Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-02 00:00:00

У листопаді 2010року позивач звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 .07. 2008 року між- ВАТ Фінанси і крдит у особі відділення №33 філії Центральне регіональне управління" та відповідачем був укладений кредитний договір № 33-996/08-С-ГБ, відповідно до якого відповідач отримав від позивача споживчий кредит у розмірі 13 400 із розрахунку 12 % річних . Згідно умов кредитного договору відповідач зобов»язувався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за його використання в порядку і в строки, передбачені договором,а саме: починаючи з місяця,наступного за місяцем надання кредиту, погашати кредит відповідно до графіка та сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом щомісяця не пізніше 10 числа кожного місяця . Банк свої зобов"язання за кредитним договором виконав, здійснив видачу кредитних ресурсів позивачеві згідно його письмової заяви. Відповідач належним чином свої зобов"язання не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по статі платежів. Станом на 04.10.2010 року загальна сума заборгованості відповідача становить 3726 грн.08коп., з яких 569 грн.21 коп.- заборгованість за кредитам; 111грн. 51 коп. - заборгованість за відсотками ,3 045грн. 36коп,- пеня . Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача на користь банку,а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з "явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач позов визнав частково,а саме у частині заборгованості по тілу кредиту та відсотків,а у частині стягнення пені не визнав,пояснив,що кредит сплачував своєчасно,навіть достроково, думав,що повністю розрахувався з банком,проте,як з "ясувалось, останній внесок зробив не у повному обсязі,залишився невеличкий борг,про який банк йому не повідомив.а через три роки предявив до суду позов. Він сам працював у цьому банку,потім з роботи розрахувався у звязку з фінансовою кризою,вважає,що повністю сплатив кредит. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно зі ст.55 Закону України Про банки та банківську діяльність" відносини банка з клієнтом регулюються законодавством У країни,нормативно-правовими актами Нацбанку України і договорами між клієнтом та банком. За кредитним договором банк зобов »язується видати грошові кошти/кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,встановлених договором,а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором(ст. 1054 ЦК України) Відповідно до ст.638 ЦК України договір вважається укладеним з моменту досягнення сторонами у потрібній в належних випадках формі згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 525,526,530 ЦК України зобов »язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться,у встановлений у зобов»язанні строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтями 610,611,625 ЦК України визначено,що порушенням зобов »язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов »язання. У разі порушення зобов язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов"язань. Ст.615 ЦК України передбачає односторонню часткову або в повному обсязі відмову від зобовмязання у разі порушення зобов »язання однією стороною,якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок боржника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилась та сплати процентів. В судовому засіданні встановлено, що 23 липня 2008 року між ВАТ " Банк"Фінанси та кредит (правонаступник згідно Статуту ПАТ Банк"Фінанси та кредит") та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 13 400 грн. із розрахунку 12 % річних . Строк погашення кредиту встановлено 23.07. 2010 року. Проплата відповідачем здійснювалась регулярно, навіть достроково,проте останній платіж здійснений не у повному обсязі,внаслідок чого виникла станом на 04,10.2010 року заборгованість по тілу кредиту в сумі 569грн,21 коп. та в за відсотками 111грн.51коп. Таким чином,з наданих позивачем та досліджених у судовому засіданні доказів достовірно встановлено, що відповідач не у повному обсязі виконав свої зобов»язання,передбачені кредитним договором,а тому з нього на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 569грн.21коп. та 111грн.51 коп.заборгованості за відсотками,яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимогу частині стягнення пені,суд приходить до наступного. Відповідно до ст.549чЗ ЦК України пенею є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов "язання за кожен день прострочення виконання. Ст.551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду ,якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин,які мають істотне значення. Як убачається з доданого до позовної заяви розрахунку,розмір пені значно перевищує розмір основного боргу. Крім того, згідно п.3.4 пп.з кредитного договору, у випадку вимоги банку достроково повернути кредитні ресурси.сплатити проценти,позичальник зобовязаний здійснити повне погашення заборгованості за цим договором,тобто повернути отримані кредитні ресурси.сплатити проценти протягом 10 днів з моменту отримання вимоги банку. Тобто,попередньо банк зобовязаний повідомити позичальника про наявність у нього боргу,проте такого повідомлення на адресу відповідача банк не надсилав. Відповідно до ст.617 ЦК України особа,яка порушила зобов"язання,звільняється від відповідальності за порушення зобовязання.якщо вона доведе,що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили.Непереборна сила- це подія,яку не можна було відвернути засобами,наявними у даної особи у конкретних умовах її діяльності. Те,що за одних умов можна легко подолати,за інших-неможливо. До такої події суд відносить світову фінансову кризу,яка є обактивною, незалежною від волі позивачальника обставиною,яка охотює всі галузі економіки, тобто є непереборною, такою, що знаходиться поза контролем і не дозволяє уникнути її наслідків. Ії масштаби виходять за межі звичайного фінансового ризику,тому є надзвичайними,яких ніхто не очікував під час укладання договору. За таких обставин необхідно застосувати ст.617 ЦК України і відмовити позивачеві у стягненні неустойки(пені) за прострочку виконання зобовязання. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають: 569грн.21 коп.-заборгованість по основній сумі кредиту, 1 і 1 грн.51 коп.-заборгованість за відсотками,а всього 680грн. 72коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: витрати зі сплати судового збору в розмірі 51грн. 00коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн. На підставі ст.ст. 526,533,551,610,6!5,1054,1056-1 ЦК України, Закону України Про банки та банківську діяіьність,

Outcome: partial