Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у січні 2006 року між ним та відповідачами у справі були укладені договори позики, за якими він передав останнім у борг 90000-00 грн., а вони у свою чергу зобовязувалися повернути борг до 31.12.2006 року. Своє зобовязання відповідачі виконали частково, повернувши в рахунок заборгованості 40000-00 грн.. Крім того, [PERSON] позичив у нього 26.06.2006 року кошти в сумі 50000-00 грн. та зобовязувався повернути позичені кошти в розмірі 75000-00 грн. з врахуванням відсотків за їх користування. Строк повернення боргу у договорі позики зазначений не був. 08.08.2007 року відповідач [PERSON] додатково позичив у нього 2500-00 доларів США зі сплатою 3% річних, 03.04.2009 року позичив 1000-00 грн., 11.04.2009 року 1000-00 грн., 16.04.2009 року - 600-00 грн. без зазначення строку повернення боргу. 17.01.2011 року він направив на адресу [PERSON] вимогу про повернення боргу. Просить стягнути з відповідачів солідарно в рахунок погашення заборгованості за договором позики з урахуванням індексу інфляції 80400-00 грн. та з відповідача [PERSON] 97510-50 грн.. Також просить стягнути з відповідачів солідарно три відсотки річних за користування позиченими коштами в сумі 6172-60 грн. та з [PERSON] 139.92 грн.. Всього просить стягнути на свою користь солідарно з обох відповідачів 86572-60 грн. та з [PERSON] 97650-42 грн.. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за викладених у ньому обставин та пояснили, що відповідно до наявних у справі розписок відповідачі отримали в борг визначені в позові суми коштів, які повернули частково, а саме 40000-00 грн.. Просили позов задовольнити. Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, відповідачі в судове засідання не зявилися. Натомість їх представник, який зявився у судове засідання, позов не визнав, посилаючись на ту обставину, що його довірителі відповідно до наданих позивачем розписок грошей у борг не отримували, а розписки написали, маючи намір отримати такі кошти. Також послався на ту обставину, що [PERSON] сплатив позивачу в рахунок відсотків за користування позиченими коштами 25500-00 грн., що підтверджується розписками, копії яких маються в матеріалах справи. Просив у задоволенні позову відмовити повністю з тієї підстави, що його довірителями не отримувалися від позивача гроші відповідно до наявних у справі розписок. Також уточнив, що не оспорює правильність обчислення позивачем суми заборгованості з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що дійсно між сторонами спору в січні 2006 року було укладено договір позики на суму 90000-00 грн., що сторонами спору не оспорюється. Відповідно до укладеного договору позивач передав відповідачам вказану суму коштів. Останню відповідачі зобовязалися повернути до 31.12.2006 року. 07.08.2007 року в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором позики позивачу повернуто 40000-00 грн., що також не оспорюється відповідачем і що не спростував у судовому засіданні його представник. Не відшкодованою залишилася бути сума розміром 50000-00 грн.. Крім того, відповідач [PERSON] отримав від позивача в борг 26.06.2006 року 50000-00 грн., 08.08.2007 року 2500-00 доларів США, 16.04.2009 року 600-00 грн.. Вказані суми боргу залишаються бути не відшкодованими. 17.01.2011 року позивача направив відповідачам вимогу про необхідність погашення боргу, проте остання залишена ними поза увагою. Викладене підтверджується здобутими та дослідженими у судовому засіданні доказами, якими є: ●Розписки про отримання позики; ●Повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до положень ст..1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому відповідно до ч.2 ст.1047 цього Кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно положень ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином. За викладеного та встановлених обставин справи суд знаходить обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідачів солідарно суми боргу за договором позики розміром 50000-грн., яка з врахуванням індексу інфляції за період прострочення, а саме з 01.01.2007 року по 31.01.2011 року, становить 80400-00 грн. Обгрунтованою є також вимога позивача про стягнення солідарно з відповідачів 6172-60 грн., що становить три відсотки річних за користування вказаною суми коштів та узгоджується положеннями ч.2 ст..625 ЦК України. Обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, суд визнає також вимогу позивача про стягнення з відповідача [PERSON] боргу 2500-00 доларів США, що еквівалентно 19857-50 грн. та вимоги про стягнення в рахунок погашення боргу суми 600-00 грн., яка з врахуванням трьох відсотків річних становить 600-69 грн.. Щодо вимоги про стягнення заборгованості в сумі 75000-00 грн., що за твердженням позивача становить основну суму боргу розміром 50000-00 грн. та 25000-00 грн. відсотків за користування вказаними коштами, то остання підлягає частковому задоволенню в сумі 50000-00 грн., оскільки сторонами спору на час укладення договору позики не було встановлено розміру відсотків за користування грошовими коштами. [PERSON], вимога про стягнення трьох відсотків за користування вказаними коштами, підлягає частковому задоволенню в розмірі 57-53 грн.. Не ґрунтується на встановлених обставин справи, не визнається представником відповідача [PERSON] та не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з останнього на свою користь суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за договорами позики від 03.04.2009 року та від 11.04.2009 року. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики 86572-60 грн. та з [PERSON] на користь позивача 70515-72 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Доводи представника відповідачів в тім, що ними були написані розписки лише з наміром отримати від [PERSON] на умовах позики гроші і що останні фактично ними не отримувалися на переконання суду не заслуговують на увагу та спростовуються показами в судовому засіданні позивача та власне змістом самих розписок, зміст яких узгоджується з положеннями ч.2 ст.1047 ЦК України в тім, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Не ґрунтуються на отриманих у справі доказах і доводи представника відповідачів в тім, що його довірителем [PERSON] частково повернуто суму боргу відповідно до наданих позивачу власноруч виконаних відповідачем розписок. Зі змісту останніх вбачається, що початково вони засвідчували обставину сплати [PERSON] [PERSON] орендної плати, а вже за внесеними до них виправленнями обставину сплати відсотків по боргу. Сам позивач в судовому засіданні заперечив таку обставину, та повідомив, що в дійсності було проведено орендну плату, а виправлення зроблені в розписках без його відома та не відповідають дійсності. Для зясування та перевірки вказаної обставини в судове засідання викликався відповідач і така його явка визнавалася судом обовязковою. Разом з тим, будучи належним чином повідомленим, [PERSON] в судове засідання не зявився та не скористався своїм правом надати суду докази в обґрунтування своїх доводів на заперечення проти позову. Його представник чіткого та зрозумілого пояснення щодо вказаної обставини суду не подав, а тому у суду відсутні підстави не довіряти поясненням позивача з цього приводу у судовому засіданні. Не заслуговують на увагу суду і доводи представника відповідачів, викладені у письмовому запереченні на позов, в тім, що відповідач [PERSON]М .не ставила свого підпису в розписці про отримання в борг від [PERSON] солідарно з [PERSON] 90000-00 грн.. Як вбачається зі змісту самої розписки запис від її імені виконаний іншим почерком, ніж виконаний від імені [PERSON]. Не довіряти такому запису у суду не має підстав. Достатніх та належних доказів того, що підпис від імені [PERSON] виконаний не нею, а іншою особою, ні представник відповідача, ні власне сам відповідач до суду не подали. При винесенні даного рішення суд також бере до уваги суперечливість позиції представника відповідачів, який заперечуючи обставину отримання його довірителями коштів за розписками, одночасно вказував у судовому засіданні на обставини часткового погашення ними боргу відповідно до записів розписок, що на переконання суду вказує на намагання з його боку перешкодити встановленню істини у справі та спотворити обставини справи. У звязку із частковим задоволенням позову понесені позивачем судові витрати по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 120-00 грн. підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідачів пропорційно до розміру частин задоволених вимог.

Outcome: partial