Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до гр. [PERSON], у якому просить скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку відповідача. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації № 182 від 12 червня 2003 року було затверджено проект поділу земель колективної власності ТОВ Земледар на території Перечинської селищної ради та виділено власникам земельних сертифікатів земельні ділянки в натурі відповідно до схеми поділу земель колективної власності та зобовязано Перечинський районний відділ земельних ресурсів забезпечити виділення земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю згідно додатку до згаданого вище розпорядження. Позивачка зазначена в даному додатку під № 4, підставою для зазначеного розпорядження слугував сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий на її імя, серії ЗК №0033127, який зареєстровано 18 червя 1997 року. Згідно архівної довідки з протоколу №2 зборів уповноважених працівників КСГП ім. І.Франка від 25 серпня 1998 року комісією з питань розпаювання землі КСГП було вирішено виділити в урочищі Полякове між конторою та вулицею Терешкової схеми поділу земель колективної власності та земельної частки (паї) по 0,20 га в рахунок виданих земельних паїв власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай), а саме [PERSON] Позивачка зазначає, що земельною ділянкою в урочищі Полякове вона користувалася понад шість років. Однак у 2009 році невідомими особами на дану земельну ділянку були завезені будівельні матеріали. Згодом позивачці стало відомо, що на цю земельну ділянку вже видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на імя [PERSON]. На думку позивачки, даній земельній ділянці вже присвоєний кадастровий номер згідно довідки № 173 від 28 січня 2009 року. На думку позивачки, відповідач [PERSON] таємно виготовив документацію на дану земельну ділянку. В звязку з вищенаведеним позивачка вважає, що для реалізації її законного права власності на дану спірну ділянку необхідно скасувати державний акт відповідача [PERSON], який є незаконним, виготовлений з порушенням закону та є таким, що істотно порушує її права та інтереси, які передбачені Конституцією, Земельим Кодексом України та законами України. В ході судового засідання [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] свої позовні вимоги збільшили та просили суд також скасувати державний акт про право власності на земельну діляку, яка належить гр. [PERSON], який придбав дану спірну земельну ділянку у відповідача [PERSON], а також скасувати договір купівлі-продажу № 394 від 20 лютого 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського нотаріального округу [PERSON], за яким дана земельна ділянка була відчужена на користь [PERSON], про що подали письмове клопотання (а.с. 128). В ході попереднього судового розгляду справи відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідач визнав факт належності йому на праві приватної власності земельної ділянки, яка була розташована в межах м. Перечин в урочищі Біля контори площею 0,38 га, яка надавалася йому як члену КСПГ ім [PERSON]. Державний акт про право приватної власності на дану земельну ділянку з його згоди виготовляла інша особа, однак він особисто підписував всі заяви та інші документи, які були повязані з цим процесом. У 2006 році він продав дану земельну ділянку гр. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу та отримав згідно договору зазначену в ньому грошову суму. Однак відповідач [PERSON] не зміг пояснити в судовому засіданні підстави визнання позову, в той же час зазначив, що він мав всі законні підстави на отримання даної земельної ділянки, крім того давав в ході судового розгляду суперечливі пояснення з приводу обставин заявленого позову. На цій підставі суд дійшов висновку, що таке визнання позову в попередньому судовому засіданні відповідачем порушує права та законні інтереси інших осіб, зокрема гр. [PERSON], який набув право власності на дану земельну ділянку на підставі оплатного правочину купівлі-продажу і на даній стадії процесу не був залучений як учасник судового розгляду, а тому суд у відповідності до положеннь ч. 4 ст. 174 ЦПК України продовжив розгляд справи. Представник співвідповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову заперечив в повному обсязі та подав з цього приводу суду письмові заперечення. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору відділу Держкомзему в Перечинському районі [PERSON] проти задоволеня позову заперечила в повному обсязі та пояснила в судовому засіданні, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК, №004944 відповідача [PERSON] виданий йому у відповідності до технічної документації із землеустрою на підставі розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації від 15 травня 2003 року №147 та сертифікату серії ЗК №0033119. Таким чином відсутні правові підстави для визнання даного акту нечинним. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, заслухавши покази свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що змінений позов [PERSON] не підлягає до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15 лютого 2006 року відповідачу по справі [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3882 га, серія ЗК, № 004944, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №0106070000011 (а.с.43). Даний акт виданий [PERSON] згідно із дослідженою в судовому засіданні технічною документацією із землеустрою та посвідченню права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в урочищі Біля контори на території Перечинської міської ради, кадастровий номер ділянки 2123255100:01:004:0021, на підставі розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації від 15 травня 2003 року №147 та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0033119 (а.с.35-48). Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] особисто підписав заяву на імя голови Перечинської міської ради про виділення йому в натурі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в м. Перечин, ур. Біля контори в контурі 536, згідно сертифікату №0033119 від 31 січня 2006 року та інші документи техічної документації даної земельної ділянки (а.с. 37, 38). В ході судового засідання встановлено, що відповідач [PERSON] відчужив дану земельну ділянку на користь гр. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 лютого 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 394 (а.с. 153). В ході судового розгляду також встановлено, що згідно довідки № 173 від 28 січня 2009 року, виданої позивачці [PERSON] відділом Держкомзему у Перечинському районі Закарпатської області її земельній ділянці присвоєно кадастровий №2123255100:01:004:0095 і вона розташована в урочищі Полякове, в той час як спірній земельній ділянці відповідача [PERSON] присвоєний інший кадастровий №2123255100:01:004:0021 і вона розташована в іншому урочищі Біля контори (а.с. 5). Допитана в ході судового засідання свідок [PERSON], яка була секретарем засідання комісії з питань розпаювання землі КСГП ім. І.Франка, показала, що згідно протоколу №2 від 16 квітня 1998 року позивачці по справі [PERSON] поряд із іншими членами КСГП було вирішено виділити земельну ділянку 0,20 га в урочищі Полякове між конторою та вул.Терешкової згідно схеми поділу земель колективної власності КСГП, що підтверджується копією протоколу, на якому є її підпис (а.с. 76-78). Згідно дослідженої в ході судового засідання схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСГП ім. І.Франка Перечинського району Закарпатської області, яка була затверджена протоколом №1 загальних зборів членів КСПГ від 19 лютого 1997 року, а також матеріалів мензульної зйомки, спірна земельна ділянка розташована в контурі №536, можливий розмір земельної частки (паю), в якому у фізичних гектарах дорівнює 1,14 га на одну особу (а.с. 96-105). Крім того, згідно даної схеми розпаювання земельна ділянка позивачці по справі [PERSON] в даному контурі не виділялася, що також підтверджується листом ДП Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах від 04 серпня 2009 року №1494 (а.с. 6). Крім того, посилання позивачки [PERSON] як на доказ права власності на спірну земельну ділянку на лист відділу Держкомзему у Перечинському районі Закарпатської області №813 від 16 травня 2009 року (а.с. 9), додаток до розпорядження від 12 червня 2003 року, у якому наведений список громадян, яким передаються земельні ділянки у приватну власність для ведення особистого селянськго господарства (а.с. 13), схему розпаювання паїв власників сертифікатів в ур. Полякове, контур 543, 544 (а.с. 79) судом до уваги не береться, оскільки вказані документи не відповідають вимогам належності та допустимості, так як не містять інформації щодо предмета доказування, зокрема: в них не зазначені жодні розміри земельних ділянок, а також їх чітке місцерозташування, що унеможливлює їх ідентифікацію. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Крім того, ст.ст. 203, 215-235 ЦПК України передбачений вичерпний перелік вимог, недодержання яких може призвести до нечинності правочину. Таким чином, на підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що позивачкою [PERSON] не надано жодних доказів, які б свідчили про незаконність видачі відповідачу [PERSON] акту на право власності на земельну ділянку площею 0,3882 га, серія ЗК, №004944, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №0106070000011, а також не доведено інших обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed