Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Згідно позову [PERSON], що надійшов до суду 13.02.2003 року, та змінам до нього від 19.12.2003 р., від 27.12.2004 р. (т.1 а.с.2-3,82,161), вона прохає: 1.Визнати недійсним договір купівлі-продажу гаража 79, розташованого в гаражному кооперативі «Степовий 1» в м. Вільногірську, що укладений в усній формі в жовтні 2002 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON]; 2. В порядку усунення перешкод в користуванні володінні та розпорядженні належним на праві власності позивачу гаражем № 79 в гаражному кооперативі «Степовий 1» в м. Вільногірську, зобовязати [PERSON] звільнити зазначений гараж від всього належного йому майна, та передати гараж позивачеві; 3. Для відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 3000 грн. 4. Визнати незаконним рішення Виконавчого комітету Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, № 486 від 03.09.2003 року; 5. Визнати за позивачем право власності на гараж № 79 в гаражному кооперативі «Степовий 1», по вул. Степній в м. Вільногірську, Дніпропетровської області; .6. Всі судові витрати у справі, в тому числі, з оплати юридичної допомоги адвоката, покласти на відповідачів. В обґрунтування позову зазначено, що в 1965р. позивач разом зі своїм чоловіком [PERSON], який помер 09.12.1990р., як і багато інших мешканців м. Вільногірська, самовільно збудували гараж по вул. Степовій в м. Вільногірську. В 1978 р. гараж було ними реконструйовано та перекрито залізобетонними плитами. Пізніше в цьому районі було створено гаражний кооператив «Степовий» і їх гаражу присвоєно № 79. Коли чоловік ще був живий, вони дозволили користуватись підвальним приміщенням, розташованим в гаражі, брату чоловіка [PERSON], який пізніше почав проживати в [INFO] і попросив у нього дозволу на тимчасове користування гаражем його дочкою [PERSON] Після смерті чоловіка позивач не заперечувала, щоб [PERSON] користувалась гаражем. Але після того, як [PERSON] забрала з гаража речі, що належали позивачці, вона запропонувала [PERSON] звільнити гараж та передати їй ключі. Однак, гараж не було звільнено, хоча вони обіцяли це зробити, посилались на те, що незабаром завершать будівництво іншого гаража. Більш того, в жовтні 2002р. [PERSON] від імені дочки позивачки [PERSON] по домашній усній угоді продала гараж [PERSON], який по підробленим документам отримав в БТІ технічний паспорт на гараж на своє імя. Позивач зустрілась з [PERSON], попросила звільнити гараж та передати їй ключі, але він цього не зробив, змінив замки, чим позбавив її доступу в гараж, а також права користування, володіння і розпорядження ним. В жовтні 2002р. позивачка звернулась в Вільногірський міськвиконком з заявою про узаконення самочинно збудованого нею та її покійним чоловіком гаража № 79. Рішенням міськвиконкому №560 від 27.11.2002р. гараж було узаконено за нею на праві власності. Діями [PERSON] їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона, перебуваючи в похилому віці, перенесла моральні страждання, викликані умисними, обманними діями відповідачки по позбавленню права користування і розпорядження гаражем, а також необхідністю збирати документи та звертатись до суду. Моральну шкоду позивач оцінює в 3000 грн. В період, коли справа знаходилась на розгляді в суді, 03.09.2003р. Вільногірський міськвиконком прийняв рішення № 486, яким позбавив позивача права власності на гараж № 79 і узаконив право власності на нього за [PERSON]А, який нібито самочинно побудував цей гараж. Зазначене рішення позивачка вважає неправомірним та незаконним, оскільки виконком не має повноважень на вилучення у неї гаража. З введенням в дію з 01.01.2004р. ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнано за рішенням суду за особою, яка здійснювала самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. Таким чином, предметом спору по основному та додатковим позовних вимогах позивачки [PERSON] є: встановлення для неї права власності на самочинно збудований нею та її покійним чоловіком гараж № 79, який згідно з рішенням Вільногірського міськвиконкому № 366 від 21.08.2002р залишився неправильно узаконеним за [PERSON], який, фактично, купив цей гараж за домашньою угодою у [PERSON], а не будував його; а також - визнання недійсним зазначеного договору купівлі-продажу; стягнення моральної шкоди з [PERSON], що виступала продавцем гаража; визнання недійсним рішення Вільногірського міськвиконкому № 486 від 03.09.2003р., згідно якого було скасоване узаконення права власності позивача на спірний гараж, що було встановлене рішенням Вільногірського міськвиконкому № 560 від 27.11.02 р. Рішенням Вільногірського міськвиконкому № 102 від 26.02.2003р. змінено рішення № 366 від 21.08.2002р. в частині узаконення гаража за [PERSON], а саме : його виключено з списку членів гаражного кооперативу «Степовий». Рішенням Вільногірського міськвиконкому № 486 від 03.09.2003р. за протестом прокурора м. Вільногірська було змінено рішення № 560 від 27.11.2002р. в частині узаконення гаража № 79 за позивачкою, з чим вона не згодна. В звязку з тим, що позивач приймала участь у будівництві спірного гаража, на його будівництво вони з покійним чоловіком [PERSON] витрачали спільні кошти, і після його смерті вона прийняла спадщину, вона вважає, що право власності на спірний гараж повинно бути визнане за нею. Згідно зустрічного позову [PERSON], що надійшов до суду 13.03.2003 року, та змінам до нього від 26.05.2004 року (т.1 а.с.24, 115), він прохає: 1. Визнати за ним право власності на гараж № 79 в гаражному кооперативі «Степовий 1», по вул. Степній в м. Вільногірську, Дніпропетровської області; 2. Для відшкодування моральної шкоди стягнути з [PERSON] на його користь 3\~000 грн. 3. Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області № 560 від 27.11.2002 року. В обґрунтування позову зазначено, що в серпні 2002р. позивач купив гараж №79, що знаходиться в гаражному кооперативі «Степовий», який належить [PERSON] Від імені власника гаража виступала його дочка [PERSON] Оскільки гараж вважається самочинно збудованим і документи на нього відсутні, угода купівлі-продажу гаража була укладена в усній формі. Пізніше, разом з іншими власниками гаражів кооперативу позивач подав заяву з проханням узаконити гараж і його було узаконено за ним рішенням виконкому № 366 від 27.08.2002р. На початку січня 2003р. він отримав в БТІ технічний паспорт на гараж, виконав в гаражі поточний ремонт, відремонтував покрівлю. В середині листопада 2002р. до нього прийшла [PERSON] і заявила, що зазначений гараж нібито належить їй і запропонувала повернути гараж. При цьому вона ніяких документів, які підтверджували б її право власності на гараж, не надала. Її претензії були висловлені в грубій, образливій формі. В подальшому вона кілька разів скандалила, звинувачувала його в здійсненні обману, принижувала його людську гідність в присутності товаришів по роботі. Після розмови з [PERSON] він зажадав пояснень від [PERSON], яка пояснила, що в 1964 р. гараж був збудований її батьком [PERSON] Пізніше батько дозволив тимчасове використання гаража для зберігання транспортного засобу своєму брату [PERSON], включно до його смерті в 1990р. Весь цей час всі необхідні платежі за гараж вносив [PERSON] Ні [PERSON], ні члени його сімї після його смерті ніяких претензій на гараж не висували, оскільки лише користувались ним, а власником гаража був [PERSON] Позивач зазначає, що діями [PERSON] йому завдано моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях, викликаних її грубою, образливою поведінкою у нього вдома і на роботі, погіршенням стану його здоровя після учинених нею скандалів. Моральну шкоду він оцінює в 3000грн. Вільногірський міськвиконком своїм рішенням № 560 від 27.11.2002р. вийшов за рамки повноважень, наданих йому ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування», а саме він завідомо знаючи про майновий спір між громадянами з приводу володіння гаражем, перерозподілив власність, змінивши при цьому фактично існуючого власника. Тому зазначене рішення виконкому, на думку позивача, є незаконним і підлягає скасуванню. Згідно зустрічного позову [PERSON], що надійшов до суду 24.01.2005 року (т.1 а.с. 164), він прохає визнати за ним право власності на гараж № 79 в гаражному кооперативі «Степовий 1», по вул. Степній в м. Вільногірську, Дніпропетровської області; В обґрунтування позову зазначено, що гараж був побудований позивачем в 1965р. без отримання належного дозволу з боку органів влади. На прохання його рідного брата [PERSON], який помер в грудні 1990р., він дозволив йому користуватись гаражем для зберігання належного йому майна. Як особа, яка збудувала гараж, він здійснював обовязкові платежі за землю, а в подальшому і за електроенергію. В 1978р. він здійснив реконструкцію гаража, в чому йому частково допоміг брат [PERSON], оскільки він користувався гаражем. Позивач зазначає, що він, як особа, яка збудувала гараж, дозволив вести всі справи, повязані з його використанням, своїй дочці [PERSON], яка фактично управляла гаражем з 1977р., в тому числі здійснювала платежі за користування електроенергією. Незважаючи на те, що гараж було побудовано без відповідного дозволу, він є його фактичним хазяїном і з 1965р. без будь-яких перешкод, відкрито ним володів і управляв, не отримуючи претензій ні від державних органів, ні від фізичних осіб. Тому він вважає, що крім фактичного він набув також і юридичне право власності на спірний гараж. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], який не обмежений в своїх повноваженнях, позовні вимоги, з врахуванням внесених змін, та їх обґрунтування, викладені в позовних заявах, підтримав в повному обсязі. Зустрічні позови не визнав. Із його додаткових пояснень витікає, що згідно представлених доказів, гараж слід визнати таким, що був побудований самочинно, саме, подружжям [PERSON] та [PERSON] Оскільки [PERSON] приймала участь у будівництві гаража та прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її чоловіка 09.12.1990 року, а [PERSON] не мала права продавати чуже майно, і тому усний договір купівлі-продажу спірного гаража між нею та [PERSON] є недійсним, то право власності на гараж слід визнати , саме, за [PERSON] Раніше в судовому засіданні при огляді журналу, що вівся в гаражному кооперативі «Степовий», було виявлено вирваними аркуші на яких зазначалося прізвище саме [PERSON], як платника за електроенергію, після чого було вписане прізвище відповідача [PERSON], який не будував гараж, але стосовно якого було прийняте рішення Вільногірського міськвиконкому про узаконення гаража за ним, при цьому заява про узаконення гаража була подана [PERSON] з підписом осіб, що посвідчували належність гаража, саме, [PERSON], набагато пізніше, чим було прийняте рішення міськвиконкому № 366 від 21.08.2002 року про узаконення гаражів. На цей час узаконення спірного гаража ні за ким не числиться, оскільки стосовно цього всі рішення виконкому були в цій частині скасовані. Якщо судом буде скасоване рішення міськвиконкому № 486, то цим самим буде поновлено рішення виконкому № 560, за яким гараж буде узаконений за [PERSON] Виконком не мав права приймати рішення, яким позбавляв [PERSON] права власності на гараж. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON]І не визнав, свої позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені в зустрічній позовній заяві та змінах до неї, підтримав в повному обсязі. Із його додаткових пояснень витікає, що право власності на спірний гараж слід визнати, саме, за ним, оскільки він купив цей гараж, гараж був узаконений за ним рішенням Вільногірського міськвиконкому, він оформив технічний паспорт на гараж. Розписку про отримання грошей за гараж писала, дійсно, його дружина [PERSON], але усний договір купівлі-продажу гаража з [PERSON] укладав він. Оскільки право власності на гараж не було оформленим на момент його купівлі, то і договір купівлі-продажу гаража вони не оформляли належним чином. Земельну ділянку під гараж він не оформляв. На гараж є квитанція про сплату земельної ренти [PERSON] та книжка про сплату [PERSON] за користування в гаражі електроенергією, починаючи з 1977 року. Журнал обліку оплати за електроенергію давно знищений і відповідно до раніше винесених судових рішень був визнаний таким, що не має сили доказу. Представник відповідача - [PERSON] та позивача [PERSON] адвокат [PERSON], який не обмежений в своїх повноваженнях, в судовому засіданні первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] не визнав в повному обсязі, позовні вимоги та їх обґрунтування, що викладені в зустрічному позові [PERSON], підтримав в повному обсязі. Із його додаткових пояснень витікає, що згідно статуту гаражного кооперативу «Степовий», членами кооперативу є власники гаражів. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], але це не стосується гаража, оскільки на момент смерті її чоловіка право власності на гараж не було належним чином оформлене, відповідно, не була виділена частка в гаражі пережившого подружжя. На цей час є постанова КМ України № 1035 від 09.09.2009 року, яка передбачає порядок узаконення самовільно збудованих будівель, але обовязковою умовою для цього є надання актів про технічний стан будівлі, тобто, відповідність її будівельним нормам, та оформлення земельної ділянки, що знаходиться під самовільною будівлею, на праві користування чи праві власності. Тому, якщо неможливо встановити право власності на нерухоме майно, то це нерухоме майно не підлягає правовому захисту. Підстав для застосування ст. 376 ЦК України, немає. Стосовно узаконення гаражів для інших членів кооперативу, то їм, просто, пощастило, що їх справи не стали предметом судового розгляду. Всі інші вимоги позивачів представник залишає на розгляд суду. Позивач [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], виконавчий комітету Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, в судове засідання не зявилися, але від них є заяви про розгляд справи за їх відсутності. Треті особи : [PERSON], гаражний кооператив «Степовий», [PERSON] в судове засідання не зявилися, але були повідомлені про час, дату та місце судового засідання належним чином. З врахуванням думки учасників судового засідання, які не мали заперечень проти проведення судового засідання за відсутності осіб, що не зявилися в судове засідання, суд на місці,

Outcome: partial