Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно кредитного договору № б/н від 15 лютого 2008 року [PERSON] (далі - відповідач) отримав кредит у розмірі 1000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав тому позичальник комерційний банк ПриватБанкбув вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У звязку з чим ПАТ КБ ПриватБанк, просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 7717,53 грн., що утворилася станом на 30.11.2010 року. Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав повністю, просив розглядати справу за його відсутності. У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 15 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н від 12.02.2008 року, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-9). В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 7717 грн. 53 коп. (а.с.8-10). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 лютого 2008 року в сумі 7717 грн. 53 коп. та судових витрати по справі в сумі 197 грн. 18 коп., а разом 7914 грн. 71 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved