Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], покласти на нього витрати в органах РАЦС при розірванні шлюбу, стягнути на її користь з цього ж відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] - [INFO], в розмірі 400 грн. щомісячно, до повноліття цієї дитини, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду з цим позовом. Крім того, позивач просила залишити неповнолітню дитину, [PERSON], проживати з нею та допустити негайне виконання судового рішення в межах платежів за місяць. У обґрунтування своїх вимог вказала, що між нею та відповідачем 24.10.2007р. був зареєстровано шлюб відділом РАЦС по м. Бердянськ Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 812. Від цього шлюбу у них народилась вказана вище дитина. Батьком цієї дитини органами РАЦС записаний та є відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Приблизно з листопада 2009 року вона і відповідач проживають окремо, відповідач фактично створив нову сім'ю, і тому, на погляд позивача, збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює її примирення з відповідачем. Крім того, відповідач ухиляється від утримання їх неповнолітньої дочки, яка проживає з нею, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач випробовує матеріальні труднощі, пов'язані з матеріальною стороною утримання та виховання дітей, оскільки крім сумісної з відповідачем дитини, на її утриманні також знаходиться ще одна дочка від першого шлюбу [INFO], на яку вона не отримує аліментів. Інших дітей у відповідача немає, ніхто не знаходиться на його утриманні, стягнень по виконавчим документам не проводиться. В даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і в зв'язку з цим, не має можливості працювати. Добровільно матеріальну допомогу на її, позивача утримання відповідач також не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден з вимогами щодо розірвання шлюбу, а також зі стягненням з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 250-300 грн. Заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини. Підтвердив факт проживання їх дочки з позивачкою. У обґрунтування своїх заперечень зазначив, що на момент фактичного припинення їх з позивачкою сімейних відносин у листопаді 2009 року, вони з дружиною домовилися про утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON]. На протязі останнього року, щомісяця, він виконував обов'язки батька з утримання дочки та надавав допомогу дружині, як у грошовому вигляді, так і у натуральній формі. На протязі останніх двох років він не мав постійного заробітку, не був працевлаштований. На цей час має незадовільне матеріальне становище, не має постійного доходу та не може працевлаштуватися на роботу, мешкає в орендованому приміщені. Вважає, що позивачка не обґрунтувала суми аліментів, які вона просить стягнути з нього, та не підтвердила необхідність в їх отримані в такому розмірі документально та доказами. Позивач отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто має певний дохід на своє утримання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач підтвердив той факт, що сторони припинили шлюбні відносини і разом не проживають з листопада 2009 року, а також, що він фактично утворив нову сім'ю. Таким чином, суд вважає, що сім'я остаточно розпалась та примирення між сторонами не можливе, тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою письмових доказів батьками неповнолітньої дитини [PERSON], 07.08.2009р. народження є сторони по справі, що не оспорюється відповідачем, як і факт того, що дитина проживає з позивачкою. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно з якими відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини та позивачки. Позивачка в поясненнях посилалася на те, що кошти, які дає відповідач на свій розсуд є недостатніми для її утримання та дитини. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач добровільно допомогу на її утримання не надає. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, незалежно від того, розірваний шлюб між батьками дітей, або вони знаходяться в ньому, а згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 80, ч. 3 ст. 181 СК України аліменти одному з подружжя та на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ст.ст. 182, 184 СК України, при визначені розміру аліментів на неповнолітню дитину та на дружину, суд також врахував положення ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», в якій встановлені на 2010 рік суми прожиткового мінімуму на одну особу та на одну дитину віком до 6 років, які на дату винесення рішення суду складають відповідно 861 грн. та 787 грн. Відповідно до ч.2 .ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги позивачки підтверджуються наданими копіями документів - свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтва про народження дитини, довідкою з місця проживання (а.с.6-8). Відповідач пояснив, що він є працездатною людиною, протипоказань щодо праці не має, причину його не знаходження на обліку в міському центрі зайнятості не обґрунтував. У нього відсутні інші діти, непрацездатні дружина та батьки. Має не регулярний дохід, працює підробітками по ремонту автомобілів та виконує будівельні роботи. Суд вважає вимоги позивачки правомірними, оскільки вони відповідають положенням ст. 181 СК України та вказаного вище Закону, а заперечення відповідача необґрунтованими і такими, які не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та доказах. Враховуючи, що відповідач не має постійної роботи, має мінливий дохід, суд вважає можливим стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини та на утримання його дружини (позивачки) у твердій грошовій сумі у розмірі відповідно 400 та 200 гривень щомісячно. Сторони визначилися з місцем проживання їх неповнолітньої дочки з матір'ю, тобто з позивачкою [PERSON], і ці обставини сторони по справі в судовому засіданні підтвердили. Тому, суд вважає, що в даний час відсутні підстави заявляти позовні вимоги про визначення місця мешкання їх неповнолітньої дитини. Відповідно до частини 3 статті 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів. Порядком оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1258 в редакції постанови КМ України від 5 серпня 2009 року № 825, витрати з інформаційно-технічного розгляду справи про стягнення аліментів передбачені у розмірі 120 грн. Відповідно до ст.ст. 80,81,88 ЦПК України з відповідача у доход держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial