Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання недійсним та розірвання тору від 14 квітня 2009 року про внесення змін до Кредитного договору № 014/52/810/1 від 20.04.2006 року на дві Генеральної кредитної угоди №014/52/810 від 20 квітня 2006 року. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 20 квітня 2006 року між її чоловіком [PERSON] та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» було укладено Генеральну кредитну угоду № /52/810 від 20 квітня 2006 року та на основі даної угоди було укладено кредитний договір № 014/52/810/1 від 20 і ня 2006 року. На положеннях та умовах Договору та Генеральної угоди її чоловікові було надано кредит в розмірі 22\~000 (двадцять дві тисячі) доларів США із сплатою 13 (тринадцять) відсотків річних, строком 60 (шістдесят) місяців та з погашенням відповідно до Графіка погашення. Нещодавно вона дізналась про те, що 14 квітня 2009 року між її чоловіком [PERSON] та відповідачем2 ПАТ «[PERSON] Аваль» було укладено договір про внесення змін до Кредитного договору № 014/52/810/1 від .04.2006 р. За Договором від 14 квітня 2009 року було внесено ряд змін до Кредитного договору від 20 квітня 2006 ку. Позивач наголошує, що найсуттєвішою зміною стала зміна Графіку погашення Кредиту яка призвела до збільшення суми по кредиту на 528,68 (пятсот двадцять вісім) доларів США 68 центів, що еквівалентно згідно ставки 5У 4181,80 (чотири тисячі сто вісімдесят одній) гривні 80 коп., і яка погіршує становище позичальника. Ніякого попередження щодо збільшення суми по кредиту з боку відповідача 2 не було, та й при цьому жодна із сторін її письмової згоди на укладення даного Договору від 14 квітня 2009 року у неї не отримувала і їй взагалі не було відомо ро внесення змін до кредитного договору. Позивач відмічає, що договір від 14 квітня 2009 року про внесення змін до Кредитного договору №014/52/810/1 від 20 квітня 2006 року на основі Генеральної кредитної угоди № 014/52/810 від 20 квітня 2006 року укладений між [PERSON] та Публічним Акціонерним Товариством «[PERSON] Аваль» є таким, що порушує охоронювані законом права, адже його умови стосуються і її інтересів в даному випадку спільно нажитого майна окільки даний договір про внесення змін до кредитного договору укладений без її згоди та в супереч чинному законодавству. Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України «при укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її. його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового». Посилаючись на вищевикладене та враховуючи те, що її чоловік фактично розпорядився не виділеною йому в натурі часткою спільного їхнього майна просить визнати недійсним і розірвати договір від 14 квітня 2009 року про знесення змін до Кредитного договору № 014/52/810/1 від 20.04.2006 року укладений між [PERSON] та Публічним Акціонерним Товариством «[PERSON] Аваль». В судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі угоди - доручення про надання правової допомоги позовні вимоги позивачки підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача - Публічного Акціонерного Товариства «[PERSON] Аваль» в судове засідання подала письмове заперечення проти позовних вимог, в якому просила відмовити в задоволенні позову, мотивувала тим, що з підписанням договору про внесення змін до кредитного договору №014/52/810/1 від 20.04.2006 р. від 14.04.2009 року [PERSON] було надано «кредитні канікули», а саме протягом періоду з 20.03.2009 р. по 20.08.2009 року була надана можливість сплачувати не 505,00 дол. США (як це передбачено додатком №1 до кредитного )у №014/52/810 від 20.04.2006 р.), а 250,29 дол. США. Також відмітила, що збільшення суми кредиту не відбулосся . Також представник відповідача зазначила, що ст. 65 Сімейного кодексу України, в якій визначено порядок розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються саме розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових і не створює обовязків для другого з подружжя, а лише для позичальника, як сторони договору ч.І ст. 1054 ЦК України На підставі вищевикладеного просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. Суд заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та дослідивши сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу позивач є дружиною відповідача 1 [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, 20 квітня 2006 року між [PERSON] та Публічним акціонерним Товариством «[PERSON] Аваль» було укладено Генеральну кредитну угоду № 014/52/810 від 20 2006 року та на основі даної угоди було укладено кредитний договір № 014/52/810/1 від 20 квітня 2006 року. На положеннях та умовах Договору та Генеральної угоди [PERSON] Л.1. було надано кредит в розмірі 22 000 (двадцять дві ,) доларів США із сплатою 13 (тринадцять) відсотків річних, строком 60 (шістдесят) місяців та з погашенням відповідно до Графіка погашення. 14 квітня 2009 року між [PERSON] та Публічним Акціонерним Товариством «Райффайзен Аваль» було укладено договір про внесення змін до Кредитного договору № 014/52/810/1 від 20.04.2006 р. (що підтверджується вказаними договорами, дослідженими в судовому засіданні). Згідно ч.2 ст. 65 СК України передбачено, що при укладенні договорів одним з подружжя, вважається, що він діє )дою другого з подружжя, тобто сформульована правова презумпція, відповідно до якої вважається, що один з подружжя, укладаючи договір щодо спільного майна, діє зі згоди другого з подружжя, тобто сімейне законодавство гас згоди іншого з подружжя на укладення договору щодо спільного майна. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на спільної сумісної власності. ч.3 ст. 61 СК України зазначає, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) пальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та виплатити проценти. В судовому засіданні ні позивач, ні відповідачі не надали суду доказів того, що укладений договір від 14 квітня і року про внесення змін до кредитного договору № 014/52/810/1 від 20 квітня 2006 року укладений в інтересах сім»ї. Відповідно до ч.3 ст. 65 СК України, письмова згода іншого з подружжя обовязкова лише при укладенні одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації. Чинне законодавство України не вимагає нотаріального посвідчення чи державної реєстрації кредитного договору. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним та розірвання договору внесення змін до Кредитного договору № 014/52/810/1 від 20.04.2006 р. укладеного між [PERSON] та Публічним Акціонерним Товариством «[PERSON] Аваль» є безпідставною і задоволенню не підлягає. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed