Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 жовтня 2010 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В поданій до суду заяві посилався на те, що працював в ПП «Будінвестсервіспроект» з 25 червня 2009 року, звільнений 31 сервня 2010 року. В день звільнення відповідач не провів повного розрахунку, не виплатив заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В судовому засіданні позивач повністю підтримав подану до суду заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді інженера електротехнічного відділу архітектурно-інструкторського бюро ПП «Будінвестсервіспроект», наказом № 29-к від 30 серпня 2010 року звільнений 31 серпня 2010 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено судом, в день звільнення відповідач не провів з позивачем розрахунок при звільненні. Зокрема, не виплатив заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення компенсація за невикористану відпустку в розмірі 890 грн., виходячи з розміру його середньомісячної заробітної плати. В судовому засідання позивачем визнавалося, що розрахунок по заробітній платі в повному обсязі проведено 09 листопада 2010 року, періодом затримки розрахунку при звільненні є період з 31 серпня 2010 року (день звільнення) по 09 листопада 2010 року, тобто, 2 місяці 5 днів. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд бере до уваги надані позивачем довідки. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача ПП «Будінвестсервіспроект» на користь позивача підлягає до стягнення сума 1950 грн. (890 грн. х 2 місяців + 34 грн. х 5 днів) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 890 грн. компенсації за невикористану відпустку, а всього 2840 грн. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню державне мито в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн.

Outcome: partial