Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю подружжя, посилаючись на те, що 26.10.2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в відділі реєстрації актів громадською стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, актовий запис №1905, який було розірвано рішенням Кіцманського районного суду від 20.09.2010 року. Вказує, що за час проживання в шлюбі ними було придбано транспортний засіб марки «ALFA ROMEO» 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначає, що орієнтовна вартість автомобіля становить 20 000 доларів США, що в еквіваленті до курсу гривні становить 158 200 гривень. Посилається на те, що відповідачка відмовляється в добровільному порядку розділити майно, тому [PERSON] просив позов задовільнити та визнати за ним право власності на спірний автомобіль, стягнути з нього на користь відповідачки грошову компенсацію за транспортний засіб в розмірі 79 100 гривень, а також стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати. Відповідчка [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ майна, а саме автомобіля марки «ALFA ROMEO» 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який є спільною сумісною власністю подружжя та просила визнати за нею право власності на спірний автомобіль, а відповідачу присудити грошову компенсацію його частки. У задоволенні первинного позову просила відмовити. Посилається на те, що спірний транспортний засіб на даний момент знаходиться у її користуванні і є вкрай необхідним для задоволення інтересів їх малолітнього сина, який відвідує дошкільний навчальний заклад та школу іноземних мов «ABC клас» в м. Чернівці, в той час коли місцем проживання є с. Мамаївці Кіцманського району. Вказує, що спірний автомобіль був придбаний нею та [PERSON] за спільні кошти та за кошти, які вони разом взяли у борг, а саме суму 13000 доларів США, які, як на її думку, підягають поділу та стягненню з них обох. Однак [PERSON] готова сама погасити даний борг та сплатити [PERSON] належну йому частку вартості автомобіля в сумі 1150 доларів США. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник змінили позовні вимоги та просили суд визнати за [PERSON] право власності на спірний автомобіль, стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію за належну йому частку вартості транспортного засобу в розмірі 69 623 гривень 15 коп. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнали частково, погодившись визнати за [PERSON] право власності на спірний автомобіль та на отримання компенсації належної йому частки вартості автомобіля, однак на більшу суму. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, погодившись на визнання за нею права власності на спірний автомобіль, однак сплатити компенсацію за належну частку [PERSON] в зазначеній ним сумі не згідна. Вважає, що повинна спатити тільки суму еквівалентну 7000 доларів США, так як даний транспортний засіб був придбаний за частину позичиних коштів, які необхідно повернути, а також на її утриманні знаходиться малолітня дитина. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника [PERSON]. відповідачки та її представника [PERSON] дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, а зустрічний позов [PERSON] задовольнити частково. Судом встановлено, що 26.10.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, актовий запис №1905, який рішенням Кіцманського районного суду від 20.09.2010 року розірвано. Проживаючи в шлюбі ними було придбано автомобіль марки «ALFA ROMEO» 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який зареєстровано на ім'я відповідачки, що підтверджується довідкою ВРЕР м.Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Добровільної згоди про поділ спільного майна позивача з відповідачкою не досягнуто. Згідно сі.368 ч.З ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до сі. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині га чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежного віл того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до ст.70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до сі. 71 ч.1 СК України майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуютьсяодному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному і подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до експертного висновку № 2010-367 від 15.12.2010 року вартість автомобіля марки «ALFA ROMEO» 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який є спільною сумісною власністю подружжя, на даний момент становить 139246 гривень 29 коп. Таким чином, частка вартості спірного автомобіля кожного з подружжя становить 69623 гривені 15 коп. Відповідачкою [PERSON] в судовому засіданні не доведено факту позики коштів саме подружжям [PERSON], тобто з відома позивача [PERSON] на придбання автомобіля марки «ALFA ROMEO» 2006 року випуску, державний знак [NUMBER], який є спільною сумісною власністю подружжя. Отже, на підставі вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими і підлягають задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial