Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

У травні 2005 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], Михайлівсько-Рубежівської сільської ради, Управління Держкомзему в Києво-Святошинському районі Київської області про скасування державної реєстрації Державного акту на право приватної власності на землю. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 20.12.2007 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області визнано недійсним Державний акт серії ІV-КВ № 026398 від 25.03.2002 року на земельну ділянку площею 0,25 га по вул. Радянській № 102 в с. Забуччя, Києво- Святошинського району Київської області, виданий Михайлівсько-Рубежівською сільською радою на імя [PERSON] за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним зазначено акту Державний акт на землю, серії ІV-КВ № 026398 від 25.03.2002 на імя [PERSON] було зареєстровано Михайлівсько-Рубежівською сільською радою в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 1220 на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Михайлівсько-Рубежівської сільської ради від 23.12.1993 року. Зазначене рішення Михайлівсько-Рубежівської сільської ради від 23.12.1993 року було визнано недійсним постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2007 року. [PERSON] просила суд скасувати державну реєстрацію Державного акту на право приватної власності на землю. В судовому засіданні представник Позивача підтримала позовні вимоги щодо скасування реєстрації Державного акту на право приватної власності на землю, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не зявились, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди представника Позивача та адвоката суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника Позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Державний акт на землю, серії ІV-КВ № 026398 від 25.03.2002 на імя [PERSON] було зареєстровано Михайлівсько-Рубежівською сільською радою в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 1220 на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Михайлівсько-Рубежівської сільської ради від 23.12.1993 року. Зазначене рішення Михайлівсько-Рубежівської сільської ради від 23.12.1993 року було визнано недійсним постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2007 року. 20.12.2007 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області визнано недійсним Державний акт серії ІV-КВ № 026398 від 25.03.2002 року на земельну ділянку площею 0,25 га по вул. Радянській № 102 в с. Забуччя, Києво-Святошинського району Київської області, виданий Михайлівсько-Рубежівською сільською радою на імя [PERSON] за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним зазначено акту. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням у цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Оскільки постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.05.2007 року про визнання незаконним рішення сільської ради та рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2007 року про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку набрали законної сили, то обставини встановлені судовими постановою та рішенням вважаються встановленими та доказуванню не підлягають. На підставі ч.1 ст.125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Оскільки Державний акт на право приватної власності на землю як підстава реєстрації був визнаний недійсним за рішенням суду, то і реєстрація відповідного Державного акта підлягає скасуванню.

Outcome: approved