Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.04.2011 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у звязку з вибуттям на інше постійне місце проживання. Свої вимоги обґрунтовував тим, що по договору дарування йому належить будинок по вул. Рекордні, 36 м. Апостолове Дніпропетровської області. У 2003 році він уклав шлюб з відповідачкою. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідачки є син від першого шлюбу [PERSON] Після реєстрації шлюбу він зареєстрував відповідачку та її сина від першого шлюбу в своєму будинку. Сімейні відносини не склалися, тому вони з відповідачкою розірвали шлюб 9 вересня 2010 року. Відповідачка виїхала з будинку з речами та двома дітьми. На даний час відповідачка залишається зареєстрована в будинку, він неодноразово просив добровільно знятися з реєстрації з будинку, однак вона категорично відмовляється. Він змушений постійно платити комунальні послуги за відповідачку та її сина, хоча фактично вони не проживають в його будинку. Оскільки відповідачка не бажає знятися з реєстрації він змушений був звернутися до суду. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав та пояснив, що він згідно договору дарування має будинок по вул. Рекордній, 36 м. Апостолове. В 2003 році він зареєстрував в даному будинку відповідачку та її сина від першого шлюбу. В 2010 році він розірвав шлюб з відповідачкою та вона виїхала з його будинку, має інше житло. До теперішнього часу він сплачує комунальні послуги в будинку за відповідачку та її сина. На його пропозицію знятися добровільно з реєстрації в будинку відповідачка відповіла категоричною відмовою, тому він вимушений звернутися до суду. Відповідачка до судового засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином про причини неявки суду не повідомила, однак у судовому засідання 05.07.2011 року позов не визнала та пояснила, що вона та її син від першого шлюбу [PERSON] дійсно зареєстровані в будинку відповідача по вул. Рекордній, 36, м. Апостолове Дніпропетровської області. В 2010 році шлюб з позивачем був розірваний та вона виїхала з його будинку, однак питання про поділ майна не вирішено, значна частина майна, що залишилось у будинку та різні господарські побудови вони здійснювали з позивачем сумісно, оскільки проживали вони спільно 8 років. Крім того, вона не забезпечена житлом, оскільки грошей на придбання житла у неї не має, чи зможе вона сплатити вартість будинку вона не знає, оскільки самостійно виховує двох дітей. Вона не бажає знятися з реєстрації в даному будинку, оскільки іншого житла у неї немає. Просила у задоволенні позову відмовити з цих підстав. Представник органу опіки та піклування служби у справах дітей Апостолівської РДА в судовому засідання [PERSON] пояснила, що [PERSON] звернувся до суду з позовом щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в звязку з вибуттям на інше постійне місце проживання до [PERSON]. Від спільного шлюбу позивача та відповідача народився син [PERSON], [INFO], також від першого шлюбу відповідачки є син [PERSON],[INFO]. Всі члени сімї зареєстровані за адресою [INFO]. В 2010 року сторони шлюб розірвали та відповідачка разом з дітьми виїхала на інше місце проживання. Протягом року позивач сплачує комунальні послуги за всіх членів сімї, хоча фактично вони там не проживають. Вважає за доцільне відповідачку [PERSON]Ю та її сина [PERSON] визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в звязку з вибуттям на інше місце проживання, так як малолітній не є рідним сином позивача. Суд, вислухавши сторони, представника органу опіки та піклування Апостолівської районної державної адміністрації, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. З договору дарування жилого будинку від 24.07.2000 року встановлено, що [PERSON] подарувала [PERSON] будинок № 36 по вул. Рекордній м. Апостолове. З довідки про склад сімї встановлено, що в будинку № 36 по вул. Рекордній м. Апостолове зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З рішення Апостолівського районного суду від 09. 09.2010 року встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Дані обставини не оспорюють ся сторонами. При вирішенні спору, суд враховує, що відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 107 ЖК України на яку, як на правову підставу, у позові посилається позивач, наймач житлового приміщення вправі за згодою членів сімї в будь-який час розірвати договір найму житлового приміщення. У разі вибуття наймача або членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення договір найму вважається розірваним з дня вибуття. Ст. 10 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однак, позивач достатніх доказів факту вибуття відповідача [PERSON] та [PERSON] в інше жиле приміщення суду не надав. Те, що у акті депутатського обстеження від 23.02.2011 року вказано, що громадянин [PERSON], який мешкає в будинку № 36 по вул. Рекордній м. Апостолове був у шлюбі з [PERSON], однак вона з 01.09.2010 року за зазначеною адресою не проживає, не спростовує пояснень відповідача [PERSON] що вона не має іншого житла. Окрім того, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог, він у позові послався на норму права, яка не регулює спірні правовідносини, що виникли між сторонами. Так підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами, що позивач є власником житлового будинку по вул.. Рекордній, 36 у м. Апостолове. Між сторонами було укладено шлюб і відповідач з дитиною вселилась до будинку по вул.. Рекордній, 36 у м. Апостолове як член сімї позивача. Користування жилими приміщеннями в будинках (квартира) приватного житлового фонду врегульовано главою 6 ЖК України і член сім'ї власника житла має інші права ніж наймач житла. Так ст. 167 ЖК України встановлено правові наслідки вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання в інше жиле приміщення - договір найму вважається розірваним з дня вибуття. Для членів сім'ї власника житла такі правові наслідки ЖК України не встановлені. Так, ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. … Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Таким чином після припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу відповідач [PERSON] не втратила право користування житлом нарівні із його власником. Правові наслідки відсутності члена сім'ї власника житла визначені ст. 405 ч. 2 ЦК України, де вказано, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відсутні встановлені законом підстави для визнання відповідача та її сина [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом. Щодо того, що позивач звертаючись до суду з позовом вказує, що порушення його права полягає у тому, що оскільки позивач та її син зареєстровані у його квартирі, він змушений оплачувати комунальні послуги за неї та її сина. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Тому у задоволенні позову про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням на підставі ст. 9, 107, 156, 162, 167, ЖК України, слід відмовити, розяснивши позивачу право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України.

Outcome: dismissed