Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-23 00:00:00

В вересні 2010 р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товарна біржа «Альянц», Вознесенське відділення реєстраційно - екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України в Миколаївській області, про визнання недійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу та застосування наслідків його недійсності. В позовній заяві зазначено, що 25 квітня 2009 р. позивачка [PERSON] на імя позивача [PERSON] та відповідачів [PERSON] і [PERSON] видала довіреність на право експлуатації, а також розпорядження належним їй автомобілем марки ВАЗ 2108, тип ТЗ - легковий седан, 1987 року випуску, колір - червоний, обєм двигуна 1300 куб.см., шасі (кузов, рама, коляска) №ХТА210800Н0174501, реєстраційний номер [NUMBER]. Вказана довіреність була посвідчена [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрована в реєстрі за №306 (триста шість). 20 травня 2010 p., відповідно до Біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного та зареєстрованого на Товарній Біржі «Альянц», відповідач [PERSON], який діяв від імені позивачки [PERSON] на підставі вказаної довіреності, продав відповідачу [PERSON] вказаний вище транспортний засіб. Посилаючись на те, що така біржова угода укладена в порушення вимог ч.1 ст.203, ч.З ст.238, ст.659 ЦК України, позивачі просили позов задовольнити, визнати недійсним біржовий договір купівлі - продажу транспортного засобу, укладений 20 травня 2010 р. між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] Застосувати наслідки недійсності договору, повернувши сторони у попередній стан, а також покласти зобовязання на [PERSON] зняти з реєстраційного обліку вказаний транспортний засіб та повернути технічну документацію власнику автомобіля [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та на їх задоволенні наполягали. При цьому, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначавши, що між сторонами відбулась угода купівлі - продажу транспортного засобу, за якою повністю були виконані всі істотні умови договору. При цьому, останні вказували, що спірний договір був укладений з додержанням вимог діючого законодавства. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним, направила на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно поданої до суду письмової заяви від 01 березня 2011 р. позовні вимоги не визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Представник Товарної Біржі «Альянц» та представник Вознесенського відділення реєстраційно - екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України в Миколаївській області, в судове засідання не зявилися, судом про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність учасників цивільного процесу, які не зявилися у судове засідання, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається з матеріалів справи і це не заперечували сторони в судовому засіданні, позивачка [PERSON] була власником спірного автомобіля марки ВАЗ 2108, тип ТЗ - легковий седан, 1987 року випуску, колір - червоний, обєм двигуна 1300 куб.см., шасі (кузов, рама, коляска) №ХТА210800Н0174501, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія ОІС №600531, виданого 01 жовтня 2003 р. МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області (а.с.8). 25 квітня 2009 р. [PERSON] видала нотаріально посвідчену довіреність на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], якою уповноважила останніх експлуатувати та розпоряджатися від її імені вказаним автомобілем (у тому числі продати за ціну та на умовах за його (її, їх) розсудом, обміняти, здати в оренду). При цьому, із змісту довіреності видно, що стосовно експлуатації та розпорядження автомобілем, позивачка надала [PERSON], [PERSON], [PERSON] право діяти кожному самостійно та незалежно один від одного (а.с.10). 20 травня 2010 р. [PERSON], який діяв від імені позивачки [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 25 квітня 2009 p., [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, було укладено договір купівлі-продажу належного [PERSON] на праві власності автомобіля, який придбав [PERSON] Вказаний договір сторони оформили на Товарній Біржі «Альянц» (а.с.9). Відповідно до ст.ст.204,227 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.ст.655, 632 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність другій стороні (покупцеві) майно чи товар, а покупець зобовязаний прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. За змістом ст.ст. 328,334 та 655 ЦК України власником майна за договором купівлі-продажу стає покупець за цим договором, який прийняв майно і сплатив за нього обумовлену договором грошову суму. Крім того, законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна. Пунктами 7,8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 7 вересня 1998 року, передбачено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або» тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться. Разом з тим, за своє юридичною природою договір купівлі - продажу є двостороннім (взаємним) правочином, оскільки для виникнення правовідношення купівлі - продажу необхідне волевиявлення однієї особи (продавця) на продаж належного їй майна та волевиявлення іншої особи (покупця) на придбання цього майна за плату. Досліджений в судовому засіданні зміст біржового договору купівлі - продажу транспортного засобу, свідчить про те, що сторони за угодою домовилися щодо усіх істотних умов договору, за яким продавець передав покупцеві у власність рухоме майно - спірний автомобіль, а останній прийняв його та сплатив продавцю визначену договором грошову суму та в подальшому зареєстрував транспортний засіб у державному уповноваженому органі за місцем свого проживання (повідомлення Вознесенського відділення реєстраційно - екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України в Миколаївській області за N9999 від ЗО листопада 2010 р.) Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким продавець передав покупцеві обумовлений транспортний засіб, а покупець передав останньому визначену грошову суму (вказана обставина сторонами не оспорювалась). Щодо посилання позивачів на порушення відповідачем [PERSON] вимог ст.238 ЦК України, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.237 ЦК України, представництво є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно ч.1 ст. 238, ст.239 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє і правочини, вчинені представником, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обовязки особи, яку він представляє. Разом з тим, суд виходить з того, що правочин завжди має вчинятися представником в інтересах сторони, яку представляють. Так, з метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. При цьому словосполучення "у своїх інтересах" слід розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам представлюваного, в тому числі на користь інших осіб, в тому числі і тих, представником яких він одночасно є. Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач [PERSON] мав повноваження від позивачки [PERSON] здійснити відчуження (продажу) майна останньої. За правилами ст.ст. 10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Враховуючи, що по справі відсутні докази на підтвердження того, що представник [PERSON] свідомо вчиняв правочин всупереч інтересам довірителя та бажав (чи свідомо допускав) їх настання, а також те, що не надано доказів про наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя, суд вважає, що правових підстав для задоволенні позову не має. При цьому, суд не приймає доводи представника позивачів на порушення відповідачами ст.659 ЦК України, оскільки повідомлення покупця про права третіх осіб є дійсно обовязком продавця, але до прав третіх осіб відповідно до вказаної стані відносяться: права наймача, права застави, право довічного користування тощо. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товарна біржа «Альянц» та Вознесенське відділення реєстраційно - екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України в Миколаївській області, про визнання недійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу та застосування наслідків його недійсності є необгрунтованими, тому не підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.88 ЦПК України судовий збір та витрати з інформаційно - технічного забезпечення судового процесу, повязаних з розглядом цивільної справи, сплачено при подачі позову до суду.

Outcome: dismissed