Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

26.01.2011 р. позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права на одержання сум соціальних виплат, які належали спадкодавцеві за життя. В позовній заяві зазначила, 12.04.2009 р. помер чоловік позивачки [PERSON]. Останній за життя звернувся до суду із позовною заявою до УПФУ в Міжгірському районі про нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, згідно ЗУ Про соціальний захист дітей війни (надалі Закон). Згідно постанови Міжгірського райсуду від 10.02.2009 року в справі № 2-а-160/2009 р. позовні вимоги [PERSON] задоволено частково і зобов'язано УПФУ в Міжгірському районі Закарпатської області провести нарахування та виплату з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно і з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року включно підвищення пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни та іншого чинного пенсійного законодавства. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2010 року вищевказана постанова Міжгірського райсуду була скасована та прийнято нову, згідно якої бездіяльність УПФ в Міжгірському районі щодо нездійснення виплат [PERSON] підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22.05.2008 р. до 31.12.2008 р. включно із урахуванням вимог ст.. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» протиправною та зобовязано УПФ України в Міжгірському районі провести нарахування і виплату [PERSON] підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», з одночасним збільшенням на 20 % відповідно до вимог ч.2 ст.6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні», за період з 22.05.2008 р. до 31.12.2008 р. включно, із врахуванням вимог ст.. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та проведених виплат за вказані періоди. Чоловік позивачки зазначені в постанові суду соціальні виплати за життя не одержав. Відповідач добровільно відмовляється виплатити позивачці належні за життя її померлому чоловікові [PERSON] соціальні виплати у виді щомісячної надбавки до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни. Позивачка [PERSON] на розгляд справи не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити. Відповідач позов заперечив повністю, подавши заяву про розгляд справи у відсутності представника та письмове заперечення з такою позицією. Згідно п.4 ч.2 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема права на пенсію, допомоги або інші виплати, встановлені законом. Пунктом 3 ст.37 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадку смерті стягувача. У зв'язку з наведеним, відповідач вважає, що позивачка не має права на отримання підвищення до пенсії, яке згідно постанови Міжгірського райсуду по справі № 2-а-160/2009 р. визнано саме за гр. [PERSON]. на підставі ЗУ Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 р. № 2195- ІV. Оцінивши зміст позовних вимог, позицію позивачки та відповідача, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задовольнення, виходячи з такого. Згідно ст.1 ЗУ Про соціальний захист дітей війни померлий чоловік позивачки [PERSON]., віднесений до категорії громадян України діти війни. Чоловік позивачки [PERSON] помер 12.04.2009 р., що стверджено свідоцтвом про смерть доданим до позову. Відповідач не виплатив вищезазначену соціальну надбавку до пенсії в повному обсязі за життя померлому [PERSON]. Згідно ст.1227 ЦК України, суми соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 52 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. З довідки Синевирської сільської ради від 06.12.2010 року вбачається, що на день смерті [PERSON] разом з ним в будинку постійно проживала його дружина [PERSON] (позивачка). Згідно ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Отже, позивачка, як дружина [PERSON], була єдиним членом сім'ї померлого. Дана обставина відповідачем не оспорюється. Доводи представника відповідача, зазначені у запереченні, судом відхиляються як такі, що суперечать вимогам ст.1227 ЦК України та ст. 52 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з вищевказаних мотивів, а тому суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачці у виплаті соціальних надбавок до пенсій, передбачених ст. 6 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» належних за життя її померлому чоловікові та не отримані ним за період 22.05.2008 року по 31.12.2008 року включно. Судові витрати у виді витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 37 грн., слід стягнути з відповідача у користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України. Судові витрати у виді держмита в розмірі 8,50 грн. не підлягають стягненню з відповідача, оскільки останній звільнений від сплати такого згідно п.34 ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито».

Outcome: approved