Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 02.03.1997 р. перебував з відповідачкою в шлюбі який розірвано 06.09.2010 р. Під час подружнього життя народився вин Андрій, [INFO]. Згідно договору купівлі-продажу за спільні кошти в розмірі 800 грн. з дружиною придбали двохкімнатну квартиру [ADDRESS], яку оформили на відповідачку. Проживав з відповідачкою і сином в квартирі до кінця травня 2009 р. Позивач посилаючись на ст.ст. 60, 69, 70 СК України, оскільки відповідачка добровільно не бажає розділити майно просить суд винести рішення яким визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю його і відповідачки; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] зменшивши долю відповідачки до ? частини. В суді позивач позов підтримав, просить його задоволити. В суді позивач пояснив, що оскільки документи на квартиру зберігалися у відповідачки а тому він помилково вказав розмір коштів за які було придбано спірну квартиру. Фактично квартиру було придбано за спільні кошти, а саме половину коштів сплатила відповідачка за рахунок коштів від продажу будинку в селі Колибаївка, а решту коштів вніс він і його батьки, а саме його батьки позичили 2 тисячі доларів США та 3,5 тисячі грн. [PERSON] також свої заощадження, працював як за основним місцем роботи так і за сумісництвом. Оскільки квартира перебувала в занедбаному стані робили в ній капітальний ремонт. Відповідачка на час придбання квартири перебувала в декретній відпустці. В квартиру перейшли проживати на день народження сина в 1999 р. Відповідачка, її представник в суді позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні. Суду відповідачка пояснила, що спірна квартира була придбана під час шлюбу з позивачем за її особисті кошти, цю квартиру знайшла її мати яка і домовлялася за її придбання, на придбання квартири витратила всі свої кошти 6500 тисяч доларів які виручила від продажу належного їй на праві власності будинку в селі Колибаївка. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступне. Сторони з 02 березня 1997 р. перебували в шлюбі. 22.08.1997 р. під час шлюбу у сторін народився син [PERSON]. Шлюб між сторонами розірвано 06.09.2010 р. Під час подружнього життя, а саме 19.04.1998 р. відповідачкою було продано гр.[PERSON] згідно договору купівлі-продажу будинок з надвірними будівлями до нього та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,213 га, що знаходяться по вул.Калініна, № 2 в с.Колибаївка Камянець-Подільського району Хмельницької області за 6 997 грн. Зазначені обставини підтверджуються копіює договору купівлі-продажу від 19.04.1998 р. який приєднаний до матеріалів справи. Згідно пояснень свідка [PERSON] та приєднаної до матеріалів справи розписки від 09.04.1998 р. фактично продаж будинку відбувся за 6500 доларів США. В тому ж році під час подружнього життя в позивачем відповідачкою згідно договору купівлі-продажу від 02.09.1998 р. було придбано двохкімнатну квартиру [ADDRESS] у [PERSON] за 15 646 грн. Зазначені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу який приєднаний до матеріалів справи. В спірній квартирі сторони зробили капітальний ремонт і спільно проживали разом із дитиною до травня 2009 р. Зазначені обставини сторони в суді визнали. Ст. 22 КпШС України(1969 р.) встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст.24 КпШС України роздільним майном подружжя є: майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них; речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. П.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд критично оцінює твердження відповідачки та її представника, в тому числі пояснення відповідачки які вона дала як свідок, що саме за отримані нею від продажу будинку в с.Колибаївка кошти було придбано спірну квартиру, а кошти позивача пішли на її ремонт. Критично суд також оцінює пояснення свідка [PERSON], яка є матірю відповідачки, що саме за кошти отримані від продажу хати в селі Колибаївка було придбано спірну квартиру. Зазначені обставини спростовуються поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які є батьками позивача, і які суду пояснили, що позичили сину 2500 доларів США і 3000 грн. для внесення ним половини коштів за придбання спірної квартири, в квартирі проводився капітальний ремонт. Спростовуються також твердження відповідачки і поясненнями позивача, який будучи допитаний як свідок суду пояснив, що дійсно він в батьків позичив кошти які вніс як свою долю в придбання спірної квартири. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили обставини перевірки доларів США. Оскільки спірна квартира придбана в 1998 р., квартира не відноситься до роздільного майна подружжя в розумінні ст. 24 КпШС України, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю його і відповідачки підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісноївласності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Оскільки відповідачкою не доведено, а судом не встановлено обставин які свідчать що один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, а тому вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину спірної квартири підлягають задоволенню, а тому в звязку з цим доля відповідачки у спірній квартирі підлягає зменшенню до ? частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved