Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-04 00:00:00

В квітні 2011 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 08 грудня 2009 року між банком та відповідачкою був укладений договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 010-14510-081209, відповідно до якого банк надав позичальниці на 24 місяці кредитні кошти на поточні потреби в розмірі 11 237,04 гривень, а остання зобовязалася вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів. Наслідками порушення його умов в частині своєчасного виконання зобовязань позичальницею є право позивача вимагати сплату неустойки (пені) та дострокового повернення кредитних коштів. Проте позичальниця умови договору в частині вчасного повернення кредиту виконувала не належним чином в звязку з чим станом на 14 березня 2011 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме заборгованість за поточним та простроченим кредитом в розмірі 10\~787,04 грн. Враховуючи вказані обставини позивач просив про дострокове стягнення з відповідачки залишку суми поточного кредиту, а також заборгованості за кредитним договором та всіх сплачених ним судових витрат. В судове засідання представник позивача не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та повне підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Суд вважав за необхідне розглядати справу без участі представника позивача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах вимог та відповідно до наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 08 грудня 2009 року ПАТ «Дельта Банк» уклав в письмовій формі з [PERSON] договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 010-14510-081209, в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 7-8). З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк зобовязався видати, а в подальшому видав позичальниці на 24 місяці кредит на поточні потреби в розмірі 11 237,04 грн. Зі своєї сторони позичальниця зобовязалася щомісячно частинами повертати отриманий кредит. Згідно договору наслідками порушення його умов щодо своєчасного виконання зобовязань позичальником є сплата нею банку неустойки (пені) та право позивача вимагати дострокового повернення кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання. В такому разі кредитодавець має право вимагати повернення не чергової частини, а всієї суми кредиту. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення яких встановлюється в законі або договорі. З матеріалів справи вбачається те, що позичальниця дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту. В звязку з цим станом на 14 березня 2011 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме заборгованість за поточним та простроченим кредитом в розмірі 10\~787,04 грн., що на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки в повному обсязі. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 120 грн. витрат з інформаційно технічного забезпечення розгляду справи, а також 107,87 грн. державного мита.

Outcome: approved