Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею та її неповнолітнім сином право на користування , проживання та приватизацію квартири [ADDRESS], визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Дніпропетровської ради від 22.03.1996 року про затвердження службовою квартири [ADDRESS], визнати ордер на вказану квартиру таким , що є ордером звичайного зразка та зобов'язати не чинити перешкод у вільному користуванні , розпорядженні та приватизації квартири [ADDRESS]. Позов, на задоволенні якого у судового засіданні наполягав позивач, обґрунтовано тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і була вселена у квартиру [ADDRESS] , на підставі ордеру , який був виданий на ім'я її чоловіка [PERSON], відповідно до рішення виконкому Жовтневої райради народних депутатів від 22.03.1996 року. Вважає що цей ордер є ордером звичайного зразка і не відноситься до спеціального ордеру для службової квартири. У вересні 1996 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, проте вони надалі проживали однією сім'єю у спірній квартирі. Рішенням громадської комісії з житлових питань вона була зареєстровану у цю квартиру. У 1998 році рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] був визнаний таким , що втратив право користування квартирою та знятий з реєстраційного обліку у зв»язку з припиненням трудових відносин з КЖП №31 м. Кривого Рогу. На думку позивача рішення про затвердження квартири [ADDRESS] службовою прийнято незаконно і підлягає скасуванню , оскільки прийнято з порушенням встановленого законом порядку та порушує її права та неповнолітнього сина на постійне проживання, користування та приватизацію спірної квартири. Представник відповідача - Криворізької міської ради, у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила у задоволенні позову відмовити. Не визнаючи позовні вимоги , представник відповідача пояснила, що рішенням виконкому Жовтневої районної ради №151 від 22.03.1996 року квартиру [ADDRESS] було затверджено службовою квартирою ЖКК-31 , де [PERSON] працював трактористом. Відповідно до Переліку категорії працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення , затвердженого [PERSON] Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 [PERSON] було надано квартиру . Оскільки [PERSON] був звільнений з КЖП 31 за власним бажанням , тому , відповідно до ст. 124 Житлового кодексу УРСР , п.34 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними робітники та службовці , що припинили трудові відносини з підприємством , установою , організацією , підлягають виселенню з службового приміщення з усіма особами, які з ними проживають , без надання іншого жилого приміщення. Представник відповідача ЖЕО №31 м. Кривого Рогу, у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила у задоволенні позову відмовити. Не визнаючи позовні вимоги , представник відповідача пояснила, що згідно ст. 118 ЖК України службові приміщення призначаються для заселення громадянами , які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем їх роботи або поблизу від нього , жиле приміщення включається до службових рішенням відповідного виконавчого комітету районної у місті [PERSON]. Позивач [PERSON] жодного дня не працювала в КЖП 31 м. Кривого Рогу , тому і не включена до службового ордеру. Крім цього, службове жиле приміщення дається громадянам на час виконання ними своїх службових обов'язків , які потребують проживання у такому приміщенні. Відповідно надання спірній квартирі статусу службової є законним , службові квартири не підлягають обліку в УЖКГ Криворізької міської ради. Крім цього , пояснення позивачки про те , що їй не було відомо про статус квартири - службова є неправдивим, оскільки вона була учасником судового процесу у 1998 році у Жовтневому районному суді м. Кривого Рогу , де вирішувалось питання про виселення її чоловіка - [PERSON] з службового приміщення без надання іншого жилого приміщення. Представник відповідача - виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради , у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила у задоволенні позову відмовити. Не визнаючи позовні вимоги , представник відповідача пояснила , відповідно до п.9 ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад народних депутатів мають право приймати рішення про включення жилих приміщень до числа службових , тому виконком Жовтневої районної у місті ради мав право прийняти рішення про включення жилого приміщення до службового. Книга обліку службових приміщень є у виконкому Жовтневої районної у місті ради , але згідно номенклатури справ зберігається протягом 5 років після закінчення. Згідно акту виконавчий комітет Жовтневої районної у місті ради передав на зберігання у міський архів виконкому Криворізької міської ради на зберігання документи 1994-1997 років. Згідно п. 8 хПоложення» службові житлові приміщення надаються незалежно від перебування працівника на квартирному обліку , без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом . П.12 « Положення...» службові жилі приміщення надаються у межах 13,65 кв м жилої площі на одну особу , але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті , а згідно з рішенням виконкому Криворізької міської ради 24.12.1990 року №307 рівень середньої забезпеченості при наданні житлової площі - 9 кв м. Щодо позовних вимог про визнання права на приватизацію квартири , то відповідно до приписів ЗУ « Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків , одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках , де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму Відповідно до Рішення Конституційного Суду № 10 рп-2000 від 28.09.200 року не підлягають приватизації квартири віднесені у встановленому порядку до числу службових. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити , посилаючись на ті самі підстави. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено. Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради №151 від 22.03.1996 року квартиру [ADDRESS] затверджено службовою ЖКК №31. Дана обставина підтверджується Рішенням ( а.с. 9). Відповідно до ордеру №307 ( а.с.30), підставою видачі якого було вищезазначене Рішення, [PERSON] було надано право на заняття житлового приміщення за адресою [ADDRESS], яке є службовим ЖКК 31. З 06.05.1996 року по 09.09.1996 року позивач [PERSON]Є перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано 09 вересня 1996 року ( а.с. 24). У період перебуванні у шлюбі у [PERSON]Є та [PERSON] 08 липня 1997 року зародився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження . ( а.с. 25). Рішенням громадської комісії по житловим питанням 07.02.1997 року позивач [PERSON]Є та її неповнолітній син [PERSON] були зареєстровані у квартиру [INFO]. ( а.с. 33) З інформації наданої КЖП № 31 [PERSON] працював трактористом КЖП №31 з 20.05.1993 року та звільнений 07.07.1997 року за власним бажанням, (а.с.23) Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21.09.1998 року ( а.с. 33) , яке набрало законної сили, за позовом КЖП 31 м. Кривого Рогу , [PERSON] було виселено з службового приміщення - квартири [ADDRESS] , без надання іншого. [PERSON]Є . , як одинока особа з неповнолітнім сином [PERSON] , залишились проживати у службовому жилому приміщенні, відповідно до приписів п.5 ст. 125 ЖК України. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЖК Української PCP жилі будинку і жилі приміщення в будівлях , що належать державі, є державним житловим фондом. Частиною 1 ст. 5 ЖК Української PCP передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих [PERSON] народних депутатів ( житловий фонд місцевих [PERSON]) Відповідно до приписів ч. 1 ст. 118 ЖК Української PCP службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудової відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових саме рішенням виконавчого комітету районної , міської , районної в місті [PERSON] народних депутатів. Пунктом 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37, установлено процедуру виключення жилого приміщення з числа службових. Так, указане виключення провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної , міської, районної у місті [PERSON] народних депутатів Статтею 55 Конституції України встановлено, що права та свободи людини та громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру , за допомогою яких проводиться поновлення ( визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та обов'язків закріплений ст. 16 Цивільного кодексу України. Власник порушеного права може скористатись не будь- яким , а конкретним способом захисту свого права. Вирішуючи питання щодо заявлених позовних вимог в частині визнання за позивачкою права на приватизацію суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині, оскільки захисту підлягає порушене або невизнане право. Позивачка до органів приватизації не зверталась , тому спір відсутній. Вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів №151 від 22.03.1996 року про затвердження квартири № 67 y будинку №1 по вул. Десантній у м. Кривому Розі Дніпропетровської області є безпідставними , оскільки дане рішення стало підставою видачі ордера на службове приміщення саме [PERSON] , як основному квартиронаймачу. Таким чином, рішення не стосувалось будь- яких прав позивачки [PERSON] Крім цього , вказаний ордер на службове житло не може бути визнаний таким , що є ордером звичайного зразка, оскільки , згідно зі ст. 122 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної у місті [PERSON] народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є лише єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Вимоги, що пред'являються законом як до самого ордеру , так і умов його видачі, найчастіше порушуються , що може спричинити визнання такого ордеру недійсним Тому, на думку суду, усні та письмові доводи позивача, якими вона обґрунтовувала позовні вимоги в частині визнання права на приватизацію , визнання незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Дніпропетровської ради від 22.03.1996 року про затвердження службовою квартири [ADDRESS], визнання ордеру на вказану квартиру таким, що є ордером звичайного зразка та зобов'язання не чинити перешкод у вільному користуванні, розпорядженні та приватизації квартири [ADDRESS], спростовуються матеріалами справи і не можуть бути покладені в основу рішення, інших доказів суду не надано, тому підстав вважати їх обґрунтованими у суду немає. Оскільки позивачем в цій частині не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині, в порядку ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача. Також суд зазначає, що порушення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом ЖЕО №31 м. Кривого Рогу, якщо відпала потреба в такому її ,_( використанні, на підставі клопотання адміністрації та профспілкового комітету ЖЕО №31.

Outcome: partial