Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати, що [PERSON], [INFO], є батьком дитини - [PERSON], яка народилась 30.07.2003р. у м. Теплодарі Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що з серпня 2003 року по грудень 2009 року вона проживала однією сім»єю як чоловік та дружина без шлюбу з відповідачем, та вважаючи його своїм чоловіком, 30 липня 2003р. народила від нього доньку [PERSON]. [PERSON] визнавав себе батьком дитини та вони разом виховували та піклувались про неї. З 2009 року відповідач почав проживати окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач сама не в змозі виховувати та утримувати доньку, крім того остання є інвалідом з дитинства, в зв»язку з чим [PERSON] не працює, оскільки змушена знаходитись поряд з дитиною-інвалідом. У добровільному порядку відповідач не бажає визнати себе батьком її дитини. На підставі наведеного просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтвердила свої позовні вимоги повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову у попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] з серпня 2003 року по грудень 2009 року проживали однією сім»єю, як чоловік та дружина без шлюбу. В період спільного проживання у сторін 30 липня 2003 року народилася донька [PERSON] (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №170790, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області 17.09.2003р.), відомості щодо якої, в книзі записів актів громадянського стану про народження, були внесені за прізвищем матері, а ім»я та по-батькові батька дитини, записано за її вказівкою. Позивачка самостійно виховує та утримує дитину, крім того остання є інвалідом з дитинства, що підтверджується довідкою державної установи «Інституту травматології та ортопедії» №480761 від 03.11.2009р., згідно якої [PERSON], в зв»язку з наявним захворюванням, має право на одержання державної соціальної допомоги, як дитина-інвалід. За зазначених обставин, [PERSON] не працює, оскільки змушена знаходитись з дитиною-інвалідом вдома. Як вбачається з висновку експерта Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи №934 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи крові, [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,9999%, таким чином батьківство практично доведене. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви про визнання батьківства, останнє щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. В звязку з наведеним, а також того, що відповідач визнав себе батьком дитини, батьківство якого також підтверджується висновком експерта Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи №934 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи крові, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [INFO] батьком [PERSON], [INFO].

Outcome: approved