Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась у Рівненський міський суд з позовом до виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивачки [PERSON] позов в судовому засіданні підтримала, покликається на ті обставини, що 10 січня 2006 року померла [PERSON], яка при житті склала заповіт, яким заповіла [PERSON] все своє майно. Спадкове майно складається з квартири [ADDRESS]. Позивачка прийняла спадщину, подавши заяву в Другу рівненську державну нотаріальну контору. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не може у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкову квартиру. Свідоцтво про право на спадщину від 22 січня 2003 року та договір купівлі-продажу від 27 лютого 1997 року, які є правовстановлюючими документами на спадкову квартиру, були вилучені у [PERSON] приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] при посвідченні договору довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] 26 вересня 2003 року. Рішенням Рівненського міського суду від 23 квітня 2010 року вказаний договір був визнаний недійсним за позовом [PERSON] Для оформлення спадщини на квартиру позивачка звернулась в Першу рівненську державну нотаріальну контору та просила видати запити для отримання дублікатів правовстановлюючих документів, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутись в суд з позовом про визнання права на спадкове майно. Просить задоволити позов, визнати за [PERSON] право приватної власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої 10 січня 2006 року, а саме на квартиру [ADDRESS]. Представник відповідача - виконавчого комітету Рівненської міської ради [PERSON] пояснила, що виконком не має претензій до даної квартири і не заперечує проти заявленого позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 10 січня 2006 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть І-ГЮ № 097339, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 23 вересня 2010 року. 05 лютого 2003 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 178, яким заповіла [PERSON] все своє майно. До складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 27 лютого 1997 року за реєстром № 1471, та свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою рівненською державною нотаріальною конторою 22 січня 2003 року за реєстром № 3-53. Квартира була зареєстрована в КП РМБТІ за [PERSON] на підставі вказаних документів на праві приватної власності, номер запису 14- 26094 в книзі № 94. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON]. Рішенням Рівненського міського суду від 10 червня 2009 року по справі № 2- 4566/2009 р. [PERSON] визначений додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 10 січня 2006 року, згідно заповіту від 05 лютого 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] Рішення суду вступило в законну силу. Рішенням суду встановлено, що інших спадкоємців, крім [PERSON], за законом та заповітом у [PERSON] немає, виконавчий комітет Рівненської міської ради проти визначення додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] не заперечує. Позивачка [PERSON] вказала в позовній заяві, що вона прийняла спадщину шляхом подачі заяви в Другу рівненську державну нотаріальну контору, на підставі якої Першою рівненською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа. Вказане в позові підтвердила в судовому засіданні представник позивачки [PERSON] Рішенням Рівненського міського суду від 23 квітня 2010 року по справі № 2-581/10 р. задоволений позов [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус [PERSON]О, про визнання недійсним договору довічного утримання. Суд визнав недійсним договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 26 вересня 2003 року за реєстром № 1886. Судом по вказаній справі встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши заяву про прийняття спадщини в Другу рівненську державну нотаріальну контору, що стверджується оглянутою в судовому засіданні спадковою справою до майна [PERSON], заведеною на підставі заяви [PERSON] Першою рівненською державною нотаріальною конторою. [PERSON] не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом по тій причині, що спірна квартира перебуває у приватній власності відповідача [PERSON] на підставі договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 26 вересня 2003 року. Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 31 серпня 2010 року рішення Рівненського міського суду від 23 квітня 2010 року в частині визнання договору довічного утримання недійсним залишено без змін. Судом по справі про визнання права на спадкове майно встановлено, що [PERSON] не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON] 26 вересня 2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі правовстановлюючих документів, якими є свідоцтво про право на спадщину, видане Другою рівненською державною нотаріальною конторою 22 січня 2003 року за реєстром № 3-53 (ВАС № 892514), та договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 27 лютого 1997 року за реєстром № 1471 (ААЕ № 602820), що посвідчували право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з посвідченням договору довічного утримання правовстановлюючі документи на квартиру, що належали [PERSON], залишились в архівній справі приватного нотаріуса [PERSON] як підстава посвідчення договору. Представник [PERSON] - [PERSON] звернулась з заявою 07 жовтня 2010 року (вх. № 1483/02-14) в Першу рівненську державну нотаріальну контору про надання запитів для виготовлення дублікатів правовстановлюючих документів на підставі матеріалів спадкової справи. 18 жовтня 2010 року Перша рівненська державна нотаріальна контора надала відповідь за № 1703/02-14 на подану заяву, з якої вбачається, що видача запитів для виготовлення дублікатів правовстановлюючих документів є неможливою, оскільки немає підстав вважати, що документи, які слугували підставою для укладення договору довічного утримання, є втраченими або зіпсованими. Відповідно до п. 27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії з них, які необхідні для вчинення нотаріальної дії, обовязково долучаються до примірника правочину, свідоцтва, тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У звязку з цим у [PERSON] немає можливості оформити спадкові документи в нотаріальній конторі. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до розяснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved