Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить встановити факт прийняття нею спадщини, яка залишилася після смерті її матері - [PERSON], померлої 31Л 2.1995 року, визнати за нею право на земельну частку (пай) в КСП „Танюшівське Новопсковського району в порядку спадкування за законом, яка залишилася після смерті її матері та зобовязати відповідача [PERSON] районну державну адміністрацію видати на її імя сертифікат на право на земельну частку (пай) у розмірі встановленому для всіх членів КСП „Танюшівське Новопсковського району. Позивач в судове засідання не зявилася, в наданій до суду позовній заяві просить розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач - Танюшівська сілська рада та третя особа в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти вимог позивача не заперечують. Представник відповідача - [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, з вимогами позивача не згодна, оскільки правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняєтьсязі смертю. Отже правоздатність матері позиача припинилася у звязку зі смертю до одержання сертифіката на право на земельну частку (пай). Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено та не оспорюється стронами, що мати позивача [PERSON] працювала і була членом КСП „Танюшівськае Новопсковського району . 29.11.1995 р. Танюшівською сільською радою народних депутатів КСП „Танюшівське Новопсковського району був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ № [NUMBER], до списку якого мати позивача була включена під № 378, як член КСП й у чинність п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995 р. та Постанови Верховної [PERSON] України № 2201 від 03.03.1992 року мала право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), як пенсіонер даного господарства. До затвердження списку осіб, що мають право на одержання сертифікату на право на земельну частку (пай) мати позивача - [PERSON] померла, у зв'язку із чим не одержала сертифікат на право власності на земельну частку (пай). Судом встановлено, що позивач є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5), та є спадкоємцем першої черги. У чинність ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 р.) позивач фактично прийняла спадщину, оскільки вона проживала разом з матірю вступила в управління та володіння спадковим майном. З урахуванням положень п.З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення, згідно якого справи про встановлення факту пов*язаного з вирішення спору про право повинні розглядатися в позовному провадженні, суд розглядає вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини разом з позовними вимогами про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Факт того, що позивач прийняла спадщину, що залишилася після смерті її матері підтверджується довідкою № 952 від 19.10.2010 року виконкому Танюшівської сільської ради (а.с.8,9). Таким чином, у чинність ст.256 ЦГЖ України суд вважає ,що вимоги позивача про встановлення факту прийняття спадщини підлягають задоволенню, тому що вони підтверджуються зібраними у справі доказами. Згідно ст.З Земельного Кодексу України й п.З Указу Президента України від 10.11.1994 року, право на земельну частку (пай) може бути передане в спадщину, тому позивач як спадкоємець першої черги має право на земельну частку (пай), що залишилася після смерті її матері, і вправі вимагати сертифікат на земельну частку (пай), що засвідчує приналежне їй право на земельний пай у порядку спадкування за законом.. Документом, що підтверджує право особи на земельну частку (пай) є сертифікат. Відповідно до п.п.4,5 Указу сертифікат видається відповідною районною державною адміністрацією в розмірі, рівному для всіх колишніх членів КСП, у зв*язку із чим вимоги позивача обгрунтовані й підлягають задоволенню. Відповідно до ч.І ст. 82 ЦГЖ України суд вважає за необхідне стягнути з позивача на корист держави мито у розмірі 546,73 грн., сплата якого була відстрочена позивачу до ухвалення судовог рішення у справі.

Outcome: approved