Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

У березні 2011р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], 3-я особа Відділ державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів мотивуючи тим, що вони мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишилась проживати з нею. Згідно рішення Світловодського міськрайсуду від 30.11.2004р. [PERSON]зобов»язаний виплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1/6 частки з усіх видів свого заробітку ( доходу) щомісяця. Виконавчий лист № 2-2591 знаходиться на виконанні у відділі ДВС. Однак з січня 2006р. По даний час виплат не робилося внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 11026 грн. 92 коп., яку виплатити в добровільному порядку він відмовляється. З урахуванням перерахунку пені, відповідно до методики такого розрахунку, виходячи з 1 % простроченої суми аліментів за кожний день прострочення , загальна сума пені станом на 21.04.2011р. складає 88952 грн. 74 коп., яку просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути з відповідача 5000 грн. моральних збитків, в зв»язку з погіршенням стану здоров»я, моральними стражданнями пов»язаними з нехваткою коштів для утримання дитини. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що в період з 30.11.2004р. по 25.04.2008р. позивач не булла зацікавлена в отриманні аліментів через відділ ДВС, а отримувала гроші готівкою в повному обсязі від нього особисто та його матері. Про стягнення аліментів до ВДВС позивачка звернулась лише в 2009р. На рахунок Світловодського МРУЮ по платіжним документам з травня 2009р. По теперішній час ним сплачено 1900 грн. Крім того, за свої кошти він кормив та одягав дочку, брав її до себе на проживаня. Також він надавав в борг позивачці гроші в сумі 1000грн., які вона не повернула. Моральна шкода, яку просить позивачка стягнути на її користь, ніякими доказами не обгрунтована. Просять суд в позовних вимогах відмовити. Представник 3-ї особи відділа державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції [PERSON] пояснила суду, що на виконанні у відділі знаходиться в/лист 3 2-2591 від 30.11.2004р. виданий Світловодським міськрайсудом про стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі 1/6 частини його заробітку. Стангом на 1 червня 2011р. заборгованість по аліментам складає 10026 грн. 92 коп. Державний виконавець направляв подання про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за несплату аліментів. Також у відділі ДВС знаходиться на виконанні виконавчий лист, за яким із [PERSON] стягуютсья аліменти на неповнолітню дочку ВІКТОРІЮ, [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітку. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допросивши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплчувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пленум Верховного суду України у п.22 постанови від 15 травня 2006р. № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та сплачення аліментів»роз»яснив, що передбачена ст.196 Ск відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин,зокрема, у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов повністю або частково звільнити від сплати заборгованості. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що рішенням Світловодського міськрайсуду від 30.11.2004 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача для утримання дочки [PERSON] [INFO]. [PERSON] зверталась зі скаргами до ДВС та Світловодського міськрайонного управління юстиції про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, але відповідач лише частково погасив борг. Із довідки державноїх виконавчої служби Світловодського міськрайонного упраління юстиції вбачається, що з 1.01.2006р. на 1.06.2011р. ( на час сплати боргу) розмір заборгованості складав 10026 грн.92 коп. Позивач [PERSON] наддала суду свої висновки, виходячи із щомісячних розрахунків зазначеного розміру заборгованості по аліментах, сума неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів за період з 1.01.2004р. по 21.04.2011р. значиться 88952 грн. 74 коп. (а.с.39). Суд погоджується з обчисленням розміру неустойки ( пені), виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо за період з 1.01.2004р. по 21.04.2011р. і вважає його належним доказом ( ст.58 ЦПК). Інших доказів, які б спростовували проведені розрахунки, сторонами не надано. У судовому засіданні відповідачем не доведено відсутність вини в простроченні сплати аліментів і підстави для звільнення від сплати пені відсутні. На час розгляду справи відповідач частково сплатив заборгованість по аліментах в сумі 1900 грн. що підтверджується відповідними документами. Проте, із матеріалів справи вбачається, що відповідач отримує незначний розмір заробітку біля 900-940 грн., деякий час був безробітний, на утримання неповнолітньої дочки ВІКТОРІЇ, [INFO] від першого шлюбу, сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, що підтвердив представник ДВС та визнали сторони, крім того дочці АНЖЕЛІКІ за вказаний період часу купляв одяг, взуття,та інші речі. З урахуванням його матеріальгного та сімейного стану відповідно до ч.2 ст.196 СК України, суд вважає можливом зменшити суму визначеної судом пені до 15000 грн.. Тому, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Стосовно відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що сам факт її заподіяння позивач нічим не підтвердила. Необгрунтованим є сам її розмір, не зрозуміло з яких саме критеріїв та принципів вона виходила визначаючи дану суму. Тому, в цій частині позов не підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача, а сааме 90 грн. судового збору та 110 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

Outcome: partial