Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

У грудні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на те, що 02.09. 2003 року помер її батько [PERSON]Ф Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, єдиною спадкоємицею за заповітом являється вона. Будучи спадкоємицею за заповітом вона після смерті батька звернулась до нотконтори із заявою про прийняття спадщини. Проте оформити спадщину не має можливості із-за того, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. У зв»язку з цим вона змушена звернутись до суду. У судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позов сільською радою визнається. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши неявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено,що 02.09.2003 року у с. Кипячка помер [PERSON]Ф, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 49 по вул. Першотравневій в с.Кипячка Миронівського району Київської області. Позивачка відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою,що прийняла спадщину, оскільки у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотконтори заяву про прийняття спадщини, її брат [PERSON]Г відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки в установленому порядку. Проте, оформити належним чином спадщину не має змоги, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на об'єкт нерухомості на імя спадкодавця, тобто будинковолодіння не було зареєстровано в установленому порядку в БТІ, в зв»язку з чим Білоцерківське міжміське БТІ відмовило позивачеві у видачі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов»язковим, коли об»єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов»язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ,що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід»ємною частиною правовстановлюючого документа. Державна реєстрація права власності на об»єкти нерухомого майна покладається на БТІ. У свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна(ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документ, в порушене питання вирішується у судовому порядку. Усі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу ПВС УРСР від 22.01.1979р. Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько- побутових будівель" і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Спадковий будинок, зареєстрований у погосподарській книзі, знаходиться на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, має затверджений КП КОР Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов"язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що до позивачки перейшли права на вказаний будинок з його господарськими будівлями і спорудами, які не відносяться до категорії самовільних та які позивачка не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у звязку з відсутністю реєстрації прав на майно, питання визначення належності цього майна має вирішуватись в судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовостановлювальним документом для оформлення права на це майно. За таких обставин позовні вимоги позивача у частині визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди підлягають задоволенню частково. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 1223,1261,1268,1270,1297 ЦК України,

Outcome: partial