Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених дорожньо-транспортною пригодою з комунального підприємства «Міський тролейбус». В обґрунтування пред`явленого позову [PERSON] вказав, що він є власником автомобіля марки Джеллі, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 07.02.2010 року приблизно в 10.35 год. на вулиці Тухачевського в м. Кривому відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «САЗ 3508», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить відповідачу по справі КП «Міський тролейбус», порушив п.п.1.5, 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з належним йому автомобілем, в результаті чого належний йому автомобіль отримав механічні ушкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.03.2010 року відповідач [PERSON] був визнаний винним в скоєнні ДТП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Обидва автотранспортні засоби застраховані. Згідно висновку спеціалістів відновити його пошкоджений автомобіль можна було, витративши 11215,00 гривень, з яких вартість запчастин складає 3715,00 гривень та вартість відновлювальних робіт складає 7500,00 гривень. В травні 2010 року був змушений за свої власні кошти відремонтувати належний йому автомобіль, після чого кошторис на ремонтні роботи був ним наданий до Страхувальника. Страхувальник з витраченої ним суми відшкодував ому лише 9388,94 гривень. Суму - 1826,06 гривень Страхувальник відмовився відшкодовувати, мотивуючи відмову тим, що ПДВ при сплаті вартості ремонту він повернути не може. Вказану суму 1826,06 гривень він вважає спричиненими йому матеріальними збитками і бажає, щоб відповідачі її відшкодували, оскільки автомобіль відремонтований ним за власні кошти. Крім того, йому скоєним ДТП також спричинена і моральна шкода: на протязі довгого часу майже 2-х місяців - він не міг використовувати належний йому автомобіль, який був для нього засобом пересування. З вини відповідача [PERSON] він на довгий час залишився без транспорту, що додавало його життю незручностей, оскільки м. Кривий Ріг має довжину близько 120 км і по своїй роботі він змушений постійно пересуватися в межах міста та Дніпропетровської області, куди дуже важко дістатися міським транспортом. Крім того, з вини відповідача йому спричинені також нервові та емоційні переживання - під час аварії він пережив нервове потрясіння, бо керував автомобілем і бачив все на власні очі, тому деякий час після ДТП він був змушений приймати міри для нормалізації свого життя: вживати заспокоюючі препарати, снодійне. Спричинену йому моральну шкоду він оцінює в 10000,00 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити та стягнути з відповідачів солідарно 1826,06 гривень матеріальну шкоду та моральну шкоду у сумі 10000,00 гривень. Відповідач представник КП «Міський тролейбус» позовні вимоги визнав частково, а\~ саме визнав матеріальну шкоду, у задоволенні позову щодо моральної шкоди просив відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково просив відмовити у стягненні моральної шкоди Допитавши позивача, сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов [PERSON] до комунального підприємства «Міський тролейбус», [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених дорожньо-транспортною пригодою підлягає задоволенню частково за таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля марки Джеллі, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 07.02.2010 року приблизно в 10.35 год. на вулиці Тухачевського в м. Кривому відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «САЗ 3508», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить відповідачу по справі КП «Міський тролейбус», порушив п.п.1.5, 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з належним йому автомобілем, в результаті чого належний позивачеві автомобіль отримав механічні ушкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.03.2010 року відповідач [PERSON] був визнаний винним в скоєнні ДТП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Обидва автотранспортні засоби застраховані. Згідно висновку спеціалістів відновити його пошкоджений автомобіль можна було, витративши 11215,00 гривень, з яких вартість запчастин складає 3715,00 гривень та вартість відновлювальних робіт складає 7500,00 гривень. Страхувальник з витраченої позивачем суми відшкодував лише 9388,94 гривень. Суму - 1826,06 гривень Страхувальник відмовився відшкодовувати, мотивуючи відмову тим, що ПДВ при сплаті вартості ремонту він повернути не може. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 цієї статті ЦК України встановлено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Ч. 1 ст. 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Тому суд приходить до висновку, що матеріальну шкоду відповідачі КП «Міський тролейбус» та [PERSON] повинні відшкодувати в солідарному порядку. Оскільки відповідачі своїми діями завдали шкоду, то суд вважає, що з них необхідно стягнути в рахунок відшкодування матеріальної 1826, гривень 06 копійок\~ солідарно. Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову частині стягнення моральної шкоди, оскільки вказана шкода в судовому засіданні не доведена. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів судові витрати на користь позивача, вартість судовий збір у сумі 68,00 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 гривень, та витрати пов`язані з наданням правової допомоги.

Outcome: partial