Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та третьої особи Монастирецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, котре складається із житлового будинку та господарських споруд по вул.І.Франка,119 в с.Монастирець Жидачівського району Львівської області, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,92 га. Дане будинковолодіння належало подружжю [PERSON] та [PERSON] членам колгоспному двору дідусю та бабусі позивачки. Окрім того у діда та баби перебували у власності земельні частки(паї) на території Монастирецької сільської ради розміром відповідно 0,35 га та 1,27 га.. У підтвердження позовних вимог покликається на те, що спадкоємцем майна діда [PERSON], який помер 08.11.1998 року та бабусі, яка померла 05.06.2006 року вона стала відповідно до заповіту, складеного бабусею [PERSON] 20.11.1998 року, оскільки, як неповнолітня на час смерті бабусі, відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадкове майно і вступила в управління спадковим майном. Відповідачі по справі: її мати [PERSON] та її брат [PERSON], спадщину не приймали, на неї не претендують та її право на спадщину не оспорюють.. При її зверненні до нотаріуса із заявою про оформлення права власності на спадкове майно, їй було відмовлено у зв"язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, яке являється спадковим майном. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві і просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся та бабусі право власності на будинковолодіння №119 по вул.І.Франка в с.Монастирець Жидачівського району Львівської області та дві земельні частки (паї). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечила та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, а подав нотаріально завірену заяву, в якій вказав, що йому відомо про відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла 04.06.2006 року, однак спадщину він не приймає та на належну частку в спадщині не претендує. Представник третьої особи- Монастирецької сільської ради в судове засідання не з"явився, а направив в суд заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представника сільської ради, не заперечивши позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок №119 по вул.І.Франка в с.Монастирець Жидачівського району відповідно до даних погосподарської книги по с.Монастирець Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області станом на 30.06.1990 року належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON], котрий помер 08.11.1998 року, а членами двору була [PERSON], яка померла 05.06.2006 року. Відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю(середню земельну частку) серія ЛВ№11774, виданого Монастирецькою сільською радою 03.06.1997 року вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,35 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території с.Монастирець Жидачівського району. Відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю(середню земельну частку) серія ЛВ№11158, виданого Монастирецькою сільською радою 31.05.1997 року вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,27 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території с.Монастирець Жидачівського району. Із свідоцтва про смерть І-СГ №126602, виданого Монастирецькою сільською радою 10.11.1998 року, вбачається, що [PERSON] - дідусь позивача, помер 10.11.1998 року. Свідоцтвом про смерть І-СГ №052541 від 06.06.2006 року стверджено, що [PERSON] - бабуся позивача, померла 05.06.2006 року. Із свідоцтва про народження серія !-СГ №137534 Млиниською сільською радою 30.07.1988 року вбачається, що [PERSON] народилась 22.07.1988 року та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ №137534, виданого відділом РАЦС Жидачівського РУЮ від 27.08.2010 року стверджено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та останній після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище "Цюняк" Відповідно до заповіту від 20.11.1998 року посвідченого секретарем Монастирецької сільської ради вбачається, що [PERSON] все її майно заповіла [PERSON]. Із постанови нотаріуса Жидачівської державної нотаріальної контори від 03.02.2011 року вбачається, що позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її бабусі [PERSON] у зв"язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами в с.Монастирець Жидачівського району Львівської області, який являється спадковим майном і належить померлій. Згідно статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, тим самим після смерті спадкодавця, до складу спадщини війшло право власності на нерухоме майно в с.Монастирець Жидачівського району Львівської області. Спадкоємцями, згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, в звязку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом і його звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивач прийняв спадщину, тим самим позивач набув право на спадкове майно. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивачі набувши право на спадкове майно набули на нього правомірно право власності, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутні будь-які рішення суду, вказуючи на незаконність набуття позивачем права власності, в звязку з чим суд для захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати їх власниками майна в порядку спадкування. Відповідно до положень ст.529 ЦК України (ред.1963 р.) спадкоємцем майна померлого [PERSON] стала його дружина, яка, вступивши в управління спадковим майном, не оформила спадкових прав і внаслідок спадкової трансмісії відповідно до положень ст.1276 ЦК України(ред.2003р.) ці повноваження реалізувала позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON]. А, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved