Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-17 00:00:00

» Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить зобовязати Новопсковську райдержадміністрацію видати на його ім'я сертифікат на право на земельну частку (пай) у розмірі 9,65 умовних кадастрових гектарів, встановленому для членів колгоспу ім.Шевченко Новопсковського району Луганської області та виділити землю на території [PERSON] ради Новопсковського району Луганської області. В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги свого довірителя. Представник відповідача [PERSON] сільська Рада будучі сповіщеним повісткою про час і день розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з вимогами згодні. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника відповідача [PERSON] сільської ради Новопсковського району Луганської області. Представник відповідача - Новопсковської районної державної адміністрації позовні вимоги не визнає, через пропуск позивачем позовної давності. Судом встановлено, що позивач [PERSON], був членом колгоспу ім.Шевченко Новопсковського району Луганської області з 01.09.1973 року по 07.09.1995 року. 27.01.1995 р. колгоспу ім.Шевченко Новопсковською районною радою народних депутатів був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії II-ЛГ №000127. Згідно додатку №1 до вказаного акту позивач значиться в списку громадян-членів КСП під №65, що підтверджується довідкою відділу Держкомзему у Новопсковському районі Луганської області від 23.03.2011 р. №01_071-536. Відповідно до Указів Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва та від 8 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного товариства. Таким чином, позивач у чинність п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995 р. мав право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай). При затвердженні списку осіб, що мають право на одержання сертифікату на право на земельну частку (пай), позивача помилково не включили до списку осіб, які мають право на отримання сертифікату на право власності на земельну частку (пай) в звязку з чим до цього часу не отримав сертифікат та не реалізував своє право на земельний пай. Відповідно до п.п.4,5 Указу сертифікат видається відповідною районною державною адміністрацією в розмірі, рівному для всіх колишніх членів колгоспу, у звязку із чим вимоги позивача обгрунтовані й підлягають задоволенню. Твердження представника відповідача, що позивачем пропущений строк позовної давності безпідставні, оскільки право на земельну частку (пай) у позивача виникло з моменту видачі державного акту на право колективної власності на землю, а в судовому порядку позивач вимагає сертифікат, що є документом, що підтверджує його право на земельну частку (пай). Крім того, відповідно до п.7 розд. X "Перехідні положення" ЗК громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. При неможливості надати позивачу земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Outcome: approved