Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить захистити порушене майнове право. В подальшому, заявами від 24.05.2010 року та 19.01.2011 року просить встановити місце знаходження її майна, згідно переліку, визнати на нього право власності та стягнути з відповідачів завдані збитки відповідно до вартості майна. В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги підтримали та пояснили, що в домоволодінні №25 по пров. Сосновому в м.Кіровограді, де вона раніше проживала, залишилися її особисті речі. Даними речами заволоділи відповідачі, оскільки стали власниками домоволодіння і не бажають дане майно повертати. Оскільки, відповідачі вказують на те, що майно позивача вони передали для зберігання іншим особам, просить встановити місце знаходження даного майна та визнати на нього право власності за позивачем. Так. як майно не збереглося, просить стягнути вартість спірного майна. Відповідачі в судовому засіданні вимоги не визнали, просили закрити провадження у справі та пояснили наступне. Дійсно, певне майно зберігалося в домоволодінні відповідачів, однак, нотаріально посвідченою заявою від 21.01.2008 року просили позивача забрати свої речі, оскільки будинок вони продали, а новий власник не бажає зберігати майно в подальшому, позивач приходила забирати речі, однак, вимагала речі, якій їй не належать. Після продажу будинку передали речі на зберігання іншім особам, які проживали поруч, подальша доля майна їм не відома. Відповідачі не погодилися із переліком майна та оцінкою, запропонованою позивачем. Окрім того, зазначають, що даний спір розглядався Ленінським районним судом м.Кіровограда, в задоволенні вимог було відмовлено, а відтак, провадження у справі має бути закрито. Свідок [PERSON] повідомила суду, що саме позивач за власні кошти купував телевізор, однак, вказати його марку та вартість суду не змогла. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту майнового права визначаються нормами цивільного законодавства. Так, ст. 387 ЦК України вказує, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно пояснень сторін, в домоволодінні №25 по пров. Сосновому в м.Кіровограді деякий час зберігалося особисте майно, належне позивачу. З пояснень позивача, вбачається, що він бажає витребувати дане майно з чужого незаконного володіння. Однак, таку вимогу перед судом не ставить. На пропозицію суду, уточнити яким саме шляхом має бути захищене майнове право позивача, надав заяву про встановлення місця знаходження майна та визнання права власності. В подальшому, на аналогічну пропозицію, подав заяву про стягнення шкоди, яка дорівнює вартості відшукуваного майна. Цивільним законодавством не встановлено такий спосіб захисту майнового права особи, як встановлення місце знаходження майна. Тому, в задоволенні даної вимоги слід відмовити, як безпідставної. У випадку відсутності майна, його знищення, псування, власник має право вимагати відшкодування вартості даного майна. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, під відшкодуванням шкоди необхідно розуміти саме відшкодування вартості даного майна. Позивачем, зазначено вартість майна 20000 грн. При цьому, згідно переліку майна, його вартість становить близько 9000 грн. Пояснюючи розбіжність у вартості майна, представник позивача посилається на збільшення ринкових цін на дане майно і зараз, на думку позивача, це майно має коштували 20000 грн. Від проведення товарознавчої експертизи позивач відмовився, посилаючись, на перелік, як на доказ вартості майна. Відповідачі заперечують проти визначеною позивачем сумою, заявленою на відшкодування, окрім того, не погоджуються із наданим переліком. Однак, судове рішення не може ґрунтуватися на припущені, тому суд позбавлений можливості вирішити питання про стягнення вартості майна, а в задоволенні даної вимоги слід відмовити. Не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання права власності на перелічені речі. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В даному випадку ні відповідачі ні будь-хто інший, не заперечує проти наявності права власності у позивача на його особисте майно. Суд не погоджується з тим, що даний спір є тотожний спору, який розглядався Ленінським районним судом та стосовно якого постановлено судове рішення. З наданих копій рішення та оглянутої цивільної справи вбачається, що при розгляді справи Ленінським районним судом, вирішувалася, окрім іншого, саме вимога витребування майна з чужого незаконного володіння. Вказана вимога в даному цивільному позові не заявлялася і зазначені спори не є тотожними. За даних обставин, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судові витрати залишити по фактично понесеним. На підставі ст. 16, 387, 392 ЦК України,

Outcome: dismissed