Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що житловий будинок № 55 в с. Ворочево Перечинського району належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Ворочівською сільською радою 26 листопада 2010 року. В даному будинку є прописаний [PERSON], з яким вона розірвала шлюб 01 лютого 2007 року. Близько 20 років [PERSON] зловживає спиртними напоями, будучи в стані спяніння поводиться агресивно, ображає її та дочок, погрожує фізичною розправою, наносить побої. Неодноразове притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сімї не дало жодних результатів. Відповідач не дозволяє їй та членам її сімї користуватися кухнею та ванною кімнатою, що створює позивачці перешкоди у користуванні належного їй на праві власності будинку, тому просить їх усунути шляхом скасування реєстрації місця проживання відповідача, зобов'язавши сектор ГІРФО Перечинського РВ УМВС України в Закарпатській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], який зареєстрований у будинку №55 в с. Ворочево Перечинського району Закарпатської області. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач позов не визнав. Представник третьої особи [PERSON] не заперечила проти задоволення позовних вимог. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], мешканка с.Ворочево, №55 Перечинського району, та [PERSON], мешканець с.Ворочево, №55 Перечинського району, показали, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, через що постійно вчиняє вдома сварки, ображає їх, погрожує фізичною розправою їм та їх малолітньому сину. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок № 55 в с. Ворочево Перечинського району Закарпатської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Ворочівською сільською радою 26 листопада 2010 року. Також встановлено, що у зазначеному будинку зареєстрований [PERSON], що стверджується записами у будинковій книзі та перешкоджає позивачці у праві користування та розпорядження своїм майном. Крім цього, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ФМ №008425 від 01 лютого 2007 року (а.с. 17). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ч. 1 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 157 Житлового кодексу Української РСР членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985, № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення насильства в сімї, що стверджується копіями постанов Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2010 року, 10 лютого 2010 року, 31 березня 2010 року, 20 жовтня 2010 року та 18 листопада 2010 року про його притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення (а.с.46-51). Враховуючи наведене, а також те, що відповідач систематично порушує правила співжиття і те, що заходи попередження неодноразово застосовувані судом результатів не дали, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved