Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

У грудні 2010 р. публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11029305000 від 16.08.2006р. на загальну суму 86 492,99 грн., судовий збір у сумі 864,96 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120грн. При цьому банк посилається на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11029305000 від 16.08.2006р., відповідно до якого банк надав йому кредит в іноземній валюті в сумі 15 715 швейцарських франків 00 сантимів на придбання автомобіля « CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер BE 9299 АЕ, терміном користування до 15 серпня 2013 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлених на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну, відповідно до умов розділу 12 договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.3, 5.5,5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 договору, з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків. Однак відповідач порушив умови повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та інших платежів. Загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 11.01.2010 року склала 11 189 швейцарських франків 35 сантимів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 86 492 грн.99 коп. В забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем 16.09.2006р. було укладено договір застави транспортного засобу автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер BE 9299 АЕ, вартістю 60 240 грн.. Посилаючись на наведене, просили позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, підтвердив вказані вище обставини та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що при укладенні кредитного договору позивач сподівався на своєчасне повернення відповідачем кредиту та своєчасну сплату ним відсотків, але через істотне порушення відповідачем взятих на себе зобовязань значною мірою позбавляється цього, що в свою чергу, є підставою для дострокового стягнення заборгованості. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, заяв про слухання справи у його відсутності суду не надавав, доказів про поважність причин своєї неявки суду не представив. Надав письмові заперечення, в яких позов не визнав, посилаючись на те, що дружина не надавала письмової згоди на одержання кредиту, що кредитний договір та договір застави за своїм змістом та текстом не відповідає законодавств) України, т.я., надаючи йому кредит у швейцарських франках, банк порушив ст. 99 Конституції України, ст.524 ЦК України, ст.З Декрету Кабінету Міністрів України та інше законодавство України. Також банк порушив вимоги ст.1054 ЦК України т.я. предметом договору можуть бути тільки гроші-українська гривна. Також банк, який видавав йому кредит у валюті повинен мати ліцензію від Національного Банку України. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. 3а згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між банком та [PERSON] 16.08.2006р. 6уб укладений кредитний договір № 11029305000. Відповідно до умов якого, відповідач отримаЕ кредит у сумі 15 715 швейцарських франків 00 сантимів, що еквівалентно 63 846,00 грн. за курсом Національного Банку України на день укладання договору, на придбання автомобілю «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер BE 9299 АЕ, терміном користування до 15 серпня 2013 року зі сплатою за користування кредитом протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється 8,2 % річних, а по закінченню строку та кожного наступного місяця кредитування процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов п. 9. 2. Договору тз погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків. Однак відповідач порушив умови повернення суми кредиту, відсотків річних за користування кредитом. Судом також встановлено, що 16.09.2006р. між банком та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер BE 9299 АЕ, вартістю предмету застави 60 240 грн., який належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА № 561332, виданого ММРЕВ УДАЇ УМВС в Миколаївській області 15.08.2006р. Згідно розрахунків банку заборгованість відповідача за кредитним договором №11029305000 від 16.08.2006р. станом на 11.01.2010р. становить 86 492 грн.99 коп. (еквівалент 11 189 швейцарських франків 35 сантимів) і складається з: заборгованість по основним та простроченим кредитом - 72 792, 90 грн. (еквівалент 9416,69 швейцарських франків); заборгованість за строковим та простроченому процентами за користуванням кредитом - 11 175,83 грн. (еквівалент 1 596,97 швейцарських франків ) пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентам за користування кредитом - 1359,27 грн.(еквівалент 175,83 швейцарських франків ). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.І ст. 625 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В своїх запереченнях відповідач стверджує, що банк при укладені вказаного кредитного договору не мав права видавати кредит в іноземній валюті- швейцарських франках, оскїгг - відповідно до ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня, згідно зі ст ЦК України законним платіжним засобом обовязковим до приймання за номінальною вартістю - всій території України, є грошова одиниця України-гривня. Іноземна валюта може використовуватися в України у випадках і в порядку, втсновлених законом. Проте відповідно до ч.З ст.533 ЦК України використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. А п.1 4.2 ст.47 Закону України „Про банки та банківську діяльність банк має право здійснювати операції та угоди з валютними цінностями. Отже, чиним законодавством передбачено право комерційних банків здійснювати валютні операці. Частиною 1 статті 5 Декрету КМУ» Про систему регулювання і валютного контролю" передбачено, що Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. Банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з наданням кредитів в іноземній валюті (п.2 ст.5 Декрету Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Відповідачем в своїх запереченнях не було враховано наявності у позивача банківської ліцензії №75 від 28.10.1991р., виданої Національним банком України на здійснення операцій та Дозволу №75-2 від 24.12.2001р. на право здійснення операцій з валютними цінностями. Щодо вимог п.п.в п.4 ст.5 вказаного Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на даний час законодавством не встановлено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Таким чином операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Поміж іншого, не можна погодитися із посиланнями відповідача в своїх запереченнях на те, що цільове призначення кредиту- на споживчі потреби, а саме придбання автомобілю, тому на вищезгадані кредитні правовідносини поширюється норма законодавства про захист прав споживачів, виходячи з наступного. Так, положення Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до спорів, які виникли з кредитних правовідносин лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні ризики, процедури виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання договору цей закон не може застосовуватися, ці відносини регулюються нормами ЦК України та іншим спеціальним законодавством. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті державного мита та витрат на ІТЗ судового процесу, суму яких, згідно до ст.80,81 ЦПК України, належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved