Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-18 00:00:00

У квітні 2011 року до суду з позовною заявою звернулася [PERSON] з позовними вимогами до ДСП ЧАЕС: -змінити дату звільнення з роботи з посади інженера 1 категорії групи координації міжнародної діяльності відділу міжнародного співробітництва ДСП ЧАЕС наказом № 26 лс від 15 березня 2011 року по ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв"язку з достроковим зняттям Чорнобильської АЕС з експлуатації, з 15 березня 2011 року на 7 квітня 2011 року; -зобов'язати ДСП ЧАЕС прийняти та нарахувати і виплатити допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно листка непрацездатності серії АБТ № 151694, виданим ДЗ СМСЧ-5 за період з 16 березня по 6 квітня 2011 року. Представник відповідача позов не визнав у повному обсязі. У судовому засіданні позивачка і її представник пояснили суду, що звільнення з роботи 15 березня 2011 року проведено з порушенням чинного законодавства, оскільки вона в цей день захворіла, звернулася за медичною допомогою і до 6 квітня 2011 року перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікуванні згідно виданого листка непрацездатності. Представник відповідача суду пояснив, що звільнення позивачки з роботи проведено за її згодою без порушення вимог ч. З ст. 40 КЗпП України, оскільки тимчасова непрацездатність позивачки настала після її звільнення з роботи, тобто припинення трудових відносин з підприємством. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 16 жовтня 1991 року [PERSON], - позивачка у справі, за наказом № 13 від 14.10.91 р. була прийнята на роботу в НВО «Чорнобильська АЕС», правонаступником якого є ДСП ЧАЕС, - відповідач у справі, що підтверджується випискою з її трудової книжки. Наказом ДСП ЧАЕС № 26 л/с від 15.03.2011 р. про припинення трудового договору [PERSON], інженер 1 категорії ВМС групи координації міжнародних справ була звільнена 15.03.2011 р. з роботи з причини дострокового зняття ЧАЕС з експлуатації по ст. 40 п. 1 КЗпП України, що підтверджується копією наказу. Згідно запису в амбулаторній картці [PERSON] 15.03.2011 р. вона звернулася до лікаря ДЗ СМСЧ-5 м. Славутича з діагнозом ЕРВІ середнього ступеню тяжкості, астено- невротичний синдром, листок непрацездатності не потрібен, оскільки 15.03.2011 р. відпрацьований день. Згідно листка непрацездатності, виданого 16 березня 2011 року ДЗ СМСЧ-5 м. Славутича, [PERSON] перебувала на амбулаторному і стаціонарному лікуванні і була звільнена від роботи з 16.03.2011 р. по 06.04.2011 р.. Відповідно до ч. З ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті). Як встановлено судом, тимчасова непрацездатність позивачки настала після звільнення її боти, тобто після припинення дії трудового договору, тобто без порушення вимог ч. З ст. 40 КЗпП України. Доводи позивача та її представника про те, що вона фактично захворіла в день звільнення до уваги не приймаються, оскільки тимчасова непрацездатність настала з 16 березня 2011 року, тобто після звільнення її з роботи. Інші доводи позивача та її представника щодо інших порушень чинного законодавства при звільненні виходять за межі предмета та підстав позову, доказами не підтверджені і не можуть бути підставою для задоволення позову.

Outcome: dismissed