Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-09 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У серпні 2010 року позивачка звернулась в суд із позовом, яким просить усунути їй перешкоди у користуванні будинком який належить їй на праві приватної власності, шляхом зняття з реєстрації відповідачів за вказаною адресою. В обґрунтування позову зазначає, що вона з 15.05.1975 року року є власником частини будинку за адресою вул. Вологодська 9/6 в м. Кіровограді. В 2002 році на прохання її доньки тимчасово зареєструвала [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою. Проте, жодного дня в частині будинку не проживали. На даний період відповідачі залишаються зареєстрованими в її частині будинку, участі в утриманні якого не приймають, комунальні платежі та інші витрати на утримання житла не несуть, що покладає на неї /позивача/ додаткові фінансові витрати та негативно впливає на її фінансовий стан. Всі звернення добровільно знятись з реєстрації залишились проігноровані з незрозумілих причин, в звязку з чим порушуються її права, як власника будинку, що перешкоджає їй в користуванні її власністю. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх обґрунтування послалась на обставини, які викладені у позовній заяві, додатково пояснила, що відповідачі були зареєстровані тільки для отримання онукою паспорту, з пропозицією укласти договір найму житла останні не звертались, на даний час відповідачі жодних намірів щодо укладення з нею договору найму житла не мають, перешкоди у користуванні житловим приміщенням зі сторони позивача відповідачці не чинились. Відповідачі в судовому засіданні пояснили, що наміру проживати разом з позивачем не мають, бажають бути тільки зареєстрованими в даному помешканні. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 11/50 частини будинку за адресою вул. Вологодська 9/6 в м. Кіровограді. Зазначене підтверджується договором купівлі продажу від 15.08.1975 року. Згідно копії будинкової книги в будинку, який належить позивачу є зареєстрованими відповідачі (а.с.9-10). Згідно довідки квартального комітету № 24 від 11.06.2010 року в частині будинку, який належить позивачу є зареєстрованими відповідачі, які не проживають в будинку /а.с.11/. В судовому засіданні зясовано, що позивач в 2002 року тимчасово зареєструвала у власній частині будинку відповідачів. Однак, з дня реєстрації відповідач [PERSON] в частині будинку не проживала, [PERSON] проживала декілька місяців переїхала проживати до свого чоловіка за адресою вул. Івана Богуна 174 в м. Кіровограді, участі в утриманні житла не приймали, з пропозицією укласти договір найму та про подальше користування житлом до позивачки не звертались. Згідно зі ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 цього ж Кодексу, власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Обктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира ( ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сімї власника жилого будинку(квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку /квартири/, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ст. 156 ЖК України). Вказане не було спростовано стороною відповідача, а також не надано доказів того, що зі сторони позивача чинились їм перешкоди користування будинком. Тому, права позивача, власника жилого приміщення має бути захищене шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] за вказаною вище адресою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved