Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

В серпні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому , з урахуванням уточненої позовної заяви, просила визнати житловий будинок з надвірними будівлями за адресою : м. Бобровиця вул. Червоноармійська 18 об"єктом спільної сумісної власності подружжя; провести поділ вказаного домоволодіння та присадибної земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 1988 року і цей шлюб був розірваний згідно з рішення Бобровицького районного суду від 18 грудня 2008 року. За час перебування в зареєстрованому шлюбі вона та відповідач за спільні кошти побудували житловий будинок з надвірними будівлями за адресою : м. Бобровиця вул. Червоноармійська 18. Відповідач не бажає в досудовому порядку провести поділ вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та присадибної земельної ділянки. Рішенням Бобровицького районного суду від 07 грудня 2010 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що суд безпідставно відхилив клопотання про залучення його матері [PERSON] , яка мешкає у спірному будинку, до участі у справі в якості третьої особи. Апелянт вказує на те, що на той час коли виділялася земельна ділянка під забудову та проводилося будівництво спірного житлового будинку позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], проживала і була зареєстрована в [INFO], за місцем проживання отримувала державну допомогу , отримала в ході приватизацію у власність частину квартири за адресою : м. Київ вул. Декабристів 5/33. Апелянт зазначає, що інтереси позивачки представляв адвокат [PERSON], однак в матеріалах справи відсутній витяг із договору про надання правової допомоги з визначенням повноважень адвоката, але суд розглянув по суті уточнену позовну заяву, подану неуповноваженою особою; вказана уточнена позовна заява була подана після початку розгляду справи по суті. Апелянт посилається на те, що суд не дав належної правової оцінки показанням свідків, які підтвердили, що будівництво спірного будинку проводилося за рахунок коштів [PERSON], яка є матір"ю відповідача. Апелянт вказує на те, що суд не дав належної правової оцінки тому, що в 1989 році позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], а реєстрація шлюбу відбувається лише в присутності чоловіка та жінки. Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутній комісійний висновок спеціалістів Бобровицької міської ради щодо дозволу на переобладання та перепланування спірного житлового будинку. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 1988 року виконавчим комітетом Свидовецької сільської ради Бобровицьког^, району. Шлюб між сторонами був розірвний згідно з рішенням Бобровицького районного суду від 18 грудня 2008 року. В жовтні 1989 року [PERSON], яка є матір"ю відповідача, на підставі наказу Бобровицького цукрового комбінату була надана земельна ділянка площею 0.06 га під забудову житлового будинку по вул. Красноармійській в м. Бобровиця. В грудні 1989 року на ім"я відповідача був складений акт про винесення в натурі меж земельної ділянки для будівництва житлового будинку, та [PERSON] 1.Г. отримав будівельний паспорт для забудови земельної ділянкии. Будівництво житлового будинку з надвірними будівлями за адресою : м. Бобровиця вул. Червоноармійська 18 було проведене в 1990 -1991 роках, що не оспорювалося в ході розгляду справи та підтверджується даними технічного паспорту на вказаний житловий будинок. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, l^ житловий будинок з надвірними будівлями був побудований сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і при його поділі частки сторін є рівними; сторони проживали спільно, що підтверджується як довідкою сільскої ради, так і матеріалами цивільної справи про розірвання шлюбу. Проте, з таким висновком не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. За змістом ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на житлові будинки з надвірними будівлями виникає з моменту їх державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2009 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою : м. Бобровиця вул. Червоноармійська 18 та здійснив державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно. Згідно зі ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається з матеріалів справи, в лютому 2010 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.10 га за адресою : м. Бобровиця вул. Червоноармійська 18; цільове призначення -будівництво і обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та здійснив державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст. 28 КпШС України суд може визнати майно, набуте кожним із подружжя за період їх окремого проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Як вбачається з актового запису про укладення шлюбу № 2145 від 13 липня 1989 року між [PERSON] та позивачкою по справі був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі запису актів громадянського стану м. Києва Палац одруження „Дарницький" ( а.с. 137). Згідно з довідкою комунального підприємства „ Житлово-експлуатаційна дільниця № 203" управління житлового господарстка Дарницького району м. Києва № 453 від 06 травня 2009 року [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]М.) була зареєстрована за адресою : [INFO] в період з 03 жовтня 1989 року по 12 серпня 2008 року ( а.с. 112). З довідки управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації вбачається, що [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]М.) отримувала державну допомогу на дитину по 28 лютого 2007 року ( а.с. 114). Шлюб між [PERSON] та позивачкою по справі був розірваний 13 січня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвння шлюбу І-БК № 287722, виданим відділом ЗАГС Харківької районної державної адміністрації м. Києва ( а.с. 115). 02 грудня 1998 року відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації м. Києва було видане свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира [ADDRESS] приватизована згідно із Законом України „ Про приватизацію державного житлового фонду" та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], позивачці по дані справі та [PERSON], яка є донькою позивачки ( а.с. 116). Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що у [PERSON] право власності на садибу в м. Бобровиця по вул. Червоноармійській 18 виникло після розірвання шлюбу, вказане майно було набуте за період окремого проживання [PERSON] та [PERSON] при фактичному припиненні шлюбу, а позивачкою в ході розгляду справи не було надано доказів, які б свідчили, що спірне майно було придбане за спільні з відповідачем кошти, тобто зазначене майно не є спільною сумісною власністю подружжя. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду слід скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв"язку з порушенням судом норм матеріального права.

Outcome: approved