Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки Україна про стягнення заборгованості за депозитним вкладом, посилаючись на те, що 19.12.2008 року між ним та КС „Україна був укладений договір внеску на депозитний рахунок № МЛ -191208У у розмірі 34 480,89 грн. зі сплатою 20 % річних за користування внеском, строком на 15 місяців, тобто, строк повернення - 19.03.2009 року. На теперішній час, КС „ Україна не повертає позивачу внесений ним вклад у розмірі 34 480,89 грн., що й стало приводом для звернення до суду із відповідною вимогою. Позивач в судове засідання не зявилася, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, оскільки дії відповідача щодо неповернення позивачу належних грошових коштів, а саме суми вкладу по договору порушують його законні права та інтереси. Також просив стягнути з Кредитної спілки «Україна» суму сплачених при подачі позовної заяви витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце був повідомлений належним чином. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України з винесенням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи і надані позивачем докази, вважає позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі договору № МЛ -191208У про залучення внеску ( вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 19.12.2008 року, укладеного між відповідачем - Кредитною спілкою „Україна» та позивачем, як членом спілки, останній зробив внесок на депозитний рахунок кредитної спілки у розмірі 34 480,89 грн. Відповідно до п.1, п.2 депозитного договору відповідач прийняв від позивача внесок на депозитний рахунок на умовах строковості, зворотності та платності у розмірі 34 480,89 грн. зі сплатою 20 % річних за користування внеском, строком на 15 місяців. Строк внеску закінчився 19.03.2009 року, але спілка не повернула позивачу кошти. Таким чином, заборгованість у КС „Україна перед [PERSON] за депозитним вкладом за договором № МЛ -191208У від 19.12.2008 року складає 34 480,89 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України „Про кредитні спілки кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якого є надання фінансових послуг. Відповідно до ч. 4 ст. 1066 ЦК України положення ЦК України застосовується до інших фінансових установ, в тому числі кредитних спілок. Суд приймає до уваги, що відповідач - Кредитна спілка «Україна», є фінансовою установою і дійсно прийняла від позивача гроші на депозитний рахунок на умовах строковості, зворотності та платності. Частина 2 ст. 1060 ЦК України, вказує, що за договором банківського вкладу незалежного від його виду банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно до положень ст. 1059-1061 ЦК України установа, яка отримала депозитний вклад повинна по закінченню строку його повернути, нарахувати та виплатити відсотки. Також статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 610 та 611 ч. 4 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: повернення грошового внеску. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, але незважаючи на це відповідач не виконує свої зобов'язання відмовляється видати позивачу вклад на його вимогу, що суперечить чинному законодавству України. У ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконати ним грошового зобов'язання. У відповідності до укладеного договору (депозитного договору), позивач є споживачем послуг фінансової установи, тобто згідно ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність є клієнтом, зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно до ст. 23 Закону України „Про кредитні спілки внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності, тобто позивач по спораві є законним власником свого вкладу та нарахованих щодо нього процентів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача відносно стягнення суми депозитного вкладу обґрунтовані та вбачає, що з КС „Україна на користь останнього підлягає стягненню загальна сума депозитного вкладу в розмірі 34 480,89 грн. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнути з КС „ Україна на користь [PERSON] суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,0 грн. Також суд вбачає за необхідне, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, стягнути з КС „ Україна несплачену при подачі позовної заяви в доход держави суму судового збору (державне мито) у розмірі 344,80 гривен. На підставі викладеного,

Outcome: approved