overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~26.01.2011р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, який підтримала у судовому засіданні, \~до [PERSON] про стягнення \~аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], \~у розмірі Ѕ частки від усіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно до \~досягнення повноліття дитини, \~посилаючись на те, що \~син проживає разом з нею, відповідач \~у добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання \~з березня 2011 року не надає. Просить стягнути аліменти з \~березня 2011р.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі Ѕ частки від його заробітку \~визнав, не заперечує проти задоволення позову. Пояснив суду, що інших утриманців він не має, матеріальну допомогу надавав \~позивачу до березня 2011 року, тому просить стягнути аліменти з березня- місяця 2011р. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, проте \~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком \~[PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина проживає разом з матірю і знаходиться на її утриманні. Батько до березня 2011 року надавав матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 600-700 грн. Позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання, за станом здоровя ніде не працює, самостійно утримувати дитини не має змоги. Відповідач [PERSON] працює інспектором патрульної служби Бердянського МВ ГУ УМВС України в Запорізькій області, має постійний заробіток, інших утриманців не має. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи конкретні обставини справи, матеріальний стан \~позивача і відповідача, суд дійшов висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі Ѕ частки від усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, тим більше, що відповідач \~визнав позовні вимоги. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Проте у судовому засіданні було встановлено, що відповідач до \~березня 2011 року \~надавав матеріальну допомогу на утримання дитини \~в добровільному порядку. За таких обставин, необхідно стягнути аліменти з березня 2011 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 51 грн., витрати \~на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У січні 2011 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 29 квітня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, актовий запис № 277. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 29 квітня 2006 року року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, актовий запис № 277. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання надалі іменуватися прізвищем «Михайлова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У січні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14 грудня 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 772. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - Олександра,[INFO]. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14 грудня 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 772, зареєстровано шлюб між сторонами по справі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - Олександра,[INFO]. Шлюбні відносини сторонами припинені з квітня 2010 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем «Смирнова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У січні 2011 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, уточнивши яку, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 27 жовтня 2007 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила уточнений позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні уточнений позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, без дослідження доказів по справі знаходить уточнений позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на ІЇ утримання не надає. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: \~ \~ \~ \~стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 26 червня 1993 Корабельним районним відділом ЗАГС, запис № 330. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивач підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, підтвердив обставини викладені у позовній заяві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 26 червня 1993 року, між позивачем та відповідачем по даній справі зареєстровано шлюб Корабельним районним відділом ЗАГС, запис № 330. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню неповнолітнього сина - [PERSON], Об червня [INFO]. Шлюбні відносини сторонами припинені з 2009 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем «Власенко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 05 лютого 2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 31. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивач підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, підтвердила обставини викладені у позовній заяві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що лютого 2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 31. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторонами припинені з лютого 2011 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні відповідачка - [PERSON] висловила своє бажання і далі іменуватися прізвищем «Передєльська».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У лютому 2011 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем зареєстрований 11 серпня 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 315. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - Наталію, [INFO]. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має-донька залишається проживати з відповідачем по справі, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивач підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала проти позовних вимог не заперечувала, тобто дала згоду на розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 11 серпня 2007 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №315. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 25 грудня 1999 року Корабельним районним відділом реєстрації актів громадського стану м. Миколаєва, актовий запис № 648. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина - Альберта, [INFO]. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, дитина залишається жити з відповідачкою, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав, просив про задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву в котрій просила розглядати справу в її відсутності, позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 25 грудня 1999 року Корабельним районним відділом реєстрації актів громадського стану м. Миколаєва, актовий запис № 648 зареєстровано шлюб між сторонами по справі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - Альберта, [INFO]. Шлюбні відносини сторонами припинені з 2008 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві надоної до суду, відповідачка не вказала про своє бажання змінити прізвище на дошлюбне, тому [PERSON] й надалі іменується прізвищем «Штро».

Outcome: approved