Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

29.10.2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 585 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на зазначену земельну ділянку від 18 квітня 1995 року серія І-МК № 003197, виданий на ім`я [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у судовому засіданні вказував, що згідно Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №586 від 12.03.2010 року я є власником житлового будинку [ADDRESS] . При зверненні до Управління держкомзему із питанням оформлення права власності на земельну ділянку, на якій розташований зазначений житловий будинок, позивачу було відмовлено у зв`язку із наявністю державного акту на спірну земельну ділянку за попереднім власником будинку. Відповідач в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно. Представник третьої особи - Управління держкомзему м. Миколаєва - в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи - Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» - в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №586 від 12.03.2010 року я є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 8). Позивач звернувся до Управління держкомзему м. Миколаєва із питанням оформлення права власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що це право зареєстроване за відповідачем на підставі державного акту на право власності на спірну земельну ділянку (а.с. 9-11) та запропоновано звернутись до суду (а.с. 7). Відповідно до статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч.2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю, а згідно ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. Так ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а ч.І ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що при переході права власності на будівництво і споруду разом з цими об`єктами переходить право власності або право користування земельною ділянкою без змін її цільового призначення. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається за іншою особою. Окрім того, згідно ч. З ст. 152 ЗК України встановлено застосування інших способів захисту права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved