Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-11 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми заборгованості по кредиту з позичальника, ПП «Інтерхім КС» та його поручителів, відповідачів [PERSON] та [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 25.02.2008 року між позивачем (на той час ВАТ «Родовід Банк») та ПП «Інтерхім КС» укладено кредитний договір №79.1/09-КЛВ-08 про надання кредитних коштів на загальну суму в розмірі 5 000 000 гривень зі ставкою 18% річних, строком до 28.05.11 року. Кошти у вигляді кредитної лінії позивач надав, але не отримав належного повернення коштів від боржника. Згідно договору застави рухомого майна №79.1/09-3.2-08 від 25.02.2008 року до названого вище кредитного договору у банківську заставу відповідачем «Інтерхім КС» було передано п'ять автомобілів, а саме вантажних сідлових тягачів МАН, 2007 року випуску кожний, державні номерні знаки АА4753ЕР, АА4745ЕР, АА4752ЕР, АА8153ЕХ та АА8152ЕХ. Також згідно договору застави рухомого майна №79.1/09-3.1-08 від 25.02.2008 року до названого вище кредитного договору у банківську заставу відповідачем «Інтерхім КС» було передано плити ОСБ у асортименті, тобто товари у обороті, опис та місцезнаходження яких «Родовід Банк» та «Інтерхім КС» узгодили. Крім цього 25.02.2008 року між «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №79.1/09-11.2-08, згідно п.1 якого [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати за зобов'язаннями «Інтерхім КС» по вищезазначеному кредитному договору у повному обсязі. Тоді ж, 25.02.2008 року, між «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №79.1/09-П-08, згідно п.1 якого [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати за зобов'язаннями «Інтерхім КС» по вищезазначеному кредитному договору у повному обсязі. Між «Родовід Банк» та «Інтерхім КС» чотири рази укладались додаткові угоди, якими суттєво змінювались положення названого вище кредитного договору, а саме: додаткова угода №1 від 23.05.2008 року, стосовно зміни відсоткової ставки річних, а саме збільшення до 19,5% річних; додаткова угода №2 від 30.09.2008 року, стосовно зміни відсоткової ставки річних, а саме збільшення її до 24,5% річних; додаткова угода №3 від 23.01.2009 року, стосовно уточнення термінів повернення коштів, а саме з лютого 2009 року на липень 2009 року, та зміни відсоткової ставки річних: збільшення її до 28,5% річних, та встановлення додаткової плати в розмірі 0,5% від суми пролонгації терміну погашення ліміту кредитування; додаткова угода №4 від 28.09.2009 року, якою визначались конкретні суми до сплати «Інтерхім КС» на користь позивача у точно зазначені конкретні терміни: встановлено строк погашення заборгованості за процентами, в сумі 684016 гривень 45 копійок не пізніше 30.10.2009 року. До того ж терміну «Інтерхім КС» зобов'язався сплатити позивачу 25000 гривень простроченої заборгованості за нарахованою комісією тощо. У зв'язку з несплатою коштів по кредитному договору за відповідачами станом на 19.02.2010 року створилась заборгованість у розмірі 6336738 гривень 53 копійки, з яких сума заборгованості за простроченими процентами складає 687456, 19 гривень, сума простроченої заборгованості за кредитом 5000000 гривень, сума простроченої комісії 25000 гривень, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами становить 74926,18 гривень, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту складає 549356,16 гривень, які просить стягнути солідарно з відповідачів, з судовими витратами в сумі держмита у справі 1700 гривень та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу 120 гривень. В позові позивач посилається на те, що фактично прийняті на себе зобов'язання позичальник не виконує: не погашались кредит, нараховані проценти, інші нарахування, що спричинило заборгованість перед позивачем. Додатково просить звернути стягнення на майно відповідача «Інтерхім КС», що перебуває у банківській заставі, збільшив позовні вимоги у сумі стягнення до 6 338 558, 50 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача «Інтерхім КС» в судовому засіданні заперечив проти позову частково. Так, було подано суду заяву, де позов по суті було визнано у частині повного визнання суми боргу з санкціями, нарахованими позивачем, у розмірі 6 338 558, 50 гривень, та суми судових витрат. В той же час було зазначено, що враховуючи заперечення відповідачів [PERSON] та [PERSON] стосовно солідарної сплати коштів за закінченням терміну виконання зобов'язання, в порядку ст.559 ЦК України, оскільки вважають їх заперечення обґрунтованими, визнають вимоги лише до «Інтерхім КС», але заперечують проти вимог до фізичних осіб - поручителів. Крім цього, представник «Інтерхім КС» заперечив проти негайного звернення стягнення на майно, та просив розстрочити стягнення коштів на три роки зі щомісячною сплатою до 28 числа кожного місяця рівної суми, в порядку ст.217 ЦПК України. Пояснив це наявністю обставин, які, на його думку, є виключними. Так, стосовно транспортних засобів та товарів у обороті у визначені та узгоджені позивачем та «Інтерхім КС» строки постійно здійснювався та здійснюється контроль наявності майна, за участі представників позивача. На сьогодні обороти від торгівлі будівельними матеріалами значно зменшились у зв'язку з загальною ситуацією на ринку товарів, а тому на складі практично відсутній залишок ОСБ, для його реалізації. Єдиним джерелом отримання доходу «Інтерхім КС» є надання транспортних послуг автомобілями, які вже перебувають у банківській заставі. Вони дають щомісячний доход, про що позивачу відомо, з якого «Інтерхім КС» спроможний у повному обсязі сплатити суму боргу у разі розстрочення. Отже, у разі розстрочення сплати коштів у порядку, запропонованому відповідачем, протягом трьох років позивач отримає повну суму повернутого боргу, зі штрафними санкціями. В той же час, у разі негайного звернення стягнення на майно, що перебуває у заставі, призведе до стійкої неплатоспроможності «Інтерхім КС», тобто, він збанкрутує. Також, у цьому випадку, втратить роботу вісім людей, які мають постійне місце роботи, пов'язане з цими транспортними засобами. Більше того, підприємство не зможе сплачувати податки та обов'язкові збори, та, як наслідок, і платежі за кредитним договором. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив у частині стягнення з його довірителя коштів за кредитним договором, оскільки минув термін, у який здійснювалось зобов'язання за його порукою. Так, пояснив, що позивач та відповідач «Інтерхім КС» чотири рази укладали додаткові угоди до кредитного договору, яким суттєво змінювались умови основного договору, у частині розміру сплати коштів та термінів їх сплати. Про три з них, перші, представник не заперечив. Однак, в той же час, про укладення останньої додаткової угоди №4 від 28.09.2009 року, якою визначались точні суми та дати сплат за кредитним договором, які до того були відсутні, тобто, збільшується обсяг його відповідальності, позивач поручителів-фізичних осіб не повідомив, що представник позивача не заперечував у судовому засіданні. Отже, оскільки згідно ч.І ст.559 ЦК України порука припиняється також і у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, оскільки додатковою угодою №4 від 28.09.2009 року відбулась зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, зобов'язання [PERSON] перед «Родовід Банк» за кредитним договором, що є предметом розгляду поточної цивільної справи, припинені, з вини банку. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив у частині стягнення з його довірителя коштів, мотивуючи це тим, що його довіритель, як фізична особа - поручитель за кредитним договором, не отримував повідомлень з пропозиціями позивача про узгодження термінів та коштів до сплати для підписання додаткової угоди №4 від 28.09.2009 року. Отже, вважає зобов'язання свого довірителя, як фізичної особи - поручителя за кредитним договором, укладеним між «Родовід Банк» та «Інтерхім КС», припиненими у порядку ч.І ст.559 ІДК України. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором, банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.І ст.559 ЦК України порука припиняється також і у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом встановлено, що 25.02.2008 року між позивачем та відповідачем ПП «Інтерхім КС» укладено кредитний договір №79.1/09-КЛВ-08 про надання кредитних коштів на загальну суму в розмірі 5 000 000 гривень зі ставкою 18% річних, строком до 28.05.11 року. Кошти у вигляді кредитної лінії позивач надав, але не отримав належного повернення коштів від боржника. Згідно договору застави рухомого майна №79.1/09-3.2-08 від 25.02.2008 року до названого вище кредитного договору у банківську заставу відповідачем «Інтерхім КС» було передано п'ять автомобілів, а саме вантажних сідлових тягачів МАН, 2007 року випуску кожний, державні номерні знаки АА4753ЕР, АА4745ЕР, АА4752ЕР, АА8153ЕХта АА8152ЕХ. Також згідно договору застави рухомого майна №79.1/09-3.1-08 від 25.02.2008 року до названого вище кредитного договору у банківську заставу відповідачем «Інтерхім КС» було передано плити ОСБ у асортименті, тобто товари у обороті, опис та місцезнаходження яких «Родовід Банк» та «Інтерхім КС» узгодили. Крім цього 25.02.2008 року між «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №79.1/09-П.2-08, згідно п.1 якого [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати за зобов'язаннями «Інтерхім КС» по вищезазначеному кредитному договору у повному обсязі. Тоді ж, 25.02.2008 року, між «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №79.1/09-П-08, згідно п.1 якого [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати за зобов'язаннями «Інтерхім КС» по вищезазначеному кредитному договору у повному обсязі. Між «Родовід Банк» та «Інтерхім КС» чотири рази укладались додаткові угоди, якими суттєво змінювались положення названого вище кредитного договору, а саме: додаткова угода №1 від 23.05.2008 року, стосовно зміни відсоткової ставки річних, а саме збільшення до 19,5% річних; додаткова угода №2 від 30.09.2008 року, стосовно зміни відсоткової ставки річних, а саме збільшення її до 24,5% річних; додаткова угода №3 від 23.01.2009 року, стосовно уточнення термінів повернення коштів, а саме з лютого 2009 року на липень 2009 року, та зміни відсоткової ставки річних: збільшення її до 28,5% річних, та встановлення додаткової плати в розмірі 0,5% від суми пролонгації терміну погашення ліміту кредитування; додаткова угода №4 від 28.09.2009 року, якою визначались конкретні суми до сплати «Інтерхім КС» на користь позивача у точно зазначені конкретні терміни: встановлено строк погашення заборгованості за процентами, в сумі 684016 гривень 45 копійок не пізніше 30.10.2009 року. До того ж терміну «Інтерхім КС» зобов'язався сплатити позивачу 25000 гривень простроченої заборгованості за нарахованою комісією тощо. У зв'язку з несплатою коштів по кредитному договору за відповідачем «Інтерхім КС» :таном на момент розгляду справи по суті створилась заборгованість у розмірі 6338558 гривень 50 копійки, яку представник відповідача ПП «Інтерхім КС» визнав у судовому засіданні. Тому суд має всі підстави для задоволення позову у цій частині. Водночас, слід зазначити наступне. Поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, комісійної зинагороди, нарахованих відсотків за користування кредитами та неустойки, тощо. Дійсно, 25.02.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки М°79.1/09-П.2-08, згідно п.1 якого [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати за зобов'язаннями «Інтерхім КС» по вищезазначеному кредитному договору у повному обсязі. Тоді ж, 25.02.2008 року, між «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір торуки №79.1/09-П-08, згідно п.1 якого [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати за зобов'язаннями «Інтерхім КС» по вищезазначеному кредитному договору у повному обсязі. Відповідачем ПП «Інтерхім КС» чотири рази укладались додаткові угоди, зазначені вище. Зднак, фізичні особи-поручителі були повідомлені банком лише про укладення перших трьох юдаткових угод до кредитного договору. Про укладення четвертої додаткової угоди офіційних тасьмових повідомлень позивачем відповідачам [PERSON] та [PERSON] позивач не направив. Це підтвердили як представники відповідачів, так і представник позивача, та це не оспорювалось протягом розгляду справи по суті. Додатковою угодою №4 від 28.09.2009 року до кредитного договору №79.1/09-КЛВ-08 від 15.02.2008 року визначались конкретні суми до сплати «Інтерхім КС» на користь позивача у точно зазначені конкретні терміни. Так, встановлено строк погашення заборгованості за процентами, в ;умі 684016 гривень 45 копійок не пізніше 30.10.2009 року. До того ж терміну «Інтерхім КС» зобов'язався сплатити позивачу 25000 гривень простроченої заборгованості за нарахованою комісією тощо. Названі дати та суми у основному кредитному договорі, договорах поруки та юдатках до договорів поруки відсутні. Суд вважає ці положення додаткової угоди такими, що іесуть всі ознаки зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, зважаючи на пояснення сторін та наявні у справі докази, суд приходить до висновку іро те, що зобов'язання фізичних осіб - поручителів по кредитному договору №79.1/09-КЛВ-08 зід 25.02.2008 року [PERSON] та [PERSON] припинено у порядку ч.І ст.559 ЦК України, та стягнення коштів з названих фізичних осіб - поручителів цим унеможливлюється, гому суд повинен відмовити у задоволенні вимог позивача про солідарну відповідальність фізичних осіб - поручителів за кредитним договором №79.1/09-КЛВ-08 від 25.02.2008 року. Крім цього, згідно ст.217 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може визначити порядок іого виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення юго виконання. Представником відповідача ПП «Інтерхім КС», крім визнання суми позову у ювному обсязі, було заявлено про застосування розстрочення виконання, без негайного звернення стягнення на майно, що перебуває у банківській заставі, у порядку ст.217 ЦПК України. В якості поважності обставин, якими мотивує, крім інших, зазначив, що стосовно гранспортних засобів та товарів у обороті у визначені та узгоджені позивачем та «Інтерхім КС» ;троки постійно здійснювався та здійснюється контроль наявності майна, за участі представників юзивача. На сьогодні обороти від торгівлі будівельними матеріалами значно зменшились у ів'язку з загальною ситуацією на ринку товарів, а тому на складі практично відсутній залишок ЗСБ, для його реалізації, про обсяги товарів та їх місцезнаходження позивачу відомо, що іредставник позивача підтвердив. Єдиним джерелом отримання доходу «Інтерхім КС» є надання транспортних послуг івтомобілями, які вже перебувають у банківській заставі. Вони дають щомісячний доход, про що юзивачу відомо, з якого «Інтерхім КС» спроможний у повному обсязі сплатити суму боргу. В той ке час, відчуження названих транспортних засобів без згоди позивача неможливо. Отже, у разі розстрочення сплати коштів у порядку, запропонованому відповідачем, іротягом трьох років позивач отримає повну суму повернутого боргу, зі штрафними санкціями. В той же час, у разі негайного звернення стягнення на майно, що перебуває у заставі, і ризведе до стійкої неплатоспроможності «Інтерхім КС», тобто, він збанкрутує. Також, у цьому випадку, втратить роботу вісім людей, які мають постійне місце роботи, пов'язане з цими транспортними засобами. Більше того, підприємство не зможе сплачувати податки та обов'язкові збори, та, як наслідок, і платежі за кредитним договором. Представник позивача, додатково опитаний стосовно можливості застосування розстрочення виконання рішення в порядку ст.217 ЦПК України, заперечень не подав, залишивши це на розсуд суду. З огляду на відсутність заперечень сторін у справі, на думку суду, названі вище обставини є виключними, оскільки одночасно стосуються нагальних інтересів як фізичних та юридичних осіб, так і сплати державних податків, тощо. Тому суд вважає доречним застосувати розстрочення виконання судового рішення терміном на 3 роки, водночас забезпечивши його виконання можливістю звернення стягнення на майно у банківській заставі позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial