Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої у звязку з судовим провадженням за позовом відповідача. Посилалася на те, що проживає в одному баготоквартирному будинку № 21 по вул. Українській разом з відповідачем. У звязку з зазначеним, [PERSON] у 2007 році звернувся до сімї позивачки за наданням йому дозволу на здійснення добудови, в чому йому було відмовлено. Відповідно, 17.10.2007 року рішенням Першотравневої районної ради м. Чернівці №101/10 [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на реконструкцію з добудовою та влаштуванням мансардних приміщень кв.№1 на вул.Українській 21, у звязку з відсутністю згоди власників всіх сусідніх квартир. Не погодившись з зазначеним рішенням, [PERSON] 11 січня 2008 року, звернувся з позовом до Першотравневого районного суду, яким 13 жовтня 2008 року винесено постанову про задоволення позову. 06 липня 2009 року Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду за апеляційною скаргою [PERSON], в інтересах якого діяла [PERSON] та апеляційною скаргою Першотравневої районної ради постанову Першотравневого районного суду від 13 жовтня 2008 року скасовано та провадження по справі закрито. 28 липня 2009 року [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду у порядку цивільного судочинства з тими ж вимогами і сторонами по справі. 05 травня 2010 року Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці в задоволенні позову [PERSON] до Першотравневої районної ради м. Чернівці, треті особи без самостійних вимог [PERSON], [PERSON] про визнання п. 3 рішення Першотравневої районної ради м. Чернівці №101/10 від 17.10.2007 року протиправним і усунення перешкод у здійсненні права власності - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 08 серпня 2010 року рішення Першотравневого суду від 05.05.2010 року залишено без змін. Вказувала, що в ході судового провадження за вищезазначеним позовом [PERSON], проведена судова будівельно-технічна експертиза, яка оплачена нею, [PERSON]. Згідно квитанції, за проведення судової будівельно-технічної експертизи позивачка, [PERSON] сплатила 900 грн. Крім того, позивачка вважає, що їй було завдано матеріальної шкоди в сумі 250 грн., повязаних з її участю в судовому засіданні за межами області, а саме, у Львівському Адміністративному суді. Таким чином, вважає, що позивач своїми діями, спричинив їй матеріальної шкоди на суму 1150 грн. Крім того, вважає, що в результаті незаконних дій відповідача [PERSON], їй було спричинено моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу довготривалого судового провадження, повторного позову відповідача в цивільному порядку, багаторазового отримання судових повісток, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації та неповаги відповідача позиціїпозивача. Моральну шкоду оцінює в 1700 гривень. Просила позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну та моральну шкоду, а також судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав. В судовому засіданні підтримав мотивування, зазначене в запереченнях та пояснив, що вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивачкою не доведено, що ним вчинялись будь-які неправомірні дії. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що рішенням Першотравневої районної ради м. Чернівці №101/10 від 17.10.2007 року [PERSON] у наданні дозволу на реконструкцію з добудовою та влаштуванням мансардних приміщень кв.№1 на вул.Українській 21, відмовлено у звязку з відсутністю згоди власників всіх сусідніх квартир (а.с.6). Не погодившись з зазначеним рішенням, [PERSON] 11.01.2008 року, звернувся з адміністративним позовом до Першотравневого районного суду, яким 13.10.2008 року винесено постанову про задоволення позову. 06.07.2009 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду за апеляційною скаргою [PERSON], в інтересах якого діяла [PERSON] та апеляційною скаргою Першотравневої районної ради, постанову Першотравневого районного суду від 13.10.2008 р. скасовано та провадження по справі закрито(а.с.7-9). 28.07.2009 року [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду у порядку цивільного судочинства з тими ж вимогами і сторонами по справі. 05.05.2010 року Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці в задоволенні позову [PERSON] до Першотравневої районної ради м. Чернівці, треті особи без самостійних вимог [PERSON], [PERSON] про визнання п. 3 рішення Першотравневої районної ради м. Чернівці №101/10 від 17.10.2007 року протиправним і усунення перешкод у здійсненні права власності - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 08.08.2010 року рішення Першотравневого суду від 05.05.2010 року залишено без змін (а.с.10-14). В ході судового провадження за вищезазначеним позовом проведена судова будівельно-технічна експертиза, яка оплачена [PERSON]. Згідно квитанції, за проведення судової будівельно-технічної експертизи [PERSON] сплатила 900 грн. (а.с.5). Разом з тим, суд вважає, що вказана сума матеріальних збитків не підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, виходячи з наступного: Згідно вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, для настання матеріальної відповідальності, обовязковою умовою є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи. Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звертався до суду, відповідно до вищезазначеної норми. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України \~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. \~ Позивачка [PERSON]\~ заявивши позов про відшкодування шкоди від свого імені та у власних інтересах, не довела неправомірності дій [PERSON] Таким чином, суд не вважає, що відповідач [PERSON] своїми діями завдав [PERSON] шкоди, а тому не знаходить підстав для стягнення з нього на користь позивачки матеріальної шкоди. У той же час позивачкою заявлено вимоги не тільки про відшкодування матеріальної, але й моральної шкоди, яка також, на погляд суду, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Так, згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вбачається із позовних вимог [PERSON], моральна шкода їй спричинена внаслідок настання матеріальної шкоди, яка, на її думку, спричинена діями відповідача [PERSON] Оскільки судом було встановлено, що дії [PERSON] при зверненні до суду були правомірними, а також в його діях відсутня вина, суд вважає, що немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди. Також, виходячи із наведених вище обставин, безпідставною є вимога позивачки [PERSON] з приводу стягнення з відповідача на її користь судових витрат.

Outcome: dismissed