Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

До Апостолівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про вселення в житлове приміщення. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] пояснив, що з відповідачкою зареєстровані та фактично проживають [INFO] на вул. Лесі Українки в м. Апостолове Дніпропетровської області. Будинок на праві приватної власності належить позивачу. Після розлучення з [PERSON] проживають в різних частинах будинку, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, разом сплачують лише за комунальні послуги. Зазначає, що відповідачка відмовляється укласти угоду про плату житловим приміщенням, фактично проживає в ньому чим порушує його право власності та завдає моральної шкоди. Позивач просить: усунути порушення права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Апостолове Дніпропетровської області, вул. Лесі Українки, 16, з боку відповідачки [PERSON] та зобов'язати її для цього знятися з реєстраційного обліку в будинку, забрати звідти своє майно та речі. Стягнути з відповідачки судові витри по справі. [PERSON] звернулася з зустрічним позовом про вселення в житлове приміщення. В обґрунтування позову пояснила, що 01.07.1986 року зареєструвала шлюб з [PERSON] 25 серпня 1992 року шлюб було розірвано. Деякий час сторони проживали окремо та згодом стали проживати знову разом в будинку за вищезазначеною адресою. [PERSON] вказує, що за час спільного проживання з [PERSON] побудували господарські прибудови, зазначила, що постійно доглядала за будинком, займалася вихованням спільної дитини, приймала участь у грошових витратах на догляд та поліпшення будинку. [PERSON] просить: визнати за нею право користування житловим приміщенням у будинку, що знаходиться за адресою: м. Апостолове, вул. Л. Українки, буд. 16. Винести рішення, яким вселити її в будинок, що знаходиться за адресою: м Апостолове вул. Лесі Українки, буд. 16. Стягнути з відповідача завдану ним моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень. Стягнути з відповідача витрати на юридичну допомогу в розмірі 500 гривень. [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зустрічний позов не визнав. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити, в задоволенні позовних вимог просив відмовити. [PERSON] позов [PERSON] не визнала, просила суд задовольнити заявлені нею позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] зазначила, що [PERSON] має законні підстави проживати в будинку який належить [PERSON] на праві приватної власності тому в задоволенні його позову просить суд відмовити. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача свідків, вважає що в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю необхідно відмовити. Не підлягає задоволенню також зустрічний позов про визнання права користування житловим приміщенням, вселення в житлове приміщення, стягнення моральної шкоди. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01 липня 1986 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ КИ № 438834 (а.с. 8). Шлюб розірвано 25 серпня 1992 року, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІІ КИ № 394056 (а.с. 7). З свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння суд вбачає, що будинок в м. Апостолове по вул. Л. Українки за № 16 належить [PERSON], що також підтверджується договором купівлі-продажу та технічним паспортом (а.с 8-13). Відповідно до копії довідки від 22.10.2009 року за № 4590, [PERSON] дійсно проживає в [INFO] (а.с. 52). Згідно довідки від 09 лютого 2010 року [PERSON] отримала юридичні послуги та сплатила згідно договору 1 500 гривень. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - допитані в судовому засіданні як свідки, кожен окремо, пояснили, що позивач та відповідач проживають в будинку за адресою: м. Апостолове вул. Лесі Українки, 16, в останній час між ними склалися конфліктні стосунки, спільного господарства не ведуть проте проживають разом. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Як передбачає ч.3 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Судом встановлено, що [PERSON] вселилися на житлову площу позивача та проживали на ній на правах члена сім'ї дружини [PERSON], а після розірвання шлюбу між ними - як колишній член її сім'ї, тому має однакове з позивачем право користування будинком і не може бути виселена або обмежена у праві користування ним інакше, як на підставах і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу, а саме, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. При цьому, [PERSON], заявляючи свої вимоги про усунення порушення його права власності на житловий будинок та зобов'язання відповідачки знятися з реєстрації і забрати своє майно та речі не посилався на вимоги вказаної статті, та відповідно доказів, передбачених ст.ст.60-62 ЦПК України, які могли б підтвердити неможливість його проживання з відповідачкою-позивачкою за зустрічним позовом суду не надав. При цьому, суд не приймає до уваги як належні докази неможливості проживання сторін у спірному будинку - заяву на ім'я начальника Апостолівського РВ УМВС України [PERSON] про прийняття мір реагування до [PERSON], постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 06.06.2007 року, заяву міському голові від 29.02.2008 року, заяву на ім'я начальника Апостолівського РВ УМВС України [PERSON] від 28.07.2008 року, постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 02.08.2008 року, заяву в Апостолівський РВ УМВС України від 17.08.2009 року, заяву Апостолівському міському голові [PERSON] від 30.06.2009 року, оскільки, виниклі між сторонами неприязні взаємини, самі по собі не можуть бути підставою для виселення. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України№2 від 12.04.1985 року, з наступними змінами, суд зазначає, що одні лише факти звернення, які надав суду позивач, до відповідних органів зі скаргами на порушення правил співжиття без застосування до винних осіб заходів впливу, не є підставою для усунення порушення права власності на будинок [PERSON]В, зобов'язання знятися з реєстрації та забрати своє майно, тобто фактично виселитися. Таким чином, вимоги позивача - відповідача за зустрічним позовом про усунення порушення його права власності є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Не підлягають задоволенню і вимоги про зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за місцем її проживання тому, що підстав зняття відповідача з реєстрації за місцем її проживання, передбачених ч.1 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українівід 11.12.2001 року, в даному випадку не існує. На підставі вище викладеного, в зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю, також слід відмовити в задоволенні вимог про зобов'язання [PERSON] вчинити певні дії, а саме: забрати свої речі з будинку за адресою: м. Апостолове вул. Лесі Українки, 16. На підставі положень ст. 88 ЦПК України не підлягає задоволені і вимога про стягнення судових витрат на користь позивача. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права користування житловим приміщенням у будинку, що знаходиться за адресою м. Апостолове вул. Лесі Українки 16, суд зазначає, що дана вимога не підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що право користування займаним приміщенням будинком за вищезазначеною адресою, прямо передбачено положеннями ч.3 ст.156 ЖК України. В зв'язку з тим, що сторонами в судовому засіданні визнавався факт проживання [PERSON] в будинку за адресою: м. Апостолове вул. Лесі Українки будинок № 16, що також було підтверджено допитаними в судовому засіданні свідками, вимога про вселення [PERSON] в вищевказаний будинок є безпідставною, судом не встановлено порушення житлових прав [PERSON], тому зазначена вимога не підлягає задоволенню. Вирішуючи вимогу [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В зв'язку з тим, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають та не встановлено порушення її прав відповідачем, інших підстав для стягнення моральної шкоди стороною по справі не зазначено, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даної вимоги. Оскільки в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, на підставі положень ст. 88 ЦПК України не підлягає задоволенню також вимога про стягнення з відповідача витрат на юридичну допомогу в розмірі 500 гривень.

Outcome: dismissed