overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

У жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якій просив зменшити розмір аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини, що стягуються з нього на утримання його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.06.2010 року, на утримання його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2003 року. В обґрунтування позову він вказав на те, що в даний час з нього на користь відповідачів стягуються аліменти в загальному розмірі Уг частини всіх видів його заробітку, що складає більше ніж 50% доходів боржника, що перевищує встановлену законом частку. У зв`язку з чим, він вимушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] .у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти зменшення розміру аліментів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Вислухавши позивача, відповідача [PERSON] , вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У судовому засіданні встановлено, що постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2003 року з [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно (арк.с.17). Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.06.2010 року, з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно (арк.с.5). Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2010 року з позивача на користь відповідачки [PERSON] були стягнуті ) аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку (арк.с.6). Враховуючи зміни\~матеріального стану\~і те,\~що з\~позивача стягуються\~аліменти в\~загальному розмірі\~1/2 частини всіх видів його заробітку, що складає більше ніж 50% від нього, що перевищує встановлену законом частку, суд вважає можливим зменшити розмір аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

В червні 2010 року заявники звернулися до суду із заявою, в якій просили встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] є їх рідним сином. В обґрунтовування заяви заявники вказували, що зареєстрували шлюб 24 жовтня 1967 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Свідоцтво про народження сина було складено російською мовою. Прізвище сина, як і заявників після шлюбу, записано на російській мові « [PERSON] ». При видачі українських паспортів сину заявників прізвище записали як « [PERSON] », а заявникам « [PERSON] » і « [PERSON] ». Зазначені невідповідності у написанні прізвища заявників та їх сина позбавляють заявників можливості підтверджувати свої родинні відносини з сином. В судовому засіданні заявники заяву підтримали, просили задовольнити. Зацікавлена особа - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, підтвердив той факт, що заявники є його батьками. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] та [PERSON] . Ця обставина підтверджена свідоцтвом про народження [PERSON] та паспортами зацікавлених осіб. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, наведених заявником. Даних про їх заінтересованість в результатах розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним по справі доказам. Враховуючи незначні розходження у документах, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту родинних відносин обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

В жовтні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме що вона є двоюрідною сестрою [PERSON] , померлої [INFO] в м. Миколаєві. В обґрунтовування заяви вказувала, що [INFO] померла її двоюрідна сестра - [PERSON] . Після смерті відкрилася спадщина на належне їй рухоме та нерухоме майно. Заявник звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових прав, але їй було відмовлено, оскільки в записі акту про народження № 942 від 23.10.1948 року вказано, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , а свідоцтвом про народження від [INFO] встановлено, що матір`ю [PERSON] (по чоловіку [PERSON] ) є [PERSON] . Натомість батьком [PERSON] та [PERSON] зазначений [PERSON] . На заяву від П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори надійшла письмова відповідь від 11.08.2010 року про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину. Дії нотаріуса обумовлені тим, що не надані документи, які підтверджують родинні стосунки зі спадкодавцем, тобто у свідоцтвах про народження матері заявниці та матері спадкодавця вказано, що їх батько - [PERSON] , хоча вони записані в свідоцтвах про народження як « [PERSON] ». В судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила задовольнити. Зацікавлена особа по справі - П`ята Миколаївська держана нотаріальна контора в судове засідання не направила свого представника для участі у справі, надала до суду заяву, в якій просила слухати справу у відсутність їх представника, не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Судом встановлено,\~що [INFO] померла\~двоюрідна сестра\~заявника -\~ [PERSON] та\~після смерті\~відкрилася спадщина\~на належне\~їй рухоме\~та нерухоме\~майно.\~Заявник звернулась\~до нотаріуса\~для оформлення\~спадкових справ,\~але їй було відмовлено у зв`язку з наявністю помилки у документах, що було допущено раніше. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] . З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, наведених заявником. Даних про їх заінтересованість в результатах розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним по справі доказам. Визнання зазначеного факту для заявника має юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадкових прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

26 лютого 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] перебуває в комунальній власності територіальної громади м.Миколаєва та знаходиться на балансі комунального підприємства Дирекції Єдиного замовника «Корабел». [PERSON] на склад родини з однієї особи надано у користування квартиру [ADDRESS] . Відповідач зареєструвався у вказаній квартирі у 1989 році. Втім з 2002 року відповідач у спірному помешканні не проживає, особистих речей відповідача у квартирі не має. Розшукові заходи з встановлення місця перебування відповідача не принесли результатів. Такий стан речей певним чином порушує права позивача як власника житлової нерухомості, тому він просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, обставини, викладені у позові, підтвердив, уточнив позовні вимоги, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Третя особа у судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена судом завчасно і належним чином, втім надала суду заяву, в якій просила слухати справу у відсутність представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про надсилання судових повісток та повідомлення у друкованих засобах масової інформації, будь-яких заперечень з приводу позову не надав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд з`ясував такі фактичні обставини. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Квартира є неприватизованою (а.с.8, 9). Разом з тим згідно з атом про непроживання від 23 жовтня 2009 року відповідач фактично те мешкає у квартирі [ADDRESS] з 2002 року, тобто більше восьми років на час розгляду справи (а.с.7). Згідно довідки ВІТ управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 15 грудня 2009 року відповідач в місцях позбавлення волі не перебуває (а.с.5). Як закріплює ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами ч.І ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Одночасно ст.72 ЖК встановлює, що в судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. За встановлених обставин суд находить позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

26 лютого 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Миколаєва та знаходиться на балансі комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника «Корабел». Макаркіну 1.1, на склад родини з однієї особи надано у користування квартиру [ADDRESS] . Відповідач зареєструвався у вказаній квартирі 15 червня 1989 року. Разом з тим, з 2001 року відповідач у спірному помешканні не проживає, особистих речей відповідача у квартирі немає. Розшукові заходи зі встановлення місця перебування відповідача не принесли результатів. Такий стан речей певним чином порушує права позивача як власника житлової нерухомості, тому він просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, обставини, викладені у позові, підтвердив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про надсилання судових повісток та повідомлення у друкованих засобах масової інформації, будь-яких заперечень проти позову не надав. Третя особа у судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена судом завчасно і належним чином, втім надала суду заяву, в якій просила слухати справу у відсутність представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд з`ясував такі фактичні обставини. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Квартира є неприватизованою (а.с.5, 8). Разом з тим згідно з актом про непроживання від 22 жовтня 2009 року (а.с.7) відповідач фактично не мешкає у спірній квартирі з 2001 року (більше дев`яти років на час розгляду справи). Згідно довідки ВІТ управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області відділ інформаційних технологій від 15 грудня 2009 року відповідач в місцях позбавлення волі не перебуває (а.с.9). Як закріплює ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами ч.І ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Одночасно ст.72 ЖК встановлює, що в судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. За викладених обставин суд находить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

26 лютого 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Миколаєва та знаходиться на балансі спеціалізованого комунального підприємства «Гуртожиток». [PERSON] на склад родини з трьох осіб (йому, дружині та їх сину) надано у користування квартиру [ADDRESS] . Відповідачка разом з сином зареєструвались в квартирі [ADDRESS] . Згодом [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку. Під час обстеження житлового фонду працівниками третьої особи виявлено, що особистих речей відповідачів у квартирі не має, у спірній квартирі вони не мешкають з 2002 року. Такий стан речей певним чином порушує права позивача як власника житлової нерухомості, тому він просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за зазначеною адресою. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, обставини, викладені у позові, підтвердив. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином, про що свідчить повідомлення у друкованих засобах масової інформації, про причини неявки суд не сповістили, будь-яких заперечень з приводу позову не надали. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд з`ясував такі фактичні обставини. За адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Разом з тим відповідачі фактично не мешкають у згаданій квартирі з 2002 року (більше восьми років на час розгляду справи) згідно з актом про непроживання (а.с.10). Згідно довідки відділу інформаційних технологій управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 26 листопада 2009 року відповідачі в місцях позбавлення волі не перебувають (а.с.7). Як закріплює ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами ч.І ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Одночасно ст.72 ЖК встановлює, що в судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. За викладених обставин суд находить позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

В травні 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, уточнивши яку в судовому засіданні, просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку. В обґрунтування позову позивач вказувала, що перебуває у зареєстрованому шлюб і з відповідачем [PERSON] з 19 березня 2005 року та від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , народження, яка проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання доньки, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач працює, тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення позову, підтвердив факти наведені позивачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. ст. 180-182; 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не дає і за своїм матеріальним та сімейним становищем має можливість надавати таку допомогу, інших дітей у відповідача немає , утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь державі судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

В серпні 2010 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, просила стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму прибутку громадян відповідно вікові дитини, з дня подачи заяви і до повноліття дитини. В обгрунтування позову позивач вказувала, що з 07.06.2003 року перебуває з відповідачем по справі у шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO] , яка проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму прибутку громадян відповідно вікові дитини, з дня подачи заяви і до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлень про причини його неявки суду не надав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі повідомлення про вручення судової повістки. Тому зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224 ІДПК України. Судом встановлено слідуюче. Батьком малолітньої [PERSON] [INFO] є відповідач по справі - [PERSON] , даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, який матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Розглянувши докази по справі, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, згідно ст.ст. 180-183 СК України, так як батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму прибутку громадян відповідно вікові дитини, з дня подачи заяви і до повноліття дитини. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача стягується державне мито в дохід держави та витрати по сплаті на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved