Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-23 00:00:00

17 лютого 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 10 травня 2007 року належить житловий будинок № 38, що розташований за адресою с. При бужани Вознесенського району вул. Поляшко. У вказаному будинку вона проживає разом з чоловіком [PERSON] Крім них в будинку значаться зареєстрованими: попередній власник будинку [PERSON] 3 25.06.2002 року та його брат [PERSON]- з 11.10.2004 року, які фактично у вказаному будинку не проживають з моменту його продажу. Посилаючись на те, що з 10 травня 2007 року відповідачі не проживають за вказаною адресою, особисті речі відповідачів в будинку відсутні, всі комунальні послуги позивач сплачує особисто, відповідачі не користуються будинком, проживають за іншою адресою, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON]. підтримала позовні вимоги повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, судом належним чином повідомлені про часі місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба громадянства імміграції, реєстрації фізичних осіб Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 10 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області 10 травня 2007 року за № 322 є власником житлового будинку, що розташований за адресою Вознесенський район, с. Прибужани, вул .Поляшко № 38. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.05.2007 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Прибужанівської сільської ради від 26 січня 2011 року за № 148 у вказаному будинку з 25.06.2002 року по теперішній час зареєстрований [PERSON] та з 11.10.2004 року зареєстрований [PERSON]. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку [PERSON] був попереднім власником житлового будинку № 38 по вул. Поляшко в с. Прибужани. В судовому засіданні було встановлено, підтвердилося свідченнями свідків [PERSON], [PERSON] що відповідачі у вказаному житловому будинку не проживає з 10 травня 2007 року. Відповідно до статей 71 і 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином наданими позивачем суду доказами доведений факт відсутності відповідачів в с. Прибужани по вул.Поляшко № 38 понад встановлені ст.71 ЖК України строки. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що в будинку проживає позивач та його сімя, особисті речі відповідачів відсутні, то суд вважає що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням положень ч.8 ст.8 ЦПК України та ст.ст. 71, 72 ЖК України .

Outcome: approved