Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 20.10.2010 р. з відповідачем шлюб розірвано, про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 353. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, в утриманні дітей він добровільно участі не приймає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, відповідного віку, до повноліття дітей. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заявою просить суд розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матірю - [PERSON] і находяться на її утриманні. Відповідач працює, інших стягувань по виконавчим листам не має. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоровя, а також те, що відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання дитини, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 СК України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved