Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання за особою частки у праві власності на квартиру посилаючись на те, що 19.11.1994 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON] [INFO]. Згідно свідоцтва про право власності від 24.03.2004 року, виданого регіональним відділення Фонду державного майна України по [ADDRESS] на вул.. Відінській,19 в м. Рівне була зареєстрована за позивачем та її донькою по 1\\2 частці у праві власності на її. 04.02.2005 року вищевказану квартиру було продано, а 24.03.2005 року, їх сім'я придбала квартиру [ADDRESS]. Право власності було зареєстровано в КП «РМБТІ» за [PERSON] 17 листопада 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, після розірвання шлюбу відповідач наполягає на розподілі квартири або грошей, після її продажу в рівних частках без врахування інтересів дочки. Зазначає, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, однак вважає, що свою частку у даному майні має і їх дочка, оскільки спірна квартира була придбана за частину коштів, що подружжя отримало від продажу квартири [ADDRESS], частка у якій була неповнолітньої. Просила позов задоволити, визнати за нею і [PERSON] право на 1\\3 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS], судові витрати покласти на відповідача. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав фактичні обставини справи, не заперечував проти того щоб дочка мала свою частку у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Визнав, що була домовленість про придбання спірної квартири в спільну часткову власність відповідно до частки внесених коштів. Не заперечив, що дочка та позивачка мають право на 1/5 частини в даній квартирі, проте заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що даний позов є безпідставним та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства. Представник відповідача, адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя та додатково суду обгрунтувала її з правової точки зору. Так, суду пояснила, що дійсно квартира [ADDRESS] була придбана за 20000 доларів СЩА, з яких 8000 доларів були коштів, належні позивачці та їх дочці від продажу ними квартири № 73, по вул. Відінській, 19 з м. Рівне. Кошти в сумі 12000 доларів, якими був проведений розрахунок за спірну квартиру, належали відповідачу, особисто від продажу належної йому на праві приватної класності квартири [ADDRESS], яка була продана за 15000 доларів СІЛА. Зазначила, що позовні вимоги про визнання за позивачкою та її неповнолітньою дочкою [PERSON] права на 1/3 частку в квартирі [ADDRESS] не можуть бути задоволені, оскільки є чинним договір купівлі-продажу спірної квартири, в якому зазначено покупцем - відповідача. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради, [PERSON]. просила постановити рішення відповідно до норм чинного законодавства та на користь дитини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана за 20000 доларів США, з яких 8000 доларів були кошти, належні позивачці та дочці подружжя, отримані від продажу ними квартири № 73, по вул. Відінській, 19 в м. Рівне. Кошти в сумі 12000 доларів, якими був проведений частковий розрахунок за спірну квартиру, належали відповідачу, особисто, які були отримані від продажу належної йому на праві приватної власності квартири № 78, по вул. Струтинської, 7 в м. Рівне, яка була продана за 15000 доларів США. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2009 року №2-8364\\09. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було припинено, внаслідок його розірвання. Як вбачається з витягу з Державного реєстру правочинів, право приватної власності на квартиру №17. по вул.. Струтинської, 8 в м. Рівне зареєстровано за [PERSON] Письмовими доказами, по справі та доводами сторін, доведено, що частки співвласників у спільній сумісній власності подружжя є нерівними, у зв'язку з тим, що кожен з подружжя витратив на купівлю квартири свої особисті кошти у нерівних частках. Згідно ст.. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Статтею 357 ЦК України встановлено, що частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч.2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Частки співвласників, у даному випадку не можуть бути рівними, оскільки між ними була домовленість про інше, а саме про розмір часток, відповідно до розміру вкладених у купівлю квартири коштів. 04.02.2005 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером №312 був посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони. Під час укладення даного правочину, продавцям, необхідно було б отримати дозвіл органу опіки та піклування, оскільки у вищезазначеній квартирі була зареєстрована неповнолітня дитина, проте такого дозволу Орган опіки та піклування не давав, оскільки вони не були залучені при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна. Даний договір було укладено з порушенням норм чинного законодавства, а саме при його укладенні було не дотримано вимог ст.. 177 СК України, яка передбачає, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини, відмовлятися від майнових прав дитини. Тобто факт, продажу квартири, в якій була частка дитини, не може бути правовою підставою, для визначення її 1\\3 частки у квартирі, купленій згодом з врахуванням вкладеної суми коштів, отриманих від незаконного продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст.204 ЦК України даний договір є чинним. Позивачка не оскаржуючи даний договір, не визнавши його недійсним в частині покупця, ставить питання про визначення часток в квартирі, яка відповідно до правовстановлюючого документу не є спільною сумісною власністю її, відповідача та їх дочки.

Outcome: dismissed