Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-20 00:00:00

Олександрійський педагогічний коледж ім.. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в сумі 45 878грн.06 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач з 14 жовтня 2004 по 28 березня 2006 року працювала головним бухгалтером коледжу і за результатами проведеної планової ревізії навчального закладу Олександрійським обєднаним контрольно ревізійним відділом в жовтні 2010 року за період 2008 2010 роки за результатами перевірки було складено акт ревізії від 18.10.2010 року, за матеріалами якого в ході перевірки правильності обрахування і достовірності кредиторської заборгованості державного бюджету за 1997 2002 роки з гарантій і виплат визначених ст. 57 Закону України «Про освіту» було виявлено порушення при нарахуванні та виплаті надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки , оскільки нарахування надбавки за вислугу років працівникам закладу було проведено не за фактичний час їх роботи, а з урахуванням часу їх перебування у відпустках, на лікарняних, з урахуванням одноразових премій, матеріальної допомоги та інших доплат. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини, пояснивши суду, що раніше зверталися до відповідача із метою добровільного врегулювання спору, однак добровільно спір не вирішили, тому і виникли підстави для звернення до суду, оскільки в акті вказано, що вищезазначене порушення було допущене з вини колишнього головного бухгалтера коледжу відповідача у справі. Інтереси позивача в суді по довіреності представляли [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, визнає факт, що на час нарахування гарантій і виплат визначених ст. 57 Закону України «Про освіту» не було чітко визначеної норми закону, нарахування проводились терміново, за телефонними рекомендаціями. Стверджує, що тоді, в жовтні 2004 року, гарантії і виплати визначені ст. 57 Закону України «Про освіту» були нараховані правомірно у відповідності до факсограм, які згодом були підшиті в окрему папку . В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнає, пояснивши суду, що в грудні 2007 року була перевірка КРУ якою не було виявлено порушень, а виплати нарахованих в 2004 році сум надбавки за вислугу років проводились частково уже після її звільнення з роботи та заявила клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача керівника коледжу [PERSON], який був присутній при складенні актів перевірки КРУ і в 2007 році і в 2010 році. Просить суд врахувати, що позивачем пропущені строки для звернення до суду та просить застосувати наслідки пропущення процесуальних строків. Інтереси відповідача в суді по довіреності представляла [PERSON] Ухвалою суду до участі як співвідповідач був залучений керівник коледжу ім.. [PERSON] - [PERSON], який позовні вимоги не визнав, та пояснив суду, що в той час, коли бухгалтером коледжу нараховувались до виплати гарантії і виплати визначені ст.. 57 Закону України «Про освіту» надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, то він не працював керівником коледжу. В суді [PERSON] пояснив, що в ході ревізії 2010 року було встановлено, що саме головним бухгалтером [PERSON] було нараховано та виплачено частково кошти у вигляді гарантій і виплат визначених ст.. 57 Закону України «Про освіту», зокрема надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, спричинені збитки частково відшкодовані, однак сума 45 878грн.06 коп. не може бути відшкодована за рахунок працівників, оскільки це ті особи, які уже не працюють, або уже померли. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях Правовідносини сторін врегульовані ст.ст.3, 4, 21, 130-138, 232-234 КЗпП України та ст.ст. 15, 16, 22 1166 ЦК України. За загальним правилом відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. За змістом ст.ст. 132-133КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких заподіяну шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках зазначених у законодавстві. Обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, не правильною постановкою обліку і зберігання матеріальних чи грошових цінностей…На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо господарського ризику, а також за неодержані підприємством прибутки і за шкоду, заподіяну працівником в стані крайньої необхідності. Судом встановлено, що [PERSON] займала посаду головного бухгалтера коледжу з 14 жовтня 2004 по 28 березня 2006 року. За результатами проведеної планової ревізії навчального закладу Олександрійським обєднаним контрольно ревізійним відділом в жовтні 2010 року за період 2008 2010 роки за результатами перевірки було складено акт ревізії від 18.10.2010 року, № 16-10/134 за матеріалами якого в ході перевірки правильності обрахування і достовірності кредиторської заборгованості державного бюджету за 1997 2002 роки з гарантій і виплат визначених ст. 57 Закону України «Про освіту» було виявлено порушення при нарахуванні та виплаті надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки , оскільки нарахування надбавки за вислугу років працівникам закладу було проведено не за фактичний час їх роботи, а з урахуванням часу їх перебування у відпустках, на лікарняних, з урахуванням одноразових премій, матеріальної допомоги та інших доплат. Вказане порушення призвело до збитків, яких зазнала бюджетна установа в розмірі 79 565 грн. 73 коп. В ході ревізії порушення були частково усунені, збитки на суму 15 277 грн.74 коп. були відшкодовані шляхом внесення готівки в касу коледжу. В звязку з вищевикладеним до коледжу в жовтні 2010 року надійшов лист вимога розглянути питання про притягнення до відповідальності винних осіб за порушення, що встановлені в ході ревізії за період 2008 2010 роки. В ході розгляду справи було встановлено, що [PERSON] саме в цей період не працювала на посаді головного бухгалтера коледжу, оскільки вона була звільнена з роботи 28 березня 2006 року. Суд приймає до уваги, що внаслідок саме трудової діяльності особа підпадає під дії ст. ст. 132, 133 КЗпП про обмежену матеріальну відповідальність працівників в межах середньомісячного заробітку. За вказаних обставин позовна заява не підлягає задоволенню в межах середнього місячного заробітку [PERSON] Суд не погоджується із позицією представника позивача про стягнення з [PERSON] суми 45 878грн.06 коп. (повне відшкодування збитків) оскільки вважає, що матеріальна шкода не завдана злочином, а тому і не передбачає повного відшкодування збитків. Суд приймає до уваги, що представник позивача не може пояснити суду, чому він вважає, що саме головний бухгалтер навчального закладу [PERSON] через стільки років має відшкодувати кошти, які були нараховані на особові рахунки працівників, однак які поступили на рахунок закладу і виплачувались значно пізніше, в період 2005 2008 років, уже за час роботи іншого головного бухгалтера. Виходячи з характеру правовідносин, доведеності своїх вимог, а також

Outcome: dismissed