Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-16 00:00:00

В жовтні 2008 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» (далі - Третейський суд), який уточнила в червні 2009 р., посилаючись на те, що рішенням Третейського суду від 25.09.2007 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] визнаний недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладеного 25.12.2003 р. між [PERSON] (даруватель) в особі її представника [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] (обдарований) з другої сторони. Тим же рішенням за [PERSON] визнано право власності на зазначену квартиру. Підставою для розгляду справи стала третейська угода від 20.07.2007 р., укладена між [PERSON] та [PERSON], якою останні домовилися про розв'язання усіх спорів, розбіжностей, вимог або претензій щодо визнання недійсним договору дарування зазначеної квартири у вказаному Третейському суді. Таку третейська угоду [PERSON] вважає незаконною, як укладену між неналежними сторонами, оскільки позивачка була притягнута до участі у справі у не якості сторони, а третьої особи. Третейський суд в подальшо\-му прийняв завідомо незаконне рішення, яким вона позбавлена права на квартиру, та не змогла оска\-ржити рішення. Тому просила визнати недійсними вказані третейську угоду та рішення суду, визна\-вши за нею право на його оскарження. В квітні 2009 р. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], зазначивши, що рішення Третейського суду від 25.09.2007 р., що оспорюється [PERSON], було прийнято на підставі того, що раніше Третейським судом було визнано недійсною довіреність від 24.04.2003 р., що видана [PERSON] [PERSON], якою останньому надавалося право управління та розпорядження майном довірителя. [PERSON] мала змо\-гу приймати участь у засіданні третейського суду, висувати власні вимоги, але відмовилася від цього із власної ініціативи. У зв'язку із тим, що довіреність визнана недійсною, просила визнати, що [PERSON], укладаючи угоду дарування від її імені, діяв з перевищенням повноважень, розпоря\-джаючись її майном. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов підтримали, просивши його задовольнити з підстав, зазначених в заяві. Зустрічний позов не визнати. Пояснили, що третейська угода та рішення Третейського суду були направлені на порушення її права власності, що є незаконним. Як третя особа [PERSON] не могла за законом оскаржити рішення. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути за її відсутності за участю її представника [PERSON] Відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом, а також представник позивачки за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіла» позов [PERSON] не визнав, позов [PERSON] підтримав, пояснивши, що підстав для скасування рішення третейського суду немає, оскільки воно та третейська угода є законними. До того: [PERSON] пропустила тримісячний строк на оскарження рішення суду. Просив в позові [PERSON] відмовити, позов [PERSON] задовольнити. Також свої заперечення проти позову [PERSON] та пояснення на позов [PERSON] подав в письмовому вигляді. Представник Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» в судове засідання не з'явився, письмово просив розглянути справу за його відсутності, в запереченнях проти позову [PERSON] пояснив, що Третейський суд не є юридич\-ною особою та не наділений цивільною процесуальною правоздатністю та не може приймати участі судовому засіданні. Просив в позові [PERSON] відмовити, оскільки рішення Третейського суду є за\-конним, позивачка пропустила строк для оскарження. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дій\-шов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та відмову у позові [PERSON] на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 25.09.2007 р. по справі № 41/9 за позовом [PERSON] до [PERSON] визнано не\-дійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 25.12.2003 р. між [PERSON] (даруватель) в особі її представника [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] (обдарований) з другої сторони. Тим же рішенням за [PERSON] визнано пра\-во власності на зазначену квартиру. 20.08.2007 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено третейську угоду, якою останні домовилися про розв'язання усіх спорів, розбіжностей, вимог або претензій щодо визнання недійсним договору дарування зазначеної квартири у вказаному Третейському суді. Ухвалою Третейського суду від 18.09.2007 р. [PERSON] було залучено до участі у справі в якості третьої особи. Від участі у розгляді справи та відмовилася (матеріали справи № 41/9 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український пра\-вовий союз» додаються). У відповідності із ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду буд-який спір, який виникає з цивільних чи гос\-подарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на роз\-гляд третейського суду при наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Таким чином, виходячи із змісту зазначеного Закону, третейська угода є різновидом цивіль\-но-правового правочину, тому вона повинна відповідати вимогам цивільного законодавства, що пе\-редбачені ст. 203 ЦК України, тобто він не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержан\-ня в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним су\-дом не вимагається. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного пра\-вочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою стороною. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Також ч. 1 ст. 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчи\-нення. У відповідності із ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний по\-рядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи..., незаконне заволодіння ним. Оскільки оспорювана третейська угода була спрямована на заволодіння в незаконний спосіб майном [PERSON], внаслідок чого Третейським судом були вирішені питання про цивільне право позивачки, яка виступала у справі у якості третьої особи. [PERSON] мала конституційне право на звернення до суду із позовом щодо третейської угоди та рішення Третейського суду. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved