Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Медвеже - Вушківської сільської ради про визнання права на спадщину за заповітом та встановлення факту прийняття спадщини, посилаючись на те, що 25 жовтня 1993 року померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на будинок з господарськими будівлями та спорудами № 54 по вул. Калініна в с. Медвеже Вушко Вінницького району Вінницької області, що належав померлій,, згідно свідоцтва про право власності на будинковолодіння № 89 від 06.04.1989 року . 23.04.1987 року спадкодавця [PERSON] вчинила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належало на день смерті і на що вона за законом мала право, в тому числі будинок, заповідала своїй внучці [PERSON] та правнучкам [PERSON] і [PERSON], тобто їм, позивачам по справі. Як зазначено в позовній заяві, що вони , позивачі по справі, як спадкоємці за заповітом спадщину прийняли , вступивши в оперативне управління спадковим майном . 20.02.1983 року [PERSON] зареєструвала шлюб і з того часу, разом зі своїм чоловіком стали проживати з бабусею [PERSON], здійснювала за нею догляд, похоронила, встановила на її могилі пам»ятник. . В цьому ж будинку народила своїх доньок , позивачів по справі - [PERSON] і [PERSON], які при реєстрації шлюбу змінили свої прізвища на прізвища своїх чоловіків : [PERSON] і [PERSON]. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом , вони позивачі по справі не мають можливості, оскільки в шестимісячний термін не звернулися з заявами до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, в зв»язку з чим змушені- звертатися до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Крім того, спадкодавця в вищевказаному заповіті сама не розподілила спадщину між ними спадкоємцями, тобто не визначила розмір спадщини кожному, що також спонукало позивачів звернутися до суду з даним позовом, в якому просять суд визнати за ними право спільної часткової сумісної власності в порядку спадкування за заповітом в рівних частках по 1/3 частині кожній будинку з по господарськими будівлями та спорудами , який належав спадкодавці . В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON]В та [PERSON] не з»явилися, надали суду заяву, в якій просили справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги, заявлені ними підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити . Представник , в особі голови Медвеже Вушківської сільської ради Вінницького району та області [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, відповідно до якої просить розглянути цивільну справу в його відсутність , вимоги заявлені позивачами визнав в повному обсязі ,не заперечував щодо його задоволення . Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 25.10.1993 року в с.Медвеже Вушко Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія, 1-ІІ-ГЮ № 290022 від 28.10.1993 року ( а.с.6 ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок з господарськими будівлями та спорудами № 54 по вул. Калініна, с. Медвеже Вушко Вінницького району Вінницької області, , що належав спадкодавці на підставі свідоцтва про право на будинковолодіння № 89 від 06.04.1989 року ; технічного паспорту на будинок, виданого Вінницьким ООБТІ від 29.03.2007 року (а.с. 10-14); виписки з погосподарських книг по Медвеже Вушківській сільській раді Вінницького району та області де головою двору була по день смерті [PERSON]., прописаними значаться [PERSON] внучка, [PERSON] внук (чоловік внучки) , [PERSON] та [PERSON] правнучки ( а.с. 19-21) . Відповідно до заповіту, вчиненого 23.04.1987 року спадкодавцею [PERSON], яка все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належало на день смерті і на що вона за законом мала право, заповідала своїй онуці [PERSON] та правнучкам [PERSON], [PERSON] . Даний заповіт був посвідчений секретарем Медвеже Вушківської сільської Ради Вінницького району , та зареєстрований в реєстрі за № 7 ( а.с. 15 ). Спадкоємці за заповітом спадщину після смерті [PERSON] прийняли , шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном .Ще 20.02.1983 року [PERSON] зареєструвала шлюб відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с. 31) і з того часу, разом зі своїм чоловіком стали проживати з бабусею [PERSON], здійснювала за нею догляд, похоронила, встановила на її могилі пам»ятник., продовжує проживати і нині, що підтверджується довідкою сільської ради ( а.с. 16 , 17). В цьому ж будинку народила своїх доньок - [PERSON] і [PERSON] , які при реєстрації шлюбу прийняли прізвище своїх чоловіків : [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію шлюбу ( а.с. 25, 29). Однак в установлений шестимісячний термін з заявами для отримання свідоцтва про право на спадщину до державної нотаріальної контори не звернулися , в зв»язку з чим пропустили строк для прийняття спадщини . Крім того, спадкодавця в вищевказаному заповіті сама не розподілила спадщину між спадкоємцями тобто не визначила розмір спадщини кожному, що також спонукало позивачів звернутися до суду з даним позовом. 4.1 с. 1223 ЦК України передбачає , що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті. У відповідності до ч.І ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку встановлення цих фактів. Встановленим фактам відповідають правовідносини, визначені національним законодавством та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорюванні права, а саме майнові права позивача щодо спадкового майна підлягають судовому захисту шляхом визнання права на підставі ст.ст. 1223, 1268 ЦК України (спадкування за заповітом). Відповідно до ст.ст. 370, 1278 ЦК України , частки майна, що є у спільній сумісній власності, вважається , що частка кожного спадкоємця у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо спадкодавець сам не розподілив спадщину між ними. . Оскільки судом доведено, що спадкодавця [PERSON] при вчиненні заповіту 23.04.1987 року своїм : онуці [PERSON] та правнучкам [PERSON] [PERSON] самостійно не розподілила спадщину між спадкоємцями ; спадкоємці за заповітом спадщину після смерті [PERSON] прийняли, вступивши в оперативне управління спадковим майном , оскільки зокрема спадкоємиця [PERSON] 20.02.1983 року зареєструвала шлюб і з того часу, разом зі своїм чоловіком стали проживати з [PERSON], здійснювала за нею догляд, похоронила, встановила на її могилі пам»ятник . В цьому ж будинку народила своїх доньок , позивачів по справі - [PERSON] і [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом не одержали із-за пропуску строку для прийняття спадщини, тому з огляду на вищевикладене, суд вважає, що спадкові права позивачів [PERSON] [PERSON], [PERSON] підлягають судовому захисту шляхом встановлення факту прийняття спадщини в шестимісячний термін та визнання за ними , позивачами по справі права власності, так як вони прийняли спадщину після смерті [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved