Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

В серпні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ЗАТ „Аурум про стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідній допомозі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 10.03.2011 року зазначений позов [PERSON] залишено без розгляду в частині її позовних вимог до ЗАТ „Аурум про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Отже суд розглядає дану справу в межах позовних вимог позивача до ЗАТ „Аурум про стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідній допомозі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. При цьому позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за 2009 рік в сумі 9 630,00 грн., заборгованість по заробітній платі за січень 2010 року в сумі 400,00 грн., вихідну допомогу в сумі 800,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені по 01.08.2010 року в сумі 4 132,60 грн. та моральну шкоду в сумі 15 000,00 грн. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що згідно наказу ЗАТ „Аурум № 89 від 22.01.2010 року її звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату) з 25.01.2010 року, але в день звільнення розрахунок з нею проведено не було. Також позивач зазначає, що через невиплату відповідачем їй заробітної плати у встановлені терміни та невиплату належного їй розрахунку при звільненні на протязі тривалого часу їй завдана моральна шкода, яка полягає у її душевних стражданнях, що повязано з тим, що вона опинилася в тяжкому матеріальному становищі, без коштів для існування, що призвело до порушення її нормальних життєвих звязків та погіршення стану її здоровя й вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач підтримала позов і просила розглянути справу за її відсутності, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Представник відповідача [PERSON] 14.10.2010 року подав адресовані суду свої письмові заперечення на позов, які приєднані судом до матеріалів справи, але відповідач не повідомив суду причину неявки свого представника в судове засідання, хоча про дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про одержання ним судової повістки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що згідно наказу ЗАТ „Аурум № 89 від 22.01.2010 року позивача було звільнено по п.1 ст.40 КЗпП України (за скороченням штату працівників) з 25.01.2010 року. Проте відповідач до теперішнього часу не запровадив виплату позивачу заробітної плати за період з березня 2009 року по січень 2010 року, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, розмір яких згідно довідки відповідача за № 193 від 28.09.2010 року разом складає 7 854,53 грн., що є порушенням діючого трудового законодавства, зокрема ст.ст.115,116 КЗпТ України. Таким чином, в силу ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до розяснень, що надані в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року „Про практику застосування законодавства про оплату праці, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальність. Судом установлено, що при пятиденному робочому тижні в грудні 2009 року було 23 робочих дні та з 01.01.2010 року по день звільнення позивача - 25.01.2010 року було 14 робочих днів, що разом складає 37 днів, а з наданої позивачем роздруківки про її заробітну плату вбачається, що в грудні 2009 року їй була нарахована заробітна плата в сумі 751,32 грн. та в січні 2010 року в сумі 460,81 грн. (268,07грн.+192,74грн.=460,81грн., тобто без врахування нарахованих позивачу в січні 2010р. вихідної допомоги в сумі 715,85 грн. та компенсації за невикористану відпустку в сумі 325,56 грн.), що разом складає 1 212,13 грн. (751,32грн.+460,81грн.), отже її середньоденний заробіток склав 32,76 грн. (1212,13грн.:37д.=32,76грн.). Таким чином, належний позивачу від відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 127 робочих днів за період з 25.01.2010 року по 01.08.2010 року при пятиденному робочому тижні (з 25.01.2010р. по 31.01.2010р.- 4 робочих днів, в лютому 2010р.- 20 робочих днів, в березні 2010р.- 22 робочих дня, в квітні 2010р. 21 робочий день, в травні 2010р. 17 робочих днів, в червні 2010р. 21 робочий день, в липні 2010р. 22 робочих дня) складає 4160,52 грн. (32,76грн.х127д.=4160,52грн.) без врахування податків та обовязкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати. Також суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що через порушення її законних прав відповідачем у звязку з невиплатою їй заробітної плати у встановлені терміни та невиплатою належного їй розрахунку при звільненні на протязі тривалого часу їй завдана моральна шкода, яка полягає у її душевних стражданнях, що повязано з тим, що вона опинилася у тяжкому матеріальному становищі, без коштів для існування, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи тяжкість і тривалість моральних страждань, які зазнав позивач, ступінь вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди, на думку суду, відшкодування моральної шкоди позивачу в розмірі 5 000,00 грн. буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості. Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, що складає 128,65 грн. (7854,53грн.+4160,52грн.=12015,05грн.*1%=120,15грн.+8.50грн. =128,65грн.), та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial