Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивачка у жовтні 2010 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом.. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 22 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 169. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося з приводу постійних суперечок між ними з різних підстав, як по роботі так і особистих сімейних обставин. З 2009 року сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе бо вони втратили почуття кохання та поваги один до одного і їхня сім'я носить тільки формальний характер. Позивачка шлюб розриває вдруге. Питання про розділ спільного майна між сторонами не виникає. їхній син проживає і буде проживати з позивачкою після розірвання шлюбу. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, на їх задоволенні наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 22 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 169. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося з приводу постійних суперечок між ними з різних підстав, як по роботі так і особистих сімейних обставин. В 2009 році сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки. Сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного і їхня сім'я носить тільки формальний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, а також суперечитиме інтересам позивача. Питання про розділ спільного майна між сторонами не виникає. Їхній син проживає і буде проживати з позивачем після розірвання шлюбу. Вирішуючи позовні вимоги, суд приходить до наступного. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони припинили фактичні сімейно-шлюбні відносини понад шість місяців тому, за час який минув ніхто з них спроб до поновлення родини не приймав і такого бажання в теперішній час не має. За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що шлюб розпався остаточно і не може бути поновлений, а його подальше формальне існування суперечило би правам та інтересам позивача, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне вимоги позивача про розірвання шлюбу -задовольнити, витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 115 ЦПК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved