Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить визнати протокол № 2 від 27.12.1996 року та список членів КСП „Маяк, які мають право на земельну частку (пай) частково недійсним в тій частині, що до списку осіб, які мають право на земельну частку ( пай) не внесена її мати [PERSON] та визнати за нею, [PERSON], як спадкоємницею, право власності на земельну частку (пай) в розмірі 3.26 умовних кадастрових гектара землі вартістю 20409 грн., розташованої в с.Ріжки Таращанського району Київської області і зобовязати Таращанську райдержадміністрацію видати сертифікат на вказаний пай на тій підставі, що відповідно до Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 08.08.1995 року у КСП «Маяк» с.Ріжки проведено розпаювання земель. 20.11.1995 року був виданий Державний акт на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству «Маяк». При виготовленні Державного Акту на землю до нього повинні були додаватися списки пайовиків, які мали право на одержання земельного паю. На момент виготовлення Державного Акту і складання цих списків право на земельний пай мала і [PERSON], яка була членом колгоспу і померла 01.08.1996 року, після виготовлення Державного Акту на землю. Проте, при виготовленні Державного Акту на розпайовану землю та складання списків до нього, невідомо з яких причин прізвище [PERSON] не було включене в списки осіб, які мали право на земельний пай. Після смерті [PERSON], позивачка звернулася до Таращанської державної нотаріальної контори і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, інші спадкоємці відсутні. Вчасно до суду позивачка не звернулася, оскільки не знала про порушення права померлої [PERSON] Дізналася вона про це лише після консультації з адвокатом, яке відбулося у лютому 2011 року. Відповідачі про право померлої [PERSON] на земельну частку ( пай) їй не повідомляли і тому, позивачка вважає причину пропуску нею строку позовної давності поважною. Просить суд поновити строк позовної давності та задовольнити її позовні вимоги. Крім того, просить суд розглядати справу без фіксування судового процесу технічними засобами. Представник відповідача [PERSON] сільської ради позов визнав, при цьому пояснив, що на момент проведення розпаювання КСП «Маяк», яке проводилось в листопаді місяці 1995 року та видачі Державного Акту на землю, [PERSON] мала право на земельну частку (пай), як член колгоспу. При оформленні Державного Акту на землю, був приєднаний список осіб, які мали право на земельну частку ( пай). До даних списків помилково не була включена [PERSON], яка на момент їх складання була жива. Вважає, що оскільки [PERSON] все життя пропрацювала в колгоспі і на момент розпаювання була живою, вона мала право на земельну частку (пай). З яких причин вона не була внесена в списки осіб, які мали право на земельну частку (пай), сказати не може. У відповідності до закону, позивачка є спадкоємницею померлої [PERSON], а тому він не заперечує проти визнання за нею права на земельний пай. Представник Таращанської райдержадміністрації позов не визнала та суду пояснила, що згідно Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 08.08.1995 року [PERSON] мала право на одержання земельної частки (паю), проте, на момент затвердження списків осіб, які мають право на земельну частку ( пай), 27.12.1996 року, вона померла, в списки внесена не була. Крім того, позивачкою пропущений строк позовної давності, тому, просить суд відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог. Представник ВСК Ріжки в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи належно повідомлений. Про причину неявки суду не повідомив. Судом встановлено, що [PERSON] з 1945 року по 1971 року працювала різноробочою в колгоспі ім.Ворошилова ( в подальшому переіменований в колгосп ім..Димитрова, колгосп «Маяк») с.Ріжки і являлася членом колгоспу. Після закінчення роботи в колгоспі перейшла на пенсію і отримувала пенсію як член колгоспу, продовжуючи бути його членом. На підставі Указу Президента України „Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 08 серпня 1995 року в колгоспі «Маяк» с. Ріжки Київської області в листопаді 1995 року проведено розпаювання земель. В подальшому колгосп «Маяк» був реорганізований в КСП „Маяк, а пізніше в ВСК „Ріжки с. Ріжки Київської області. Згідно п. 2 згаданого Указу право власності на земельну частку (пай) мають члени колгоспу, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. 20.11.1995 року був виданий Державний акт на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству «Маяк». При виготовленні Державного Акту на землю до нього додавалися списки пайовиків, які мали право на одержання земельного паю. На момент виготовлення Державного Акту і складання цих списків, [PERSON] була живою, мала право на земельний пай, як пенсіонерка, член колгоспу, проте помилково не було внесена до них. 27.12.1996 року були проведені збори пайщиків КСП «Маяк», якими був затверджений список працівників та пенсіонерів по розпаюванню землі. З яких причин вона не була внесена в списки осіб, які мали право на земельну частку (пай), відповідачі пояснити суду не змогли. Розмір земельної частки (паю) по даному господарству складає 3,26 умовних кадастрових гектара вартістю 20409 грн. [PERSON] померла 01.08.1996 року. Спадкоємцем після її смерті є її дочка [PERSON], яка прийняла спадщину. Про те, що померла [PERSON] мала право на земельну частку (пай) і незаконно не була внесена до списків осіб, які мали право на земельну частку ( пай), позивачці стало відомо лише в лютому місяці 2011 року, після консультації в адвоката. Враховуючи дані обставини та те, що [PERSON] була людиною похилого віку, [INFO], хворою, після отримання Державного Акту на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству «Маяк» померла, суд вважає, що вона сама не взмозі була звернутися до суду і оскаржити рішення зборів КСП «Маяк» про не включення її в списки осіб, які мають право на земельний пай. Таким чином, [PERSON] мала право на земельний пай розміром 3,26 умовних кадастрових гектара вартістю 20409 грн. Відповідно до ст.ст.256, 257, 261 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності встановлюється у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, суд вважає, що позивачка не пропустила строку позовної давності, оскільки про порушення права своєї матері дізналася в лютому 2011 року. Відповідно до п. 5 Указу Президента України по цьому питанню видачі громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться відповідною районною державною адміністрацією. За таких обставин суд вважає необхідним визнати протокол № 2 від 27 грудня 1996 року та список членів КСП „Маяк, які мають право на земельну частку (пай) частково недійсним в тій частині, що до списку осіб , які мають право на земельну частку ( пай) не внесена [PERSON] і визнати право власності за позивачкою на земельну частку (пай). Судові витрати суд покладає на ВСК «Ріжки», оскільки вони є правонаступниками КСП «Маяк».

Outcome: approved