Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-20 00:00:00

08.12.2010року ПАТ «Банк Форум» звернулося до суду з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, [PERSON] про звільнення заставленого майна з під арешту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 21.11.2006року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №93/06/02-а, відповідно до якого останньому були надані кошти у сумі 19602 грн. для придбання автомобіля «Mitsubishi Lancer» та оплати страхових внесків. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, був укладений договір застави. Обтяження заставою транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» 1.6 2006року випуску реєстраційний номер [NUMBER]. 24.11.2010року, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень 21.11.2006року. Банку стало відомо з листа [PERSON] про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] боргу на користь ЗАТ «Альфа банк» та в межах цього провадження накладено арешт на вищевказаний автомобіль. Вважає що дії державного виконавця щодо цього майна неправомірними, оскільки при складанні акту опису арешту майна державному виконавцю було відомо, що вказаний транспортний засіб знаходиться в заставі у Банка «Форум». Представник Ленінського ВДВС заперечував проти задоволенню позову, вважає що відповідачем виконано вимоги чинного законодавства. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, переходить до наступного. 21.11.2006року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №93/06/02-а, відповідно до якого останньому були надані кошти у сумі 19602 грн. для придбання автомобіля «Mitsubishi Lancer» та оплати страхових внесків (а.с.5-6). В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, був укладений договір застави від 21.11.2006року (а.с.7-8). Обтяження заставою транспортного засобу зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень 21.11.2006року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному у реєстрі обтяжень рухомого майна від 21.11.2006року за номером 10082605 (а.с.10-11). Державним виконавцем на підставі виконавчого листа №6-119 від 24.10.2008року виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова , було відкрито виконавче провадження та згідно акту опису й арешту майна від 16.09.2010року АА №607, накладено арешт на транспортний засіб «Mitsubishi Lancer». Згідно вказаного акту арешт накладався на автомобіль, та у якості правовстановлюючого документу [PERSON] було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РСА №730895, в якому в графі «особливі відмітки» вказано що автомобіль є заставленим майном Банку «Форум» та його відчуження заборонено (а.с.9, 13-14). Відповідно до розрахунку сум заборгованості, борг по кредитному договору [PERSON] перед ПАТ «Банк Формум» станом на 29.11.2010року складає 77928 грн. 17коп. та штрафним санкціям 1025грн.59коп. (а.с.15) В порушення ч.4 статті 52 Закону України про «Виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999р. (далі Закон №606-XIV), якою передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, державним виконавцем не було повідомлено заставодержателя Банк «Форум» про накладення арешту на заставлений транспортний засіб. Згідно особистої заяви [PERSON] до ПАТ «Банк Форум», він у звязку з неможливістю сплачувати кредит по договору №93/06/02-а від 21.11.2006року не заперечував проти добровільної передачі транспортного засобу з метою його подальшої реалізації та направлення отриманих коштів на погашення заборгованості перед Банком (а.с.12). Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами. Згідно зі ст.23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 572 ЦКУ, відповідно до забезпечувального обтяження, обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору на підставі якого виникло забезпечувальне обтяженням зобов'язання, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленими пріоритетом. Відповідно до статті 20 ЗУ «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Крім того, відповідно до п. п. 4-4 Пленуму ВСУ від 27.08.1976 року у редакції Постанови Пленуму ВСУ від 25 травня 1998 року №15 при розгляді справи суд зобов'язаний звертати увагу, чи додержанні відповідною службовою особою вимоги закону про опис майна, зокрема, чи перелічено в акті опису інше майно, в тому числі те, що знаходиться у власності боржника із іншими особами, яке не описувалось, а також чи не описане те майно, на яке стягнення не може бути звернено за виконавчими документами, або не може бути звернене лише у передбачених законодавствах випадках. Встановивши, що описане майно, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами або за даними вимогами, суд приймає рішення про звільнення майна з-під арешту. Щодо вимоги позивача відносно заборони Ленінському ВДВС вчиняти дії щодо звернення стягнення на заставлений транспортний засіб, суд вважає дану вимогу необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного суд вважає що позовна вимога щодо звільнення заставленого майна з під арешту підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору у розмірі 3,40 грн. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37, 00 грн.

Outcome: partial