн. за годину, 100 днів лежачій хворий по 300 грн. в день або 12 грн. 50 коп. за годину). Крім того, позивач просив відшкодувати витрати понесені ним на правову допомогу в сумі 6\~500 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2010 року до участі у справі, в якості співвідповідача, залучено Закрите акціонерне товариство (далі ЗАТ) «Українська акціонерна страхова компанія АСКА». 12 жовтня 2010 року позивач зменшив свої позовні вимоги, внаслідок часткового відшкодування матеріальної шкоди ЗАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» та добровільного часткового відшкодування матеріальної та моральної шкоди [PERSON] та остаточно просив стягнути з [PERSON] на його користь на відшкодування матеріальної та моральної шкоди 23\~881 грн. 63 коп. та 86\~000 грн. відповідно. Вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу в сумі 6500 грн. залишив без змін. В судове засідання позивач, за станом здоровя, зявитися не зміг, направив до суду своїх представників, які позовні вимоги в остаточно уточненій редакції підтримали в повному обсязі. [PERSON] позов визнав частково. Просив при ухваленні судового рішення врахувати, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ЗАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», а також його матеріальне становище, наявність на його утриманні малолітньої дитини тощо. Крім того, зазначав, що він в добровільному порядку частково відшкодував матеріальні витрати, понесені позивачем на придбання ліків та пошкоджену одежу в сумі 7 500 грн. Представник ЗАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» в судове засідання 1 листопада 2010 року не зявився, просив справу розглядати за його відсутності з врахуванням наданих ним пояснень в судовому засіданні 29 вересня 2010 року та письмових заперечень. Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині відшкодування моральної шкоди, та не підлягають задоволенню в частині відшкодування матеріальної шкоди з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 2 червня 2009 року приблизно о 17 год. 30 хв. по вул. Морозова в м. Харкові, в районі заїзду до будинку № 134 по вул. Плеханівській в м. Харкові, відповідач [PERSON], керуючи належним йому на праві власності технічно справним автомобілем «ВАЗ-21011», державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги п.п. 1.5, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], який стояв на проїжджій частині вздовж правої обочини, с послідуючим наїздом на стоячого попереду припаркованого автомобіля ВАЗ 21213 [PERSON] Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2009 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпечності для життя, а саме: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу мозку з легкими клінічними проявами, синці та забої на обличчі та волосяній частині голови, забійні рани правої верхньої кінцівки та правої нижньої кінцівки, закритий перелом правої стегнової кості в середній третині, закритий осколковий перелом правої ліктьової кості в нижній третині зі зміщенням, відкритий А-1 типу перелом правої великогомілкової кості в середній третині зі зміщенням, внаслідок яких позивач до теперішнього часу перебуває на стаціонарному лікуванні. 29 вересня 2009 року оглядом МСЕК [PERSON] первинно встановлено ІІ групу інвалідності. Повторний огляд МСЕК на час розгляду справи через необхідність чергового оперативного втручання [PERSON] не проходив. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ЗАТ «Українська страхова компанія АСКА» на підставі укладеного договору Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 3324738 від 19 березня 2009 року. Впродовж розгляду справи ЗАТ «Українська страхова компанія АСКА» відшкодувала [PERSON] витрати на ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є позивач в сумі 20\~150 грн. 42 коп., а також витрати на придбання ліків в сумі 6\~252 грн. 37 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом вказаної норми вбачається, що наявність шкоди та її розмір повинен довести позивач. Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови № 6 від 27 березня 1992 року (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснив, що витрати на додаткове харчування підтверджуються висновком МСЕК або судово-медичної експертизи. Компенсація витрат на додаткове харчування визначається на підставі раціону харчування, розробленого Міністерством охорони здоровя і довідки місцевих органів державної виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про середні ціни на продукти у відповідний період їх придбання або довідки організацій торгівельної мережі чи управлінь ринками. Зазначені докази потреби та витрат на додаткове харчування [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Відсутні в справі докази понесення [PERSON] витрат на оплату транспорту в сумі 1834 грн. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір відшкодування шкоди, повязаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у звязку з ушкодженням здоровя, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоровя. З матеріалів справи вбачається, що до ушкодження здоровя внаслідок ДТП [PERSON] не був офіційно працевлаштований, а тому довідка ТОВ «Дарніка» № 355 від 10 листопада 2009 року про проходження [PERSON] співбесіди та домовленість про зарахування його на роботу у ТОВ «Дарника» на посаду заступника начальника техслужби з 8 червня 2009 року з посадовим окладом 3000 грн., а при виконанні планових показників преміювання 10%, не може бути належним доказом підтвердження його заробітку до 2 червня 2009 року. Витрати на придбання ліків, медичне обстеження та обслуговування в сумі 4\~747 грн. 63 коп. та пошкоджена одежа в сумі 800 грн. також не підтверджені доказами. Крім того, відповідач [PERSON] в своїх поясненнях зазначив, що він добровільно відшкодував витрати позивача на придбання ліків та пошкоджену одежу в сумі 7500 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для справи і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищезазначене позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] 23\~881 грн. 63 коп. на відшкодування матеріальної шкоди не можуть бути задоволені. Вимоги про відшкодування завданої позивачу моральної шкоди підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] 2 червня 2009 року [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення. 29 вересня 2009 року висновком МСЕК йому було встановлено ІІ групу інвалідності. 2 червня 2009 року [PERSON] було проведено 2 хірургічні операції, після яких він протягом 4-х днів знаходився у реанімаційному відділенні під апаратом штучного дихання та ще 10 днів під постійними капельницями. 24 вересня 2009 року [PERSON] проведено ще одну операцію та встановлено апарат Єлізарова. Впродовж розгляду справи позивачеві також здійснювали оперативне втручання та з 2 червня 2009 року по теперішній час, за виключенням декількох місяців, тобто майже рік позивач перебуває на стаціонарному лікуванні в Українському науково-дослідному інституті протезування та відновлення працездатності. Крім того, внаслідок отриманих під час ДТП 2 червня 2009 року травм суттєво змінився образ життя позивача. Тривалий час [PERSON] не мав можливості самостійно себе обслуговувати та пересуватися. Постійне перебування в умовах стаціонарного лікування позбавило позивача можливості в звичній для нього формі спілкуватися з близькими та друзями, дбати про свою родину та забезпечувати її. При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення, глибини страждань позивача та вимог розумності і справедливості та вважає за необхідне стягнути на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. При цьому до вказаних правовідносин застосуванню підлягає Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з таких підстав. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ЗАТ «Українська страхова компанія АСКА» на підставі укладеного договору Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 3324738 від 19 березня 2009 року. Відповідно до вказаного Полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі змісту вказаної норми вбачається, що Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується моральна шкода в розмірі не більше 5% ліміту, зазначеного в ст. 9.3. ст. 9 цього Закону (51\~000 грн.). Різницю між сумою відшкодування, визначену судом та сумою, яка повинна бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Тобто ліміт відповідальності ЗАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» в частині відшкодування моральної шкоди становить 2550 грн. Оскільки суд відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, питання про стягнення 2550 грн. з ЗАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» судом не вирішується. З огляду на вищезазначене суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 27\~450 грн. (30\~000 грн. 2\~550 грн.). Суму 2550 грн. позивач не позбавлений можливості отримати у страховика відповідно до поданої страхувальником заяви або звернутися до суду. Витрати, понесені позивачем на правову допомогу під час провадження кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON], мають бути відшкодовані відповідачем частково в сумі 2 175 грн., враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року „Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави. Витрати на правову допомогу під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] відшкодуванню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Правовий статус особи, яка надає правову допомогу визначений ст. 47 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Згідно до п. 11 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] під час провадження по справі брав участь у її розгляді, в якості представника позивача. Питання про стягнення судових витрат по сплаті судового збору та витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, вирішується судом відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial