overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час перебувають на утриманні матері в розмірі третини всіх видів його заробітку /доходу/ щомісячно, аж до досягнення дітьми повноліття але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позов мотивує тим, що шлюб між ними було зареєстровано 19 вересня 2003 року, сторони тривалий час разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, відповідач є батьком дітей, однак добровільно не надає коштів на їх утримання, хоча працює має постійну роботу та систематичний заробіток. В судовому засіданні позивачка [PERSON] вимоги своєї позовної заяви підтримала повністю та надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі третини всіх видів його заробітку/доходу/ щомісячно до досягнення ними повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з наступного : У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] 14.02. [INFO], які проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою № 705 від 09.03.2011 р., виданої виконкомом Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області. Так як відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, але згідний з позовними вимогами позивачки, доходи позивачки є недостатніми для утримання дітей, суд приходить до висновку про доцільність повного задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

03.02.2011 р. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності Свідоцтва про право власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.12.2010 р. помер його батько [PERSON]. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради 24.12.2010 р. було видано Свідоцтво про право власності на садовий будинок у Садово-виноградарському товаристві «Харчовик» на імя [PERSON] Однак, оскільки Свідоцтво право власності було видано вже після смерті [PERSON], заявник не має можливості оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку. Оскільки внести зміни до правовстановлюючого документу неможливо, заявник просив суд встановити факт належності [PERSON], який помер 11.12.2010 р., Свідоцтва про право власності на садовий будинок № 30 у Садово-виноградарському товаристві «Харчовик» від 04.01.2011 р., виданого на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 1599 від 24.12.2010 р. У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не зявились, повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В 2010 р. [PERSON] звернувся до органів місцевого самоврядування з заявою про видачу Свідоцтва про право власності на садовий будинок, розташований в Садово-виноградарському товаристві «Харчовик». Відповідно до рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.12.2010 р. було видано Свідоцтво про право власності на зазначений садовий будинок від 04.01.2011 р. на імя [PERSON]. 11 грудня 2010 року [PERSON] помер. Як вбачається з матеріалів справи, правоустановчі документи на садовий будинок № 30 в Садово-виноградарському товаристві «Харчовик» були видані після смерті [PERSON], не зважаючи на те що він звернувся для оформлення своїх прав власності ще за життя. 29.01.2011 р. [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, однак оскільки Свідоцтво про право власності на садовий будинок було видано після смерті [PERSON], оформити належним чином свої спадкові права він не має можливості. Дослідивши надані письмові докази, пояснення заявника, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки встановлення факту належності Свідоцтва про право власності [PERSON] для заявника юридичне значення, дає йому можливість належним чином оформити його спадкові права.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин. На підставу своїх вимог посилається на те, що 15.06.2010 року в м.Тальне Черкаської області помер його батько [PERSON]. При зверненні заявника до Тальнівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, так як, відсутні докази переміни прізвища, тобто в свідоцтві про народження заявника, батько записаний як [PERSON], а в свідоцтві про смерть батько записаний як [PERSON], в звязку з чим заявник змушений звернутись до суду з даною заявою. До початку судового засідання заявник подав заяву в якій заяву про встановлення факту родинних відносин підтримав повністю, просив суд її задовольнити та розглядати справу в його відсутність. Зацікавлена особа - відділ РАЦСу Тальнівського управління юстиції Черкаської області в судове засідання не зявився, хоча про час і місце слухання справи був завчасно повідомлений. Суд, вивчивши матеріали даної справи, дослідивши докази надані по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення повністю виходячи з таких доказів: Згідно свідоцтва про народження виданого Брониславською сільською радою Житковичського району Гомельської області серії ПШ № 438201 [PERSON], народився 03.06.1955 року. Його батьками в свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] (так у свідоцтві). Згідно свідоцтва про смерть від 15.06.2010 року серія І-СР № 141117 [PERSON] помер 15.06.2010 року в м.Тальне Черкаської області. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], померлого 15.06.2010 року в м.Тальне Черкаської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, 09 червня 1979 року у Березотіцькій сільській раді Лубенського району Полтавської області зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис № 7. Від шлюбу мають двох повнолітніх доньок. Одруження з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаємоповаги та постійних суперечок. [PERSON] просить постановити рішення, яким шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 09 червня 1979 року у Березотіцькій сільській раді Лубенського району Полтавської області, актовий запис № 7 розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Таким чином, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Судом встановлено, що 09 червня 1979 року у Березотіцькій сільській раді Лубенського району Полтавської області між [PERSON] (дошлюбне прізвище Хижняк) [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 7. Одруження позивача з відповідачем виявилося невдалим, сімейні стосунки не склалися, внаслідок чого станом на час розгляду справи сторони спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, фактично сімя розпалася та відновити її неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новооріхівської сільської ради Лубенського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позовній заяві вказав, що згідно заповіту від 14.03.2001р. [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала все належне їй майно позивачу. 11.04.2004р. [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного с/г виробництва пл.. 2,92 га, яка знаходиться на території Новооріхівської сільради Лубенського району. Позивач звернувся до нотконтори для прийняття спадщини, але йому відмовлено в звязку з тим, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини. Прохає суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини в 2 місяці для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, прохає їх задовольнити. Представник відповідача Новооріхівська сільська ради Лубенського району в судове засідання представника не направила, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, при цьому не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Дослідивши обставини справи, докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 11.04.2004р. померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного с/г виробництва пл.. 2,92 га, яка знаходиться на території Новооріхівської сільради Лубенського району. На випадок своєї смерті [PERSON] заповітом від 14.03.2001р. заповідала все належне їй майно позивачу. [PERSON] звернувся до нотконтори для прийняття спадщини, але йому відмовлено в звязку з тим, що ним пропущено строк для прийняття спадщини. Позивач вчасно не звернувся до нотконтори для прийняття спадщини через свою постійну зайнятість, відсутність коштів та юридичну необізнаність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст.1270 ЦК України єдиним доказом прийняття спадщини є подача заяви до нотаріальної контори в установлений законом строк 6 місяців, який пропустив позивач, з поважної причини, що позбавляє його права прийняти спадщину. У відповідності з ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, для подання ним заяви про прийняття спадщини, чого вимагає позивач. Враховуючи інтереси позивача, відсутність спору, поважність причин пропуску звернення до нотаріуса в установлений законом строк, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, 12 липня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис № 151. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання відповідач зовсім не приділяв уваги сім»ї, займався лише собою, нічим крім футболу не цікавився, інколи під час сварок застосовував до неї фізичну силу. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Крім того вона на даний час проживає з іншим чоловіком. [PERSON] просить постановити рішення, яким шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 12 липня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 151 розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, але вважає підставами розірвання шлюбу є інші обставини, а саме: на даний час [PERSON] фактично проживає з іншим чоловіком, тому збереження шлюбу є неможливим. Крім того пояснив, що під час спільного проживання між ними на побутовому ґрунті виникали конфлікти в ході яких він міг дати позивачці ляпаса долонею руки по щоці. Спільного господарства вони не ведуть. [PERSON], в силу статті 154 СК України є особою яка має право представлять інтереси своєї дитини відповідача [PERSON], пояснив, що дійсною причиною розірвання шлюбу між позивачкою та його сином є те, що [PERSON] фактично проживає з іншим чоловіком, а тому не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Таким чином, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Судом встановлено, що 12 липня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області між [PERSON] (дошлюбне прізвище Ахмадзянова) [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 151. Одруження позивача з відповідачем виявилося невдалим, сімейні стосунки не склалися, внаслідок чого станом на час розгляду справи сторони спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, фактично сімя розпалася та відновити її неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, мотивуючи тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1991 року по 1994 рік. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач сплачував аліменти на утримання дитини до її повноліття. 17 листопада 2010 року донька [PERSON] досягла повноліття, стягнення аліментів на її утримання припинилось. В даний час повнолітня донька [PERSON] навчається на денному відділенні Лубенського лісотехнічного коледжу. Термін навчання триватиме до 30.06.2013 року. Донька повністю утримується за її кошти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка [PERSON] прохала суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], яка навчається, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача з 22 лютого 2011 року до закінчення навчання до 30.06.2013 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила в частині розміру аліментів, прохала стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 250 грн. з 22 лютого 2011 року до закінчення навчання до 30.06.2013 року, в іншій частині позов підтримала. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечень щодо задоволення позову не має. Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, надані особами, які беруть участь у справі, вважає, що в позові необхідно задовольнити. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], яка в даний час досягла повноліття, але не досягла 23 років, навчається на денній формі навчання у Лубенському лісотехнічному коледжі і закінчить навчання у червні 2013 року, знаходиться на утриманні матері, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], довідкою про склад сім»ї та довідкою Лубенського лісотехнічного коледжу ( а.с.а.с. 6, 7, 12). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не працює, позовні вимоги у визначеному позивачкою розмірі визнає. Сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON], у звязку із досягненням повноліття стягнення аліментів припинено з 17 листопада 2010 року. Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що у звязку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує стипендію, розмір якої їй не вистачає. Позивачка з урахуванням її доходів сама не в змозі утримувати доньку на період її навчання. Відповідно до ст. ст.182, 200 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище [PERSON], яка навчається, інших доходів крім стипендії не має, і приходить до висновку, що відповідач має можливість матеріально утримувати свою повнолітню доньку, яка навчається шляхом сплати аліментів в розмірі 250 грн. на період навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Позивач ПАТ ВАБ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивував тим, що 25.07.2007 року ПАТ ВАБ та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №98/07-Б, за яким банк надав відповідачці кредит в сумі 14250,00 гривень строком до 23.07.2010 року зі сплатою 24% річних на умовах, визначених договором. Банк надав відповідачці кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Відповідно до кредитного договору, відповідачка зобовязувалась повернути наданий кредит на умовах графіку погашення заборгованості, складеного до кредитного договору, який є його невідємною частиною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі територіального-відокремленого без балансового відділення № 10015/0357 філії - Одеське обласне управління відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту та штрафних санкцій, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між територіально-відокремленим без балансовим віддаленням № 10015/0357 філії-Одеське. обласне управління відкритого акціонерного товариства "Ощадбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір за № 655 від 14 липня 2006 року, для споживчих цілей строком на 60 місяців на загальну суму 178500 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17 % річних. Кредит на суму 20000 грн. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору надається позичальнику шляхом надання коштів готівкою з кредитного рахунку на споживчі цілі. Кредит на суму 178500 грн. відповідно до вказаного договору надається позичальнику шляхом надання коштів готівкою з кредитного рахунку на споживчі цілі. Однак, у встановлений кредитними договорами строк, [PERSON] договірні умови не виконує в зв'язку з чим відповідно розрахунків ВАТ «Ощадбанк» по кредитному договору № 655 від 14 липня 2006 року виникла заборгованість щодо сплати кредиту у сумі 40194,01 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], змінив позовні вимоги та просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 25815,97 грн.. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 25815,97 грн.. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню по наступним підставах: Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 527 Цивільного Кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності з вимогами ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Враховуючи складність викладення повного тексту мотивувальної частини рішення та необхідності значного часу для її виготовлення, суд вважає за можливе постановити по справі рішення з оголошенням вступної та резолютивної частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Враховуючи складність справи - суд, на підставі ст.209 ч.3 ЦПК України, відкладає складання рішення по справі в повному обсязі на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, тобто до 04.04.2011 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

20.08.2010 року позивач 1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на 1/2 частину гаражного боксу №3-47 який був спільним майном подружжя) та визнання за її неповнолітньою дочкою [PERSON] права власності на 1/2 частину гаражного боксу №3-47 і в порядку спадкування) в автокооперативі №36 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів міста Чернігова (код 22813365, адреса - місто Чернігів, вулиця Кільцева). В обґрунтування позову приведені доводи про те, що її колишній чоловік та батько позивача 2 - [PERSON], який помер 09.06.2009 року, був власником гаражного боксу №3-47 в автокооперативі №36 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів міста Чернігова. По причині відсутності правовстановлюючих документів на гараж - позивачі не можуть отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності. В судовому засіданні позивач 1 (який діє також в інтересах неповнолітньої дитини) підтримав позов. Представники відповідача та третіх осіб без поважних причин в судове сідання не прибули. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача 1, представника позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з заступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09.06.2009 року в місті Чернігів у віці 53 роки помер громадянин [PERSON], який був колишнім чоловіком позивача 1 та батьком позивача 2 (а.с.7-10). В період шлюбу з позивачем 1 [PERSON] придбав гаражний бокс №3- 47 в автокооперативі №36 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів міста Чернігова. Згідно положень ст.ст.60, 61, 57 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Майно, набуте дружиною чи чоловіком до шлюбу є їх особистою приватною власністю. Відповідно до положень ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця мають право на спадкування за законом у першу чергу. Позивач 2 є єдиним спадкоємцем за законом на 1/2 частину гаража, а позивачу 1 належить як дружині 1/2 частина вказаного гаражного боксу на праві спільної сумісної власності подружжя. Викладені обставини є підставами для задоволення позову.

Outcome: approved