overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В якості обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] уклала шлюб 12 квітня 2007 року, який зареєстровано Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 100. Від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Причиною її звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів послужило те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В якості обґрунтування своїх доводів позивачем суду надані: -світлокопія паспорту; -світлокопія свідоцтва про народження; -світлокопія свідоцтва про одруження; -довідка Михайлівської селищної ради про склад сімї. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі з мотивів, вказаних в позовній заяві та просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та потребу їх задоволення, оскільки відповідач є батьком дитини, позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач в змозі її надати. Вимоги позивачки в повному обсязі підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини, де батьком дитини зазначений відповідач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до суду про продовження на 3 місяці строку на прийняття спадщини, посилаючись на те, що 03 березня 2005 року помер його дід [PERSON], який проживав в [INFO]. 21 жовтня 1997 року його дід склав заповіт, яким заповів житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в с. Заріччя по вул. Відкрита, 49 Самбірського району Львівської області, а також все своє майно йому. Будучи спадкоємцем майна діда по заповіту, він звернувся за місцем відкриття спадщини до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадкове майно. Однак, державний нотаріус відмовив йому у прийнятті заяви про прийняття спадщини на тій підставі, що він пропустив шестимісячний термін від дня смерті спадкодавця на подання заяви. Маючи складений [PERSON] заповіт, після його смерті він фактично вважає себе спадкоємцем його майна і вважає, що його право на прийняття та оформлення спадщини не порушене. Крім того, він не знав, що повинен був звернутися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини на протязі шести місяців після його смерті. Просить постановити рішення, яким визнати за ним додатковий строк на прийняття спадщини в три місяці, оскільки строк пропущений нею з поважних причин. В судовому засіданні позивач вимоги заяви підтримав, та пояснив, що строк на прийняття спадщини пропустив з поважних причин. Просить позов задоволити. Відповідача представник Воютицької сільської ради в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Третя особа представник Самбірської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоч належно був повідомлений про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що згідно заповіту від 21 жовтня 1997 року [PERSON] заповів житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в с. Заріччя по вул. Відкрита, 49 Самбірського району Львівської області, а також все своє майно, що буде належати йому на день смерті, заповів [PERSON]. Згідно з свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10.06.1989 року, вбачається, що будинок в с. Заріччя по вул. Відкрита, 49 Самбірського району Львівської області належить [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], помер 03 березня 2005 року, у віці 84 роки. Із пояснень позивача вбачається, що строк на прийняття спадщини пропустив з поважних причин. Суд визнає, поважними причини пропуску строку на прийняття спадщини позивачем та вважає за можливе визначити додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому стверджує, що вона та відповідач по справі 28.02.2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області (актовий запис № 13). Від спільного проживання з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають біля неї та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання, тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно. В звязку з тим, що у них з відповідачем є неповнолітні діти, вона змушена збільшити свої позовні вимоги та просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у своєму письмовому запереченні позов про стягнення аліментів на дружину не визнав. Вислухавши пояснення адвоката [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони мають малолітніх дітей, позивачка [PERSON] здійснює догляд за двома малолітніми дітьми, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач на їх утримання у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги, тому в порядку ст. 84 ч.2 Сімейного кодексу України, згідно якої, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, в порядку ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дітьми трирічного віку, а також стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та пояснив, що відповідачі зареєстровані в його квартирі як бувши члени сім»ї, а саме як невістка та онучка, які з 2008 року там не проживають. Точне місцезнаходження їх йому невідомо. Враховуючи, що відповідачі без поважної причини не проживають в квартирі, він змушений сплачувати квартплату та інші комунальні платежі по кількості зареєстрованих, просить визнати їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням яке належить йому на праві власності. Спрямовані за адресою реєстрації відповідачів конверти з позовними заявами та судовими повістками двічі повернулися з позначкою, що відповідачі за зазначеними адресами не проживають. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, судові виклики фізичних осіб здійснюються за адресою їх місця проживання зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Крім цього, виклик відповідачів здійснювався через загальнодержавні та місцеві засоби масової інформації. Таким чином, є підстави вважати, що відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, однак в судове засідання не з»явилися. За згодою позивача, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Згідно довідок адресного бюро [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 2005 року, [PERSON] з 2006 року. Відповідно до ч. 1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно ст.. 163 ЖК України, положення ст. 71 поширюються на житловий фонд який належить громадянинові на праві приватної власності. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 07.07.1993 року її власником є позивач. Як вбачається з домової книги в квартирі зареєстровані відповідачі. Акт обстеження від 18.08.2010 року свідчить про те, що відповідачі протягом року в квартирі не проживають. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідачі які доводяться позивачеві невісткою та онучкою, в 2008 році виїхали з квартири в невідомому напрямку та з того часу в квартирі не проживають. Враховуючи, що судові не надані докази не проживання відповідачів за місцем реєстрації через поважні причини, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Заявник просить встановити юридичний факт належності правовстановлюючого доку¬мента, а саме, що заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Карабчиївської сіль¬ської ради Ружинського району Житомирської області [PERSON] 16.04.1987 року, спадко¬давцем в якому помилково зазначена [PERSON], яка померла 14.08.2001 року, вчинений [PERSON]. Встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для прийняття і оформлення спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON]. У суд заявник направив заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність і під-тримав вимоги про встановлення зазначеного юридичного факту. У суд сільський голова с.Карабчиїв Ружинського району направив заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника сільської ради та не заперечує встановлення вказаного юридичного факту. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Зі свідоцтва про смерть серіі І-ТП, № 175057 від 16.08.2001 року видно, що [PERSON] померла 14.08.2001 року в с.Карабчиїв Ружинського району Житомирської області. З заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Карабчиївської сільської ради Ружинського району Житомирської області [PERSON] 16.04.1987 року вбачається, що у за¬повіті спадкодавцем зазначена [PERSON], а спадкоємцем зазначений [PERSON]. Зі свідоцтва про народження серії І-ЯР. № 090622 від 24.11.1956 року вбачається що прізвище, ім'я та по батькові заявника - [PERSON]. З довідки, виданої Карабчиївською сілською радою № 198 від 05.05.2010 р. видно, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. У відповідності з російсько-українським словником під редакцією дійсного члена АН [PERSON]Калиновича, (видавництво [PERSON] Української РСР, м.Київ-1956 р.) Єфрем і Охрім є словами синонінами. Суд вжає, що по батькові спадкоємця в заповіті записано на підставі свідоцтва про його народження, в той час як у відповідності з паспортом правильним по батькові спадкоємця є [PERSON], а заповіт дійсно належить заявнику-Федіну [PERSON]. Оскільки встановлення юридичного факту належності заповіту потрібно заявникові для прийняття і оформлення спадщини, а тому суд встановлює згаданий факт. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

05 жовтня 2010 року до Рівненського міського суду звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору довічного утримання дійсним. В обгрунтовання позову зазначає, що 04 червня 2002 року між ним та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON]. Згідно рішення Рівненського міського суду від 26 травня 2010 року вказаний договір визнаний недійсним, оскільки приватні нотаріуси на підставі п.5 ст.36 Закону України «Про нотаріат» позбавлені повноважень щодо посвідчення договорів довічного утримання. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 01 жовтня 2010 року [PERSON] визнаний правонаступником, як спадкоємець за заповітом [PERSON] та рішення Рівненського міського суду від 26 травня 2010 року залишене без змін. Посилається, що договір довічного утримання укладений в письмовій формі, як волевиявлення [PERSON], містить усі необхідні істотні умови, просить визнати дійсним договір довічного утримання. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, просять визнати договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений 04 червня 2002 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] дійсним. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, та пояснив, що рішенням Рівненського міського суду від 26 травня 2010 року договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON] визнаний недійсним, рішення набрало законної сили, просив в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов до задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, який посвідчен ий приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером №1696. Рішенням Рівненського міського суду від 26 травня 2010 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] вказаний договір визнаний недійсним. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 01 жовтня 2010 року [PERSON] визнаний правонаступником, як спадкоємець за заповітом [PERSON] та рішення Рівненського міського суду від 26 травня 2010 року залишене без змін. Відповідно до ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Враховуючи те, що рішенням Рівненського міського суду від 26 травня 2010 року договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON] визнаний недійсним, рішення набрало законної сили, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про визнання договору довічного утримання дійсним є безпідставним.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 20 лютого 1982 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, оскільки відсутнє взаєморозуміння. Вони не спілкуються, не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки припинені на протязі семи років, мешкають окремо. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить розглянути справу без його участі. Відповідачка надала заяву про визнання позову. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 1982 року. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. За час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, між ними склалися неприязні стосунки. Подружжя втратило почуття любові, поваги, взаєморозуміння. Спору про поділ майна немає, на протязі останніх семи років мешкають окремо. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає залишити прізвище «Караченцева». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1\\4 частини щомісячно з усіх видів заробітку на утримання повнолітнього сина на період його навчання. Як підставу заявлених вимог зазначила, що син навчається на 3 курсі денного відділення Харківського автотранспортного технікуму ім. С.Орджонікідзе, в звязку з чим потребує додаткової матеріальної допомоги, а відповідач його батько, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка в судове засідання надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання надав заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позову, просив розглянути справу за його відсутністю. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, cуд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 199 СК України батьки&nbsp;зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є рідним батьком повнолітнього [PERSON], [INFO], який є студентом 3 курсу Харківського автотранспортного технікуму ім. С.Орджонікідзе денного відділення (а.с.6-7). По ствердженню позивачки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги&nbsp;на n="justify" style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;">утримання сина. Розмір аліментів суд визначає відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 СК України. Відповідно до ч.1 ;ст.88 ЦПК суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 51,0 грн. та 120,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

12.11.2010 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом вказуючи на те, що згідно рішення Балаклійського районного суду з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\6 частини заробітку. Також, відповідач сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\6 частини заробітку до 07 липня 2010 року, в звязку з досягненням повноліття останнього. Дитина мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Сторони в судове засідання не зявились. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в своїй заяві позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на&nbsp;підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. (а.с.4), на утримання&nbsp;якого відповідач&nbsp;сплачує аліменти в розмірі 1\\6 частини заробітку на підставі виконавчого листа № 2-2467 від 06.12.2003 року, виданого Балаклійським районним судом, починаючи з 06.12.2003 року (а.с.7). Також, відповідач є батьком сина [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачував аліменти в розмірі 1\\6 частини заробітку щомісяця, починаючи з 06.12.2003 року на підставі виконавчого листа № 2-2467/10 до 07.07.2010 року (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Розмір аліментів на дитину визначається відповідно до вимог ст.ст. 182, 183 СК України, у відношенні до заробітку відповідача. Визначений розмір аліментів може бути зменшений або збільшений відповідно до ст.192 СК України в разі зміни матеріального та сімейного стану. yle="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;">Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, які сплачує [PERSON] на сина [PERSON], [INFO], так як його ;син [PERSON], 07.07.1992&nbsp;року народження досяг повноліття, з 1\\6 частини заробітку до 1\\4 частини. ew Roman;tag3:12pt;">На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 13.02.2008 року, вони з відповідачем уклали шлюб. Під час перебування у шлюбі, 09.03.2009 року, в них народився син - [PERSON]. Шлюбні відносини виявились невдалими. Між подружжям зникло взаєморозуміння, виникають постійні сварки. З вересня 2010 року, позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків. Збереження сімї не можливе, у звязку з чим, позивач звернулась із вказаним позовом до суду, просить його задовольнити, розірвавши шлюб між нею та [PERSON], як такий, що існує лише юридично. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача, на свою користь, судові витрати в сумі 188 грн. 50 коп.. У судовому засіданні, позивач доводи позову підтримала у повному обсязі, вказавши, що спільне життя з відповідачем неможливе, надії на примирення подружжя немає. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, кохає [PERSON] та бажає проживати з нею однією сімєю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Як вбачається, подальше збереження даної сімї неможливе, миритися та проживати однією сімєю з відповідачем, позивач не бажає. Хоча відповідач не визнає позовних вимог, однак не вживає ніяких дій, спрямованих на збереження сімї. Проживання як подружжя, суперечить інтересам позивача, у звязку з чим, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог. Враховуючи положення ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України, та приймаючи до уваги те, що у звязку із розглядом справи в суді, позивач понесла витрати: сплатила судовий збір (мито) в сумі 8 грн. 50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. 00 коп., суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, з відповідача на користь позивача. Позовні вимоги, у частині відшкодування з відповідача на користь позивача судових витрат, за надання юридичної допомоги, при зверненні з даним позовом до суду, в сумі 150 грн. 00 коп., не підлягають до задоволення, оскільки [PERSON], у підтвердження вказаних вимог, не надала суду жодних доказів, які б вказували на сплату нею даних коштів. Позов підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копією свідоцтва про народження дитини, квитанціями про сплату судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial