Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

14 лютого 2011 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір ку півлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 06 лютого 1996 року на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі, зареєстрований під № 169. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що 06 лютого 1996 року між сторонами на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі укладений договір № 169 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Позивачка сплатила обумовлену суму за придбане нерухоме майно, а відповідач звільнила квартиру. Таким чином, сторони виконали свої обов`язки за договором. Згодом, 09 лютого 1996 року, позивачка зареєструвала право власності на вказану квартиру в комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 6808. На сьогоднішній день позивачці стало відомо, що укладена на біржі угода є недійсною, тому що всі договори щодо нерухомого майна, де хоча б однією зі сторін, є громадянин, мають бути посвідчені нотаріально. Зазначає, що сторони добросовісно виконали всі умови договору, проте на даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, відтак, позивачка змушена звернутися до суду за визнанням укладеної угоди купівлі-продажу нерухомого майна дійсною. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить оголошення у друкованих засобах масової інформації, про причини неявки суд не сповістила, будь-яких заперечень проти позову не надала. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена завчасно і належним чином, надала заяву, в якій просила слухати справу у відсутність представника, не заперечувала проти задоволення позову. За викладених обставин суд в порядку ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд з`ясував такі фактичні обставини. 06 лютого 1996 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Сума угоди склала 384425581 крб. (а.с.13). 09 лютого 1996 року угода зареєстрована в комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» під реєстровим № 6808 (а.с.12, 13). Сторони виконали умови договору, покупець сплатила обумовлену суму коштів, а продавець прийняла її та передала квартиру, звільнивши її. На сьогоднішній день позивачка має намір розпорядитися спірним майном, проте не може цього зробити через те, що нотаріальна контора не вважає біржову угоду купівлі-продажу квартири правовстановлюючим документом. Як встановлювала ч.І ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), чинного на момент укладення угоди, договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Разом із тим, згідно із ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічні положення також закріплені і в ч.2 ст.220, ст.657 ЦК України (в редакції 2003 року), чинного на час розгляду справи. Суд вважає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, виконали угоду, набули прав відповідно покупця і продавця, угода зареєстрована в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, втім продавець ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, що позбавляє позивачку можливості підтвердити законність набуття спірного майна у позасудовому порядку. Відтак, суд находить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає можливим віднести судові витрати, пов`язані із розглядом справи, на рахунок позивачки.

Outcome: approved