Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON], [PERSON] та приватного нотаріуса Червоноградського нотаріального округу [PERSON], посилаючись на те, що їй на праві особистої власності належить будинок №7, що по вул.. Вишневій (пос. Ватутіно) у м. Червонограді Львівської області з господарськими будівлями та земельною ділянкою для обслуговування зазначеного будинку. На початку квітня 2008 року до неї звернувся її родич і похресник [PERSON] із пропозицією укласти договір довічного утримання, згідно якого вона мала передати останньому свій будинок із господарськими спорудами та землею, а він за то мав утримувати її до смерті. 10 квітня 2008 року вона із [PERSON] поїхала до приватного нотаріуса [PERSON], який мав уже всі підготовлені документи. У нотаріальній конторі їй запропонували розписатися де потрібно, не роз»яснивши зміст договору. У подальшому відношення [PERSON] до неї різко змінилося. Всупереч очікуванням, їй ніхто не надавав жодної допомоги, більше того, почали принижувати її і вимагати грошей за догляд. Вона хотіла розірвати договір довічного утримання, звернувшись за допомогою до родичів. Тоді з»ясувалося, що 10 квітня 2008 року, між нею та [PERSON] був укладений не договір довічного утримання, а договір купівлі-продажу житлового будинку по вул. Вишневій №7, що у м. Червонограді. На думку позивачки [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON] та приватний нотаріус [PERSON] навмисно ввели її в оману, замість договору довічного утримання, 10 квітня 2008 року, уклали договір купівлі - продажу, внаслідок чого вона залишилася без житлового будинку. Просила на підставі ч.З ст.16, ст.ст.203,216,230 ЦК України визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями і надану під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку, що знаходиться по вул. Вишневій №7, у м. Червонограді Львівської області, укладений 10 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] і стягнути із [PERSON] 20 000 гривень моральної шкоди. Крім того, [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, а саме будинком №7, що по вул Вишневій у м. Червонограді. У своїх вимогах [PERSON] посилається на те, що у звязку із оскарженням нею договору купівлі - продажу будинку від 10 квітня 2008 року [PERSON] вигнав її із помешкання, поміняв замки на дверях, вхід на подвір'я замотав дротом. Вона проживає у сусідів і не може потрапити до дому. Просила постановити рішення яким вселити її у будинок по вул. Вишневій №7 в м. Червонограді, та зобовязати [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні зазначеним житлом. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала покликавшись на обставини викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що у зазначеному будинку вона проживала із 1958 року. Будинок будувала із чоловіком, який вже помер. Власних дітей не має. Відповідач [PERSON] є її похресником і сином двоюрідної сестри. 10 квітня 2008 року, на вимогу [PERSON], вона поїхала до приватного нотаріуса [PERSON], якого найняв [PERSON], де підписувала документи про договір довічного утримання. На той час, вона не розуміла, що це не був договір довічного утримання а договір купівлі-продажу. Також нею був укладений договір про постійне проживання у зазначеному будинку. В кінці 2009 року [PERSON] почав виганяти її із будинку. Тому вона, на початку січня 2010 року, пішла проживати до [PERSON], із яким уклала церковний шлюб. У будику [PERSON] ще проживає дочка останнього із своїми дітьми, тому вона хоче повернутися до дому. Відповідач [PERSON] зачинив браму, привязав собаку на подвірї і вона не може зайти у будинок. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог [PERSON] не визнав та пояснив, що у квітні 2009 року, остання сама запропонував укласти договір-купівлі продажу зазначеного будинку. 10 квітня 2008 року такий договір був укладений між ним та позивачкок Разом із зазначеним договором, між ним і його дружиною [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з другої, була оформлена заява, згідно якої останній надавалося право по життєвого проживання у цьому будинку. Після оформлення всіх документів у нотаріальній конторі, він завіз [PERSON] до дому і віддав її кошти за будинок - 30 000 доларів США. Відповідач стверджує, що ні він, ні його дружина [PERSON], не чинять перешкод позивачці у користуванні будинком по вул. Вишневій №7 в м Червонограді. На початку 2010 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] і пішла жити до нього. Після укладення шлюбу, [PERSON], разом із [PERSON] хотіли поселитися у його будинку. Тому він, звичайно, був проти цього і не впускав їх на подвіря. Просив у вимогах позивачки відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] заперечила та пояснила, що остання дійсно мата намір продати їм спірний будинок, а вони, відповідно, купити цей будинок. 10 квітня 2008 року, у нотаріальній конторі, приватний нотаріус [PERSON], годину розяснював їм (у тому числі [PERSON]П.) суть зазначеної угоди, Після чого її чоловік відвіз [PERSON] до дому і віддав її гроші - 30 000 доларів США. Позивачка продовжувала проживати у їхньому будинку і її ніхто не виганяв. Потім у [PERSON] стався серцевий напад і її свекруха довший час доглядала за нею. Після одужання [PERSON] повернулася до дому. До неї стали приходити друзі, а потім та пішла проживати до [PERSON] Особисто вона перешкод позивачці у користуванні спірним будинком ніколи не чинила і не чинить. Просила у вимогах [PERSON] відмовити. Приватний нотаріус Червоноградського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] заперечив та пояснив, що при укладенні договору купівлі - продажу будинку по вул. Вишневій №7 в м. Червонограді, він розяснював сторонам правові наслідки такої угоди. Розумів, що [PERSON] є особою похилого віку, тому намагався більш детально розяснити останній наслідки такої угоди. Хотів переконатися чи дійсно є її добра воля на відчуження будинку. Лише після того як [PERSON] висловила своє бажання відчужити будинок, був укладений договір купівлі продажу. У той же день, з ініціативи сторін, була складена заява про те, що [PERSON] та [PERSON] надають право постійного по життєвого проживання [PERSON] у даному будинку. Позов до нього, як нотаріуса, вважає надуманим. Тому просив відмовити у ньому. Вислухавши пояснення сторін та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] А П ., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оцінивши наявні у справі письмові документи суд вважає, що вимоги [PERSON] слід задовольнити частково виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 10 квітня 2008 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу який був посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського нотаріального округу [PERSON]згідно умов якого [PERSON] продала а [PERSON] купив житловий будинок з господарським будівлями і наданих під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку, що знаходиться по вулиці Вишневій 7 в м. Червонограді, Львівської області Крім того, 10 квітня 2008 року [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з другої, у нотаріальній конторі склали заяву, згідно якої, [PERSON] та [PERSON] надають [PERSON] право постійного, по життєвого та безоплатного проживання у проданому нею будинку, по вул. Вишневій №7 (а.с. 132-133). Після укладання договору купівлі - продажу, [PERSON] залишилася проживати у зазначеному будинку як член сімї [PERSON], відтак вона, відповідно до ст..ст.64,65 ЖК України, має такі ж права і обовязки щодо користування даним жилим приміщенням як і його власники. У той же час, із кінця 2009 року відносини між [PERSON] та [PERSON] загострилися, [PERSON] пішла проживати до [PERSON] і коли хотіла повернутися до дому, то [PERSON] став чинити їй перешкоди, а саме замінив замок у вхідних дверях та не впускає її у будинок. Зазначене ствердили в суді свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і не заперечується в судовому засіданні самим [PERSON] Відтак суд дійшов висновку, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні нею будинком №7, що по вул. Вишневій у м. Червонограді. Тому в цій частині її вимоги слід задовольнити. Що стосується вимог [PERSON] до відповідачів [PERSON], [PERSON] та приватного нотаріуса Червоноградського нотаріального округу [PERSON] щодо визнання недійсним договору купівлі - продажу від 10 квітня 2008 року укладеного між нею та [PERSON], та стягнення з останнього 20 000 гривень моральної шкоди, то такі не можуть бути задоволеними із наступних підстав. Як передбачено ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього кодексу), такий правочин визнається недійсним. Обман має місце, якщо стона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у звязку з вчиненням цього правочину. У відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду страв про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу у діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла піл впливом обману. Із матеріалів справи убачається, що договір купівлі - продажу від 10 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений у відповідності до вимог ст.203 ЦК України, зокрема зміст правочину не суперечить вимогам ЦК України. Приватний нотаріус [PERSON] ретельно перевірив обсяг цивільної дієздатності сторін, волевиявлення учасників було вільним і відповідало його внутрішній волі. Правочин вчинений у формі встановленій законом і був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При тому; не були порушені житлові права [PERSON], оскільки за нею було забезпечене право постійного, по життєвого та безоплатного проживання у зазначеному будинку. Що стосується тверджень [PERSON] та її представника [PERSON], а також свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в суді стверджували, що позивачку обдурили, а саме замість договору довічного утримання уклали договір купівлі - продажу і не заплатили їй грошей за проданий будинок, то такі не можуть братися до уваги, оскільки власноручний підпис позивачки під умовами договору беззаперечно свідчить за те, що остання повністю була ознайомлена із його змістом та всіма цивільно-правовими наслідками його укладання. Крім того, свідок [PERSON] в суді заперечувала пояснення вищезазначених свідків і стверджувала, що [PERSON] у квітні 2008 року дійсно добровільно і у свідомості продала свій будинок її сину, отримавши за це 30 000 доларів США. Свідок [PERSON] в суді стверджувала, що [PERSON], перед тим як придбати будинок у [PERSON], продав свій будинок у смт. Гірник, Львівсько області. Тому жодних доказів того, що [PERSON], [PERSON] та приватниий нотаріус Червоноградського нотаріального округу [PERSON] своїми діями ввели в оману позивачку, щодо обставин які впливають на зміст правочину позивачкою та її представником не представлено, а судом не здобуто. Відтак у вимогах [PERSON] до [PERSON], [PERSON], приватного натаріуса Червоноградського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу недійсним від 10.04.2008 року та стягнення моральної шкоди із [PERSON] в сумі 20 000 гривень слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial