Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

15.11.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі- продажу дійсним, по якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу № 11257 від 17.11.1995 року, оформлений на Одеській товарній біржі, за яким мати позивача купила у відповідачів квартиру [ADDRESS]. Позивач,\~звертаючись у\~суд з\~позовом вказує,\~що він\~є сином\~[PERSON],\~яка померла\~2.12.2009\~року,\~та за\~життя продала\~своєму синові\~-\~позивачу 1А частину вказаної квартири. У теперішній час позивач має намір прийняти спадщину після смерті його матері, зокрема частину вказаної квартири, але договір купівлі-продажу, за яким мати позивача придбала вказану квартиру не був нотаріально посвідчений, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості прийняти спадщину у встановленому законом порядку. Позивач затверджує, що при укладанні договору біржа ввела його мати в оману тим, що вказала в договорі, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Позивач просить суд задовольнити його позов у повному обсязі, а також пояснив, що у теперішній час відповідачі по справі ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Позивачі позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі. Відповідачі про час, дату та місце судового засідання сповіщались належним чином за останнім відомим місцем проживання, але до суду не з*явились. Третя особа - біржа про час, дату та місце судового засідання сповіщалась належним чином, однак до суду її представник не з*явився, у зв'язку з чим суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вислухавши доводи, думку та пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 17.11.1995 року мати позивача на біржі уклала договір купівлі-продажу вказаної квартири з відповідачами, по якому відповідачі продали матері позивача вказану квартиру, а вона сплатила їм повну вартість квартири до підписання договору купівлі-продажу. Відповідачі передали матері позивача зазначену квартиру, вивезли усі свої речі з неї, мати позивача зареєструвала договір купівлі-продажу у КП „ОМБТІ і РОН". При укладанні договору біржа ввела мати позивача в оману, вказавши, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. За договором купівлі-продажу, оформленим на товарній біржі 11.09.2001 року, мати позивача [PERSON] продала частину вказаної квартири своєму синові - позивачу [PERSON], [INFO], від імені та в інтересах якого діяв його батько [PERSON] 2.12.2009 року мати позивача [PERSON] померла, після чого відкрилась спадщина на належне спадкодавцю майно, спадкоємцем першої черги за законом якої є позивач, який не може прийняти спадщину після смерті його матері через не посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу, за яким його мати стала власником вказаної квартири. За вказаних підстав, позивач був вимушений звернутись до суду з вказаним позовом за захистом ч своїх законних прав та інтересів. У відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі продажу потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б однієї зі сторін договору є громадянин. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Як вбачається з матеріалів справи, сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі- продажу й виконали умови договору. Одночасно, судом приймаються до уваги й положення ЦК України у редакції 2003 року, що діє на момент ухвалення рішення по справі, а саме ст. 204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним та ст. 321 ЦК України, згідно до якої право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При таких обставинах суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу квартири підлягає визнать дійсним. На підставі викладеного й

Outcome: approved