Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-31 00:00:00

У січні 2011 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем з 25 жовтня 2008 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 70. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї послужила несумісність характерів та різні погляди подружжя на сімейне життя. Шлюбні відносини фактично припинились з січня 2011 року. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Просила її шлюб з відповідачем розірвати, так як час для примирення, який надався судом, позитивного результату не дав, і вона не бажає зберігати дану сімю, відновлювати подружні відносини не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Також позивачка просила залишити проживати сина [PERSON] з нею. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу з [PERSON] згоден, також пояснив суду, що відновлювати подружні відносини не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно. Згоден, щоб після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір'ю. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 70. Від спільного життя мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з січня 2011 року. Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27 січня 2011 року подружжю призначено строк для примирення терміном 4 місяці, як це передбачає ст.111 Сімейного Кодексу України. Однак, даний строк сторони не використали для збереження сім'ї. Як вбачається подальше збереження сімї сторін по справі не можливе, шлюб фактично розпався, подружжя стосунків не підтримує, чотирьохмісячний термін примирення закінчився, позивачка свою позовну заяву про розірвання шлюбу підтримує, миритися не бажає, відповідач використав своє право щодо налагодження подружніх стосунків, тому суд не вбачає підстав для відмови у задоволені позову чи надання додаткового терміну для примирення, адже проживання сторін, як подружжя, суперечить їх інтересам. Згідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, і вразі неможливості примирення сторін відповідно до ст. 111 Сімейного Кодексу України та на підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає відновити дошлюбне прізвище Гріневич, що підтверджується її письмовою заявою. На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стосовно визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], суд приходить до наступного висновку. Позивачка просить залишити дитину з нею. Відповідач з цим погодився. Такий спосіб вирішення спору не суперечить закону, не порушує законних інтересів сторін та дитини. Враховуючи, що між стронами досягнута домовленість, суд вважає можливим залишити проживати дитину з матір'ю. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судовий збір по справі складає 8,50грн. і повністю сплачений позивачкою при зверненні до суду. Також при зверненні до суду позивачкою повністю сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30,00грн. На підставі ст. 105 ч.3,110,112,113,115,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved