Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором купівлі-продажу, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.07.2010 року між нею та [PERSON] було укладено договір-купівлі продажу, згідно якого вона передала у власність [PERSON] залізничну рампу загальною площею 540 кв.м., яка знаходиться по вул.Залізнична, 14 в м.Ланівці Тернопільської області, за ціною 40000 грн., які відповідач повинен був сплатити протягом семи банківських днів з дня підписання даного договору шляхом перерахування на її рахунок. В даний час [PERSON], посилаючись на те, що договір купівлі-продажу рампи є недійсним по причині того, що рампа є нерухомим майном і він підлягав державній реєстрації та нотаріальному посвідченню, відмовляється відшкодовувати заборгованість по вказаному договорі. Враховуючи те, що рампа не є нерухомим майном, а отже даний договір не підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, тому слід стягнути з [PERSON] 40000 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу. До суду звернувся [PERSON] із зустрічною позовною заявою до [PERSON], третьої особи комунального підприємства «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації» про визнання договору купівлі-продажу рампи від 06.07.2010 року недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.07.2010 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу рампи, згідно якого йому було надано у власність залізничну рампу загальною площею 540 кв.м., що знаходиться по вул.Залізнична, 14 в м.Ланівці Тернопільської області, яка належала відповідачу на підставі договору купівлі-продажу рампи від 16.07.2002 року, зареєстрованого на Товарній біржі «Тернопільська біржа нерухомості» відповідно до біржового протоколу №2 від 15.07.2002 року. Так, як рампа є нерухомим майном, то вказані правочини мали підлягати державній реєстрації та нотаріальному посвідченню, чого не було зроблено. Оскільки договір купівлі-продажу рапми від 06.07.2010 року не відповідає вимогам закону, тому слід визнати його недійсним. В судовому засіданні позивач-відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] свої позовні вимоги підтримала і просила суд позов задовольнити, а позовні вимоги позивача-відповідача [PERSON] не визнала, при цьому пояснивши, що залізнична рампа, яка розташована по вул.Залізничній, 14 в м.Ланівці, належала їй на підставі договору купівлі-продажу рампи від 16.07.2002 року, зареєстрованого на товарній біржі «Тернопільська біржа нерухомості» відповідно до біржового протоколу №2 від 15.07.2002 року. Вказаний договір купівлі-продажу був укладений до набуття чинності Цивільним кодексом України в редакції 2004 року, а отже не підлягає нотаріальному посвідченню та вважається укладеним з моменту реєстрації його на біржі. Крім того, він зареєстрований на біржі на номером 53, а тому не підлягає нотаріальному посвідченню. Також, залізнична рампа є удосконаленим покриттям капітального типу, яке збудоване з ущільнених асфальтобетонних сумішей, тобто це верхній шар землі з твердим покриттям, яке впливає на довговічність, зокрема площадки, а отже, виходячи з ознак нерухомого майна, рампа не є нерухомим майном і договір купівлі-продажу рампи від 06.07.2010 року не підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому в задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити. Представник позивача за зустрічною позовною заявою-відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив суд задовольнити позов, а позовні вимоги позивача-відповідача [PERSON] не визнав, при цьому пояснивши, що, оскільки рампа є нерухомим майном, то вказані правочини мали підлягати державній реєстрації та нотаріальному посвідченню, чого не було зроблено. Оскільки договір купівлі-продажу рапми від 06.07.2010 року не відповідає вимогам закону, тому слід визнати його недійсним. Представник третьої особи - комунального підприємства «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надійшов лист, в якому комунальне підприємство «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації» просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третьої особи - комунального підприємства «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації» про визнання договору купівлі-продажу рампи від 06.07.2010 року недійсним не визнають, оскільки рампа не є нерухомим майном, а тому не підлягає державній реєстрації. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. При цьому суд виходив із слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] належала залізнична рампа загальною площею 540 кв.м., яка розташована по вул.Залізнична, 14 в м.Ланівці, згідно договору купівлі-продажу рампи від 16.07.2002 року, зареєстрованого на товарній біржі «Тернопільська біржа нерухомості» відповідно до біржового протоколу №2 від 15.07.2002 року (а.с.7). 06.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір-купівлі продажу, згідно якого [PERSON] передала у власність [PERSON] залізничну рампу загальною площею 540 кв.м., яка знаходиться по вул.Залізнична, 14 в м.Ланівці Тернопільської області, за ціною 40000 грн., які [PERSON] повинен був сплатити протягом семи банківських днів з дня підписання даного договору шляхом перерахування на рахунок [PERSON] (а.с.8-9). [PERSON] приймання-передачі рампи від 06.07.2010 року [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв залізничну рампу загальною площею 540 кв.м., що знаходиться по вул.Залізнична, 14 в м.Ланівці Тернопільської області (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. [PERSON] ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON] та як зазаначено в письмових поясненнях третьої особи - комунального підприємства «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації» рампа це похилий майданчик для вїзду вантажно-розвантажувальних машин у транспортні засоби та склади і виїзду з них. Іншими словами рампа удосконалене покриття капітального типу, яке збудоване з ущільнених асфальтобетонних сумішей, тобто це верхній шар землі з твердим покриттям, яке впливає на довговічність, зокрема площадки, а отже, виходячи з ознак нерухомого майна, рампа не є нерухомим майном. Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України від 11.11.2008 року №19-32/91 асфальтобетонне покриття це верхній шар землі з твердим покриттям, яке впливає на довговічність, зокрема, дороги. Отже, виходячи з юридичної природи асфальтобетонного покриття, та виходячи з ознак нерухомого майна, воно не є нерухомим майном. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи повністю підтверджується, що [PERSON] набув право власності на спірне майно внаслідок обставин, з якими закон пов'язує настання цивільно-правових наслідків, і з того часу він безперешкодно володіє, користується і розпоряджається цим майном. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 06 липня 2010 року рампи площею 540 кв.м., що знаходиться по вул.Залізнична, 14 в м.Ланівці Тернопільської області, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та фізичною особою [PERSON] відповідає вимогам чинного законодавства України, яке діяло на момент його укладення, при його укладенні сторони досягли всіх істотних умов договору, [PERSON], як продавець, передала обєкт договору, а [PERSON], як покупець, прийняв у власність, а отже зобовязаний оплатити його вартість, тому слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 40000 гривень заборгованості за договором купівлі-продажу рампи від 06 липня 2010 року, укладеним між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та фізичною особою [PERSON]. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: approved