Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до ДП ¦„Добропіллявугілля" Відокремлений підрозділ «Шахта «Білицька» про відшкодування моральної ¦іікоди. В обґрунтування своїх позовних вимої посилається па ге, то пін перебував \\ трудових ¦відносинах з відповідачем. 31 травня 2010 року був звільнений з підприємства за п.2 ст.40 КЗпП ¦України за станом здоров"я. За час праці на даному підприємстві позивач отримав професійне ¦захворювання у вигляді пневмоконіоза: антракосілікатоз, вузелкова форма, ускладнене хронічним ¦обструктивним захворюванням легенів 2 стадії та легенева недостатність 1-2 ступеня, про що свідчить ¦акт розслідування хронічного професійного захворювання від 12 липня 2010 року. Висновком *обласного МСЕК № 6 від 28.09.2010 року позивач визнаний інвалідом 3 групи з 40% втрати професійної ¦працездатності. Професійне захворювання, на думку позивача, він отримав у зв»язку з тим, що *відповідачем було порушено його право на безпечні умови праці. У зв»язку з цим позивач вважає, що І має право, передбачене ст.237-1 КЗпП України, на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у *фізичних, моральних стражданнях внаслідок професійного захворювання. Позивач зазначає, що у їзв»язку з захворюванням при незначній фізичній нагрузці він страждає від кашлю, від болю грудній І клітині при кашлю, відчуває швидку стомлюваність. У зв»язку з його професійним захворюванням ¦йому приходиться змінювати його звичайний спосіб життя, докладати додаткових зусиль для І організації свого життя. З приводу цього він нервує і хвилюється, відчуває безпорадність, невпевність ¦у своїх силах. Враховуючи ступень тяжкості своїх моральних страждань просить стягнути на його і користь з відповідача, спричинену йому моральну шкоду, у розмірі 30 000 грн. У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги і просить суд їх ¦задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача помічник директора з правових питань ВП «Шахта «Білицька» -¦Гаврихів В.В., діючий на підставі довіреності, позов не визнав. Вважає, що факт моральних страждань ¦юзивачем не доведено, тому просить відмовити в позові. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з рідшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 237-1 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Добропіллявугілля». працюючи в Відокремленому підрозділу «Шахта «Білицька» з перервами з 2002 року та з 2008 року. 31 травня 2010 року позивач був звільнений з шахти за п.2 ст.40 КЗпП України за ¦станом здоров"я. Даний факт відповідачем в судовому засіданні не оспорювався. За час роботи на шахті «Білицька» [PERSON] захворів на професійне захворювання. Даний факт І підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання № 1 від 12.07.2010 року, висновком лікарсько-експертної комісії від 23.06.2010 року № 1236 та довідкою обласної МСЕК № 6 від 28.09.2010 року. Висновком МСЕК від 28.09.2010 року позивачу встановлено (первічно) 40% втрати професійної ¦ працездатності. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим] ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю внаслідок професійного захворювання [PERSON] заподіяно з вини ДП „Добропіллявугілля" ВП «Шахта «Білицька». що підтверджується актом розслідування нещасного випадку на виробництві (а.с.5-6) та висновками МСЕК від 28.09.2010 року, а саме професійне захворювання виникло при наступних обставинах: недосконалість технологии пилівающіх заходів, неефективність засобів боротьби з пилом, недотримання і невиконання всього комплекса знепилюючих заходів, передбачених проектом комплексного забезпечення шахти і окремих ділянок та не проведення лікувально-оздоровчих та реабілітаційних заходів на шахті. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача на шахті «Білицька» не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП, оскільки є шкідливими та небезпечними по запиленості повітряного середовища, що підтверджується актом розслідування професійного захворювання. Зазначені умови праці стали причиною професійного захворювання позивача на пневмоконіоз: антракосілікатоз, вузелкова форма, ускладнене хронічним обструктивним захворюванням легенів 2 стадії та легенева недостатність 1-2 ступеня, яке у нього вперше виявлено висновком лікарсько-експертної комісії від 23.06.2010 р. Висновком МСЕК (первічним) від 28.09.201.0 року встановлено, що внаслідок зазначеного професійного захворювання позивач втратив працездатність на 40%. Пошкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Як вбачається із рішення Конституційного суду від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 по справі № 1-32/2008, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено вину відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я, що є підставою для задоволення його позову. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обгрунтованими вимоги позивача до ДП „Добропіллявугілля" ВП «Шахта «Білицька» про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як. право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження в поясненнях позивача, матеріалах справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача ЗО ООО грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок спричиненої травми та професійного захворювання, суд не може, оскільки це ствердження спростовується наданим позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами. л У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір 8.50 грн.. витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 15,00 грн.

Outcome: partial