Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач 06.08.2010 року звернулася в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В своєму позові позивач зазначила, що 14 липня 2010 року відповідач, як водій рейсового автобуса «[PERSON] Миколаїв», відмовив їй, як пільговику у безкоштовному проїзді в автобусі, а коли вона сплатила кошти за проїзд і потребувала від нього квиток, то він облаяв її нецензурною лайкою, а потім намотав навколо її шиї стрічку з автобусних квитків і знову словесно образив. Заявила, що такі дії відповідача вчинені ним, в присутності інших пасажирів автобуса зганьбили її честь і гідність, від чого вона зазнала нервових переживань, душевних страждань, тобто моральної шкоди. Посилаючись на викладені в позові обставини, на заподіяння їй діями відповідача моральної шкоди, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь 1700 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди і всі судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги позивача. Посилаючись на заподіяння його матері, пенсіонерці, ветерану праці моральної шкоди, такими неправомірними діями відповідача, просив позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позову не визнав. Не заперечуючи самого факту конфлікту і вчинення дій, що полягали в тому, що він надів на шию позивача стрічку з автобусних квитків, відповідач заперечує факт заподіяння цими його діями моральних страждань позивачу, а тому просить суд в задоволені позову відмовити, як заявленому безпідставно. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з матеріалів справи, позивач народилася 04.08.1939 року, являється пенсіонеркою, ветераном праці і має статус «дитини війни», користується пільгами при проїзді в рейсових автобусах, відповідно до чинного законодавства. 14 липня 2010 року, близько 6 години ранку позивач була пасажиром рейсового автобуса «[PERSON] Миколаїв», водієм якого був відповідач по справі. Відповідач, як водій автобуса, відмовив позивачу, як пільговику у безкоштовному проїзді в даному рейсовому автобусі, а коли остання сплатила кошти за проїзд і потребувала від нього квиток, то він облаяв її нецензурною лайкою, а потім намотав навколо її шиї стрічку з автобусних квитків і знову словесно образив. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факти образ з вуст відповідача в адресу позивача, вчинення образливих дій із супроводом образливими словами, внаслідок чого позивач почувала себе зле, нервувала, душевно страждала. Вказані дії відповідача і його поведінка, як підтверджено показами свідків були образливими і ганьбили позивача в очах інших пасажирів автобуса. За вчинення відповідачем хуліганських дій, які виразилися в нецензурній лайці в громадському місці, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, а також на нього було накладено дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни. Суд зазначає, що незаслужені, нецензурні, образливі висловлювання відповідача на адресу позивача - жінки похилого віку, пенсіонерки, ветерана праці, яка має статус «Дитини війни», в громадському місці в рейсовому автобусі, в присутності чисельних інших пасажирів автобуса були образливими для позивача і такими, що ганьбили її честь та гідність. Внаслідок таких дій відповідача, позивач перенесла нервові переживання, зазнала душевних страждань, відчувала після вчинення цих дій себе зле, вимушена була звертатися за медичною допомогою, через підвищення у неї артеріального тиску і виниклий гіпертонічний криз, викликаний вищевказаними подіями. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожний громадянин має право на повагу до його гідності і честі, які являються недоторканими. Відповідач порушив ці вимоги чинного законодавства по відношенню до позивача, яка, відповідно до ч.3 ст.297 ЦК України має право на судовий захист своєї гідності і честі і відшкодування заподіяної моральної шкоди, у відповідності до ст.ст.16,23,280 ЦК України. Відповідач повинен нести відповідальність за посягання на честь та гідність позивача та відшкодувати їй заподіяну з його вини моральну шкоду. Аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, в тому числі обставини, викладені в позові, ті перенесені позивачем нервові переживання та душевні страждання, зазнані через приниження відповідачем її честі і гідності, враховуючи глибину цих страждань, характер і обставини справи та протиправної поведінки відповідача, ступінь його вини, як особи, яка заподіяла шкоду, вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що заподіяна моральна шкода позивачу повинна бути відшкодована в грошовому виразі в розмірі 1000 гривень. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в сумі 292 гривні.

Outcome: partial