Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи яку зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO]. З часом життя не склалося і шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач будь-якої допомоги не надає, в звязку з чим позивачка просить в судовому порядку стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у в розмірі 1/3 частки його доходу щомісячно але, не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.1-2) Позивачка в судове засідання зявилась, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач, будучи повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, просив справу слухати без його участі. Позов підтримав та просив задовольнити. Дослідивши та оцінивши матеріали справи суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] [INFO]. (а.с. 16) З часом шлюб між сторонами, згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2010 року був розірваний. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає та перебуває на утриманні позивачки, яка працює, але її заробітної плати не вистачає для належного забезпечення дитини. Встановивши спірні правовідносини суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України встановлено, що «батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття», а відповідно до п.3 ст.181 СК України «за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі». Відповідач, проживаючи окремо від позивача з неповнолітньою дитиною, аліменти не сплачує, будь-якої допомоги не надає. Статтею 7 СК України встановлено, що «дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість, яких надана Верховною Радою України», але дитина сторін по вині відповідача не має можливості реалізувати в повній мірі своє право. Згідно статті 180 СК України встановлено, що «батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття», тим самим обовязок на утримання дитини солідарно покладається на її батьків. При цьому не встановлено, що в більшому розмірі повинен утримувати дитину той батько, з яким проживає дитина або той, який має більший розмір доходів; законодавцем встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину без врахування даних обставин. Дані обставини враховуються, згідно статті 182 СК України, тільки судом при вирішенні питання про стягнення аліментів. Обставин, які б перешкоджали стягненню з відповідача аліментів на утримання дитини в заявленому розмірі, в судовому засіданні не встановлено, тим більше, що відповідач не заперечує проти стягнення аліментів в заявленому розмірі. Згідно ст.88 ЦПК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved