Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків заподіяних в результаті ДТП. Посилається на те, що 17 березня 2010 року відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Транспортер» д/н [NUMBER] в м. Дембіца, Республіка Польща допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес Спрінтер» д/н [NUMBER], під його керуванням, що в свою чергу призвело до зіткнення з автомобілем «Даф». Вина водія [PERSON] підтверджується службовою запискою складеною працівниками поліції [PERSON]. Внаслідок зіткнення його автомобіль отримав ряд механічних ушкоджень. Згідно висновку №110 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 19.04.2010 року вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 184752,12 (сто вісімдесят чотири тисячі сімсот пятдесят дві) гривні 12 копійок. Відповідачем було застраховано цивільно правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, в звязку із чим страхова компанія виплатила йому відшкодування у розмірі 25500 (двадцять пять тисяч пятсот) гривень, що недостатньо для відновлення його автомобіля. Таким чином сума невідшкодованого збитку становить 159252,12 (сто пятдесят девять тисяч двісті пятдесят дві) гривні 12 копійок. Крім цього, зазначив, що йому завдано також моральну шкоду, неправомірними діями відповідача, яку він оцінює в сумі 10000 (десять тисяч) гривень. Саме тому просить відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду, спричинену моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та судові витрати понесені у звязку з поданням позовної заяви. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, підтвердивши обставини викладені в ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню Судом встановлено, що 17.03.2010 року в м. Дембіца Республіка Польща мало місце ДТП за участю автомобілів «Фольксваген Транспортер» д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], «Мерседес Спрінтер» д/н [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] та «Даф» д/н 34US9531, під керуванням Юсмена Дрянова. Винуватцем даної ДТП є відповідач [PERSON], що підтверджується службовою запискою складеною працівниками поліції [PERSON] (а.с. 6,7). У відповідності з вимогами ч.1 ст.1187 ЦК України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб». Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки містяться також у Постанові Пленуму ВСУ №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»: «Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості». Обовязок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки, покладається на володільця джерела. Правила ч.2 ст. 1187 ЦК України передбачають, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом. Під володільцями цих джерел розуміється особа, яка здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу власності або з інших підстав в тому числі на підставі довіреності. Відповідно до ст. ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується іншою особою. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було частково пошкоджено автомобіль марки ««Мерседес Спрінтер» д/н [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], через механічний удар, який прийшовся в задню ліву частину кузова, в результаті чого пошкоджені вузли та деталі вказаного автомобіля підлягають ремонту або заміні, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 22.03 2010р., 02.04.2010р. (а.с. 12,13) та фототаблицями (а.с. 19-23). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку №110 від 19.04.2010 року (а.с. 11 зворот) та ремонтної калькуляції №1344 від 19.04.2010 (а.с.14) вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 184752,12 (сто вісімдесят чотири тисячі сімсот пятдесят дві) гривні 12 копійок. Даний доказ є належним і повинен бути взятий до уваги при визначенні розміру збитків, оскільки складений спеціалістом фахівцем в даній галузі: судовим експертом автотоварознавцем, який належним чином пройшов сертифікацію та отримав свідоцтво Міністерства Юстиції України, що вбачається з висновку. Крім того слід зазначити, що оскільки відповідачем [PERSON] було застраховано цивільно правову відповідальність наземних транспортних засобів, то позивачу [PERSON] страхова компанія виплатила відшкодування в розмірі 25500 (двадцять пять тисяч пятсот) гривень, що вбачається із листа повідомлення Української екологічної страхової компанії №462/10-7 від 04.08.2010р. (а.с.24). Враховуючи вищенаведену обставину сума невідшкодованого збитку позивачу становить 159252,12 (сто пятдесят девять тисяч двісті пятдесят дві) гривні 12 копійок, яку належить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Відповідно до положень Конституції України, зокрема ст.ст. 32, 56, 62, ст. 23 ЦК України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Частина 2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. В звязку із цим підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення на його користь з відповідача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з того, що у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved