Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-30 00:00:00

У 2004 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання недійсним договір дарування 11/25 частки домоволодіння № 38 по вул. Мелітопольській в м. Маріуполі, укладеного між [PERSON] та [PERSON] У 2008-2009 року змінила та уточнила свої позовні вимоги, просила провести розділ загальної часткової власності, визнати за неї права власності на 11/25 частки домоволодіння № 38 по вул. Мелітопольській у м. Маріуполі при умовах попереднього внесення нею вартості цієї частини на депозитний рахунок суду до прийняття рішення, припинив право загальної часткової власності. Позовні вимоги в частині визнання договору дарування недійсним, просила залишити без розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги в частині припинення права загальної часткової власності та визнання за неї права власності на 11/25 частку спірного домоволодіння підтримала в повному обсязі, однак пояснила, що не має коштів, які необхідно виплатити відповідачки [PERSON] у рахунок вартості 11/25 частки спірного домоволодіння, або отримати на депозитний рахунок суду. Відповідачка [PERSON] у процесі розгляду справи позовні вимоги [PERSON] не визнала та пояснила, що вона бажає користуватися приналежній їй на праві власності 11/25 частки спірного домоволодіння, другого нерухомого майна вона не має, отримати грошові компенсації її частки в спірному домоволодінні не бажає. Згідно висновку будівельного технічної експертизи від 09 квітня 2009 року реальна вартість 11/25 частки домоволодіння № 38 по вул. Мелітопольській у м. Маріуполі на думку експерта складає 35159 грн. Згідно договору дарування за № 1618 від 07 листопада 2003 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] та укладеного приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] належить 11/25 частка домоволодіння № 38 по вул. Мелітопольській у м. Маріуполі. Згідно вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно вимогам ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному .майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Приймаючи рішення суд враховую наступне. Частка, яка належить відповідачки [PERSON] в спірному домоволодінні та склад 11/25 частки, не є значною та приближена до рівної з долею позивачки [PERSON] Докази, що дане домоволодіння є неподільним позивачка не надала. Відповідачка [PERSON] іншого нерухомого майна на праве власності не має. Позивачка [PERSON] попередньо не внесла на депозитний рахунок суду варті» 11/25 частки домоволодіння № 38 по вул. Мелітопольській у м. Маріуполі, що є обовязковим д прийняття рішення про припинення права особи на частку у загальному майні. Таким чином, суд не знайшов підстав для задоволенні позовних вимог позивач [PERSON]

Outcome: dismissed