Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

20.09.2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати квартиру, що знаходиться за адресою вул. Д.Галицького 10/1 у м. Миколаєві Львівської області спільним майном подружжя та поділити її по 1/2 між ним та його колишньою дружиною ([PERSON]) [PERSON], оскільки він здійснив її ремонт, вклавши як матеріальний так і трудовий внесок, що значно збільшило вартість спірної квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила, подала заперечення на позовну заяву, у якому зазначила, що 27 березня 2009 року придбала відповідно до договору купівлі продажу квартиру [ADDRESS], яка потребувала капітального ремонту у зв'язку з чим закрила депозитний рахунок на своє ім'я, гроші з депозитного рахунку передала позивачу по справі для того, щоб він здійснив ремонт. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав підтримав викладенні в запереченні обставини, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних мотивів. Квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] згідно договору купівлі продажу, реєстровий номер 484 / 27.03.2009 року. 06.06.2009 року сторони уклали шлюб, що був зареєстрований Миколаївським районним управлінням юстиції, актовий запис № 30. Внаслідок певних обставин подружнє життя сім'ї [PERSON] не склалося і 14.09.2010 р. Миколаївським районним судом Львівської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с-97) Також судом встановлено, що до реєстрації шлюбу відповідач [PERSON] придбала спірну квартиру, яка потребувала капітального ремонту, про що ні позивач [PERSON] ні відповідач [PERSON] не заперечили та пояснили, що спірна квартира за адресою [PERSON], 10/1 у м. Миколаєві Львівської області була придбана у зв'язку з одруженням, для спільного проживання позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 62 СК України - якщо майно одного із подружжя за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок трудових чи грошових затрат другого з подружжя, то воно може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За час проживання сторін однією сім'єю як до одруження так і після позивач [PERSON] здійснив значний матеріальний та трудовий вклад у майно відповідач [PERSON] шляхом проведення у квартирі [ADDRESS] у м, Миколаєві Львівської області капітального ремонту, а саме заміна вікон, встановлення вхідних дверей, монтаж водопостачання та водовідведення, встановлення автономного опалення, придбання будівельних матеріалів, оплату електромонтажних робіт, закупівля електротоварів, придбання побутової техніки, що стверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків, [PERSON], [PERSON], [PERSON] долученими до матеріалів справи, квитанціями на ім'я [PERSON] (а.с. 8-22) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що ремонт він проводив разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS], у період часу з весни по кінець липня 2009 року. Матеріали необхідні для ремонтних робіт купували разом з [PERSON], а інколи він [PERSON] давав список необхідного і тої купував. Також [PERSON] показав, що ремонтні роботи вони почали ще до одруження сторін по справі. Відповідач [PERSON] фактично участі у ремонті квартири не брала, а тільки приїжджала дивилась, що зроблено. [PERSON] зробив у квартирі всі роботи крім сантехніки. З [PERSON] вони розрахувались бартером так, як він був винен [PERSON] згідно договору про проведення бартерної операції 15120 грн. (а.с. 108) Показами свідка [PERSON] який в судовому засіданні показав суду, що позивач по справі являється його сином. [PERSON] підійшов до нього ще до одруження і пояснив, що його майбутня дружина [PERSON] бажає придбати для їх спільного проживання квартиру, а він відповідно у ній зробить ремонт щоб вони могли там разом проживати і для цього йому потрібно буде гроші. [PERSON] позичив сину для проведення ремонту у квартирі, яку допоміг знайти майбутньому подружжю 40 тисяч гривень. Також свідок показав, що навідувався у квартиру, яку придбала [PERSON]Й, бачив хто там проводив ремонт, Саша робив опалення. [PERSON] знала, що я дав [PERSON] гроші. Показами свідка [PERSON] даними в судовому засіданні стверджується, те що [PERSON] замовляв опалення та дав завдаток, а потім поступово розраховувався за виконані ним роботи. Квитанцію відразу по закінченню робіт [PERSON] не видав оскільки [PERSON] гроші сплачував частинами, а коли повністю розрахувався за виконані роботи то зразу квитанцію не попросив, а коли попросив то він йому її видав так як зберігав разом з документами. Також свідок показав, що після того як він [PERSON] видав квитанцію до нього приходила [PERSON] із своєю матір'ю та зчинивши галас вимагали видати квитанцію, про те що вона оплачувала його послуги з встановлення опалення. [PERSON] також показав суду, що завдаток у розмірі 2000 грн. йому дала [PERSON] в присутності [PERSON], а всю решта суму йому сплатив [PERSON] Додатково свідок показав суду, що представник [PERSON], [PERSON] погрожував йому перевіркою з податкової інспекції Миколаївського району Львівської області, розказував, що у нього там працює друг і якщо той не видасть йому документів на підтвердження того, що [PERSON] проводила розрахунок буде мати проблеми з податковою. Також суд бере до уваги долучені до матеріалів справи фотографії у кількості 12 штук на звороті яких зі слів відповідача [PERSON] записано де і які кімнати відображено на них, а також майстри, які проводили ремонт у квартирі [ADDRESS]. Твердження відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], котрі в судовому засіданні стверджували, що позивач [PERSON] не міг проводити ремонт квартири за свої кошти оскільки має непогашені кредитні зобов'язання перед банком у розмірі 100000 грн. суд до уваги не бере оскільки такі жодним чином в судовому засіданні не підтвердились, а також суд не бере до уваги письмові пояснення ФОП [PERSON] котрий в судовому засіданні пояснив, що підписав заяву, а саме (а.с. 55) під тиском представника відповідача [PERSON], а також аналогічну за змістом заяву [PERSON] про виклик якого в судове засідання як свідка ніхто не наполягав. Отже враховуючи наведене суд вважає, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Згідну пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» майно, яке належало одному з подружжя, може бути визнано судом спільною сумісною власністю подружжя з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових чи грошових затрат другого з подружжя. Відповідно до ч. 1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У зв'язку з неможливістю вирішити даний спір мирним шляхом судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] її вартість на момент укладення такого становила 63 772 грн., а вартість ремонтних робіт проведених позивачем [PERSON] становить згідно долучених до матеріалів справи квитанцій 74398.20 грн. А тому суд вважає, що слід поділите спільне майно - квартиру, визначивши ідеальні частки співвласників. Вирішуючи дане питання суд виходить з рівності часток кожного із сторін на квартиру і визначає ці ідеальні частки по 1/2 частині спірної квартири. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved