Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням та знаття її з реєстрації. Позивачі в своїй позовній заяві посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18 березня 2010 року їм в рівних долях належить будинковолодіння, що розташоване по вул.Достоєвського, 16 в м.Шепетівка. В будинковолодіння з 07.12.1991 року значиться зареєстрованою [PERSON], яка більше З років не проживає в даному будинковолодінні. Вони є малозабезпеченою сім'єю, тому мають намір отримати субсидію, але не можуть оскільки в їх будинку зареєстрована [PERSON] На неодноразові прохання про зняття з реєстрації [PERSON] не реагує, хоча в будинку по вул.Достоєвського, 16 в м.Шепетівка не проживає, оскільки має інше помешкання. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримали заявлені позовні вимоги . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась і причини неявки суду не повідомила. Про день та час судового розгляду справи була повідомлена через оголошення в пресі - шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду в газеті «Подільські вісті» . Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідно до договору купівлі- продажу жилого будинку від 18.03.2009 року житловий будинок з належними до нього двірними спорудами, жилою площею 37,5 кв.м. та загальною площею 66, З кв.м., що знаходиться по вул.Достоєвського, 16 в м.Шепетівці Хмельницької області в рівних долях належить позивачам [PERSON] та [PERSON] Згідно домової книги будинку №16 по вул.Достоєвського в м.Шепетівка з 07.12.1991 року в зазначеному будинку зареєстрована [PERSON]. 27 грудня 2010 року Абз. 2 п.П Постанови Пленуму ВС України від 12.04.1985 р. №2 «Про деякі питання, що виникли при застосуванні судами Житлового кодексу України» встановлено, що : На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Відповідно до Ч.2 п.15 Постанови Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім'ї наймача ( власника) приміщення, або ж для відмови їй в цьому, і на неї поширюються положення ст. 156 ЖК України. [PERSON] добровільно залишила помешкання по вул.Достоєвського, 16 в М.Шепетівка і з того часу, а саме понад З роки без поважних причин проживає за іншою адресою по вул.Лермонтова в м.Шепетівка. При цьому суд виходить із того, що місцем проживання є те місце, де громадянин переважно проживає. На підставі наведеного, судом встановлений факт відсутності [PERSON] по місцю реєстрації більше 6 місяців без поважних причин, і оскільки відповідач не подала заяву про зняття її з реєстрації за місцем, де вона фактично не проживала, відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання», тому на підставі ст. 71 ЖК України вона вбачається такою, що втратила право користування житлом. Крім того, даний позов про втрату користування приміщенням розглядався у відсутність відповідача [PERSON], і саме відсутність самого відповідача є підставою пред'явлення позову і може бути прийнятим судом, як доказ в підтримку вимог позивачів. На підставі ст. ст. 71, 156 ЖК України, ст. 48 Закону України «Про власність»,

Outcome: approved