overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до Токмацького районного суду з позовом до ВАТ «ТКШЗ», в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по витратам на відрядження у розмірі 3699,81 грн. та покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 16.07.1969 р. позивач працював водієм на ВАТ «ТКШЗ»; 25.08.2010 р. його було звільнено з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату. На момент звільнення, підприємство мало перед ним заборгованість по витратам на відрядження у розмірі 3699,81 грн., яка не сплачена і на сьогоднішній день. В судове засідання позивач не зявився, відповідно до наданої суду заяви позов підтримав, просив його задовольнити; судове засідання провести без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, відповідно до наданої суду заяви позов визнано у повному обсязі; судове засідання просили повести за їх відсутності. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 16.07.1969 р [PERSON] працює водієм на ВАТ «ТКШЗ» 25.08.2010 р. позивача звільнено з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату, наказ № 256. Відповідно до Довідки № 08/5931 від 15.12.2010 р. заборгованість ВАТ «ТКШЗ» перед [PERSON] складається з витрат на відрядження у розмірі 3699,81 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного для після предявлення звільненим працівником вимог про розрахунок. На підставі викладеного, а також враховуючи, що відповідач визнав позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення витрат на відрядження законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмір 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що вступила у шлюб з відповідачем 11.09.2003 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що між шлюбні відносини між ними припинені в звязку з відсутністю взаєморозуміння та несумісністю характерів. Примирення між ними не можливе, шлюб носить формальний характер. Майнового спору між ними не має. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позов, просила його задовольнити, при цьому вона вказала, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити своє шлюбне прізвище «Сидоренко». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю визнав позов, пояснив, що обставини, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, він не заперечує; доказів, які бажав би подати суду не має. Просив постановити рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям [PERSON] фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу, залишити прізвище, на яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

09 листопада 2010 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики 68900 грн. 00 коп. та судових витрат. 13 січня 2011 року подав заву про збільшення позовних вимог в сумі 111 150грн. 00 коп. Свої вимоги мотивує тим, що згідно розділу 2 Договору позика надавалась строком до 03 листопада 2010 року. Крім того, пунктом 4.1 Договору позики встановлений штраф в розмірі 1% (одного) відсотка з суми заборгованості за кожний день прострочи, що має сплатити Позичальник Позикодавцю у випадку несвоєчасної спати позики. Через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просить провести розгляд справи за його відсутності та погоджується на проведення розгляду справи у заочному порядку та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦГЖ України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір позики та нотаріально посвідчений від 03 листопада 2009 року, згідно якого відповідачу [PERSON] надано позику у сумі 65000 (шістдесят п'ять тисяч) гривень з кінцевою датою погашення 03.11.2010 року. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала кошти та зобов"язивалась їх повернути. Проте, станом на 09 листопада 2010 року на час подачи позову до суду, відповідач суму позики - 65000 грн. 00 коп. не повернула. Крім того, пунктом 4.1 Договору позики встановлений штраф в розмірі 1% (одного) відсотка з суми заборгованості за кожний день прострочи, що має сплатити Позичальник Позикодавцю у випадку несвоєчасної спати позики. Станом на 13 січня 2011 року відповідач суму боргу не повернула. Кількість днів прострочки збільшилася і становить 71 день. Відповідно, збільшилась сума штрафу, яка становить: 650 (1 % від суму позики) х 71 (кількість днів прострочки) = 46 150,00 грн. Загальна сума боргу станом на 13 січня 2011 року складає 65000.00+46150.00=111 150 грн.00 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання). Як убачається з матеріалів справи, відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту станом на 01.12.2010 року становить 31383,31 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 01.12.2010 року становить 249120 грн. 70 коп., 66521грн. 38 коп., яка підлягає стягненню. Також підлягають стягненню з відповідача судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 1111 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

04.11.2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів, пояснюючи це тим, що 04 серпня 2007 року позивачка та відповідач по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК №047456 від 04 серпня 2007 року, яке видане виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району ї Київської області. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК№І 17075 від 18.02.2009 року. В даний час малолітній син [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян м.Вишневого від 20 жовтів, 2010 року. Стан здоров'я відповідача задовільний. [PERSON] працює в «Макс Ейр» адміністратором та має постійний заробіток. Просить стягнути з відповідача аліменти: на утримання їх дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з 09.07.2010 року та на своє власне утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно, з моменту подання позову до суду і до досягненням дитиною [PERSON] 3-х річного віку, тобто до 22.01.2012 року. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність. [PERSON] підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Проти позову не заперечував, просив його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, що 04 серпня 2007 року позивачка та відповідач по справі перебувають у іі зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК №047456 від 04 серпня 2007 року, яке видане виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК№117075 від 18.02.2009 року. В даний час малолітній син [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, шо підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян м.Вишневого від 20 жовтня 2010 року. Стан здоров'я відповідача задовільний. [PERSON] працює в «Макс Ейр» : адміністратором та має постійний заробіток. Ці обставини підтверджуються всіма доказами, зібраними в справі, в їх сукупності, та не оспорювались сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги і пояснила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2006 року. Від цього шлюбу мають одного малолітнього сина, який перебуває на її утриманні. З квітня 2010 року відповідач не проживає з сімєю і не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Вона працює, але отримуваних коштів недостатньо для забезпечення матеріальних потреб дитини. Тому просить задоволити позов. Відповідач [PERSON]О позов визнав частково і пояснив, що зареєстрований як приватний підприємець, однак підприємницької діяльності не розпочав і не здійснює в звязку з важким фінансовим становищем. Так він отримав кредит для того, щоб розпочати підприємницьку діяльність і не може його відшкодувати. Він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина частково лише в розмірі 300 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з16.07.2006 року та являються батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується, свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження дитини (а.с.3,4). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач цього обовязку в добровільному порядку не виконує, а тому є підстави для стягнення з нього аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя дитини, її матеріальне становище, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, його мінливий заробіток і вважає можливим у відповідності до ст.182, 184 СК України стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати з інформаційного забезпечення в розмірі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] з 1/8 частини всіх видів доходу відповідача до ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], яка перебуває на її утриманні. З відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу з врахуванням того, що він сплачував аліменти на утримання ще трьох дітей від інших шлюбів. На даний час всі інші діти відповідача досягли повноліття, в звязку з чим він перестав на них сплачувати аліменти і його матеріальне становище покращилося. Вона працює, отримує заробітну плату, однак отримуваних коштів недостатньо для повного забезпечення матеріальних потреб доньки. Крім того, вона хворіє і знаходиться у важкому матеріальному становищі. Тому просить задоволити позов і розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю і пояснив, що на даний час являється пенсіонером, однак працює і отримує заробітну плату. Не заперечує проти стягнення аліментів в такому розмірі, як просить позивачка. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2002 по 2006 рік,що стверджується рішенням суду від 5 грудня 2006 року про розірвання шлюбу (а.с.8). Позивачка та відповідач являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується її свідоцтвом про народження (а.с.7). Згідно рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 18 травня 2006 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу). У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Судом встановлено, що відповідач сплачував аліменти в розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) з врахуванням трьох неповнолітніх дітей від інших шлюбів. На даний час діти від інших шлюбів досягли повноліття Відповідач працює, отримує заробітну плату та пенсію, тому його матеріальне становище покращилося. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя дитини та її матеріальне становище, стан здоровя та матеріальне становище відповідача і вважає можливим стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно ст.81, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 51 гривні, а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязану з потребою у обґрунтуванні доводів заявника, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, відповідно до вимог ст.ст. 209,218 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

10 грудня 2008 року [PERSON] підписала заповіт, яким все належне їй майно заповіла своїй дочці [PERSON] 29 січня 2009 року [PERSON] померла. Посилаючись на те, що на час підписання заповіту вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, дочка померлої [PERSON] та онука померлої [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійним. В судовому засіданні позивачки підтримали позов і пояснили, що поведінка [PERSON] в останні місяці життя та діагнози лікаря-психіатра від 5 липня і 10 вересня 2007 року та від 12 травня 2008 року свідчили про те, що станом на 10 грудня 2008 року вона не усвідомлювала значення своїх дій. Відповідачка і її представник позов не визнали і пояснили, що поведінка [PERSON] на час підписання заповіту свідчила про повне усвідомлення нею значення своїх дій та можливість керувати ними. Це підтверджує і висновок посмертної судово-психіатричної експертизи. Записи лікаря-психіатра в медичній картці [PERSON] підроблені. Про що свідчить висновок судового експерта щодо способу їх виготовлення та встановлена судово-психіатричною експертизою невідповідність висновків лікаря-психіатра нібито виявленим ознакам психічного захворювання. Крім того, 10 вересня 2007 року лікар-психіатр [PERSON] був відсутній на роботі у звязку з перебуванням у відпустці і фактично не міг здійснювати прийом хворих. В позові належить відмовити з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-СР № 108984, [PERSON] померла 29 січня 2009 року. Згідно з заповітом, зареєстрованим в Малосмілянській сільраді 10 грудня 2008 року за № 385, [PERSON] все належне їй майно заповіла своїй дочці [PERSON] На підставі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Оскільки відповідачка і позивачка [PERSON] як дочки померлої є спадкоємицями за законом першої черги, а її онука [PERSON] спадкоємицею пятої черги, то ця позивачка не вправі вимагати визнання заповіту недійсним: наявність такого заповіту не порушує її прав, оскільки за ст. 1258 ЦК України вона не може претендувати на спадщину [PERSON] З доказів, наданих сторонами, посмертна судово-психіатрична експертиза 10 грудня 2010 року зробила висновок про те, що стан здоровя [PERSON] станом на 10 грудня 2008 року не позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд вважає, що в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін підстави для визнання заповіту недійсним відповідно до ст.ст. 225, 1257 ЦК України відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому стверджував, що 7 серпня 2000 року за усним договором позичив відповідачу 108600 грн. строком до 11 лютого 2001 року. По 28 вересня 2007 року [PERSON] частинами повертав борг. Не повернуті 8000 грн. позивач просив стягнути з відповідача на його користь. Посилаючись на те, що він припустився помилки щодо суми боргу, під час розгляду справи [PERSON] збільшив розмір позовних вимог до 80000 грн. і пояснив, що [PERSON] востаннє розраховувався за договором позики 28 вересня 2007 року, здійснивши банківський переказ на суму 25000 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений. В позові належить відмовити з таких підстав. [PERSON] визнав, що не дотримав письмової форми угоди, яка в 2000 році згідно з п. 2 ч. 1 ст. 44, ст. 375 ЦК України 1963 року була обовязковою для договору позики на суму 108600 грн. В частині 1 ст. 1047 нині чинного Цивільного кодексу України міститься така ж вимога щодо форми договору позики. На підтвердження факту укладення договору позивач надав суду розписку [PERSON] від 7 серпня 2000 року про одержання 108600 грн. Судом встановлено, що в розписці не заповнена графа, в якій мала бути зазначена особа, що позичила гроші. Однак згідно з ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 374 ЦК України 1963 року зазначення позикодавця було істотною умовою договору позики. У відповідності з ч. 2 ст. 1047 ЦК України 2003 року розписка позичальника має посвідчувати передачу йому грошей позикодавцем. Надана суду розписка не підтверджує передачі [PERSON] грошей саме позивачем. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки, крім наведеної розписки, доказів на підтвердження факту укладення договору позики та його істотних умов позивачем не надано, суд вважає не доведеним факт позики [PERSON] грошей саме у [PERSON] В розписці від 7 серпня 2000 року зазначено, що в разі неповернення боргу [PERSON] зобовязується погасити його шляхом передачі [PERSON] у власність належного йому на праві власності майна. Однак прийняття відповідачем на себе такого обовязку як наслідку невиконання договору не є доказом, що гроші бути позичені у позивача. Крім прізвища [PERSON] в наведеній фразі чи розписці взагалі відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки цієї особи (імя, по батькові тощо), тому з розписки неможливо встановити, що мова йде саме про позивача. На підставі,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Білозерської міської ради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що 23 січня 2010 року померла її -матір [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у виді квартири за адресою м. Білозерське вул.. Комсомольська 6/19 Добропільського району та грошові вклади. За життя померла залишила заповіт, за яким визнала позивачку спадкоємицею на зазначене вище майно (будинок та . грошові вклади). Спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON]Е фактично перейшло у моє володіння, тобто я фактично прийняли спадщину. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги й просить суд надати їй додатковий строк, достатній для подачі заяви для прийняття спадщини, тому що строк пропустила з причини правової неграмотності. Оскільки вважала, що одного заповіту достатньо, щоб бути власником майна і крім того після смерті матері довгий час хворіла і займатися оформленням документів було ніколи. Представник відповідача - Білозерсьлкої міської ради з позовом згодна й не заперечує проти надання додаткового строку позивачеві для подачі заяви про прийняття спадщини. Просить суд розглядати справу в їхню відсутність, про що надала відповідну заяву. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню й підстав для неприйняття визнання позову відповідачем у суду не має. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть 1-НО № 436013, [PERSON] померла 23.01.2010 року. У справі мається копія заповіту, посвідченого секретарем виконкому Білозерської міської ради 16.05.2002 р. відповідно до якого померла заповіла [PERSON] квартиру, розташовану за адресою м. Білозерське вул.. Комсомольська 6/19 Добропільського району та грошові вклади. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 27.07.1993 р. квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON], яка померла 23.01.2010 р. Відповідно до ст. 1272 ч.З ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив ^строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Причину пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною й тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ним та відповідачкою по справі був укладений 18 липня 2009 року у виконкомі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 37. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що спільне сімейне життя в них не склалося по причині різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Певний час вони проживають окремо. Питання щодо проживання дитини ними вирішено. Спорів стосовно спільного майна подружжя між не існує. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, дав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Вважає, що надання строку для примирення недоцільне, просить шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні проти заявленого позову не заперечує, просить шлюб розірвати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved