Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначенним позовом, в якому з урахуванням уточненних позовних вимог , прийнятих судом, просить суд визнати недійсним іпотечний договор № 014/07-148/336-1 від 03 грудня 2007 року , який було укладено між нею та відповідачем щодо передачі в іпотеку належного їй житлового будинку за адресою смт.Володарське вул. Енгельса,98 в забеспечення виконання зобов»язань за кредитним договором №014/07-148//336 між відповідачем і її чоловіком [PERSON] , та зняття заборони на відчужженя належного їй будинку. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що про наявність договору іпотеки їй стало відомо після смерті її чоловіка 22 квітня 2010 року, тому що кредит , який брав її чоловік не використовувся на потреби сім»ї, а був взятий в інтересах третьої особи, який спочатку оплачував кредит, а потім, коли він перестав платити вимушений був оплачувати її чоловік. Договор іпотеки підписаний нею, але ж при підписанні нотаріальних документів їй не було роз»яснено ні працівником банку ні нотаріусом, що вона підписує договір іпотеки і які наслідки він тягне.Вона думала , що підписуючи документи просто давала згоду на офрмлення чоловіком кредиту. При підписанні договору іпотеки в будинку, який передавався в іпотеку було зареєстровано і разом з нею і її чоловіком постійно проживали двоє їх дітей,які на момент укладення договору були неповнолітні, а при цьому органи опіки не були задіяні і не давали свого дозвілу на його укладення, чим були грубо порушені права її неповнолітніх дітей . Окрім того, в договорі іпотеки внесені виправлення без їх відповідного зазначення в договорі і підписів сторін, а саме в первісному вигляді в іпотеку передавався будинок по вул. Енгельса, 4, який їй не належить, а пізніше прописом були внесені зміни № будинку з «4»на «98». На підставі викладеного просить визнати договор іпотеки недійсним і зняти заборону на відчуження майна, накладену нотаріусом [PERSON]. В судовому засіданні позивачка і представник позивачки підтримали свої вимоги в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. При цьому пояснили,що договор іпотеки був укладений з грубими порушеннями закону, без згоди органу опіки і піклування , чим порушені права її неповнолітніх дітей користуватися жилим приміщенням на рівні з власником. Зобов»язання за кредитним договором її чоловіком виконувались до останнього, на момент його смерті заборгованості за кредитом не було. Відповідач був повідомлений своєчасно про смерть чоловіка. Звернулась лише зараз, тому що на момент підписання договору позивачка була введена в оману щодо юридичного характеру вчинених нею дій і тому, що з боку банку поступають загрози про звернення стягнення на належний їй будинок ,внаслідок чого вона і її діти стануть безпритульними. Представник відповідача [PERSON], проти задоволення позову заперечувала, мотивуючи тим, що договор було укладено відповідно до вимог закону. Позивачка, укладаючи договор іпотеки, діяла обмірковано, була освідомлена про юридичний характер вчинених нею нотаріальних дій і про можливі наслідки невиконання її чоловіком умов кредитного договору. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з»явився , але ж надав суду копію нотаріальної справи та заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа Служба у справах дітей Володарської райдержадміністрації в судове засідання не з»явилась, просила розглянеути справу у їх відсутність, але ж надала письмовий висновок, в якому вважає. що при укладенні договору іпотеки дійсно було грубо порушені права дітей позивачки : малолітньої [PERSON] і неповнолітньої [PERSON]»ї щодо вільного проживання і користування житлом своїх батьків.Договор іпотеки було укладено без висновку про його доцільність органу опіки та піклування з приводу захисту житлових прав дітей. Про надання такого висновку до органу опіки та піклування сторони не звертались. Вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, а також дослідивши наявні в справі докази у їх сукупності, суд приходе до слідуючого. Судом встановлено на підставі копії договору іпотеки і кредитного договору і це не оспорюється сторонами, що дійсно іпотечний договор № 014/07-148/336-1 від 03 грудня 2007 року було укладено між позивачкою та відповідачем( від імені якого на підставі доручення діяли [PERSON] та [PERSON]А.) щодо передачі в іпотеку належного їй житлового будинку за адресою смт.Володарське вул. Енгельса,98 в забеспечення виконання зобов»язань за кредитним договором №014/07-148//336 між відповідачем і її чоловіком [PERSON], який згідно до копії свідоцтва про смерть помер 22.04.2010 року. Договор іпотеки був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] 03.12.2007 року і внесений до реєстру за №942 та накладена заборона на відчуження спірного житлового будинку , що належить позивачці до припинення договору іпотеки, яке також зареєстроване в реєстрі за №943 від 03.12.2007 року. Предмет договору іпотеки житловий будинок № 98 по вул. Енгельса дійсно належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 25.01.1995 року , відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно матеріалів нотаріальної справи при посвідчені договору іпотеки нотаріусом були встановлені повноваження осіб на укладення договору, їх особу,наявність у іпотекодавця право власності на майно, що передається в іпотеку, особу позичальника [PERSON], свідоцтво про одруження позивачки з [PERSON] Із паспортних відомостей , наданих нотаріусу встановлено, що і [PERSON] і [PERSON] на момент укладення договору були зареєстровані в будинку , який передавався в іпотеку. При цьому в матерілах нотаріальної справи відсутні відомості про дітей іпотекодавця і місце їх проживання, а також звернення та висновок органу опіки і піклування про відповідність укладення зазначенного договору іпотеки інтересам неповнолітніх дітей іпотекодавця. Але ж судом встановлено, що дійсно іпотекодавець [PERSON] і позичальник [PERSON], які проживали постійно і зареєстровані в спірному будинку , який переданий в іпотеку за оспорюваним договором на момент укладення договору, мали малолітню дочку [PERSON] [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON] ,[INFO] , (згідно копій свідоцтв про народження дітей), які також на момент посвідчення договору іпотеки 3.12.2007 року були зареєстровані і постійно проживали з батьками в будинку за адресою вул.Енгельса,98 в смт. Володарське, який був переданий в іпотеку за оспорюванним договором, що підтверджено відмітками про реєстрацію в домовій книзі зазначеного будинку. При вирішенні даного спору суд виходить з того, що відповідно до ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні, як стратегічний і загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері, є Закон України «Про охорону дитинства», норми якого узгоджуються із вищеназваними положеннями Конвенції «Про права дитини». Відповідно до ст. ст. 17 -18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації . Також ці положення узгоджуються з ст.150 ЖК України, відповідно до якої громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сім»ї, та ст.156ЖК України, відповідно до якої члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири) . Згідно ст.29 ч.4 ЦК України, місцем проживання особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ст.4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації. Ст.6 Закону України « Про іпотеку»встановлює що у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого амоврядування така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку. Опікун не має права без дозволу органу опікун та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації (ст.71 ЦК України). Батьки, відповідно до діючого законодавства, є опікунами малолітніх дітей за законом. Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України однією з обов»язкових вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочинує те, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недодержання в момент вчинення правочину стороною цих вимог є підставою його недійсності (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Таким чином , судом встановлено, що укладений і нотаріально посвідчений без дозволу органу опіки і піклування 03 грудня 2007 року договор іпотеки між позивачкою та відповідачем,предметом якого є належний позивачці на праві приватної власності жилий будинок за адресою вул.Енгельса,98, в якому на момент укладення договору були зареєстровані і постійно проживали іпотекодавець з малолітньою та неповнолітньою дитиною, суперечить правам і інтересам цих дітей, що відповідно до вимог ст.ст.203ч6,215ч1ЦК України,є підставою для визнання його недійсним. Щодо вимог позивачки про зобов»язання органів нотаріату зняти заборону на відчуження предмету іпотеки та виключення запису про цей будинок з реєстру іпотек, суд вважає, що визнання судом договору іпотеки недійсним є достатнім для виконання нотаріусом, відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, дій щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна за заявою іпотекодавця на підставі судового рішення. А тому ці вимоги не є спірними і не підлягають додатковому вирішенню та закріпленню в судовому рішенні. Судові витрати по справі складають : судовий збір 8.50грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в суммі 37 грн. які відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ПАТ «[PERSON] [PERSON]» \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved