Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача в сумі 22 514,63 грн. а також судовий збір та витрати по інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві, позов просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні просила в частині позову відмовити, так як невірно нараховано тіло кредита та відсотки за користування кредитом. Окрім цього відповідачка заявила клопотання про відстрочку кредиту на рік, так як у неї в даний час скрутне економічне становище. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, ч.2 ст. 651 ЦК України. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 2 статті 1054 ЦК України передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України(позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що відповідно договору на відкриття карткового рахунку від 21.03.2008 р. між Полтавського акціонерного банку «Полтава-Банк»та [PERSON] був укладений кредитний договір № 105088 з відкриття карткового рахунку на суму 15 000 грн. зі сплатою 2,5% за користування кредитом в місяць. Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON], економіст «Полтава-банк»позивачу вірно нарахували проценти, так як вона не завжди своєчасно погашала суму яка брала по картці і проценти, тому нараховувалася нестандартні відсотки, відповідно умов договору і сума заборгованості росла та надала окремий розрахунок заборгованості. В судовому засіданні даний розрахунок перевірено і встановлено, що тіло кредита по розрахунку перевищує тіло наданого кредиту, а саме замість 15 000 грн. нараховано 15 270,16 грн. (стандартний кредит 9 567,42 грн., нестандартний кредит 450,82 грн., сумнівний кредит 5 251,92 грн. 9 567,42+450,82+5 251,92=15 270,16 грн.), хоча в позовній заяві вимога про стягнення заборгованості по тілу кредита становить 14 200 грн. Окрім цього відсотки також не співпадають з розрахунком,в позовних вимогами сума становлять 8 314,63 грн., а в розрахунку 7244,47 грн. (стандартні відсотки 158,38 грн., нестандартні відсотки 10,50 грн., сумнівні відсотки143,89грн. та несплачені відсотки6 931,70 грн. 158,38+10,50+143,89+6931,70=7244,47 грн.). Відповідно ст. 9.2 договору, право на розірвання (припинення) дії Договору мають обидві сторони, а строк його розірвання(припинення) настає тільки тоді, коли виконані всі зобовязання, що випливають з умов договору. Банк зберігає за собою право банк має право достроково розірвання (припинення) дії Договору , якщо клієнт не виконує умови договору. Згідно ч.3 претензії банку до [PERSON] від 25 грудня 2009 року її повідомили про розірвання даного договору в звязку з невиконанням нею взятих на себе зобовязань та повідомляють про суму заборгованості на 18 089,92 грн. з яких сума по тілу кредиту складає 15 270,16 грн. та відсотки 2 819,76 грн. Суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає розірвання договору та повернення суми кредиту, а також сплату процентів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, так як строк дії договору закінчився, банк розіврав договір, відповідач суму боргу по тілу кредиту та відсотках не сплачує. Таке право також передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України, яка застосовується до правовідносин за кредитним договором. Відповідно до наданих суду позовних вимог та розрахунку, зважаючи на їх плутанину, а також те, що 25.12.209 року договір було в односторонньому порядку розірвано позивачем з відповідача підлягає сума стягнення на день розірвання з врахуванням основної суми кредиту 15 000 грн. а не 15 270,16 грн., так як стягнення тіла кредиту не може бути більшим від наданого основного тіла кредиту. Відповідно ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Клопотання відповідача про відстрочення рішення суду підлягає частковому задоволенню, а саме суд вважає, що 6-ть (шість) місяців є розумний термін на відстрочення рішення суду, в звязку з скрутним матеріальним становищем відповідача, так як пройшов великий термін від взяття кредиту і виконання щодо його погашення перед банком. Відповідно вимог ст. 214 ЦПК України, суд при винесенні рішення повинен вирішити питання розподілу судових витрат по справі, згідно ст. 88 ЦПК України, тому з відповідача підлягає стягнення на користь держави судові витрати та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial