Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

6.12.2009 року [PERSON] управління Юстиції в Одеській області звернулось з позовом в інтересах громадянина [PERSON] Республіки [PERSON] [PERSON] до [PERSON] про участь батька у спілкуванні з дитиною. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] управління Юстиції в Одеській області послалось на те, що сторони є батьками громадянки [PERSON] Республіки - Софі [PERSON] [PERSON], [INFO]. В 2007 році відповідач разом з дитиною виїхала з місця постійного проживання в Італії до України та з вказаного часу чинить перешкоди у спілкуванні батька з донькою. [PERSON] управління Юстиції в Одеській області просило визначити спосіб участі [PERSON] [PERSON] у спілкуванні із донькою, а саме шляхом надання дозволу на відвідування [PERSON] [PERSON] [PERSON] батька за місцем його постійного проживання в [PERSON] Республіці м. Певерано з 21.06 по 21.08 та щороку протягом двох тижнів під час Різдвяних канікул: надання дозволу на відвідування батьком доньки за місцем її постійного проживання в Україні щороку з 14 по 21 серпня та на вихідні дні під час християнського свята Великодня; дозволу на спілкування з дитиною у вказаний час без присутності відповідача та зобовязати ([PERSON]) [PERSON] не чинити перешкоду у спілкуванні батька із дитиною. Представник Головного управління Юстиції в Одеській області в судовому засіданні позов підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник позивача [PERSON] [PERSON] за довіреністю позов підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі та просив врахувати думку позивача щодо способу участі у спілкуванні із донькою, а саме з урахуванням віку дитини, її звичайного укладу життя, місця проживання сторін, особисті стосунки яких не склались, дозволити відвідування дитиною батька за місцем його проживання починаючи з 2011 року. Окрім того, представник позивача за довіреністю висловив намір [PERSON] [PERSON] взяти на себе обовязок по путьових витратах та витратах на розміщення на території Італії як для дитини так і для її матері. Відповідач [PERSON] в процесі розгляду справи змінила прізвище на «Єрьоменко», в судове засідання не з'явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання шляхом вручення судової повістки матері, з якою вона зі слів матері, проживає однією сім'єю. Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської [PERSON], в судове засідання не зявився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зясувавши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 Сімейного Кодексу України). За ст. 157 зазначеного закону питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до вимог Сімейного Кодексу України спор щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї може бути вирішений органом опіки та піклування відповідно до ст. 156 чи безпосередньо судом, який за ч.2 ст. 159 Сімейного Кодексу України визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При цьому, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ст. 159 Сімейного Кодексу України) Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] [PERSON] [PERSON], яка народилась 21.12.2003 року на території [PERSON] Республіки. Сторони у шлюбі не перебували, стосунки між ними не склалися. До 2007 року вони разом із дитиною проживали у м. Кунео в [PERSON] Республіці, а 7.04.2007 року відповідач разом із дитиною виїхала з Італії на постійне проживання до України. Рішенням суду Пємонту та [PERSON] у справах неповнолітніх (м.Турин. Італія) від 24.11.2005 року право опіки над малолітньою [PERSON] надано відповідачеві. На час розгляду справи дитина проживає із нею у м. Одесі. Позивач постійно проживає в [PERSON] Республіці у м. Певерано. Договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них. хто проживає окремо від дитини відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України сторони не укладали. На час розгляду справи [PERSON] перешкоджає позивачеві у спілкуванні з дитиною. Зазначені обставини підтверджуються показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], актами від 19.01.2009 року, 16.11.2009 року, 21.12.2009 року, з яких вбачається, що [PERSON] заперечує проти спілкування дитини із батьком, навіть телефонним звязком, ухиляється від будь-яких зустрічей із ним. Вказане стало підставою звернення позивача до суду для розгляду питання щодо його участі у вихованні та спілкуванні з донькою. В процесі розгляду справи суд неодноразово звертався до Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської [PERSON] з вимогою про надання висновку щодо визначення способу участі позивача у спілкуванні із донькою з урахуванням проведення бесід із батьками, дослідження ставлення батьків до виконання батьківських обовязків, особистої прихильності дитини до кожного з них та інших обставин, що мають істотне значення. За відповіддю [PERSON] опіки та піклування Приморської РА ОМР рішення органу опіку відповідно до Постанови КМУ № 866 від 24.09.2008 року, приймається на підставі переліку документів, які надаються батьками до Служби у справах дітей за місцем проживання дитини та висновку Служби у справах дітей. 1) року та 25.08.2010 року із такими заявами до Служби у справах дітей ОМР звертався представник [PERSON] [PERSON]. Позивач був повідомлений Службою у справах дітей ОМР, що перевіркою з виїздом за адресою проживання відповідача було встановлено, що вона з дитиною фактично там не проживає та в умовах, коли місце мешкання матері із дитиною є невідоме, питання про визначення порядку спілкування з дитиною Службою у справах дітей вирішити не представляється можливим, позивачеві запропоновано звернутися до органів внутрішніх справ з метою розшуку відповідача. 1) року Служба у справах дітей ОМР листом № 2686 повідомила [PERSON] про необхідність її явки для надання пояснень стосовно перешкоди [PERSON] [PERSON] у спілкування з донькою, їй розяснені вимоги ст.ст. 141, 157 Сімейного Кодексу України про рівність прав батьків щодо дитини, обовязок не перешкоджати у спілкуванні із нею. 2) року Служба у справах дітей ОМР повідомила суд про неможливість надання висновку зі спірного питання у звязку із вищевикладеними обставинами. Так, встановивши фактичні взаємини сторін, виходячи з наявних у справі доказів, суд вважає можливим усунути позивачеві перешкоду у його праві як батька на спілкування з донькою. Поряд з тим, розглядаючи справу відповідно до ст. 159 Сімейного Кодексу України та визначаючи спосіб участі батька у спілкуванні з донькою, суд вважає необхідним урахувати такі істотні обставини як вік дитини, звичайний уклад життя, місця проживання сторін, особисті стосунки, які склались між ними. Зважаючи на те, що виховання дитини відповідно до ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» має спрямовуватися на розвиток її особистості та підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, а спілкування не може перешкоджати її нормальному вихованню, суд вважає доцільним визначити спосіб спілкування [PERSON] [PERSON] із донькою - особисте спілкування позивача із [PERSON] та зустрічі із нею щороку під час перебування [PERSON] [PERSON] в м. Одесі в період з 14 серпня по 21 серпня і в вихідні дні під час християнського свята Великодня. Вирішуючи питання про спілкування батька із донькою та відвідування дитиною місця його постійного проживання на території Італії суд виходить з наступного: За Конвенцією про контакт з дітьми (ЕТ8 № 192), ратифікованої Україною Законом України № 166-У від 20.09.2006 року, дитина, яка розлучена з одним із батьків, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини, контакт дитини та її батьків є регулярним. Статтею 10 Конвенції передбачено, що якщо цього вимагають обставини справи, судові органи можуть обумовити виконання розпорядження про контакт будь-якими запобіжними заходами й гарантіями як з метою гарантування того, що розпорядження буде виконано, так і того, що дитину буде повернуто після закінчення періоду контакту до місця її звичайного проживання або що її не буде неналежним чином переміщено. Таким запобіжним заходом може бути, зокрема, спостереження за контактом, зобов'язання особи сплатити витрати повязані з переїздом та проживанням дитини, а також у відповідних випадках будь-якої іншої особи, яка супроводжує дитини. Виходячи з найвищих інтересів дитини суд вважає можливим визначити способом участі батька у спілкуванні із донькою також - його особисте спілкування і зустрічі із нею щороку в період з 21 червня по 21 серпня та протягом різдвяних канікул на території Італії в м. Певерано за згодою дитини в супроводженні матері чи іншої супроводжуючої особи з урахуванням обовязку [PERSON] [PERSON] гарантувати путьові витрати та витрати на розміщення для дитини та матері чи іншою особи, яка супроводжує дитину починаючи з 2012 року. При цьому суд враховує, що дитина народилась в [PERSON] Республіці, є її громадянкою, [PERSON] [PERSON] має постійну роботу, з травня 2007 року він відкрив ощадний рахунок, на який перераховує аліменти, родина [PERSON] веде спокійний спосіб життя, проживає у триповерховій віллі з величезним садом, вілла розташована у затишному селищі біля м. Певерано, оточеному рослинами поруч із дитячим майданчиком, іграшки, з якими гралася [PERSON] до її вивезення до України зберігаються в її кімнаті, усі комунікації та лікарні знаходяться по сусідству, родина з увагою ставить до особливостей харчування, режиму відпочинку, вільний час присвячує відпочинку у горах або на узбережжі моря, розслаблюючим або культурним заходам, [PERSON] готовий при спілкуванні із донькою залучати перекладача з клубу «Посмішка» у м. Певерано, сам відвідувати мовні курси. На час ухвалення судом рішення право позивача як батька на безперешкодне спілкування із дитиною законом не обмежено. Окрім того, суд вважає необхідним розяснити позивачеві, що відповідно до вимог ст. 10 Конвенції про контакт з дітьми (ЕТ8 № 192), ратифікованої Україною Законом України № 166-У від 20.09.2006 року, дитина після закінчення періоду контакту повинна бути повернута до місця звичайного проживання та, що її не може бути неналежним чином переміщено.

Outcome: approved