Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що в добровільному порядку останній допомоги на утримання дитини не надає, просила позов задовольнити. 07.04.2011 року позивачка надала суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме: просила стягнути з [PERSON] на користь сина, [PERSON], 10.04.2011 року, що мешкає за адресою: 36011, м. Полтава, вул. Карла Лібкнехта, 34, аліменти на утримання [PERSON] 10.04.2011 року, у розмірі 1/4 частини заробітку та/або сукупного доходу щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 09.02.2011 року і до повноліття дитини. Згідно ч.1 ст..367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а також встановити час спілкування батькові [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] три рази на місяць (перша, друга, третя неділі) з 10.00 год. до 18.00 год., з дотриманням щоденного розпорядку дня дитини, зокрема навчання та відвідування гуртків (спортивних секцій) в присутності (під контролем) матері - [PERSON] у визначеному за спільною домовленістю місці. У судове засідання позивачка не з»явилася, направивши заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з’явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши інші докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі до 30.07.2010 року. Від спільного шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її повному матеріальному утриманні. На даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст.181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.ст.182,183 СК України, з урахуванням того, що відповідач не обтяжений аліментними зобов”язаннями, суд визначає аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 від частини його доходу щомісячно. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. Згідно ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Позивачка посилалася на те, що відповідач на теперішній час ніде не працює, припинив діяльність фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності, не утримує матеріально свого малолітнього сина, не цікавиться, чи забезпечений син їжею, одягом, взуттям, а під час хвороби - ліками. Його спілкування з дитиною перетворюється до формальних спільних «візитів»до свого знайомого для надання сину змоги погратись на мобільному телефоні. Під час такого «спілкування»дитина становиться свідком та слухачем мого приниження та ображання. Такий стан спілкування є неприпустимим та суттєво перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Виходячи з викладеного, суд задовольняє позов повністю.

Outcome: approved