Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що у відповідності з контрактом №2-2009 з керівником ДП «Дніпрокосмос» від 16.07.2009 року з додатковими угодами №1 від 30.12.2009 року та №2 від 30.12.2009 року його було призначено на посаду директора ДП «Дніпрокосмос». Фінансовий план на 2009 рік підприємство виконало по усім показникам. Станом на 10.06.2010 року Національне космічне агентство України (далі НКАУ), до сфери управління якого відноситься ДП «Дніпрокосмос» і, яке одночасно є державним замовником робіт, що виконуються підприємством, не змогло забезпечити оплати виконаних робіт в 2009 році по державному оборонному замовленню (заборгованість НКАУ складає 836740 грн.), а також укладення нових контрактів державного замовлення для завантаження підприємства в 2010 році. Внаслідок викладених обставин на підприємстві виникла заборгованість із заробітної плати, яка виплачувалась з грудня 2009 року, підприємство втратило платоспроможність, було не завантажено роботою і не мало ніякої інформації щодо своїх перспектив. Єдиним боржником підприємства є НКАУ. Головний чинник проблем підприємства полягає в обмеженій протягом останніх років можливості державного бюджету щодо фінансування космічної діяльності в Україні, а також неврегульованість бюджетного процесу в Україні. Основними наслідками такого становища стали: неритмічна робота підприємства, яка характеризується регулярним недозавантаженням першого півріччя року і «авральним» завантаженням у другому півріччі; неможливість забезпечення сталого рівня заробітної плати працівникам підприємства; неможливість забезпечення прийнятих умов праці, особливо, в зимовий період; критичне ускладнення проведення кадрової політики щодо зменшення середнього віку працюючих і підготовки висококваліфікованої молоді. Таким чином, з вини держави, як власника підприємства, та її уповноваженого органу НКАУ, порушуються вимоги: 1) Генеральної угоди, зокрема: п.1.18 щодо усунення перешкод у діяльності субєктів господарювання; п.1.25 щодо здійснення заходів щодо відновлення платоспроможності державних підприємств; п.1.26 щодо забезпечення погашення розпорядниками бюджетних коштів заборгованості за виконане державне замовлення; п.2.4 щодо здійснення заходів з ліквідації заборгованості із заробітної плати, яка виникла на підприємстві; 2) Галузевої угоди, зокрема: п.3.2.2 щодо сприяння підприємству в отриманні замовлень на виготовлення продукції для державних потреб України; п.3.2.5 щодо недопущення утворення заборгованості із оплати робіт, виконаних в рамках державного замовлення і державних цільових комплексних науково-технічних програм; 3) Колективного договору, зокрема: п.2.1 щодо вживання заходів щодо збільшення обсягів виробництва та реалізації продукції (робіт, послуг), стабілізації фінансового стану підприємства та недопущення його збитковості; п.3.22 щодо термінів виплати заробітної плати працівникам підприємства; п.6.1 щодо вживання заходів щодо поліпшення умов праці; п.6.2 щодо створення належних умов праці і підготовки до осінньо-зимового періоду. Внаслідок довготривалого і систематичного невиконання власником і уповноваженими ним органами умов колективних договорів і угод, склалась ситуація, в якій, з незалежних від нього обставин, виконання ним умов Контракту, зокрема, зобовязань, передбачених п.8.4 та абзаців 9,14 п.8.11 Контракту (в редакції додаткової угоди №2 від 30.12.2009 року) щодо забезпечення повної та своєчасної виплати заробітної плати працівникам підприємства, а також вимог колективного договору було неможливим. В звязку з цим, він звернувся до НКАУ з листом від 10.06.2010 року, в якому докладно виклав своє бачення ситуації і навів викладені вище аргументи. Реалізуючи передбачене п.п.б) п.27 Контракту (в редакції додаткової угоди №2 від 30.12.2009 року) право дострокового розірвання Контракту з власної ініціативи, разом з листом він направив заяву щодо дострокового припинення контракту на підставі ст.39 КЗпПУ внаслідок невиконання власником і уповноваженим ним органом умов колективного договору. У відповідності до ч.3 ст.21 КЗпПУ контракт є особливою формою трудового договору. Відповідно до ст.39 КЗпПУ строковий трудовий договір підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору. Однак, 16.07.2010 року він був запрошений до НКАУ, де йому було вручено наказ №16-кп від 16.07.2010 року, на підставі якого Контракт було достроково розірвано внаслідок невиконання ним вимог п.8.4 та абзаців 9,14 п.8.11 Контракту (в редакції додаткової угоди №2 від 30.12.2009 року) щодо забезпечення повної та своєчасної виплати заробітної плати працівникам підприємства. Тим самим НКАУ були порушені норми трудового законодавства. Єдиним чинником несвоєчасної виплати заробітної плати на підприємстві стали дії та бездіяльність НКАУ, яке спочатку не забезпечило в повному обсязі авансування робіт по державному оборонному замовленню, перерахувавши на 16394000 грн. менше ніж передбачено контрактами, а потім не розрахувалось за виконаними і належним чином прийнятими роботами. Загальна кредиторська заборгованість підприємства станом на 01.06.2010 року складала близько 700000 грн., у тому числі прострочена заборгованість підприємства з виплати заробітної плати 308400 грн. В той час, обсяг дебіторської заборгованості НКАУ за виконані підприємством роботи по державному оборонному замовленню складала 836740 грн. Інших боржників підприємство не мало. Таким чином, його вини в несвоєчасній виплаті заробітної плати не було, а виконання ним зазначених в наказі вимог Контракту було неможливе з незалежних від нього обставин. Наявність винних дій з його боку НКАУ не встановлена і не може бути встановлена, тому застосування п.8 ст.36 КЗпПУ не є правомірним, оскільки суперечить п.1-1) ст.41 КЗпПУ, згідно з яким трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалась несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Також зазначив, що п.п.в) п.26 Контракту (в редакції додаткової угоди №2 від 30.12.2009 року) передбачене дострокове розірвання Контракту за ініціативою НКАУ «у разі невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати». Відсутність в наказі посилання на цю умову Контракту свідчить, що НКАУ усвідомлювало її недійсність з огляду на вимоги ст.9 КЗпПУ щодо недійсності умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю. Посилаючись на вищевикладене вважав, що при розірвані Контракту НКАУ порушило вимоги ст.ст.9,39, п.1-1) ст.41 КЗпПУ, зазначена в наказі причина звільнення дискредитує його, шкодить його діловій репутації та створює перешкоди при працевлаштуванні та викривляє фактичні обставини. В звязку з чим, просив змінити формулювання причин звільнення його з роботи з ДП «Дніпрокосмос» із звільнення на підставі п.8 ст.38 КЗпПУ на ст.39 КЗпПУ в звязку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила останній задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до п.25 Контракту з керівником підприємства, що є в державній власності, від 16.07.2009 року №2-2009, Контракт припиняється до закінчення терміну його дії у випадках, передбачених п.п.26,27 Контракту. Відповідно до статуту ДП «Дніпрокосмос» та Контракту від 16.07.2009 року №2-2009 керівник підприємства несе повну відповідальність за стан діяльності підприємства та діє на засадах єдиноначальності, що в свою чергу полягає в одноособовому розпорядництві та персональній відповідальності керівника за результати роботи підприємства. Прийняття наказу про звільнення здійснено за результатами розгляду Генеральним директором НКАУ доповідної записки директора департаменту економіки та фінансів, в якій зазначено про те, що керівником ДП «Дніпрокосмос» на протязі першого півріччя 2010 року не вживалось необхідних заходів щодо погашення заборгованості з виплати заробітної плати, що призвело до її зростання. Крім того, доповідалось про наявну заборгованість перед бюджетом та державними цільовими фондами. До доповідної записки додавалась копія звіту ДП «Дніпрокосмос» про результати роботи підприємства за основними показниками. Заборгованість із виплати заробітної плати на ДП «Дніпрокосмос» підтверджено у листі Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Про персональну відповідальність керівників підприємств за своєчасність виплати заробітної плати наголошено у дорученні Президента України від 29.06.2010 року №1-1/1378. Згідно з п.6.4 Статуту ДП «Дніпрокосмос» керівник підприємства несе відповідальність за несвоєчасну виплату заробітної плати, інших установлених законом виплат працівникам підприємства, створює належні умови та здійснює заходи щодо виконання вимог колективних договорів та галузевої угоди. Крім того, п.2.1 розділу 2 «Обовязки директора» Колективного договору, укладеного між директором ДП «Дніпрокосмос» та трудовим колективом й прийнятого на зборах трудового колективу 20.04.2004 року, встановлено, що директор ДП «Дніпрокосмос» зобовязаний організувати діяльність підприємства таким чином, що забезпечити отримання фінансових ресурсів, необхідних для оплати праці не нижче середнього рівня заробітної плати, який було досягнуто за минулий рік, й утворення прибутку для подальшого розвитку підприємства. Таким чином, вважають, що твердження позивача щодо невиконання з боку НКАУ контрактів з державного замовлення, що стало причиною невиконання ним як керівником умов Контракту, є хибними та це не звільняє керівника підприємства від виконання обовязків покладених на нього згідно Контракту. Враховуючи невиконання [PERSON] умов Контракту, внаслідок його недостатніх ділових та професійних якостей як керівника підприємства, що призвело до зростання заборгованості із виплати заробітної плати та обовязкових платежів, НКАУ було прийняте рішення розірвати Контракт із зазначеним керівником. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 липня 2009 року між НКАУ в особі Генерального директора [PERSON] та [PERSON] було укладено Контракт №2-2009 про призначення останнього на посаду директора ДП «Дніпрокосмос» на термін з 16.07.2009 року по 15.07.2014 року (а.с.7-14). 30.12.2009 року між сторонами було укладено додаткові угоди №1 та №2 до Контракту №2-2009 від 16.07.2009 року (а.с.15-21). 10.06.2010 року позивач звернувся з листом на адресу Генерального директора НКАУ [PERSON] в якому зазначив про незабезпечення НКАУ, до сфери управління якого відноситься ДП «Дніпрокосмос» і, яке одночасно є державним замовником робіт, що виконуються підприємством, оплати виконаних робіт в 2009 році по державному оборонному замовленню, наявності заборгованості НКАУ перед підприємством, що складає 836740 грн., а також укладення нових контрактів державного замовлення для завантаження підприємства в 2010 році. Також зазначив, що внаслідок цього на підприємстві виникла заборгованість із заробітної плати, яка виплачувалась з грудня 2009 року, підприємство втратило платоспроможність, було не завантажено роботою і не мало ніякої інформації щодо своїх перспектив. Єдиним боржником підприємства є НКАУ. Зазначив, що головний чинник проблем підприємства полягає в обмеженій протягом останніх років можливості державного бюджету щодо фінансування космічної діяльності в Україні, а також неврегульованість бюджетного процесу в Україні. Основними наслідками такого становища стали: неритмічна робота підприємства, яка характеризується регулярним недозавантаженням першого півріччя року і «авральним» завантаженням у другому півріччі; неможливість забезпечення сталого рівня заробітної плати працівникам підприємства; неможливість забезпечення прийнятих умов праці, особливо, в зимовий період; критичне ускладнення проведення кадрової політики щодо зменшення середнього віку працюючих і підготовки висококваліфікованої молоді. Таким чином, з вини держави, як власника підприємства, та її уповноваженого органу НКАУ, порушуються вимоги: пп.1.18,1.25,1.26,2.4 Генеральної угоди, пп.3.2.2,3.2.5 Галузевої угоди, пп.2.1,3.22,6.1,6.2 діючого на підприємстві колективного договору. Також зазначив в листі шляхи подолання проблем та посилався на те, що виконання ним умов Контракту, зокрема, передбачених п.8.4, а також вимог Колективного договору, Галузевої та Генеральної угод, неможливе з незалежних від нього обставин (а.с.116-122). Разом з вказаним листом 10.06.2010 року позивачем було подано заяву про припинення дії Контракту на підставі ст.39 КЗпПУ внаслідок невиконання власником підприємства і уповноваженим ним органом умов колективних договорів «Генеральної та Галузевої угод, колективного договору підприємства) з 16.07.2010 року (а.с.123). Наказом №16-кп від 16.07.2010 року [PERSON] було звільнено з посади директора ДП «Дніпрокосмос» з 16.07.2010 року за невиконання вимог п.8.4 та абзаців 9,14 п.8.11 Контракту на підставі п.8 ст.36 КЗпПУ, розірвавши укладений з ним Контракт від 16.07.2010 року №2-2009. Підставою для цього, як зазначено в наказі, стала доповідна записка директора департаменту економіки та фінансів від 16.07.2010 року (а.с.124). Відповідно до ч.1 ст.3 КЗпПУ законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до п.6 ст.38 КЗпПУ підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпПУ особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно п.8.4 додаткової угоди №2 від 30.12.2009 року до Контракту №2-2009 від 16.07.2009 року керівник зобовязаний вживати заходів щодо ліквідації існуючої та недопущення нової заборгованості перед бюджетами всіх рівнів, з виплати заробітної плати, прострочення кредиторської та дебіторської заборгованості. Згідно п.8.11 додаткової угоди №2 керівник підприємства також зобовязаний забезпечити повну та своєчасну виплату заробітної плати. Пунктом 25 додаткової угоди №2 передбачено, що цей Контракт припиняється після закінчення терміну дії контракту, за згодою сторін, до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пп.26,27 цього Контракту. Підпунктом в) п.26 додаткової угоди №2 передбачено, що керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном у разі невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; а відповідно до п.п.ї) п.26 також у разі одноразового невиконання керівником без поважних причин вимог пп.7,8.1,8.2,8.4,8.5,8.6,8.12 контракту. Підпунктом а) п.27 додаткової угоди №2 передбачено, що керівник може за своєю ініціативою розірвати контракт до закінчення терміну його дії у випадку систематичного невиконання Органом управління майном своїх обовязків за контрактом чи прийняття ним рішень, що обмежують або порушують компетенцію та права керівника, втручання в його оперативно-розпорядницьку діяльність, яке може призвести або вже призвело до погіршення економічних результатів діяльності підприємства. Відповідно до ст.9 КЗпПУ умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.41 КЗпПУ крім підстав, передбачених ст.40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, представником відповідача в судове засідання не було надано ані доповідну записку директора департаменту економіки та фінансів від 16.07.2010 року, яка як вбачається з наказу №16-кп від 16.07.2010 року стала підставою для звільнення позивача та розірвання з ним Контракту, ані будь-яких інших доказів які б підтверджували наявність вини позивача щодо виникнення заборгованості з заробітної плати та несвоєчасної виплати останньої, що у відповідності до п.1-1) ч.1 ст.41 КЗпПУ давало право відповідачу для дострокового розірвання Контракту. В той час, як відповідно до п.1.18,1.25,1.26,2.4 Генеральної угоди між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими обєднаннями організацій роботодавців і підприємців та всеукраїнськими профспілками і профобєднаннями сторона власників зобовязується вживати заходи щодо усунення перешкод у діяльності субєктів господарювання; Кабінет Міністрів України - щодо здійснення заходів щодо відновлення платоспроможності державних підприємств, щодо забезпечення погашення розпорядниками бюджетних коштів заборгованості за виконане державне замовлення; сторони угоди щодо здійснення заходів з ліквідації заборгованості із заробітної плати, яка виникла на підприємстві (а.с.24-28). Відповідно до пп.3.2.2,3.2.5 Галузевої угоди між НКАУ, Фондом державного майна України та профспілкою працівників космічного та загального машинобудування України НКАУ зобовязується сприяти підприємствам в отриманні замовлень на виготовлення продукції для державних потреб України; не допускати утворення заборгованості із оплати робіт, виконаних в рамках державного замовлення і державних цільових комплексних науково-технічних програм (а.с.56-60). Відповідно до пп.2.1,6.1,6.2 Колективного договору між адміністрацією підприємства «Дніпрокосмос» та трудовим колективом адміністрація вживає заходів щодо збільшення обсягів виробництва та реалізації продукції (робіт, послуг), стабілізації фінансового стану підприємства та недопущення його збитковості; щодо поліпшення умов праці; щодо створення належних умов праці і підготовки до осінньо-зимового періоду (а.с.93-102). Відповідно до ст.18 КЗпПУ положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Як зазначив позивач фінансовий план на 2009 рік підприємство виконало по усім показникам. Станом на 10.06.2010 року НКАУ, до сфери управління якого відноситься ДП «Дніпрокосмос» і, яке одночасно є державним замовником робіт, що виконуються підприємством, не змогло забезпечити оплати виконаних робіт в 2009 році по державному оборонному замовленню, а також укладення нових контрактів державного замовлення для завантаження підприємства в 2010 році. Заборгованість НКАУ складає 836740 грн. Внаслідок викладених обставин на підприємстві виникла заборгованість із заробітної плати, яка виплачувалась з грудня 2009 року, підприємство втратило платоспроможність, було не завантажено роботою і не мало ніякої інформації щодо своїх перспектив. Єдиним боржником підприємства є НКАУ. Факт наявності кредиторської заборгованості НКАУ перед ДП «Дніпрокосмос» в розмірі 836740 грн. не заперечувався представником відповідача в судовому засіданні та підтверджується наданими позивачем листами від 15.03.2010 року за підписом заступника Генерального директора НКАУ [PERSON] та від 17.06.2010 року за підписом першого заступника Генерального директора НКАУ [PERSON] (а.с.22,23). Згідно довідки щодо фінансування контрактів з державного оборонного замовлення в ІV кварталі 2009 року втрата платоспроможності і накопичення заборгованості у ДП «Дніпрокосмос» виникли внаслідок неповного, на 1639400 грн. менше ніж передбачено контрактами, авансування робіт по державному оборонному замовленню. Сума недоотриманих авансів склала 76,3% від вартості робіт ІV кварталу 2009 року (а.с.119).. Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності його вини в несвоєчасній виплаті заробітної плати та неможливості виконання ним зазначених в наказі вимог Контракту з незалежних від нього обставин. Доводи позивача представником відповідача в судовому засіданні спростовано не було, доказів щодо вини позивача у несвоєчасній виплаті заробітної плати не надано, а тому суд вважає. що застосування п.8 ст.36 КЗпПУ при звільнення позивача було неправомірним та суперечить вимогам п.1-1) ст.41 КЗпПУ. Суд вважає, що саме НКАУ, як уповноваженим органом виконавчої влади в особі Кабінету Міністрів України, що є стороною Генеральної угоди, як стороною Галузевої угоди, а також як уповноваженого власником органу, для якого в силу ст.18 КЗпПУ положення колективного договору є обовязковими, було порушено умови цих угод внаслідок неналежного авансування робіт по державному оборонному замовленню, своєчасного непогашення кредиторської заборгованості перед очолюваним позивачем підприємством Відповідно до ч.1 ст.39 КЗпПУ строковий трудовий договір (п.п.2,3 ст.23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених ч.1 ст.38 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. З урахуванням зазначених вище обставин, встановлених судом та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом зміни формулювання причини звільнення [PERSON] з посади директора Державного підприємства «Дніпрокосмос» 16.07.2010 року з п.8 ст.36 КЗпПУ за невиконання обовязків, передбачених умовами контракту, на ст.39 КЗпПУ в звязку порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного та трудового договору. Також у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн., а всього 45 грн. 50 коп. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved