Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 25.10.2006 року було укладено кредитний договір № 625 на підставі заяви відповідача від 02.10.2006 року, а 21.07.2009 року було укладено додатковий договір до кредитного договору № 625, відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у сумі 195 500,00грн строком на 72 місяця із розрахунку 15,5% річних. Позивачем було виконано з свого боку зобовязання за умовами договором кредиту надав відповідачу кошти у сумі 195 500,00грн. на купівлю нового транспортного засобу. В свою чергу відповідач зобовязався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитними коштами, повернути кредит у визначений договором терміни, а також виконати інші свої зобовязання згідно кредитного договору. Таким чином, станом на 05.11.2010 року відповідачем було прострочено виконання зобовязань, щодо повернення за кредитним договором кошти та нарахованих процентів і пені в сумі 86 585,74грн. Представник позивача у судове засідання з'явився, надавши доповнення до позовної заяви уточнивши суму заборгованості та просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 85 184,51грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, суму заборгованості за кредитним договором не заперечував. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного. Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №625 від 25.10.2006 року, а 21.07.2009 року було укладено додатковий договір до кредитного договору, про надання відповідачу кредитних коштів та на умовах, визначених у цьому договорі, а відповідач зобовязується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та порядку, визначених договором. Відповідно до кредитного договору сума кредиту 195 500,00грн., строком на 72 місяців із розрахунку 15,5% річних. Позивачем на виконання умов кредитного договору позивачем було надано відповідачу суму кредиту, таким чином позивач з свого боку виконав зобовязання за кредитний договором, про, що не заперечує відповідач. Станом на 01.02.2011 року відповідачем було прострочено виконання зобовязання щодо повернення за кредитним договором кошти у розмірі 85 184,51грн. з яких: 78 364,91грн. - заборгованість за кредитом та пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків - 6 819,60грн. Як вбачається з матеріалів справи, на адресу відповідача позивачем було направлено лист- нагадування від 13.01.2010 року про наполягання на негайному погашенню заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між позивачем і відповідачем укладався кредитний договір, за умовами кредитного договору відповідач взяв на себе певні зобовязання, які належним чином в установлений кредитним договором строк не виконав, тому наданий час існує заборгованість за кредитним договором. З огляду на положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачами даного позову, а зазначене є підставою для ухвалення рішення. Відповідно до п. 6 ч. 11 постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 та враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободу чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову. Оскільки суд повністю задовольняє заявлені позовні вимоги, суд стягує із відповідача на користь позивача судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем надано належний доказ про те, що він поніс судові витрати. На підставі ст. ст. 525, 526, 1054 ЦК України,

Outcome: approved