Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-25 00:00:00

25 лютого 2011 року позивачі: [PERSON], [PERSON], яка діє від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON], звернулись в суд з позовом до територіальної громади в особі Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради про узаконення перепланування квартири, розподіл часток та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на той факт, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та померлому 28 березня 2008 року - [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира 49 в будинку 54 по пр.. Миру в м. Кривому Розі. Фактично, кожному зі співвласників належало по 1/4 частини вищевказаної квартири. Після смерті чоловіка - [PERSON], його дружина - [PERSON], як спадкоємець першої черги, звернулась у встановлений законом строк до державної нотаріальної контори. Постановою від 22.02.2011 року за 316/02-31 державним нотаріусом Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану частину квартиру. У грудні 2010 року позивачкою були отримані певні документи, які підтверджують, що здійснене перепланування не впливає на несучу спроможність будинку та видано акт прийняття житлового приміщення в експлуатацію після здійснення зазначеного перепланування від 26.01.2011 року. Однак, у видачі нового свідоцтва про право власності на квартиру після перепланування позивачам було відмовлено з тих підстав, що вказане свідоцтво видається за власною заявою усіх співвласників квартири, а оскільки один із співвласників є померлим, то видати зазначене свідоцтво УЖКГ не має права та запропоновано було звернутись до суду для вирішення зазначеного питання. У звязку з тим, що іншим шляхом ці питання не можливо вирішити, позивачі просять суд ухвалити рішення, яким узаконити перепланування квартири 49 в будинку 54 по пр.. Миру в м. Кривому Розі, виділити за ними по ? часині вищевказаної квартири та залишити за померлим [PERSON] ? частину спірної квартири, а також визнати за позивачкою [PERSON] право власності на ? частину спірної квартири, що належала її чоловіку [PERSON]. 23 березня 2011 року, у судове засідання позивачі не зявились, про день та час розгляду справи сповіщені належно. Відповідно до наданих на адресу суду до початку розгляду справи письмових заяв, просили розглянути справу за їх відсутності, також просили суд задовольнити вимоги. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи сповіщена належно. До початку розгляду справи по суті надала суду пояснення, згідно до яких просила розглядати зазначену справу без участі їх представника з урахуванням пояснень. Представник третьої особи - Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи сповіщена належно. Згідно до письмової заяви від 03.03.2011 року, не заперечувала проти позову та зазначила щодо можливості розгляду зазначеної справи по суті, без участі їх представника. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № Дз 323 від 09 липня 1997 року виданого органом приватизації - Управлінням житлово-комунального господарства на підставі розпорядження від 30.06.1997 року за № 392, [PERSON] та членам її сім»ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить житлова квартира № 49 в будинку 54 по пр.. Миру в м. Кривому Розі на праві приватної спільної сумісної власності та зареєстрована [PERSON] БТІ, запис в реєстровій книзі 137п-451 (а.с.5). Згідно вказаного Свідоцтва, загальна площа квартири становить 44,4 кв.м. 28 березня 2008 року помер [PERSON], актовий запис № 359 від 29.03.2008 року (Свідоцтво про смерть І-КИ № 200042 від 29.03.2008 року (а.с.6). Після його смерті, позивачка [PERSON] - дружина померлого, звернулась до Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, Постановою державного нотаріуса від 22.02.2011 року за 316/02-31 (а.с.21) останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану частину квартиру. Тобто, відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 29054988, виданого КП ДОР «[PERSON] БТІ»від 18.02.2011 року (а.с.22) було зазначено, що при обстеженні виявлено, що у квартирі за адресою: м. Кривий Ріг, пр.. Миру, 54/49, ? частина від якої, за життя належала [PERSON], проведено самочинне перепланування, за рахунок чого житлова площа змінена з 30,1 кв.м. на 26,8 кв.м., загальна площа змінена з 44,4 кв.м. на 44,5 кв.м. На підставі ст.ст.316, 317 ЦК України (2004 року) право власності - це право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до вимог ст.ст. 355, 357, 364, 370 ЦК України (2004 року) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У судовому засіданні було з"ясовано, що за життя померлого не було укладено письмового договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, оскільки, за життя усіх членів родини не виникало потреби у виділенні часток у спільній власності. Із письмових матеріалів справи було встановлено, що між усіма членами родини була встановлена лише усна домовленість, згідно до якої, кожен з родини мав право на 1/4 частини від спільної власності, що складалась з двокімнатної квартири №49, будинку № 54 по пр.. Миру у м. Кривому Розі, ніхто із співвласників квартири не заперечував проти визначення часток у праві спільної власності саме у такому розмірі. Суд вважає підтвердженим той факт, що у вищевказаній квартирі позивачка [PERSON] постійно була зареєстрованою та проживали як за життя співвласника - [PERSON] та продовжує в ній проживати і після його смерті. Крім того, суду не було надано доказів щодо наявності претензій зі сторони третіх осіб на спадщину. Крім того, суд вважає підтвердженим той факт, що померлий: [PERSON] та члени його сім»ї спірною квартирою № 49 в будинку № 54 по пр.. Миру в м. Кривому Розі володіли сумісно , в рівних долях - по 1/4 частини. Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджений Свідоцтвом про шлюб серії І-АБ № 016614 від 18.09.1968 року, актовий запис № 1460 (а.с.7). На підставі викладеного суд вважає доведеними у судовому засіданні право вимоги позивачів на визначення часток у праві спільної сумісної власності двокімнатної квартири № 49 в будинку № 54 по пр.. Миру у м. Кривому Розі в рівних долях за співвласниками по 1/4 частини. Крім того, судом було встановлено, що в процесі експлуатації спірної квартири, її власниками, позивачами у справі, було самовільно здійснено її перепланування, внаслідок чого, житлова площа була змінена з 30,1 кв.м. на 26,8 кв.м., а загальна площа змінена з 44,4 кв.м. на 44,5 кв.м. Так, у відповідності до вимог ст.. 152 Житлового кодексу України, переобладнання і перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, проводиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів та після узаконення самочинного перепланування видається нове свідоцтво про право власності, тобто фактично нове свідоцтво про право власності на квартиру після перепланування в поданих документах відсутнє. Саме для вирішення питання успадкування позивачам було рекомендовано звернутися до суду. Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Так, у грудні 2010 року до УЖКГ виконкому [PERSON] міської Ради позивачкою були отримані та узгоджені наступні документи: - лист від 21.10.2010 року №8359/8 (а.с.19) про погодження технічного висновку на раніше виконане перепланування квартири, яким було встановлено, що дане перепланування не впливає на несучу спроможність будинку, що не суперечить п. 1.4.3. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76; - акт прийняття жилого приміщення в експлуатацію після здійснення його перепланування від 26.01.2011 року (а.с.20), який затверджено начальником УЖКГ виконкому [PERSON] міської [PERSON]Катриченко. Однак, позивачам у видачі нового свідоцтва про право власності на квартиру після перепланування було відмовлено у зв»язку з тим, що вказане свідоцтво видається за власною заявою усіх співвласників квартири, а так як один із співвласників є померлим, то видати таке свідоцтво УЖКГ не має права та запропоновано для вирішення цього питання звернутися до суду. Так, згідно зі ст. 28 Закону України "Про архітектурну діяльність" власники нерухомості зобов"язані отримати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов"язаних із реконструкцією об"єкта нерухомості. Законом України "Про планування та забудову територій" врегульовано, що здійснення будівельних робіт без дозволу на їх виконання, а також здійснення не зазначених у дозволі робіт вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно законодавства(ст. 29 Закону). Аналогічну норму про відповідальність містить в собі стаття 25 Закону України "Про основи містобудування". Виходячи з вищевикладеного, та беручи до уваги лист Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 25.11.2008р. № 10/23-1637, перепланування жилих приміщень без належного дозволу вважається самочинним. Крім того, судом було встановлено, що [PERSON] міською радою 27.01.2010 року було прийнято рішення №3692 «Про затвердження Правил утримання та збереження житлового фонду в м. Кривому Розі», третій розділ якого присвячений переобладнанню та переплануванню жилих приміщень у будинках, гуртожитках. Так, зазначеним рішення визначено, що власник, наймач (орендар) житлового приміщення у житловому будинку, що припустив самочинне переобладнання або перепланування притягається до відповідальності згідно зі ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення, після чого звертається до управління житлово-комунального господарства виконкому міськради для розгляду питання щодо прийняття в експлуатацію самочинно виконаного перепланування. Акт прийняття житлового приміщення в експлуатацію після здійснення його перепланування підписується управителем житлового будинку, головою ОСББ, ЖБК, представниками проектної організації, відповідних виконкому районних у місті рад та санітарно-епідеміологічного нагляду району. В подальшому акт прийняття в експлуатацію підлягає затвердженню для чого подається до управління житлово-комунального господарства виконкому міськради. Саме затверджений акт є підставою для внесення змін в облікові матеріали комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «[PERSON] бюро технічної інвентаризації»та оформлення свідоцтва про право власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивачами, на виконання вищевказаних вимог було отримано Висновок з оцінки технічного стану конструкцій квартири № 49 в житловому будинку № 54 по пр. Миру в м. Кривому Розі та надано протокол контрольних випробувань № 605 від 27.10.2008 року (а.с.818). Згідно наданого висновку зазначено, що будівельні конструкції квартири знаходяться в задовільному стані, крім стіни по осі 2 між осями А-Б. Стіна по осі 2 між осями А-Б знаходиться в незадовільному стані, в стіні самовільно виконано розширення дверного прорізу. В робочому проекті необхідно виконати перерахунок несучої спроможності стіни, в разі необхідності включити заходи по посиленню прорізу. Будівельні конструкції суміжних квартир та приміщень знаходяться в задовільному стані. Крім того, позивачам у справі було видано акт прийняття житлового приміщення в експлуатацію після здійснення його перепланування від 26.01.2011 року (а.с.20). Однак, позивачами не вбачається можливим отримати свідоцтво про право власності на квартиру після проведеного перепланування, оскільки один з співвласників помер. Відповідно до відповіді державного нотаріуса Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори від 23.03.2011 року за № 513/01-14 вбачається, що після смерті [PERSON], померлого 28 березня 2008 року з заявою про фактичне прийняття спадщини звернулась дружина померлого [PERSON] та була заведена спадкова справа за №66/2011. Заповіту за життя [PERSON], згідно спадкового реєстру не посвідчувалось. Інших спадкоємців, які б подали до нотаріальної контори заяви про прийняття/відмову від спадщини у встановлений законом 6-ти місячний строк - не має. Таким чином, об'єкт нерухомості двокімнатна житлова квартира № 49 розташована на другому поверсі пятиповерхового житлового будинку № 54 по пр.. Миру в м. Кривому Розі згідно Свідоцтва про право власності на житло № Дз 323 від 09 липня 1997 року виданого органом приватизації - Управлінням житлово-комунального господарства на підставі розпорядження від 30.06.1997 року за № 392, яке було зареєстроване [PERSON] БТІ, запис в реєстровій книзі 137п-451, належить позивачам на праві приватної спільної сумісної власності. Відповідач у справі - [PERSON] міська рада не має претензій на зазначене майно. В ході судового розгляду не були заявлені претензії з боку інших осіб. Крім того, згідно з Тимчасовим положенням "Про реєстрацію права власності на нерухоме майно" затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, "якщо особа за соє життя з будь - яких підстав не набула права власності на об'єкт нерухомого майна, то у разі звернення із заявою спадкоємця щодо видачі свідоцтва про право власності на ім'я померлого, виконком міської ради не може прийняти відповідне рушення у зв'язку з відсутністю належного заявника. Для вирішення питання щодо визнання права власності на об'єкт нерухомого майна за померлим громадянином спадкоємці мають право звернутися до місцевого суду. При розгляді вищеназваної справи судом не було встановлено обставин, які перешкоджають у винесенні відповідного рішення, самочинне перепланування прийнято в експлуатацію у встановленому законом порядку. Отже, на підставі викладеного суд вважає доведеним право позивачів на звернення до суду із зазначеним позовом, а вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.82 ЦПК України звільнити відповідача від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді. На підставі викладеного та

Outcome: approved