overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-12 00:00:00

ВАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», звернувся до суду з позовом в якому зазначив, 06.04.2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і відповідачкою укладений кредитний договір № 2005/0407/50-12421, відповідно до умов якого Банк надав останній кредит у розмірі 6000 грн. на строк до 06.04.2010, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит зі сплатою відсотків у зазначений строк. Відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконує, в зв`язку з чим станом на 25.12.2008 виникла заборгованість в розмірі 6977,87 грн., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4963,49 грн., за відсотками - 1869,30 грн. та пені - 145,08 грн. Позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в суді підтримав позовні вимоги, дав пояснення відповідно до обставин, викладених в позові, заявив клопотання про розгляд справи за відсутності відповідачки, яка не з`являється до суду без поважних причин та винесення заочного рішення. При цьому зазначив, що відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] », отже стягнення суми боргу повинно бут здійснено з [PERSON] . Відповідачка до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, згідно заяви представника позивача, вважає доцільним проводити слухання справи за відсутності відповідачки. Суд, вислухав пояснення представника позивача, дослідив надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 06.04.2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є позивач, і відповідачкою укладений кредитний договір № 2005/0407/50-12421 за яким остання отримала кредит у розмірі 6000 грн. на строк до 06.04.2010 і зобов`язалась повернути кредит зі сплатою відсотків, проте зобов`язання за договором щодо його погашення, сплати відсотків та пені не виконала, в зв`язку з чим станом на 25.12.2008 виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 6977,87 грн. (а.с. 17-19, 25). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язань наступають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

[PERSON] 16.11.2010 року звернулася в суд з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею і [PERSON], що був укладений 20.01.2000 року. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 2006 року відповідач, після народження дочки систематично зловживати спитртними напоями, часто приходив додому в нетверезому стані, влаштовував скандали, принижував її. Він перестав брати участь у вихованні дітей, не надавав їм утримання. Вона намагалась зберегти сім"ю, надіялась, що відповідач змінить свою поведінку, але її сподівання вивяилися марними. Вона зрозуміла, що він втратив до неї почуття поваги та любові. Відповідач [PERSON] позов визнав, пяснив, що він згідний на розлучення. Він визнає що під час шлюбу лише один раз побив дружину. Також йому відомо, що дружина разом з дітьми виїхала з с. Вороянки в м. Маріуполь. Позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони подружнє життя припинили, разом не живуть, ніяких стосунків не підтримують. Позивачка разом з дітьми і своєю матір"ю виїхала з Золочівського арйону на постійне проживання в Маріуполь. Це було викликано тим, що відповідач постійно бив її, ображав, принижував. Він зловживав спиртним, попалив її одяг. Вона неодноразово змушена була викликати працівників міліції. Позивачка не має до чоловіка ніяких почуттів. Конфлікт в їх сім"ї носить стійкий і тривалий характер. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім"я сторін розпалася, а тому шлюб між ними необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який навчається. Позивач згідно рішення суду сплачував аліменти на утримання сина. З листопада 2010 року стягнення аліментів буде припинено у звязку з досягненням сином повноліття. З 01 вересня 2006 року [PERSON] став навчатися в Бердичівському професійно-будівельному ліцеї. Термін закінчення навчання закінчується 30 червня 2011 року. Син отримує стипендію за (червень серпень) в розмірі 245 грн. 60 коп. Дитина потребує матеріальної допомоги батьків. Позивачка таку допомогу надає, відповідач відмовився від надання фінансової допомоги в категоричній формі. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила в судовому порядку стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, посилаючись на те, що на даний час він ніде не працює, йому самому ледве вистачає коштів на те, щоб забезпечити себе. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка утримує дитину: [PERSON], [INFO], батьком якої відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] (а.с.4). Згідно довідки виданої Бердичівським професійно-будівельним ліцеєм видно, що [PERSON] є студентом даного навчального закладу, термін навчання закінчується 30 червня 2011 року (а.с.3). Відповідно до ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що навчаються. До досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При таких обставинах, суд вважає, з урахуванням матеріального стану та стану здоровя відповідач має змогу утримати свого повнолітнього сина, а тому необхідно в примусовому порядку стягувати з нього аліменти. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 25. 04. 2010 року померла [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: жилий будинок № 21 по вул. Садова в с. Павелки, земельні ділянки розміром : 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0, 29 га. для ведення особистого підсобного господарства та земельну ділянку розміром 1,8204 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкодавець [PERSON] заповіла все майно, яке належатиме їй на день смерті позивачці. Позивачка спадщину прийняла шляхом подачі відповідної заяви до держнотконтори, але не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельні ділянки та не можуть бути виготовлені у зв`язку зі смертю власника. Позивачка просить визнати за нею право власності на зазначене майно. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з вищезазначених підстав та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, направивши заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Згідно даної заяви відповідач позов визнає. Судом встановлено, що 25. 04. 2010 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно заповіту [PERSON] заповіла усе своє майно позивачці. Позивачка спадщину прийняла шляхом подачі відповідної заяви до держнотконтори, про що свідчить довідка Андрушівської держнотконтори. Довідкою Павелківської сільської ради підтверджується, що за [PERSON] рахується житловий будинок, 1967 року забудови, розташований за адресою: вул. Садова, 21, с. Павелки, Андрушівського району, Житомирської області, на який правовстановлюючі документи не виготовлялись. Рішенням виконкому Павелківської сільської ради від 11.07.1995 року [PERSON] були передані у приватну власність земельні ділянки розміром : 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0, 29 га. для ведення особистого підсобного господарства. Згідно Державного акта серії ЖТ №054964 [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка розміром 1,8204 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Павелківської сільської ради. Згідно положень ст. 3 ч.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952- ІV, право на нерухоме майно, набуте згідно з законодавством , діючим до набрання чинності цим Законом, визнається державою. Матеріали справи підтверджують, що спадкодавець була власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вислухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. За клопотанням позивача суд не стягує судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

У листопаді 2010 року до суду надійшла позовна заява Кредитної спілки «Аккорд» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що між позивачем та [PERSON] 18 січня 2008 року укладено кредитний договір №В-31650 в сумі 11000,00 грн. з терміном повернення до 20.01.2009 року. Позивач свої зобовязання виконав. Відповідач протягом тривалого часу не виконує зобовязання по кредитному договору, тому загальна сума заборгованості становить 21406,23 грн. Позивач у судове засідання не зявився, направивши клопотання про розгляд справи про його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та [PERSON] 18 січня 2008 року укладено кредитний договір №В-31650 в сумі 11000,00 грн. з терміном повернення до 20.01.2009 року. Згідно кредитного договору погашення відповідної частини кредиту повинно здійснюватися позичальником щомісяця у розміри та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів шляхом поповнення поточного рахунку у валюті шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів, а також плати за обслуговування кредиту. Свої зобовязання щодо сплати суми отриманого кредиту і відсотків за користування ним, а також пені за порушення строків їх повернення, відповідач не виконує, тому на момент подачі позову до суду сума заборгованості становить 21406,23 грн., у т.ч.: · заборгованість за кредитом 8088,27 грн.; · відсотків за користування кредитом 9273,82 грн.; · штрафні санкції 4044,14 грн. У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Дослідивши матеріали справи та надавши обєктивну оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості та судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

Позивач,посилаючись на те,що відповідач,після його звільнення з місця роботи не виплатив йому заробітну плату,в добровільному порядку виплатити заборгованість по заробітній платі не бажає,тому просить стягнути з відповідача в судовому порядку заборгованіть по заробітній платі в сумі 5721 гривень 75 коп.,та суму середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 1907 гривень 25 коп.,а всього 7629 гривень. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, відповідач в судове засіданні не з»явився,про день слухання справи був належним чином повідомлений,причину своєї неявки до суду не повідомив,тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні,позивач працював у відповідача з 04.02.2008 року по 05.10.2010 року на посаді столяра.Наказом №52 від 05.10.2010 року,він був звільнений з роботи у з»язку з угодою сторін.Згідно довідки виданої Радомишльським міським комунальним підприємством по благоустрою міста,за позивачем рахується заборгованність по невиплаченій заробітній платі в сумі 5721 грв.75 коп. Відповідно до ст.116 ч.1 КЗпПУ,виплата всіх сумм,належить працівнику проводиться у день звільнення. Згідно ст.117 ч.1 КЗпПУ,у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у вищевказані строки, підприємство,установа,організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.Середній заробіток позивача складає 953 грв.63 коп.,тому за два місяці стягненню підлягає 1907 гривень 25 коп. Наявність порушення відповідачем конституційних прав позивача на одержання заробітної плати є підставою для задоволення позовних вимог. На підставі ст.88 ЦПК України,суд стягує з відповідача і судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

Позивач,посилаючись на те,що 28.02.2010 року,відповідач в с.Кочерів Радомишльського району,спричинив йому тілесні ушкодження середньої тяжкості,чим заподіяв йому матеріальну та моральну шкоду.Вироком Радомишльського районного суду від 26.07.2010 року [PERSON]був визнаний винним,і засуджений за ч.1 ст.122 КК України,і в зв»язку з тим,що їх цивільний позов під час розгляду кримінальної справи був залишений без розгляду,тому просять стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду. В судовому засіданні позивач,та його представник свої вимоги підтримали,відповідач в судове засідання не з»явився,про день слухання справи був належним чином повідомлений. Вислухавши пояснення позивача,його представника,дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з слідуючих підстав. При розгляді справи,у відповідності до ст.11 ЦПК України суд виходить із засад змагальності,з врахуванням наданих сторонами доказів та меж розгляду справи. В судовому засіданні встановлено,що 28.02.2010 року,[PERSON]перебуваючи біля школи в с.Кочерів Радомишльського району,під час сварки наніс удари руками та ногами по тілу [PERSON]спричинившу йому тілесні ушкодження середньої тяжкості.Вироком Радомишльського районного суду від 26.07.2010 року [PERSON]був визнаний винним,і засуджений за ч.1 ст.122 КК України до виправних робіт.Факт нанесення відповідачем тілесних ушкоджень позивачу був повністю доведений і викладений у вироку суду.Під час розгляду кримінальної справи,[PERSON]свою вину визнав частково. Неправомірними діями відповідача,позивачу [PERSON]була завдана моральна. Вищевикладені обставини підтверджуються слідуючими доказами:вироком Радомишльського районного суду від 12.05.2009 року,виписками із медичних карток,лікарняними листами. Задовольняючи частково позов в частині відшкодування позивачам моральної шкоди ,суд приходить до висновку,що позивач внаслідок злочинних дій відповідача в молодому віці став інвалідом ІІІ групи,переніс як психічні та моральні страждання,події вплинули на психічний стан його сім»ї,він змушений був змінити свій звичайний життєвий ритм,відчув власну неповноцінність та безнадійність,тому,враховуючи тяжкість та тривалість душевних страждань позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. Позивач 09.02.2007 р. уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 8280,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.02.2009 року. Відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 08.09.2010 р. виникла заборгованість в розмірі 32699,14 грн. Виходячи з викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість та покласти на нього судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 326,99 грн. та витрат на ІТЗ розгляду цивільної справи в сумі 120 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Судом встановлено, що позивач 09.02.2007 р. уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір №CVX0RX34070201, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 8280,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.02.2009 року, що підтверджується копією договору. Тобто договором встановлений обовязок відповідача повернути кредит частинами. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідач [PERSON] належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 08.09.2010 р. виникла заборгованість в розмірі 32699,14 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, яка складається з: 6689,09 грн. заборгованість за кредитом, 15428,50 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 8548,26 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1533,29 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 530, 546, 651, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітньої дитини, опікується якою вона, а тому просить суд прийняти рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1)4 частини заробітку(доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] зявилася, позовні вимоги підтримала, просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дитини - дочки [PERSON],[INFO] в розмірі 1)4 частини заробітку (доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви і до повноліття дитини, при цьому пояснила, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання своєї дитини не надає, хоча має постійний і стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився,з позовними вимогами погодився. Вислухавши пояснення сторін по справі,дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановленого сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі і від даного шлюбу у них народилася дитина - дочка [PERSON],25.06.2006 р.н.(свідоцтво про народження серії 1-ТП №030777 від 13.07.2006 року). У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги те, що в даний час сторони по справі проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги їй на утримання дитини в добровільному порядку не надає,працює електромонтером Радомишльського РЕМ, має систематичні доходи, а тому суд приймає рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1)4 частини заробітку(доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку щомісячно ,починаючи з дня подачі до суду позовної заяви і до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

Заявник звернувся в суд з заявою про визнання [PERSON] недієздатним, посилаючись на наступне. [PERSON] знаходиться на повному державному забезпеченні в Череському психоневрологічному будинку-інтернаті з діагнозом: важка розумова відсталість органічного ґенезу з вираженим порушенням поведінки. Внаслідок стійкого хронічного психічного розладу [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Виходячи з викладеного заявник просить суд визнати [PERSON] недієздатним. Заявник в судове засідання свого представника не направив, хоча про день, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Заінтересована особа в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, рішення просить ухвалити на розсуд суду, виходячи з чого суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих документів. Судом встановлено, що [PERSON] знаходиться на повному державному забезпеченні в Черешському психоневрологічному будинку-інтернаті Сторожинецького району з діагнозом: важка розумова відсталість органічного ґенезу з вираженим порушенням поведінки, що підтверджується довідкою від 10.12.2010р. Черешського психоневрологічного будинку-інтернату та копією витягу з історії хвороби №4888. [PERSON] амбулаторної судово-психіатричної експертизи [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Оскільки [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними тому суд знаходить, що вимога заявника про визнання [PERSON] недієздатним підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

Приймаючи до уваги складність рішення, суд вважає за можливе проголосити вступну та резолютивну частини рішення. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 84, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: partial