Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-16 00:00:00

27.10.2010 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 08 грудня 2009 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами м. Бориспіль, вул. Степова, 37, Київська область. Для оформлення спадщини вона в установлений законодавством термін звернулася до нотаріальної контори, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, спадщину прийняла, але отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки в неї відсутні правовстановчі документи, що підтверджують право власності [PERSON] на даний будинок. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] Дружина спадкодавця відмовилася від прийняття спадщини, подавши заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори. Тож інших спадкоємців по справі не має. У звязку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просили суд визнати за нею право власності на вищезазначений будинок. В судовому засіданні представник позивача не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в письмовій заяві просила суд проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, проте надав заяву в якій позов визнав, просив розгляд справи провести у відсутності його представника. Третя особа в судове засідання не зявилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в письмовій заяві просила суд проводити розгляд справи у її відсутність та при вирішені даного питання повністю покладаються на думку суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 08 грудня 2009 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть від 18 грудня 2009 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області та зроблений відповідний актовий запис за № 668 (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями в м. Борисполі, вул. Степова, 37 Київської області, що підтверджується технічним паспортом. До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту, входить житловий будинок, погріб з шийкою, веранда, прибудова, прибудова, веранда, прибудова, сарай, гараж, сарай, убиральня, сарай, ганок, ганок, огорожа, хвіртка, ворота (а.с.12), які оцінені Бориспільським районним БТІ на загальну суму 178196 грн. За життя [PERSON] заповіту не написав. Родинні стосунки між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження від 19 квітня 1961 року серії ІІ-УР № 491710 (а.с.10). Позивачка у встановлений законодавством строк звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову, через відсутність правовстановлювальних документів на житловий будинок на імя спадкодавця, у звязку з чим вона не може успадкувати будинок в м. Борисполі, вул. Степова, 37, Київської області, й отримати свідоцтво про право на спадкування за законом. Ці обставини суд встановив на підставі належних в справі документів, а саме: копії свідоцтва про смерть (а.с.8), копії технічного паспорту (а.с.12-23), копії спадкової справи (а.с.41-52), копії свідоцтв про народження, (а.с.10). Зазначений житловий будинок, разом з іншими спорудами, які входять до складу домоволодіння, знаходиться на неприватизованій земельній ділянці, у звязку з чим має статус садиби відповідно до ч.1 ст. 381 ЦК України. Питання щодо земельної ділянки даним позовом не вирішувалось. Судом також враховано, що технічний паспорт на спадкове нерухоме майно складено Бориспільським міським бюро технічної інвентаризації 09 червня 2010 року тобто після смерті [PERSON] З цього приводу представник позивачів в судовому засіданні зазначив, що за допомогою оформленого технічного паспорту вони намагалися отримати правовстановлювальні документи на будинок, однак, як їм повідомили, це не є підставою для оформлення спадщини та визнання за ними права власності, оскільки цього не достатньо. У звязку з цим вона звернулися з позовом до суду, оскільки однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно до пункту 2.1. та пункту 10 додатку №1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, - є рішення суду про визнання права власності. Право власності на нерухоме майно, яке є обєктом спадщини, в даному випадку житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, підлягає державній реєстрації, у звязку з цим, відповідно до ст. 182 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, - воно виникає з моменту такої реєстрації. Для цього є необхідність визнати за позивачами право власності на нерухоме майно, що є обєктом спадщини, оскільки відсутність правовстановлювальних документів позбавляють спадкоємців можливості здійснити реєстрацію власності й прийняти спадщину за законом. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, у звязку з тим, що права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Крім того, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У цьому звязку судом встановлено, що спадкодавець займався належним оформленням житлового будинку до моменту своєї смерті, про що свідчить технічний паспорт на такий будинок, виготовлений 09 червня 2010 року Бориспільським міським бюро технічної інвентаризації, і яким правомірно скористався позивачі, підтверджуючи своє право власності. Також, при вирішенні позовних вимог [PERSON] суд враховує, що жилий будинок є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Що стосується інших надвірних споруд, то право власності на них встановлюється в загальному порядку, а тому право щодо них не порушено і не підлягає захисту в судовому засіданні, оскільки введення останніх в експлуатацію є компетенцією органів місцевого самоврядування, в даному випадку Бориспільською міською радою. Беручи до уваги, що позивачка, як спадкоємниця за законом, має право на набуття права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, після смерті [PERSON], а також те, що вона має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не змогла його отримати з незалежних від неї причин, - позовні вимоги слід задовольнити часткового, а саме за виключенням надвірних споруд, оскільки частина їх збудована в межах „червоних ліній та право на них позивача не порушено. Правовий статус погосподарських споруд визначається органами місцевого самоврядування, а тому у задоволенні вимог [PERSON] про визнання права власності на погосподарські споруди слід відмовити. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України слід визнати право власності позивача в порядку спадкування на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Бориспіль, вул. Степова, 37, Київської області, оскільки остання його прийняла відповідно до ст. 1297 ЦК України. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивачів причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємців власниками зазначеного житлового будинку. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в її інтересах. На підставі ст.ст. 392, 1218, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: partial