Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Третя особа з самостійними позовними вимогами [PERSON] та її представник в судовому засіданні збільшила та уточнила позовні вимоги і просить суд визнати недійсними з моменту укладення договір схову № 1 від 18 липня 2005 року та договір оренди від 18 липня 2005 року посилаючись на те, що 18 липня 2005 року між спілкою громадян - співвласників майна «Надбужанське» в особі [PERSON] та ТОВ «Поділля» в особі директора [PERSON] було укладено договір схову № 1 майна громадян-співвласників «Надбужанське».. В той же день між ними було укладено інший договір без номера оренди вказаного майна ТОВ «Поділля». Вказані договори є недійсними з моменту їх укладення, оскільки з вказаних договорів вбачається, що одне і теж майно було передано у схов та в оренду, що суперечить вимогам договору схову та нормам чинного договірного законодавства, оскільки відповідно до п. 3.4 договору схову № 1 від 18 липня 2005 року ТОВ «Поділля» зобовязане не користуватись переданим йому на схов майном. Відповідно до п. 4.3 договору оренди від 18 липня 2005 року орендар майна ТОВ «Поділля» зобовязане сплачувати орендну плату не менше 1% вартості майна відповідно до частки кожного із співвласників. Однак [PERSON] такої плати не отримувала, хоча є співвласником майна (власником майнового паю). Договір схову та договір оренди від імені співвласників майна підписано [PERSON], однак відповідно до договору про спільне володіння, користування та розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 13 квітня 2004 року, повноваження на укладення договорів оренди та купівлі-продажу майна громадян-співвласників майна «надбужанське» делеговані не [PERSON], а [PERSON] З цього виходить, що договори схову та оренди від 18 липня 2005 року укладено від імені громадян - співвласників майна «Надбужанське» неповноважною особою. При укладенні спірних договорів позивачка [PERSON] не надавала своєї згоди на їх укладення, тому укладення цих договорів порушує її право розпорядження та користування власністю. Враховуючи те, що порушення чинного законодавства при укладенні спірних договорів, та недотримання істотних умов вказаних договорів порушують права та інтереси позивача [PERSON], вони вважають, що такі договори є недійсними з моменту їх укладення і просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача ТОВ «Поділля» та відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечують, вважають, що вини задоволенню не підлягають, оскільки договори було укладено повноважними сторонами. Крім того укладеними договорами було збережено все майно, що залишилось у спів власності громадян-співвласників майна, в даний час всі майнові паї громадян-співвласників майна «Надбужанське» викуплено ТОВ «Поділля» і воно фактично являється власником майна. На момент укладення спірних договорів [PERSON] було обрано головою спілки громадян-співвласників майна «Надбужанське» замість [PERSON] і він мав всі повноваження на укладення вказаних договорів. Крім того строки дії договорів схову та оренди закінчився і сторонами договору не продовжувався, а отже на момент розгляду справи відсутні спірні відносини, оскільки строки дії договорів закінчився. Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом лише в травні 2010 року, хоча як вона стверджує порушення її права відбулось 18 липня 2005 року при укладенні спірних договорів. Загальний строк позовної давності три роки і на їх думку [PERSON] вказаний строк пропустила і в позовних заявах питання про його поновлення не ставила, а отже і на цій підставі позовні вимоги задоволенню не підлягають. Тому вони просять в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Суд заслухавши покази сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають по наступним причинам: договором схову № 1 від 18 липня 2005 року та договором оренди від 18 липня 2005 року доведено, що вони укладені між ТОВ «Поділля» та спілкою громадян-співвласників майна «Надбужанське» і предметом договорів є майно, що на час укладення було спільною власністю громадян - співвласників майна «Надбужанське». Сертифікатом на право власності на майновий пай виданий на ім'я [PERSON] доведено, що вона є співвласником майна «Надбужанське». Договори було укладено 18 липня 2005 року, до суду з позовною заявою [PERSON] звернулась в травні 2010 року, тобто через пять років після укладення договорів, які вона оспорює своїми позовними заявами. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна г > давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 258 ЦК України до окремих вимог встановлюється спеціальна позовна давність, яка може бути меншою, або більшою за загальну позовну давність. Відповідно до заявлених вимог [PERSON] спеціальної позовної давності не вбачається, а тому до її позовних вимог слід застосовувати загальну позовну давність три роки. З заявлених [PERSON] позовних вимог не вбачається вимога про поновлення строку позовної давності, а враховуючи її покази та покази її представника про укладенні договори схову та оренди їй було відомо з моменту їх укладення, тобто з липня 2005 року. На момент звернення [PERSON] з позовною заявою до суду, з моменту укладення спірних договорів схову та оренди пройшло більше трьох років. Таким чином доведено, що [PERSON] на момент звернення до суду минув загальний три річний строк позовної давності, для поновлення якого у суду не має підстав і тому в задоволенні її позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed