Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

В березні 2010 року прокурор звернувся в суд до відповідача з позовом, в якому просив стягнути зі [PERSON] на користь держави в особі Корабельного районного центру зайнятості кошти в сумі 3656,27 гривень. В обгрунтування позову зазначив, що відповідачці [PERSON] з 08 вересня 2008 року було надано статус безробітної у Корабельному РЦЗ та призначена допомога по безробіттю на підставі п.п. 1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. 30.03.2009р. відповідач була знята з обліку як безробітна у зв`язку з виявленням факту подання недостовірних даних, а саме: довідка про середню заробітну плату, отриману нею в ТОВ „Водний мир", яку вона надала до Корабельного РЦЗ, була сфальсифікована і не відповідала реальним даним. За період з 08.09.2008р. до 03.03.2009р. [PERSON] була виплачена допомога по безробіттю у сумі 5056,27 гривень, на одержання якої вона не мала права. Відповідач була повідомлена про необхідність повернення коштів, нею була сплачена частина заборгованості, після часткової сплати сума заборгованості складає 3656,27 гривень, які необхідно стягнути в примусовому порядку. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник позивача заявлений прокурором позов підтримала в повному обсязі та просила стягнути з відповідача 3656,27 грн. незаконно виплаченої допомоги по безробіттю. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання судової повістки, будь-яких заяв від неї не надходило. За згодою прокурора, представника позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено наступне, що, 01.09.2008р. до Корабельного районного центру зайнятості для отримання допомоги у працевлаштуванні звернулася [PERSON] , [INFO]. 08 вересня 2008 року їй було надано статус безробітної у Корабельному РЦЗ з призначенням допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". 30.03.2009р. відповідач була знята з обліку як безробітна у зв`язку звиявленням факту подання недостовірних даних, а саме: довідка про середню заробітну плату, отриману нею в ТОВ „Водний мир", яку вона надала до Корабельного РЦЗ була сфальсифікована і не відповідає реальним даним. Даний факт підтверджується результатами перевірки, які зафіксовані актом № 415 від 30.03.2009 року, через що відповідачці була видана нова довідка про отриману нею середню заробітну плату в ТОВ „Водний мир" Таким чином [PERSON] порушила вимоги ч.2 ст.36 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", де зазначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та соціальних послуг. Відповідно до ч.З ст.36 вказаного Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За період з 08.09.2008р. до 03.03.2009р. [PERSON] була виплачена допомога по безробіттю у сумі 5056,27 гривень, на одержання якої, відповідно до чинного законодавства, вона не мала права. Суд вважає, що відповідачка умисно не повідомила Центр зайнятості щодо зазначених обставин, а тому з неї на користь центра зайнятості підлягає стягненню сума безпідставно сплаченої допомоги по безробіттю за період з 08.09.2008р. до 03.03.2009р, за виключенням добровільно сплачених коштів, у розмірі 3656,27 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави держмито в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ., оскільки прокурор звільнений від сплати судових витрат при подачі позову до суду.

Outcome: approved