Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача з вимогою визначити частки співвласників у праві спільної сумісної власності, та право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування. В своїй заяві позивач та його представник в судовому засіданні вказують, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.05.1993 року ОП Полтавський тепловозоремонтний завод, бабі та дідові позивача [PERSON] та [PERSON], які померли 22.07.2000 року та 2.03.2007 року відповідно, належить квартира [ADDRESS]. Батько позивачки [PERSON] також помер 20.04.2005 року. Посилаючись на те, що її дід [PERSON] 22.06.2006 року склав заповіт на імя [PERSON], інших спадкоємців немає, за час життя [PERSON] та [PERSON] не отримували свідоцтв на право на спадщину за законом оскільки, фактично проживали в [INFO], а частки співвласників є рівними, позивач в своїй заяві та її представник в судовому засіданні, просили суд визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру №26 в буд.. №12 по вул. Старий Поділ в м. Полтаві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечувала повністю посилаючись на те, що позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог не надано належних доказів. Суд розглянув справу у відсутності третьої особи, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.05.1993 року ОП „Полтавський Тепловозоремонтний завод, [PERSON] та [PERSON], які померли 22.07.2000 року та 2.03.2007 року відповідно, на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В звязку з викладеним, суд вважає за можливе визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] а саме, ? частка квартири [PERSON], та ? частка [PERSON]. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 22.07.2000 року відкрилась спадщина після померлої [PERSON] у вигляді ? частини вказаної вище квартири, а її чоловік [PERSON] та син [PERSON], спадкоємці першої черги за законом, не звертались до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини, та фактично прийняли її оскільки, на час відкриття спадщини фактично проживали разом із спадкодавцем. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Батько позивачки [PERSON] помер 20.04.2005 року, спадкоємці першої черги за законом батько [PERSON] та дочка [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем а тому, фактично прийняли спадщину після померлого [PERSON] 22.06.2006 року [PERSON] склав заповіт на імя позивачки [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст. 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на вказану вище квартиру в порядку спадкування, після померлих [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved