Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 792,91 грн.; стягнути понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а також забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах ціни позову та тимчасово обмежити відповідача у праві виїзду за межі України. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19.09.2008 року позивач та відповідач [PERSON] уклали Кредитний договір (про обслуговування та кредитування карткового рахунку) №308, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу рахунок, надав йому у користування кредитну картку, виконував операції за розрахунками з використанням вказаної картки відповідно до умов Кредитного договору, здійснив кредитування відповідача через зазначений рахунок шляхом відкриття кредитної лінії на суму, що повинна була не перевищувати 6 500,00 грн. Дата остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту кредитної лінії сум кредиту та процентів за ним відповідно до Кредитного договору 17.09.2010 року. Відповідач в порушення умов Кредитного договору кредит не повертає та станом на 12.01.2011 року загальна сума його заборгованості складає 10 729,91 грн. В судове засідання представник позивача не зявився. Надіслав на адресу суду письмову заяву до суду, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомленим, однак про причини неявки суду не повідомляв, заперечення проти позову не подавав, суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Суд, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. Судом встановлено, що 19.09.2008 року позивач та відповідач [PERSON] уклали Кредитний договір (про обслуговування та кредитування карткового рахунку) №308, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу рахунок, надав йому у користування кредитну картку, виконував операції за розрахунками з використанням вказаної картки відповідно до умов Кредитного договору, здійснив кредитування відповідача через зазначений рахунок шляхом відкриття кредитної лінії на суму, що повинна була не перевищувати 6 500,00 грн. Дата остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту кредитної лінії сум кредиту та процентів за ним відповідно до Кредитного договору 17.09.2010 року. Відповідно до умов Кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) сплатити у повному обсязі заборгованість за кредитом та/або проценти за користування ним та/або суму штрафних санкцій у випадках, які визначаються істотними згідно з Кредитним договором та можуть негативно вплинути на стан кредитної заборгованості відповідача. Відповідач у встановлений строк взяті на себе зобовязання не виконав. Станом на 12.01.2011 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 10 729,91 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором, банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач, не повертаючи кредит (чергову частину) та не сплачуючи проценти за Кредитним договором, порушує вимоги ст. 1054 ЦК України щодо обовязку позичальника повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Так, відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом заходи забезпечення позову. У поданій до суду позовній заяві позивач просить накласти арешт на майно, що належить відповідачу [PERSON] в межах ціни позову 10 729, 91 грн. та тимчасово обмежити його в праві виїзду за межі України, проте не вказує на яке саме майно необхідно накласти арешт, а також не зазначає чи є у наявності у відповідача паспорт громадянина України для виїзду за кордон чи інших проїзних документів. З урахуванням викладеного необхідно зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи. Вимоги позивача щодо накладення арешту на майно відповідача та тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України нічим не обґрунтовані, крім того позивачем не зазначено причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, а також інших відомостей, необхідних для забезпечення позову. Отже, на підставі вищевикладеного, відсутність зазначених відомостей, позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підтверджуються належними доказами та задовольняє їх частково. Суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: partial