Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочинну дійсним і визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що 13 липня 2010 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будівлі телятнику № 2 площею 740 кв.м., розташованого за адресою Луганська область, Старобільський район, с.Шпотине, згідно якого він передав [PERSON] гроші в сумі 9500,00 гривень. Факт передачі грошей та отримання грошей в рахунок купівлі-продажу будівлі телятника № 2 свідчить розписка [PERSON] від 13.07.2010 року. Факт передачі у власність будівлі телятника свідчить акт приймання-передачі, який підписаний ним та [PERSON] Після отримання у власність будівлі телятника № 2 разом із правовстановлюючими документами на нього, він став володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном, розпочав відновлювані будівельні роботи. Між ним та [PERSON] була домовленість щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу впродовж місячного строку, як тільки відповідач підготує необхідну документацію для переоформлення права власності на будівлю телятника. Починаючи з 13 серпня 2010 року він неодноразово звертався до відповідача [PERSON] із проханням узаконити їх угоду, тобто посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу будівлю телятника. Однак, [PERSON] дотепер ухиляється від нотаріального посвідчення договору, посилаючись на недостатність у нього документів на майно. Тому, він звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати договір купівлі-продажу будівлі телятника № 2, площею 740 кв.м., яка розташована за адресою Луганська область, Старобільський район, с. Шпотине, укладеного між ним та [PERSON], не посвідчений нотаріально, дійсним. Визнати за ним право власності на будівлю телятника № 2, площею 740 кв.м., яка розташована за адресою Луганська область, Старобільський район, с. Шпотине. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про визнання позову [PERSON], та про розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності відповідача [PERSON] Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, а оскільки відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню і приймаючи до уваги те, що в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про визнання правочинну дійсним і визнання права власності на нерухоме майно, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Державне мито та інші судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, суд не стягує, бо він не порушують питання про стягнення з відповідача, а суд сам не може вийти за рамки позову. На підставі ч. 2 ст. 220, 328, 334 ЦК України,

Outcome: approved