Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

У липні 2010 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що 19 березня 2010 року приблизно о 13-00 годині по вул. Курчатова в сторону вул. О.Дундіча в м.Маріуполі рухався автобус «Богдан» А09202 державний номерний знак [NUMBER], який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Азовпастранс» (далі ТОВ «Азовпастранс») 118 маршруту під керуванням водія [PERSON], який знаходився у стані наркотичного сп'яніння. Автобус зупинився на вул.Курчатова напроти будинку №37, здійснив посадку та висадку пасажирів. Також з нього виходила й позивачка, але в той час водій почав рухатись, закрив двері й таким чином прижав її, після чого не зупиняючи транспортного засобу відкрив двері і вона випала з автобусу. Внаслідок падіння позивачці було завдано легкі тілесні ушкодження, позивачка звернулася за медичною допомогою та була госпіталізована в нейрохірургічне відділення міської лікарні №5 м.Маріуполя, на придбання ліків витратила 339,54 грн. Оскільки відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, яким і було завдано шкоду, він, незалежно від наявності його вини, зобов'язаний відшкодувати як матеріальні збитки, так і моральну шкоду, яку позивачка оцінила в 10000 грн., посилаючись на тривалі фізичні та душевні страждання через отриману травму а також її наслідки. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснивши, що винним у ДТП вважає відповідача, оскільки водій [PERSON] на той час був працівником ТОВ «Азовпастранс» та керував транспортним засобом, який належав даному підприємству, за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди відділенням по оформленню ДТП в м.Маріуполі при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області проведена перевірка в результаті якої встановлено, що в діях водія автобусу [PERSON] вбачається порушення вимог п.10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду [PERSON] перебував у стані наркотичного сп'яніння. В результаті протиправних дій водія їй заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, ушибу мяких тканин голови, грудної клітини праворуч, грудного відділу хребта, грудини, з якими позивачка з 19.03.2010 р. перебувала на стаціонарному лікуванні, а потім лікувалася амбулаторно. На придбання ліків були витрачені кошти, сума яких підтверджена доданими до позову квитанціями та чеками. Крім того, їй завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона перенесла сильні фізичні страждання від болю та травм, душевні страждання через втрату можливості вести звичайний спосіб життя, і дотепер вимушена звертатися за консультаціями різних лікарів, оскільки стан н здоров,я незначно покращився, позивачка відчуває часті головні болі, болі у м,язах, хребті, в неї порушився сон, внаслідок чого вона зазнає постійне відчуття дискомфорту. Просила стягнути з відповідача витрати на лікування та моральну шкоду в сумі 10000 грн. Представник відповідача ТОВ «Азовпастранс» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що [PERSON] дійсно раніше працював водієм підприємства ТОВ «Азовпастранс», але в теперішній час він звільнився за власним бажанням. Зазначив, що під час працевлаштування водіїв адміністрація ТОВ «Азовпастранс» дотримується визначених вимог, в тому числі перевіряє стаж роботи на вказаній посаді відповідної категорії. Крім того, під час виходу автобусу на лінію перевіряється його технічний стан, документи водія на керування транспортним засобом, медичним працівником стан здоровя водія. Вказану перевірку проходив 19 березня 2010 року і водій [PERSON], ніяких порушень виявлено не було. Про нещасний випадок, який трапився з позивачкою, адміністрації підприємства стало відомо особисто від водія, після чого представник відповідача прибув на місце пригоди. Також зі слів [PERSON] адміністрації підприємства відомо, що після ДТП, він цікавився станом здоровя позивачки, відшкодовував деяку суму, але яку саме їм невідомо. Притягнутий до участі в якості третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що має стаж роботи водієм приблизно сім років, в 2008 році влаштувався водієм до ТОВ «Азовпастранс», 19 березня 2010 року виїхав працювати на лінію, на зупинці по вул.Курчатова здійснив висадку пасажирів, при цьому дивився у дзеркало заднього виду, нікого з пасажирів не бачив, яким чином позивачку прижало дверима не знає, вважає, що діяв правильно та нічого не порушував, матеріальної та моральної шкоди [PERSON] не відшкодовував. Також зазначив, що в той день наркотичних засобів не вживав, з постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП не згоден, оскільки справа розглянута за його відсутності, але вказане рішення суду не оскаржував, з якої причини не вказав. Суд, вислухавши сторони, третю особу, дослідивши докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 19 березня 2010 року приблизно о 13-00 годині по вул. Курчатова зі сторони вул. Космічної у напрямку вул. [PERSON] в Іллічівському районі м.Маріуполя рухався автобус «Богдан» А09202 державний номер [NUMBER], який належить ТОВ «Азовпастранс» 118 маршруту під керуванням водія [PERSON], який знаходився у стані наркотичного сп'яніння. Автобус зупинився на вул. Курчатова напроти будинку №37 та здійснив посадку та висадку пасажирів. Із задньої двері даного автобусу виходила [PERSON] Під час початку руху від зупинки водій закрив двері, якими прижав останню, а потім на ходу відкрив їх, звільнив пасажира, внаслідок чого трапилось її падіння з автобусу, який рухався. В результаті вказаних дій [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження. Ці обставини не оспорюються сторонами і визнані ними. Згідно довідки №1584 виданої в травматологічному пункті лікарні швидкої медичної допомоги [PERSON] внаслідок ДТП, а саме падіння з маршрутного таксі АН 2466 СМ під керуванням водія [PERSON], отримала ушиб грудини, струс головного мозку та направлена в нейрохірургічне відділення міської лікарні №5 м.Маріуполя. В матеріалах справи мається виписка з історії хвороби №308 [PERSON] діагноз якої вказано - закрита черепно-мозкової травма, струс головного мозку, ушиб грудного відділу хребта, ушиб грудної клітини праворуч, ушиб тіла грудини. Виписана з покращеннями на амбулаторне лікування у травматолога. Як вбачається з акту судово-медичного дослідження №213 від 29.03.2010 року на підставі вивчених медичних документів [PERSON] отримані тілесні ушкодження, а саме закрита черепно-мозкової травма, струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров,я на строк понад шість але не більш двадцяти одного дня. Згідно доданих до справи копій квитанцій та товарних чеків, для придбання медичних препаратів та оплату лікування позивачки нею було витрачено 335,78 грн. [PERSON] із наданих розрахункових квитанцій від 14.04.2010 р. на суму 3,76 грн. суд до уваги не приймає, оскільки мінеральна вода «Миргородська» не відноситься до медичних препаратів. На підставі наказу №90/К від 08.09.2008 року ТОВ «Азовпастранс» [PERSON] прийнятий на роботу водієм автобусу «Богдан» в режимі маршрутного таксі з трьохмісячним іспитовим строком з 08.09.2008 року. Згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу автобус «Богдан» А09202 державний номерний знак [NUMBER] належить ТОВ «Азовпастранс». За висновком міського наркологічного диспансеру м.Маріуполя №389 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 19 березня 2010 року о 14 год.50 хв. встановлено, що [PERSON] перебував у стані наркотичного сп'яніння. На підставі наказу №57 від 09.06.2010 року ТОВ «Азовпастранс» [PERSON] звільнено з посади водія автобусу «Богдан» за власним бажанням з 09.06.2010 року. Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29.06.2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та призначено покарання у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки. Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст.1195 ч.1 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому витрати, викликані необхідністю придбання ліків, протезування. Таким чином, на відповідача, який був власником джерела підвищеної небезпеки, незалежно від встановлення його вини у завданні шкоди слід покласти цивільно правову відповідальність щодо відшкодування матеріальної шкоди в частині витрат на придбання ліків позивачки, тому що відповідач не довів, що шкоди була завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1167 ч.2 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В судовому засіданні встановлено, що позивачці завдана моральна шкода, пов'язана із ушкодженням здоров'я, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у психологічній травмі, тому що вона змушена була враховуючи її похилий вік, додавати додаткові зусилля для організації життя, була позбавлена можливості вести звичний спосіб життя. [PERSON] шкода підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, однак, суд, визначаючи її розмір, виходить із характеру заподіяних позивачці моральних страждань, конкретних обставин справи й дійшов висновку, що вона підлягає стягненню в меншому розмірі, чим вимагає позивачка, вважаючи достатньою суму 4000 грн. Враховуючи, що позивачка похилого віку, є учасником війни і просила суд звільнити її від судових витрат через скрутне матеріальне становище, суд вважає можливим відповідно до ст. 81-82 ЦПК України звільнити її від цих витрат, стягнувши з відповідача витрати по оплаті судорого збору в розмірі 51 грн. та 8,50грн., а також витрати на інформаційне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Outcome: partial