Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ „ПриватБанк, [PERSON], приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує на те, що 31 січня 2008 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] був укладений договір кредиту № E/V082250, відповідно до якого банк надав останньому кредит в розмірі 150 000 доларів СІЛА, а [PERSON] зобовязався належним чином використати та повернути отриманий кредит в строк до 20 січня 2015 року, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. 04 лютого 2008 року, з метою забезпечення зобовязань по кредитному договору, між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем [PERSON], який виступив поручителем за зобов»язаннями позичальника [PERSON], був укладений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 286, за яким предметом іпотеки є житловий будинок, що знаходиться в с. Шипинці, 1-й провулок Яремчука Назарія, 2 Кііцманського району Чернівецької області, та належить іпотекодавцю - [PERSON] на праві приватної власності. Також мотивує свої вимоги тим, що на час укладання оскаржуваного договору іпотеки вона перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є двоє малолітніх дітей. Зазначає, що договір іпотеки не був погоджений у встановленому порядку Органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються. У будинку, який є предметом застави за договором іпотеки, на час укладання договору проживали і проживають на даний час малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що у звязку з неповерненням коштів [PERSON] за цим кредитом може стати позбавлення неповнолітніх дітей єдиного місця проживання - житлового будинку, що є предметом застави за договором іпотеки. Посилається на те, що при укладенні договору іпотеки від 04 лютого 2008 року відповідачем, в порушення вимог Закону України «Про охорону дитинства», ст. 177 -СК України, ст.ст. 150, 155, 156 ЖК України, не встановлено факту права користування предметом застави неповнолітніх дітей іпотекодавця та не отримано для цього дозволу органу опіки та піклування, чим порушено право неповнолітніх дітей, тому просить визнати цей договір недійсним. В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав та просить суд визнати договір іпотеки від 04 лютого 2008 року, укладений між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON], недійсним, оскільки він укладений з порушенням чинного законодавства та інтересів малолітніх [PERSON], [PERSON]. Представник ПАТ КБ „ПриватБанк заявлені позовні вимоги не визнала та пояснила, що з метою забезпечення кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON], 04 лютого 2008 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом застави якого був житловий будинок по 1-ому пров. Яремчука Назарія, 2 в с.Шипинці Кііцманського району Чернівецької області, та належить іпотекодавцю на праві приватної власності. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати відчуження житла, однак якщо неповнолітня дитина майнових прав чи прав користування на забезпечене договором іпотеки житлове майно не має, для укладення договору дозволу органу опіки та піклування законом не вимагається. Згідно довідки про склад сім»ї, виданої Шипинецькою сільською радою 31 січня 2008 року, на момент заключения і посвідчення договору іпотеки в житловому будинку, який став предметом іпотеки, був зареєстрований тільки [PERSON]. Крім того, позивач зобов»язаний був до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі і ті, які не зареєстровані в установленому законом порядку. У разі порушення цього обов»язку іпотекоутримувач має право вимагати дострокового виконання основного зобов»язання та відшкодування іпотекодавцем заподіяних збитків. Про факт проживання за вказаною адресою неповнолітніх дітей іпотекодавцем банку, під час укладення договору, повідомлено не було, тому в позові слід відмовити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, звернувшись до суду з відповідною заявою. Приватний нотаріус Кіцманського районного нотаріального округу [PERSON], заперечуючи проти позову, подала до суду пояснення, в яких вказала на те, що договір іпотеки № E/V082250 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]Н нею посвідчений 04 лютого 2008 року за реєстровим № 286. При укладенні даного договору [PERSON] JI.C. та [PERSON] їй була надана довідка № 222 від 31 січня 2008 року, видана виконкомом Шипинецької сільської ради про те, що в спірному житловому будинку малолітні, неповнолітні діти не проживають. На укладення даного договору також була подана заява дружини [PERSON] про згоду на передачу в іпотеку житлового будинку. Третя особа - представник виконавчого комітету Шипинецької сільської ради суду пояснив, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування якими мають діти, потрібна попередня згода органу опіки та піклування, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Залучений до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] в судове засідання не з»явився, надіслав до суду пояснення, в яких просить справу розглянути без його участі. В поясненнях вказує на те, що довідка № 222 від 31 січня 2008 року, яка видана виконкомом Шипинецької сільської ради, не заслуговує на увагу, оскільки видана 31 січня 2008 року, а оскаржуваний договір був нотаріально посвідчений 04 лютого 2008 року, отже на момент посвідчення договору іпотеки у нотаріуса не було підстав вважати, що станом на 04 лютого 2008 року право користування цим будинком не мають інші члени сім»ї власника будинку, зокрема, малолітні [PERSON] та [PERSON]. Приписами ч. 4 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання малолітніх дітей є місце проживання її батьків. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 січня 2008 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] був укладений договір кредиту № E/V 082250, відповідно до якого банк надав останньому кредит в розмірі 150 000 доларів США, а [PERSON] зобовязався належним чином використати та повернути отриманий кредит в строк до 20 січня 2015 року, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Також встановлено, що 04 лютого 2008 року, з метою забезпечення зобовязань по кредитному договору, між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON], який виступив поручителем за зобов»язаннями позичальника [PERSON], був укладений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 286, за яким предметом іпотеки є житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Шипинці, 1-й провулок Яремчука Назарія, 2 Кііцманського району Чернівецької області, та належить іпотекодавцю - [PERSON] на праві приватної власності, в якому зареєстровані та проживають малолітні [PERSON] та [PERSON]. На час укладання оскаржуваного договору іпотеки позивачка [PERSON] перебувала з іпотекодавцем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Наведені обставини підтверджуються кредитним договором № Е/У 082250 від 31 січня 2008 року, договором іпотеки № Е/У 082250-1 від 04 лютого 2008 року, Свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 20 вересня 2002 року, Свідоцтвом про одруження 1-МИ № 015244, Свідоцтвами про народження дітей 1-МИ № 275179, 1-МИ № 112962, довідками виконкому Шипинецької сільської ради №№ 304, 305 від 09 березня 2010 року. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (діє з 01 січня 2006 року) та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органу опіки та піклування. Всупереч наведеним правовим нормам [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань 04 лютого 2008 року уклав договір іпотеки, згідно якого надав в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами та земельну ділянку без згоди органу опіки та піклування. Одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів опіки та піклування відповідно до ст. 177 СК України є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься, зокрема, і право користуватися жилим приміщенням, оскільки відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сімї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. З даних довідки сектору ГІРФО Кіцманського РВ УМВС України в Чернівецькій області № 7716 від 08 жовтня 2010 року та № 7716 вбачається, що неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] станом на 31 січня 2008 року та 04 лютого 2008 року були зареєстровані в [INFO]. Вищенаведені обставини також підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], який показав, що малолітні [PERSON] та [PERSON] з батьками постійно проживають у спірному будинку за вищевказаною адресою. Відповідно до ч. З ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правові відносини, що стосуються інтересів дитини, суд відповідно до вимог ст. 8 ЦПК України та ст. З Конвенції про права дитини повинен надавати перевагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, посилання відповідача - представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на те, що позивачка [PERSON] дала згоду на укладення договору іпотеки, а тому немає підстав для визнання правочину недійсним, спростовуються зібраними по справі доказами, оскільки вказаний договір іпотеки, предметом застави за яким є нерухоме майно, право користування яким мають неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], був укладений сторонами всупереч вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, ч. З ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» без відповідного на це дозволу Органу опіки та піклування. Передання житлового будинку та земельної ділянки в іпотеку в подальшому може унеможливити користування цим нерухомим майном малолітніми дітьми. З огляду на викладене, суд вважає, що при укладенні 04 лютого 2008 року договору іпотеки № E/V 082250-1 були допущені суттєві порушення діючого законодавства, а саме, порушення прав дітей на житло, даний договір не був погоджений у встановленому порядку органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються, тому зазначений договір іпотеки слід визнати недійсним. На підставі викладеного, ст. 29, ч.ч. 1, 6 ст.ст. 203, 215, ч. 1 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 7, 177 СК України, ст.ст. 155, 156 ЖК України, Закону України від 26 квітня 1991 року «Про охорону дитинства», Закону України від 02 червня 2005 року "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей,

Outcome: approved