Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначала, що 18.06.2009р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис (реєстровий номер 2948) про звернення стягнення на нежилу споруду літ. В, інв. номер 015, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леженка, 7, що належить їй на праві власності. Виконавчий напис № 2948 був вчинений за заявою ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» для задоволення вимог останнього до неї за договором про відкриття кредитної лінії № 8-6150-117К від 21.11.2007р., які забезпечені шляхом передачі відповідачу зазначеного вище нерухомого майна в іпотеку на підставі іпотечного договору № 2-6150-117І від 21.11.2007р. Вважаючи, що виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2948, вчинений 18 червня 2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на нежилу споруду літ. В, інв. номер 015, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леженка, 7, та стягнути з відповідача судові витрати. Пізніше позивач уточнила позовні вимоги, просить не тільки визнати, що вищевказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, а і скасувати його, як вчинений незаконно. В уточненій позовній заяві позивач зазначає, що 21.11.2007р. між нею та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 8-6150-117К в розмірі 569369 грн. Забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором є: іпотека нерухомості, а саме, нежила споруда літ. В, інв. номер 015, загальної площею 167.6 кв. м, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леженка, 7 (договір іпотеки 8-6150-1171 від 21.11.2007 року). Вважаючи, що виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог ст. 18 ЦК України, Переліку документів, по яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. за № 1172, ст.ст. 87, 89 Закону України „Про нотаріат, п. 287 Інструкції, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2948, вчинений 18 червня 2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на нежилу споруду літ. В, інв. номер 015, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леженка, 7, скасувати його та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання сторони та їх представники не зявилися. Представник позивача - [PERSON] та представник відповідача [PERSON] надали суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі та у відсутності сторін. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі; представник відповідача позов не визнає в повному обсязі. Відповідач - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання також не зявився, надавши суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутності та зазначивши в ній, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, свої дії вважає законними, які відповідають вимогам ЦК України, Закону України „Про нотаріат, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Тому суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін та їх представників на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України по даній справі фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, вивчивши та перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що нежитлова будівля „Ремпобуттехніка, літ В, інв. № 015, загальною площею 167.6 кв.м належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВКВ № 193740 від 21.11.2007 року, що підтверджується цим договором, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно ОП ЗМБТІ серія ССК № 076137 від 13.03.2008р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОП ЗМБТІ серія ССК № 076136 від 13.03.2008р, витягом з Державного реєстру правочинів від 21.11.2007р. (а.с. 9, 10, 11, 12). В цей же день, 21.11.2007 року між ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит та [PERSON] були укладені: договір про відкриття кредитної лінії № 8-6150-117К, предметом якого є гроші у сумі 569369 грн. та іпотечний договір № 8-6150-117І, предметом якого є нежила спорудаліт. В, інв. № 015, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леженко, буд. № 7, яку [PERSON] передала в заставу Іпотекодержателю - ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит (а.с. 13-15, 16-19). Позивач (позичальник за договором) неналежно виконував обовязок щодо повернення суми кредиту, процентів, комісії та сплати пені. Тому станом на 18.06.2009р. сума заборгованості по кредиту складала: сума заборгованості кредиту 566089 грн. 14 коп.; сума простроченої заборгованості по процентам - 45759 грн. 94 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобовязання 159839 грн. 99 коп. З метою уникнення збитків, скориставшись своїм правом вимоги Банк направляв на адресу позивача листи-претензії щодо погашення виниклої заборгованості. Незважаючи на законні вимоги Банка позивач заборгованості за кредитнім договором не погасив. В звязку з чим, у відповідності до набутого права передбаченого п. 11.2 Іпотечного договору, на свій розсуд обрав звернення стягнення на заставне майно шляхом учинення виконавчого напису. 18.06.2009р. ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з ініціативою здійснення виконавчого напису по задоволенню кредитних вимог за рахунок предмету іпотеки відповідно до умов нотаріально посвідченого іпотечного договору № 8-6150-1171 від 21.11.2007 р., а саме нежилу споруду розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леженко буд. № 7. Зазначений договір був укладений в рахунок забезпечення повернення кредитних ресурсів, які були видані позивачу за кредитним договором. 18.06.2009р. приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] вчинив виконавчу надпис № 2948 про звернення стягнення на нежилу споруду розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леженко буд. № 7 (а.с. 8). Що стосується дії нотаріуса по вчиненню виконавчого напису, то суд вважає, що порушення з його боку відсутні, оскаржуваний напис був вчинений у строгій відповідності до чинного законодавства України, а саме: порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України "Про нотаріат". Згідно ст. 2 цього Закону правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України. Повноваження нотаріуса щодо учинення виконавчого напису передбачено ст. 34 цього ж Закону. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють виконавчі написи за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172 (далі - Перелік). Пунктом 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису на нотаріально посвідчених угодах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника і встановлюють прострочення виконання зобовязання. Відповідачем були додержані всі перелічені вище вимоги: подані нотаріусу необхідні документи, які підтверджують безспірну заборгованість боржника та право вимоги стягувача. Не приймає суд до уваги і заперечення позивача про те, що йому було не відомо про розмір заборгованості, умови основного зобовязання, а також про факт прострочення зобовязання, оскільки Банк повідомляв позивача про факт прострочення виконання зобов'язання забезпеченого заставою, що підтверджується листами № 726/1 від 11.04.2008р. та № 885 від 18.09.2008р. (а.с. 21, 22). Відповіді щодо незгоди з зазначеними сумами до Банку позивачем не направлялись. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися заставою. Частиною 1 ст. 589 ЦК України встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу". Відповідно до п. 3.4 кредитного договору банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредитних ресурсів, процентів та неустойку, у разі якщо позичальник не виконує обовязок щодо погашення кредиту чи процентів у повному обсязі. Отже, у Банка виникло право звернення стягнення на предмет застави, яке передбачено п. 11.2 договору застави. Частиною 1 ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Звернення стягнення на предмет застави врегульовано нормами Закону України "Про заставу". Згідно зі ст. 20 цього Закону звернення стягнення на заставлене майно може здійснюватись за рішенням суду або третейського суду, а також на підставі виконавчого напису нотаріуса. Стаття 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачає, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду та в позасудовому порядку. Статтею 24 зазначеного Закону визначені позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, але перелік способів, зазначений у статті, не є виключним. Частина 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" є спеціальною нормою щодо ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у частині звернення стягнення на предмет застави. Отже, звернення стягнення на заставлене майно на підставі виконавчого напису нотаріуса є обґрунтованим. Аналізуючи у сукупності надані по справі докази, суд вважає, що звернення стягнення на заставлено майно та виконавчий напис було чітко передбачено іпотечним договором, умови якого були погоджені та прийняті позивачем. Тому доводи позивача про його незаконність та його скасування є безпідставними. У відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Тому суд вважає за доцільне одночасно з ухваленням судового рішення скасувати заходи забезпечення позову, які було встановлено на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2009 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed