Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

21 квітня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми строкового банківського вкладу в розмірі 17 500 грн , недосплачених процентів , моральної шкоди в розмірі 100 000 грн, витрат по оплаті інформаційно технічного забезпечення в розмірі 120 грн. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що 15 жовтня 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір № 658245 строкового банківського вкладу ( депозит) № 524453, відповідно до п. 2.1. якого відповідач прийняв у нього 17 500 грн строком на 12 місяців до 15.10.2009 року . Відповідно до п. 3.4.5. вказаного договору відповідач зобовязаний повернути вклад за вимогою вкладника в кінці терміну дії вкладу чи у випадках дострокового розірвання договору. 15 жовтня 2009 року була укладено додаткову угоду № 1 до договору строкового банківського вкладу від 15.10.2008 року, якою доповнено п.2.2. новим абзацом про те, що сторони домовились пролонгувати строк дії вкладу на 12 місяців, тобто до 15.10.2010 року . Проценти йому виплачувалися постійно, суму яких він використовував для придбання медичних препаратів. Затримка мала місце тільки 3 місяці в жовтні - грудні 2009 року. На день закінчення терміну дії вкладу, грошова сума йому повернута не була. Вважає відмову у поверненні вкладу незаконною та необгрунтованою, а дії відповідача такими, що порушують пункти договору банківського вкладу , вимоги ст. 1060 ЦК України, завдають йому моральної шкоди, яка виражається в тім, що він не має можливості використати власні грошові кошти, які незаконно утримуються відповідачем, які йому необхідні для проведення лікування. Наведені обставини призвели до порушення звичайного образу його життя, різкому погіршенню стану здоров»я. Спричинену моральну шкоду оцінює в 100 000 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити із огляду на вищевказані обставини. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать дані, які містяться в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, поважності причин неявки суду не представив. Суд, заслухавши пояснення позивача , дослідивши письмові докази, надані в обґрунтування заявлених вимог, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судовим розглядом справи встановлено, що згідно договору строкового банківського вкладу від 21 жовтня 2008 , між позивачем та відповідачем було укладено договір № 658245 строкового банківського вкладу № 524453, відповідно до п. 2.1. якого відповідач прийняв у нього 17 500 грн строком на 12 місяців. Відповідно до п. 3.4.5. вказаного договору відповідач зобовязаний повернути вклад за вимогою вкладника в кінці терміну дії вкладу. На день закінчення терміну дії вкладу, грошова сума позивачеві повернута не була. 15 жовтня 2009 року було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, якою термін дії вкладу пролонговано на 12 місяців до 15.10.2010 року. Факт внесення позивачем коштів у зазначеній у договорі сумі на депозитний рахунок підтверджено належним доказом- квитанцією, копія якої долучена до матеріалів справи. Відповідно до ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку ( строковий вклад). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до умов додаткової угоди термін дії вкладу було визначено до 15.10.2010 року. 18 жовтня 2010 року позивач письмово звернувся до відповідача з приводу повернення суми депозиту. На дійсний час визначена договором сума не повернута. Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення договірних відносин з боку відповідача, а саме невиконання обовязку повернення суми вкладу позивачеві, що передбачено умовами вказаного вище договору. Позовні вимоги в цій частині законні, обґрунтовані, підтвердженні належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Вимоги позивача в частині стягнення на його користь суми невиплачених процентів не знайшли свого підтвердження, та були спростовані поясненнями самого позивача щодо того, що на його карту на рахунок, зазначений в договорі, відповідачем перераховуваються проценти. Мала місце лише затримка в період з жовтня по грудень 2009 року, але ці проценти задепановано. Такими чином, позивачем не надано доказів на підтвердження того факту, що відповідачем належним чином не виконуються зобов»язання в цій частині, що є підставою для відмови в задоволенні вимог в цій части ні. В обґрунтування вимог в частині відшкодування моральної шкоди , позивач посилається на те, що неправомірними діями відповідача йому завдано таку шкоду, яку він оцінює в 100 \~000 грн, та яка полягає в тім, що він непрацездатний, являється інвалідом , а тому потребує матеріальної допомоги. Через невиконання відповідачем своїх зобов»язань за вказаним договором, він позбавлений можливості користуватися належними йому грошима. Вказану грошову суму він мав намір використати для проходження курсу лікування через різке погіршення стану здоров»я, але через відсутність матеріального забезпечення він не має можливості своєчасно придбати лікарські засоби та отримати медичне лікування. Відповідно до вимог ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається зі змісту договорів банківського вкладу, відшкодування моральної шкоди не передбачено. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині безпідставні , а тому не підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати, які документально підтверджені. В матеріалах справи міститься квитанція про оплату витрат на інформаційно- технічне обслуговування в розмірі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial