overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1782 грн. 08 коп. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території. В обґрунтування позову зазначив, що між Комунально-ремонтно-експлуатаційним підприємством № 3 та відповідачем по справі фактично склались договірні відносини по наданню зазначених послуг. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач надає послуги по утриманню житлового будинку, споруд та прибудинкової території, де мешкає відповідач, що підтверджується наявною у відповідача розрахунковою книжкою по оплаті квартплати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 68 ЖК України власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідач впродовж тривалого часу не сплачував за утримання будинку та прибудинкової території, а тому за період з вересня 2005 року по серпень 2008 року включно утворилась заборгованість в сумі 1782 грн. 08 коп., що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 4). Суд враховує, що позовна давність для вимоги про стягнення 661 грн. 56 коп. боргу за утримання будинку та прибудинкової території, з врахуванням ст. 262 ЦК України, закінчилась 28.04.2007 року, заява про застосування позовної давності відповідачем зроблена до прийняття судом рішення, а поважні причини пропуску позовної давності позивач не навів. Отже, позовні вимоги про стягнення 661 грн. 56 коп. боргу за надані послуги по утриманню житлового будинку задоволенню не підлягають в звязку із спливом строку позовної давності. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тобто з відповідача підлягає стягненню заборгованість за період 01.05 2007 року по 01.08. 2010 року включно в розмірі 1120 грн. 52 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь КРЕП № 3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 18 грн. 86 коп. та на користь держави державне мито в розмірі 32 грн. 06 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

З огляду на положення ст.209 ЦПК України, щодо допустимості відкладення виготовлення змісту рішення суду у повному обсязі суд, вважає за необхідне проголосити рішення у справі в обсязі його вступної та резолютивної частин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

З огляду на положення ст.209 ЦПК України, щодо допустимості відкладення виготовлення змісту рішення суду у повному обсязі суд, вважає за необхідне проголосити рішення у справі в обсязі його вступної та резолютивної частин. На підставі ст.110, 112, 235 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Борзнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] в якому просить суд розірвати шлюб між ними, зареєстрований Борзнянським районним відділом РАГС Чернігівської області 18 серпня1993 року актовим записом № 60. В судовому засіданні позивач, підтримавши позов, пояснила, що вони з відповідачем постійно конфліктують з причини зловживання останнім алкогольними напоями. Останні два роки вони проживають окремо. На примирення вона не погоджується і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки виключає можливість відновлення шлюбних стосунків. Відповідач, визнавши позов, в судовому засіданні пояснив, що не має заперечень проти вимог позивача. Доводи позивача вважає об`єктивними лише частково. Вважає, що вони обидва несуть відповідальність за виникнення непорозуміння між ними. З`ясувавши наведені у судовому засіданні доводи сторін щодо вимог позивача про розірвання шлюбу, перевіривши дані наданого суду свідоцтва про одруження, суд дійшов такого висновку - оскільки встановлено, що сторони вважають неможливим подальше спільне життя у шлюбі і збереження сім`ї є неможливим і, оскільки шлюб перешкоджає іх життєвим інтересам то, відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.110, 112, 235 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 23.12.2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі РАЦСу по м. Черкаси, актовий запис № 2173. Від даного шлюбу мають дитину : [PERSON], [INFO] . Як вказує позивач, спільне життя подружжя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характеру. Вважає, що сім»я розпалася остаточно і перспектив для її збереження немає. Не проживають однією сімєю з жовтня 2010 року. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання дитини разом з нею. Позивач в судовому засіданні позов підтримала частково просила, розірвати шлюб з відповідачем. В іншій частині позовних вимог відмовилась. Відповідач в судове засідання не зявивсь, про час і місце судового засідання повідомлявсь в порядку ст. 76 ЦПК причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справ , що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, спільне життя подружжя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, наміру до примирення не мають і шлюб носить формальний характер. Сторони не проживають однією сімєю з жовтня 2010 року . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вище викладене свідчить про остаточний розпад сім»ї і є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 26 березня 1999 року. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси 20 листопада 2009 року шлюб був розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги, а син [PERSON] потребує кошти для лікування оскільки він хворіє бронхіальною астмою, позивачка вимушена звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 600 грн. до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Відповідач в судове засідання не заперечував проти позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, так як відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 600 грн. на утримання дитини до її повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 22 листопада 2006 року Акціонерний банк Брокбізнесбанк в особі Черкаської філії, відповідно до умов кредитного договору № 83-2006, надав приватному підприємству «Альтес-2007» кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії в сумі 200000 на строк з до 21.11.2008 року із сплатою 22% річних для поповнення обігових коштів. 22 листопада 2006 року відповідно до умов іпотечного договору №Ді1-83-2006 [PERSON] виступила, як майновий поручитель за ПП «Альтес-2007»і надав в забезпечення основного зобовязання майно, яке належить йому на праві власності, а саме: Частина житлового будинку в розмірі 14/25 з надвірними спорудами № 69, розташована за адресою: місто Черкаси, вулиця Крилова. 30 жовтня 2008 року суддя господарського суду Черкаської області виніс рішення про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з ПП «Альтес-2007»суми боргу в сумі 204277,78 грн., а також витрат на сплату державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 25.11.2008 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 12.06.1993 року у Світильнівській сільській раді Броварського району Київської області, актовий запис № 8. Від спільного подружнього життя мають двох синів: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Позивачка вказувала, що спільне подружнє життя у них з відповідачем не склалося через те, що вони мають різні характери та погляди на життя. З червня 2010 року сторони не проживають разом. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Майнового спору між сторонами не виникає. Посилаючись на викладене, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд про його задоволення. В судовому засіданні відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 12.06.1993 року у Світильнівській сільській раді Броварського району Київської області, актовий запис № 8 (а. с. 6). Від спільного подружнього життя сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Подружні стосунки позивачки з відповідачем не підтримуються з червня 2010 року. Сторони примиритись не бажають. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки, де помилково записані її прізвище "Васеленко" та по батькові "Олексіївна" замість вірного "Василенко" та "Єлісеївна". Встановлення факту належності їй трудової книжки необхідне для оформлення документів при виході на пенсію. В судовому засіданні заявниця та її представник [PERSON] доводи заяви підтримали, представник Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі [PERSON] не заперечує проти встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу. Суд, заслухавши пояснення заявниці, її представника, представника заінтересованої особи, показання свідків [PERSON] та [PERSON], та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. 10.03.1975 року Володимирецьким філіалом Костопільського склозаводу на ім'я заявниці оформлена трудова книжка, де її прізвище помилково записане "Печенчик", ім'я "Надія", по батькові помилково записане "Олексіївна". 20.06.1981 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на "Василенко", що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ГЮ №361616. Після укладення шлюбу в її трудову книжку внесено зміни - помилково записане прізвище "Васеленко" замість правильного "Василенко". Згідно з паспортом серії МЮ 040679 прізвище, ім'я та по батькові заявниці - [PERSON]. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що прізвище, ім'я та по батькові заявниці "Василенко Надія Єлісеївна". У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що передбачено ч.1 ст.256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], в обґрунтування якої зазначив, що з 06.11.1999 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від спільного подружнього життя вони мають доньок [PERSON] та [PERSON], які в даний час проживають разом з відповідачкою. З жовтня 2009 року вони з відповідачкою проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету. Вважає, що подальші шлюбні стосунки не можливі. Тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою по справі.. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 11). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти позовних вимог не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Крячко». Майновий спір будуть розглядати в подальшому (а.с. 12). Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного: Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06.11.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 727 (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 637 (а.с. 7) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 636 (а.с. 7). В судовому засіданні встановлено, що з жовтня 2009 року, спільне життя у сторін не склалось, сторони проживають окремо та ведуть окреме господарство, майнового спору на теперішній час не мають. Таким чином, вважаючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, та інтересам дітей, та враховуючи думку відповідачки, яка не заперечувала проти розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що подальше збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. На підставі вищезазначеного, з врахуванням встановлених обставин у судовому засіданні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач зазначив, що 25.02.2006 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, в звязку з ухиленням відповідача від утримання дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач при розгляді справи в суді позов визнав, вказавши, що не визнає факт ухилення від утримання спільної з позивачем дитини, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, визнає свій обовязок по матеріальному утриманню власної дитини, працевлаштований та має постійний дохід. Визнання відповідачем позову не порушує чиїх-небудь інтересів та є підставою для задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі матеріали (свідоцтво про шлюб; свідоцтво про народження [PERSON], довідку виконавчого комітету Баштанської міської ради від 17.01.2011 року №82), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що сторони уклали шлюб 25.02.2006 року, від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач працевлаштований, має стабільний заробіток та спроможний надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини. Аліментних виплат на утримання інших осіб відповідач не здійснює. Відповідач визнає право дитини на одержання утримання та матеріальної підтримки від батька. Зазначене є підставою для задоволення позову. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180-184 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Розмір аліментів на дитину не може бути меншим тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позивача за подібною категорією справ звільнено від сплати судових витрат з відповідача на користь держави та місцевого бюджету підлягають стягненню 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповної дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві зазначила, що вона та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі з 16.06.2007 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач пішов з сімї, проживає окремо. Дитина проживає з нею. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає в добровільному порядку. Інших дітей відповідач не має, аліментів по виконавчим листам не сплачує. В звязку з цим просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів доходу кожного місяця з дня подання заяви та до повноліття дитини. Сторони в попереднє судове засідання не зявилися, але надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 червня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Так, підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів доходів до його повноліття, починаючи з 06.12.2010 року. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати на користь держави в розмірі 51 грн. та витрати на матеріальне забезпечення суду при розгляді цивільної справи в розмірі 120 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільного з ним майна, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1999 року. Від шлюбу вона має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 18 листопада 2010 року вони розірвали шлюб. В період шлюбу вони з відповідачем придбали за сумісні гроші будинок, розташований за адресою: м. Дружківка, вулиця К.Лібкнехта 9. У звязку з тим, що це майно було придбане за період подружнього життя і за сумісні кошти, то кожному із них належить право власності на ? частину майна. У звязку з тим, що будинок за договором купівлі-продажу придбаний на імя чоловіка, позивачка просить суд визнати за нею право власності на ? частину будинку і встановити порядок користування ним, виділивши їй дві ізольовані кімнати площею 7.9 та 18.5 кв.м., а відповідачу - дві кімнати площею 11.4 та 8.2 кв.м. Кухню, ванну і сіни залишити в загальному користуванні. У судовому засіданні позивачка відмовилася від розподілу майна, а тільки просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку і залишити його в спільному користуванні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги дружини визнав повністю. Він підтвердив, що будинок, в якому вони проживають придбаний за сумісні з дружиною кошти. Тому він згодний, щоб за нею було визнано право власності на ? частину будинку. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею право власності на ? частину будинку необхідно задовольнити з наступних причин. Судом було встановлено, що сторони по справі [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1999 рокуроку до 18 листопада 2010 року. Підчас шлюбу був придбаний будинок, розташований по вул.К.Лібкнехта 9 у м. Дружківка, що підтверджується договором купівлі-продажу від 09 червня 2003 року. Сторони в суд не надали доказів, що цей будинок, який був куплений у шлюбі, був фактично придбаний за особисті кошти одного із подружжя. Виходячи із доказів, суд прийшов до висновку, що будинок вказаний у позовній заяві, являється сумісною власністю подружжя, так як згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, придбане подружжям у шлюбі, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності. Розмір часток у майні подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що передбачено ст. 70 Сімейного кодексу України. Отже, суд вважає, що позивачці [PERSON] належить право власності на 1/2 частину будинку, розташованому по вул. К.Лібкнехта у м. Дружківка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири та встановлення порядку користування нею, в якому вказав, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 1996 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Дружківського міського суду від 12 серпня 2010 року. За період шлюбу він з відповідачем придбали за сумісні гроші квартиру, розташовану за адресою: м. Дружківка, вул. Косарева 4-20. У звязку з тим, що це майно було придбане за період подружнього життя і за сумісні кошти, то кожному із них належить право власності на 1/2 частину майна. У звязку з тим, що квартира за договором купівлі-продажу придбана на імя дружини, позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири та встановити порядок користування нею, а саме: виділити йому одну із спалень, а другу спальню та зал залишити в користуванні відповідачки, місця загального користування залишити в загальному користуванні. В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги і тільки просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнала повністю. Вона підтвердила, що квартира, в якій вони проживають придбана за сумісні кошти. Тому вона згодна, щоб за нею було визнано право власності на 1/2 частину квартири. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним право власності на 1/2 частину квартири необхідно задовольнити з наступних причин. Судом було встановлено, що сторони по справі [PERSON] перебуваюли у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 1996 року по 12 серпня 2010 року. Підчас шлюбу була придбана квартира №20, розташована в будинку №4 по вулиці Косарева у м. Дружківка, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15 грудня 2005 року. Сторони в суд не надали доказів, що ця квартира, яка була куплена у шлюбі, була фактично придбана за особисті кошти одного із подружжя. Виходячи із доказів, суд прийшов до висновку, що квартира вказана у позовній заяві, являється сумісною власністю подружжя, так як згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, придбане подружжям у шлюбі, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності. Розмір часток у майні подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що передбачено ст. 70 Сімейного кодексу України. Отже, суд вважає, що позивачу [PERSON] належить право власності на 1/2 частину квартири, розташованій по вулиці Косарева 4-20 у м. Дружківці.

Outcome: approved