Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики на загальну суму 18542,40 грн. В ході судового розгляду до участі у справі було залучено в якості третьої особи на стороні відповідача його дружину [PERSON], крім того позивач збільшив позовні вимоги до 26880 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що у травні 2009 року відповідач позичив у нього 9600 грн., що підтверджується розпискою. В розписці відповідач зобовязувався повернути гроші до 15.08.2009 року. У випадку несвоєчасного повернення боргу зобовязувався сплатити неустойку в сумі 0,5 % від суми боргу за кожний день прострочення до повного повернення боргу, починаючи з 16.08.2009 року. Відповідач не виконав умови договору та не повернув грошей в обумовлений строк. На його неодноразові усні та письмові вимоги відповідач не реагує, ухиляється від виконання зобов'язання. Внаслідок прострочення виконання зобов'язання просив позов задовольнити з врахуванням встановлених договором позики відсотків при несвоєчасному поверненні боргу за 180 днів. Крім того, вважає, що відповідач умисно затягував розгляд справи, заявляючи клопотання про призначення експертизи, тому просив збільшити суму позову та стягнути відсотки ще за 180 прострочених днів. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що 2006 року позичив у позивача 800 доларів США й до 2009 року повернув 500 доларів. Разом з тим, позивач приїхав до нього додому й повідомив, що за невчасне повернення грошей у нього виник борг у сумі 1200 доларів (9600 гривень) про що він (відповідач) 15.05.2009 року власноручно написав розписку. Стверджує, що такі гроші у позивача не зичив, тому просить у позові відмовити. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики за яким позичальник отримав від позикодавця 9600 гривень, які зобов'язувався повернути до 15.08.2009 року, що підтверджується розпискою (а.с.45). Відповідачем кошти не повернуто. Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи від 30.10.2010 року рукописний текст боргової розписки від 15.05.2009 року виконаний відповідачем, що й сам він не заперечує. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.625 встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи зі змісту позовних вимог, стягненню з відповідача підлягає сума боргу за договором позики 9600 грн., 0,5 % від простроченої суми за 360 днів прострочення 17280 грн., а всього на користь позивача 26880 грн. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі наведеного, ст.625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved