Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору найму, виселення, вселення, відшкодування моральної шкоди. Позивач вказує на те, що він зареєстрований в [INFO] з 13 квітня 1999 року. В квартирі також зареєстровані його батько [PERSON] та його брат відповідач у справі [PERSON] На теперішній час в квартирі проживає відповідач зі своєю сімєю дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Посилаючись на те, що відповідачі перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, до якого він неодноразово був вселений на підставі рішень судів, систематично порушують правила соціалістичного співжиття, просив суд розірвати договір найму та виселити відповідачів з їх неповнолітніми дітьми з спірної квартири без надання іншого житла, вселити його до квартири, зобовязавши відповідачів надати йому ключі від вхідних дверей квартири та стягнувши з відповідачів на його користь 1700 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його житлових прав. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов, просили про його задоволення. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні вказувала на те, що виселення з квартири дітей порушить житлові права неповнолітніх. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника органу опіки і піклування, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів цивільної справи вбачається, що двокімнатна квартира [ADDRESS], в якій зареєстрований позивач, відповідач [PERSON] та [PERSON], належить до державного житлового фонду і перебуває на балансі ЖКП «Південь», який уклав з [PERSON] договір житлового найму. Позивач [PERSON] в квартирі зареєстрований з 13 квітня 1999 року. В квартирі проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх неповнолітні діти. Як слідує з матеріалів цивільної справи відповідачі постійно створюють позивачу перешкоди в користуванні квартирою. На підставі рішень Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17 листопада 2005 року та апеляційного суду Миколаївської області від 5 травня 2009 року позивача двічі вселено до квартири [ADDRESS]. Проте відповідачі і на теперішній час продовжують перешкоджати позивачу в користуванні квартирою. За такого, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про вселення його до квартири є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того неправомірними діями відповідачів позивачу завдано моральної шкоди, повязаної з моральними стражданнями у звязку з порушенням його житлових прав. Відповідно до ст.1167 ЦК України та розяснень, що містяться у пунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні такого спору підлягають: наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характер та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, з урахуванням характеру і обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, тривалості вимушеної зміни життєвих звичок позивача, обсягу зусиль витрачених для їх відновлення суд приходить до висновку, що розумним і справедливим розміром компенсації моральної шкоди є грошова сума 500 грн. А тому на користь позивача з відповідачів слід стягнути по 250 грн. у відшкодування завданої йому моральної шкоди порушенням його житлових прав. Що стосується інших вимог позивача то суд вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Згідно зі ст..88 ЦПК України між сторонами підлягають розподілу судові витрати.

Outcome: partial