Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і зазначає, він з 11.11. 2005 року за наказом 120, був прийнятий і працював на посаді начальника 49 ї професійної пожежної частини в м. Коростень. Наказом № 168 від 8.10.2009 року , начальника управління МНС його було звільнено з займаної посади, на підставі п.2 ст. 40 КЗПП України ( виявлена невідповідність займаній посаді, внаслідок недостатньої кваліфікації ) . Позивач вважає, що такий наказ видано з метою навмисного усунення його з займаної посади, через упереджене ставлення до нього керівництва відповідача. Він, для виконання покладених функцій , має відповідний рівень освіти, визначені посадою обов»язки виконує добросовісно, навчався на курсах підвищення кваліфікації. Позивач, останніми уточненими вимогами просив, поновити йому строк на звернення до суду,який пропущено ним з поважних причин (звернення до суду з адміністративним позовом, справу за яким було закрито ), поновити його на раніше займану посаду, стягнути заробіток за час вимушеного прогулу та 5000 грн. моральної шкоди, заподіяної незаконним звільненням. Представник відповідача , в судовому засіданні заперечив проти позову і пояснив, що вважає свої дії правомірними , звільнення позивача є обгрунтованим. Позивач не може виконувати покладені на нього трудовим договором обов»язки ,має ряд недоліків в роботі тому, звільнення позивача є законним. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з умов укладеного трудового договору і врегульовані гл. 3 КЗПП України. Позивач з 11.11.2005 року за наказом №120 \\с працював на посаді начальника 49 ї професійної пожежної частини в м. Коростень. Дана посада є цивільною посадою, до категорії посад державної служби не віднесена. Наказом № 168\\с від 8.10.2009 року , начальника управління МНС, його було звільнено з займаної посади, на підставі п.2 ст. 40 КЗПП України ( виявлена невідповідність займаній посаді, внаслідок недостатньої кваліфікації (л.с. 8) . Підставою тому , як зазначає відповідач , є невідповідність займаній посаді, через недостатню кваліфікацію (л.с.9 ) Судом встановлено,що позивач дійсно був звільнений з займаної посади 8.10.2009 року , після чого 6.11. 2009 року, звернувся з адміністративним позовом до Коростенського суду з метою захисту порушеного права (л.с. 10 ), 15.12.2009 року по цій справі було відкрито провадження. 29.4.2010 року дану справу Коростенським судом було передано до розгляду Житомирському окружному адміністративному суду, який ухвалою від 15.6.2010 року провадження в цій справі закрив ,через те,що даний спір є трудовим , а не публічно - правовим (л.с. 11,12) Такі обставини пропуску визначеного законом строку для звернення з цим позовом, суд вважає поважними і поновлює позивачу строк на звернення до суду з даним позовом. Звільнення позивача було проведено без погодження з комітетом профспілки управління МЧС , відповідно до вимог ч.1 п.7 ст. 43-1 КЗПП України. Відповідно до вимог ст. 40 п.2 КЗПП України- трудовий договір, укладений з працівником на невизначений термін, може бути розірвано власником у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді, або виконуваній роботі, через недостатність кваліфікації ,що перешкоджає продовженню даної роботи. Звільнення працівника з роботи, з цих підстав, можливо лише у випадку,коли адміністрація установи, підприємств, організації, має фактичні докази того ,що саме тому працівник не може належно виконувати покладені на нього обов»язки і цього працівника не можливо, з його згоди, перевести на іншу роботу. При вирішенні питання невідповідності виконуваній роботі чи займаній посаді слід керуватись: щодо робітників - тарифно-кваліфікаційним довідником робіт і професій, а щодо службовців- кваліфікаційним довідником посад і кваліфікаційними характеристиками службовців, які містять вимоги, що ставляться до даної категорії працівників. Невідповідність займаній посаді чи виконуваній роботі, внаслідок недостатньої кваліфікації може бути визнано за результатами атестації працівника. Така атестація та її періодичність проводиться, в порядку визначеному спеціальними положеннями. Ст. 11 ЗУ «Про аварійно- рятувальні служби» передбачено проведення атестації працівників аварійно- рятувальної служби. Таку атестацію мають проходити працівники, що перебувають на атестованих посадах. Посада позивача не є атестованою, ця посада є цивільною за статусом, тому атестації не підлягає, цієї обставини не заперечив і пред-к відповідача. Наказом МНС України №100 від 7.10.2004 року «Про затвердження довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників МНС» визначено посадові обов»язки позивача (л.с. ) Як пояснив в судовому засіданні пред-к відповідача, освітньо-кваліфікаційний рівень позивача для виконуваної роботи є достатнім,бо займана ним посада не ставить вимог до наявності вищої освіти. З справи видно,що підставою для звільнення позивача слугували: довідки комплексної перевірки Коростенського районного управління та підпорядкованих йому підрозділів СДПЧ-8 та ППЧ -49 з питань організації служби, готовності до дій за призначенням від 20.8.2008 року та 14.8.2009 року (л.с.28-47), які містять недоліки, виявлені при перевірці ППЧ-49, де працював позивач. Такими недоліками зазначено : недоліки в веденні оперативно- службової документації, відсутність карти виїзду та планів оперативного реагування, безлад гаражі,наявність в ньому сторонніх речей, занедбаність приміщень, неякісне технічне обслуговування техніки, порушення правил охорони праці ( експлуатація електричних лампочок без плафонів, порушення облаштування електропроводки ,тощо). З протоколу № 24 про засідання атестаційної комісії ГУ МНС В Житомирській обл. (л.с. 22-27) видно, що ця комісія вирішила звільнити позивача з займаної посади на підставі п.2 ст. 40 КЗПП України ( виявлена невідповідність займаній посаді, внаслідок недостатньої кваліфікації ) , в цьому документі перераховано всі ті недоліки,що було виявлено актами перевірки: недоліки в веденні оперативно- службової документації, відсутність карти виїзду та планів оперативного реагування, безлад гаражі,наявність в ньому сторонніх речей, занедбаність приміщень, неякісне технічне обслуговування техніки, порушення правил охорони праці ( експлуатація електричних лампочок без плафонів, порушення облаштування електропроводки ,тощо). При цьому, суд встановив, що на цьому засіданні, комісією позивачу не було поставлено жодного питання, пов»язаного з виконанням ним покладених професійних обов»язків , питання про причини виявлених недоліків в роботі ППЧ-49, що зазначені в актах перевірки теж не ставилось, пояснень від позивача не відбирались, чи порушення облаштування електропроводки та експлуатація електричних лампочок без плафонів - є виною позивача. Наявність вказаних в актах перевірки від 20.8.2008 року та 14.8.2009 року (л.с.28-47) недоліків позивач заперечує і ці його заперечення спростовуються поданими ним суду документами. Що стосується порушень вказаних в актах як то : наявність в гаражі ганчірки, банки від фарби - позивач пояснює проведенням нагальних робіт по ремонту автомобілів, після закінчення робіт в гаражі провадилось прибирання і ці предмети були видалені, однак на ці його пояснення ніхто не звернув уваги. Суд , також встановив, що наявність певної освіти не є обов»язковою умовою допуску до роботи, яку виконував позивач тривалий час. Відповідач не навів суду жодних доказів тому, що через недостатність кваліфікації позивач неналежно виконував покладені на нього трудовим договором обов»язки внаслідок недостатньої кваліфікації чи допустив будь - які порушення при цьому. Факти виявлених в 2008 - 2009 роках недоліків в роботі ППЧ-49, як підтвердження непридатності позивача , через відсутність кваліфікації до виконуваної роботи, на що посилається відповідач, як на підставу звільнення не може бути підставою для звільнення за п.2 ст.4О КЗПП України. Як пояснив позивач в судовому засіданні, він для роботи має відповідну кваліфікацію,в роботі керується наказом МНС України №100 від 7.10.2004 року і має необхідний обсяг знань і навиків для цього , має плани робіт, має робочі картки технічного обслуговування танспортних засобів, має інвентарні відомості наявності технічних засобів, необхідні інструкції з охорони праці,веде необхідні журнали, вся необхідна документація за описом в нього мається в т.ч. плани- конспекти проведення занять з тактичної підготовки особового складу, належно ведеться журнал обліку і маються в нього наряди на службу Ці документи подано позивачем до справи і оглянуто судом (л.с. ), також є в наявності і оглянуто судом конспекти робіт з самостійної підготовки працівників особового складу ППЧ-49 , навчання з якими проводить позивач. Цих обставин відповідач в судовому засіданні не спростував. Суд ,також, встановив, що посада начальника 49 ї професійної пожежної частини не входить в перелік посад, яка підлягає атестації, відповідно до ст.11 ЗУ «Про аварійно- рятувальні служби», тому звільнення позивача на підставі протоколу № 24 засідання атестаційної комісії ГУ МНС В Житомирській обл. є незаконним. За таких обставин, коли судом встановлено порушення трудових прав позивача, при його звільненні, позивач підлягає поновленню на раніше займану посаду, йому слід стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу , виходячи з розрахунку: з довідки (л.с. ) видно, що середньоденний заробіток позивача, відповідно до ПКМУ №100 від 8.2.1995 року ,на день звільнення складає (2207.96: 42 р.дні ( серпень 2009р. -20 дн., вересень 2009р.- 22 дні ) = 52.57 грн., тому, його заробітна плата за час вимушеного прогулу складе ( з 9 .10. 2009 року по 21.12.2010 року) , всього 309 р.днів х 52.57 =16244.13 грн. Що стосується вимог позову, про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., то цю вимогу суд задовольняє частково, погоджуючись з доводами позивача про те, що незаконним звільненням йому спричинено моральної шкоди, було порушено нормальні життєві звязки . Суд враховує також, характер порушення трудових прав позивача, позбавлення можливості реалізації свого права на працю, глибину душевних страждань, оскільки позивач протягом тривалого часу був змушений звертатись в різні установи для захисту порушеного права, вимоги розумності і справедливості. Однак, суд визнає, що заявлена позивачем до відшкодування сума є завищеною, тому стягує на його користь для відшкодування моральної шкоди 2 тис.500 грн., і вважає, що такої суми буде достатньо позивачу для компенсації понесених моральних страждань. В решті вимог- суд відмовляє за необгрунтованістю.

Outcome: partial