overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Перший заступник прокурора Полтавської області звернувся до суду з позовом в інтересах інвалід третьої групи [PERSON] про стягнення коштів по договору депозитного вкладу та відсотків по ньому. Посилався на те, що 21.12.2007 року [PERSON] уклав з КС « Добробут Полтавщини» договір депозитного вкладу №071221-01 відповідно до умов якого розмістив свої кошти в розмірі 10 000 грн. в кредитній спілці зі сплатою йому відсотків за користування коштами 19% річних. 21 грудня 2008 року дія договору закінчилась, але відповідач не виплатив [PERSON] а ні внесених коштів, а ні відсотків по договору. Просив стягнути з відповідача 10 000 грн. депозитного вкладу та 1900 грн. відсотків. У судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не з» явився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з»явився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи клопотання представника позивача суд ухвалив розглядати справу у порядку заочного провадження, звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення депозитного вкладу. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] 21.12.2007 року уклав в КС « Добробут Полтавщини» договір внеску ( вкладу) на депозитний рахунок № 071221-01, відповідно до умов якого вклав в Кредитну спілку кошти в сумі 10 000 грн. з умовою оплати 19% річних, на строк 12 місяців. 21.12.2008 року термін дії договорів закінчився. [PERSON] виявив бажання отримати у відповідача внесені ним кошти з нарахованими відсотками, але відповідач відмовив в видачі депозиту. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.. Згідно умов спірного договору відповідач зобов'язаний забезпечити повне збереження та повернення Вкладу з нарахованими процентами. Вказані умови договору відповідачем не виконані, відповідач не сплатив позивачеві суму вкладу 10 000 грн. та відсотки по ньому, а отже 10 000грн. 1900грн. відсотків підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] Підлягають стягненню з відповідача витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

ЗАТ КБ ПриватБанк звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 7234 грн 27к. на підставі кредитного договору від 24 березня 2008 року. В судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обгрунтованими. Встановлено, що 24.03.2008 року між ЗАТ КБ „Приватбанк та відповідачем було укладено кредитний договір №RODOAK22580052 від 24.03.2008 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 122791,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 23.03.2015р. Згідно сгаттей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача, достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до ст.ст.525, 526, аб.1 ч.І ст.530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до ст.ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст.ст.549, 551 ЦК України кредитор має право на пеню, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання у розмірі, встановленому договором. В результаті неналежного виконання договірних зобовязань за [PERSON]Я станом на 18.08.2010 року рахується заборгованість в сумі 7234,27 грн, з яких: 3118,47грн - заборгованість за кредитом, 936,73грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1580,10грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 778,29грн - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 500,00грн - штраф (фіксована частина), 320,68 - штраф (процентна складова). Вимоги позивача про стягнення заборгованості у зазначеній сумі не суперечать кредитному договору, є обгрунтованими та підлягають стягненню у судовому порядку. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним при предявленні позову 72 грн 34 к. державного мита, 120 грн 00 к. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, а всього 192 грн 34 к. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вільшанської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], який помер 29.10.2009 р., обгрунтовуючи свої вимоги тим, що в зв'язку з хворобою не встигла своєчасно звернутися до Дворічанської державної нотконтори з заявою про прийняття спадщини. Вважає причину пропуску поважною і просить цей строк продовжити, визначивши додатковий строк для прийняття спадщини строком 2 місяці. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в поданій письмовій заяві Вільшанський сільський голова [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення і просив слухати справу в його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 237187 від 30.10.2009 р., [PERSON] помер 29 жовтня 2009 року. Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори [PERSON] від 19 листопада 2010 року № 630/02-31 позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON], в зв'язку з пропуском 6- ти місячного строку для прийняття спадщини. Згідно ч. З ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи доводи представника позивача про те, що позивачка не могла своєчасно звернутися з заявою до Дворічанської держнотконтори в звязку з хворобою, що підтверджується відповідними довідками Державного закладу «Відділкової лікарні станції Куп»янськ» СТЕО «Південна залізниця», суд вважає поважною причину пропуску останньою цього строку. Суд вважає, що два місяці буде достатньо для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу , в якому зазначила, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2000 року, який уклали в Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Харкова, актовий запис № 409. Від шлюбу мають повнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON],[INFO], які після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Причиною розірвання шлюбу є зневажлива поведінка чоловіка, який періодично не ночував дома, не надав сім`ї матеріальної допомоги, не займався вихованням дітей, внаслідок чого виникали сварки та скандали, вони втратили почуття любові та поваги. Подружні відносини припинені в липні 2007 року і з того ж часу вони не ведуть спільного господарства. Їх шлюб існує формально, примирення між ними неможливо. Спір про поділ майна відсутній. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з′явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Зі годи позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягяє задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.09.2000 року в Комінтернівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 409. Від шлюбу мають повнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Подружні відносини припинені з липня 2007 року. Спір про поділ майна відсутній. При таких обставинах суд вважає, що шлюб існує формально, шлюбні відносини між сторонами відсутні, сімя збережена бути не може. На підставі вишевикладенного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], вказуючи, що 15 вересня 2007 року у відділі РАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано їх шлюб, актовий запис № 373. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені в звязку з відсутністю взаєморозуміння, несумісністю характерів, різні погляди на подружнє життя. Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав, і підтвердив факт, що сімя розпалася і зберегти її не можливо. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ФП № 032531, 15 вересня 2007 року у відділі РАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано між сторонами шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 373. Згідно з копією свідоцтва про народження, під час шлюбних стосунків у сторін народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачкою. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, даних у Постанові № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, між ними втрачене почуття поваги, їхні стосунки не відповідають тим вимогам, що являють собою ознаки сімейних стосунків, сумісне проживання та збереження сімї стало не можливим, сімя розпалась остаточно, а шлюб носить формальний характер, сторони на примирення не згодні. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачці за її бажанням залишити [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просить суд визначити їм додатковий строк для подання ними заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті їх батьків: матері [PERSON], померлої 01.11.09., та батька [PERSON], померлого 13.01.09. В заяві позивачі посилаються на те, що відповідно до закону вони являються єдиними спадкоємицями першої черги після смерті батьків, однак, через юридичну необізнаність, постійну зайнятість на роботі, ними пропущено строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Сторони по справі, відповідно до ст.. 158 п. 2 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд, перевіривши матеріали, що є у справі дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON], померлий 13.01.09., відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 020055 виданого 23.12.05. на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації № 13/А-2004 від 29.01.04., мав у власності земельну ділянку розміром 6,89 га на території Бендзарівської сільської ради Балтського району Одеської області, відносно якої, на випадок своєї смерті, жодного розпорядження не зробив. Крім того, [PERSON], померлий 13.01.09., та [PERSON], померла 01.11.09., мали грошові вклади, які зберігаються на їх особистих рахунках у Балтському відділенні № [NUMBER] «Ощадбанк України», відносно яких, на випадок своєї смерті, останні жодного розпорядження не зробили. Після смерті [PERSON] (актовий запис про смерть № 4 зроблений Бендзарівською сільською радою Балтського району Одеської області 13.01.09.) залишилося спадкове майно у вигляді зазначеної земельної ділянки та грошових внесків. [PERSON], як спадкоємець першої черги відповідно до закону, не встигла прийняти спадщину, що відкрилася після смерті чоловіка, оскільки 01.11.09. померла (актовий запис про смерть № 33 зроблений Бендзарівською сільською радою Балтського району Одеської області 02.11.09.) Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття обовязкової частки у спадщині, крім права прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить дол. його спадкоємців (спадкова трансмісія). Після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як єдині спадкоємиці першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, прийняли у користування, володіння та розпорядження все її майно та майно на яке вона мала право, однак через виробничу завантаженість та юридичну необізнаність вчасно не звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згадані обставини дають суду можливість говорити про поважність пропуску строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. З огляду на зазначене, суд вважає причину пропуску подання заяви поважною. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, розірвати, присвоїти їй дошлюбне прізвище «Лабушняк», стверджуючи, що 14.10.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області вона з відповідачем зареєструвала шлюб, який у них є першим. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки за період спільного проживання взаємовідносини між ними були поганими, відповідач зловживав алкогольними напоями, перебуваючи у стані алкогольного спяніння вчиняв сварки, позивач неодноразово припиняла з ним сімейні стосунки, після чого примирялася з ним, але після примирення сімейні стосунки не налагоджувалися і в листопаді 2008 року сімя розпалася остаточно, з тих пір сторони разом не проживають, сімейних відносин не підтримують, відновлювати їх не мають наміру. Спору відносно майна, місця проживання дитини між сторонами не виникає. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, на розлучення погоджується, просить задовольнити заявлені вимоги. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі перешкоджає їх інтересам, можливість збереження сім`ї втрачена, тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 29.11.05. року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що дитина знаходиться на повному її утриманні, батько у вихованні сина та матеріальному забезпеченні участі не приймає. Відповідач двічі до судового засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлений був своєчасно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого 29.11.05. народилася дитина [PERSON]. Сімейне життя між сторонами не склалося, 12.05.06. їх шлюб розірвано, з того часу сторони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують та відновлювати їх не бажають. Як свідчить довідка виконкому Пасіцелівської сільської ради Балтського району Одеської області № 287 від 18.10.10., неповнолітня дитина проживає разом з матірю та знаходиться її утриманні. Судовим розглядом встановлено, що відповідач неповнолітню дитину матеріально не забезпечує, участі у її вихованні не приймає. Обовязок батьків утримувати дітей, закріплений в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідачем проігнорований. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями дійсною, такою, що відбулася, та визнати за ним право власності на будинок, розташований на земельній ділянці площею 3200 кв. м по вулиці братів Комаренків № 12 села Оленівка Балтського району Одеської області, який раніше належав [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] належав вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями. Дорученням від 02.11.2010 року вона уповноважила [PERSON], тобто відповідача, розпоряджатись даним будинком на свій розсуд. 11.11.2010 року позивач з відповідачем уклали угоду купівлі-продажу вищевказаного будинку, згідно якої позивач сплатив відповідачу гроші в сумі 6000 грн., про що була складена відповідна розписка, а відповідач передала йому технічну документацію, правовстановлюючі документи на будинок та ключі від нього. Проте, коли сторони прибули до нотаріуса для оформлення даної угоди їм було в цьому відмовлено, при цьому нотаріус посилався на те, що не має державного акту на землю, на якій розташований будинок, що позбавило позивача права в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном. З цього приводу позивач змушений звернутись до суду з даним позовом, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідач до судового засідання не зявилась, надіславши на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу без її участі у відповідності із вимогами законодавства України. Ознайомившись з доводами позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, так як у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці площею 3200 кв. м по вулиці братів Комаренків № 12 села Оленівка Балтського району Одеської області, яка дорученням від 02.11.2010 року завіреним секретарем Оленівської сільської ради [PERSON] реєстр № 48, уповноважила відповідача по справі [PERSON] розпорядитись будинком на свій розсуд, яка в свою чергу продала його позивачу, що угода купівлі-продажу будинку відбулась, є дійсною, так як не суперечить вимогам закону, інтересам сторін, що позивач є добросовісним набувачем і має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним нерухомим майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

22 листопада 2010 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], позивач посилалась у позовній заяві та у судовому засіданні на те, що 28.04.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від цього шлюбу у них народилась донька, сторони перебувають зареєстровані у шлюбі, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, у звязку з чим просила суд стягувати аліменти з відповідача на утримання їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також покласти на відповідача судові витрати (а.с.2-3) Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами даної цивільної справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач по даній цивільній справі перебувають у шлюбі з 29.03.2008 року, зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами які є у матеріалах даної цивільної справи (а.с. 4). У судовому засіданні встановлено, що від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами які є у матеріалах даної цивільної справи (а.с.5). У судовому засіданні встановлено, що хоч сторони перебувають зареєстровані у шлюбі відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, на даний час сторони не проживають разом дані обставини підтверджуються поясненнями сторін у судовому засіданні. У відповідності зі ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні, в їх сукупності суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача по даній цивільній справі підлягають задоволенню, та при вирішенні питання стосовно розміру аліментів суд, з огляду на інтереси малолітньої дитини, матеріального становища позивача, вважає за можливе стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22 листопада 2010 року до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши таким чином позовні вимоги позивача. У відповідності до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 51 грн та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved