Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати будинок з надвірними будівлями та спорудами , що розташований в с. Озеряни Бобровицького району Чернігівської області по вул. Механізаторська, 2 таким , що не підлягає поділу, зобовязати відповідачку не чинити перешкод в користуванні цим будинком з надвірними будівлями та спорудами та зобовязати відповідачку вчинити підписання договору найму (оренди) будинку з надвірними будівлями та спорудами або звільнити його. Свої вимоги обґрунтовує наступним. З 11.01.1992 року позивач та відповідач перебували в шлюбі, який був розірваний 17.07.2009 року . Позивач є власником будинку з надвірними будівлями та спорудами ( а.с.4), що розтасований в с. Озеряни Бобровицького району по вул. Механізаторська, 2 ( суду надана довідка про інвентаризацію будинків, внаслідок якої змінилася нумерація) . В даному будинку на даний час проживають відповідачка та діти позивача. Позивач проживає окремо , оскільки відповідачка створила такі умови , що не можливе спільне проживання , підбурює дітей проти позивача, провокує бійки , погрожує позивачу . Будинок був придбаний за рахунок компенсації вартості будинку , який позивач здав на баланс сільської ради у с. Вежиця Рокитнівського району, Рівненської області, який був подарований позивачу його батьком , тобто був особистим майном позивача , а отже даний будинок не підлягає поділу. Але відповідачка не дає можливості проживати в цьому будинку , а тому позивач вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали , просять їх задовольнити з підстав, що будинок придбаний за рахунок коштів , отриманих як компенсацію за зданий будинок , який був подарований позивачу при переселенні з зони добровільного відчуження внаслідок радіоактивного забруднення , отже є його особистою власністю. Відповідачка та її представник заперечували щодо позову , так як позивачем не доведено , що це будинок придбаний за особисті кошти позивача. Як зазначила відповідачка ті кошти , що дали їм як компенсацію , то вони потратили. Заслухавши сторони та їх представників , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено , що позивач та відповідачка перебуває в зареєстрованому шлюбі, який розірвали в 2009 році. Під час перебування в шлюбі з відповідачкою позивач отримав в дарунок від свого батька нерухоме майно , а саме житловий будинок з надвірними будівлями та с: (а.с.9). Як відповідно до законодавства, що діяло на момент вчинення договору дарування , так і відповідно до діючого законодавства майно отримане в шлюбі в спадщину є особистою власністю того з подружжя , який його отримав і поділу не підлягає. Даний будинок був зданий позивачем на баланс Вежицької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, так як позивач прийняв рішення переїхати ь зони радіоактивного забруднення на постійне місце проживання в [INFO], де був придбаний будинок за рахунок коштів, отриманих як компенсацію за зданий ( а.с.8, 9). Факт отримання таких коштів підтвердила в судовому засіданні і відповідачка. Відповідно до ст. 57 ч.1 п.3 СК України , майно набуте кожним з подружжя за час шлюбу , але за кошти , які належали їм особисто є роздільним майном , тобто це майно не може визнаватися спільною власністю і поділу не підлягає. За час шлюбу істотних змін будинок не зазнав. Отже будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Озеряни по вул. Механізаторська, 2 є особистою власністю позивача і поділу не підлягає. Проте в 1997 році, коли був придбаний будинок не всі надвірні будівлі та споруди , які внесені на даний час до технічної документації були наявні, деякі з них були побудовані після придбання будинку (а.с.50) і є спільною власністю подружжя , а тому позивачка має право на компенсацію частини їх вартості з тих підстав , що в натурі їй вони не можуть бути виділені, так як надвірні будівлі та споруди не є самостійним обєктом , а є приналежністю до будинку . Статтею 386 ЦК України передбачено способи захисту права власності, одним з яких є вимога про запобігання порушення права власності, шляхом попередження дій , які можуть привести до такого порушення, а тому суд вважає , що позивач правомірно просить захистити його право на вільне володіння , користування цим будинком , шляхом запобігання незаконних дій з боку відповідачки в майбутньому , шляхом створення йому будь-яких перешкод , враховуючи ті негативні стосунки, що склалися між ними. Стосовно зобовязання вчинити підписання договору , то суд не вправі примусити відповідачку до такої дії, так як договором є спільне волевиявлення сторін. Стосовно того щоб зобовязати звільнити приміщення , то позивач вправі ставити таку вимогу лише з підстав, передбачених ст.ст.109,114,116,117,157 ЖК України . Проте відповідно до ст. 156 ЖК України колишні члени сім»ї не втрачають право користуватися житловим приміщенням . Позивачем не надано суду на даний час достатньо доказів щоб зобовязати відповідачку виселитися з будинку , а відповідачка зобовязана приймати участь в витратах по утриманню будинку, сплаті комунальних послуг та дотримуватися правил співжиття . В противному випадку за позивачем залишається право на її виселення.

Outcome: partial