overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що з 01 січня 1973 по 22 листопада 1975 року та з 01 січня 1978 по 18 лютого 2000 року він працював в колективному сільськогосподарському підприємстві «Заповіт Леніна» на посаді тракториста-машиніста, який безпосередньо зайнятий у виробництві є сільськогосподарської продукції в колгоспі на протязі повного польового періоду в рослинництві та календарного року в тваринництві складає 24 роки 10 місяців та 20 дн1в, що е стажем роботи. Окрім того, заявник зазначив, що 05 листопада 2010 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Юр"ївському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення пільгової пенсії та Отримав рішення про результати розгляду заяви від 10 листопада 2010 року з відмовою в призначенні пільгової пенсії в зв'язку з тим, що не подані відомості про безпосередньо зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві та календарного року в тваринництві. В зв'язку з зазначеним, [PERSON] в заяві просив суд встановити юридичний ф акт наявності трудового стажу тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі на протязі повного польового періоду в рослинництві та повного календарного року в тваринництві з 01 січня 1973 по 22 листопада 1975 року та з 01 січня 1978 по 18 лютого 2000 року, що складає 24 роки 10 місяців та 20 днів. В суд заявник [PERSON] не прибув та подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, зазначивши в ній, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання представник заінтересованої особи - Управління ПФУ в Юр"ївському районі Дніпропетровської області [PERSON] не прибув та подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, не заперечуючи щодо задоволення заяви. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспників сільськогосподарському підприємстві «Заповіт Леніна» суд встановив, що [PERSON] працював в даному колгоспі трактористом в період з 01 січня 1973 року по 22 листопада 1975 року та з 01 січня 1978 року по 18 лютого 2000 року (а.с. 4-5). Даний факт підтверджується копією трудової книжки [PERSON], згідно якої дана особа працювала трактористом в сільськогосподарському підприємстві «Заповіт Леніна» Юр"ївського району в періоди з 01 січня 1973 року по 22 листопада 1975 року та з 01 січня 1978 року по 18 лютого 2000 року (а.с. 8-16). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту перебування на посаді тракториста у сільськогосподарському підприємстві «Заповіт Леніна», в період

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачкою, тому вона змушена звернутися з позовом до суду на своє утримання. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання, аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та посилаючись на ті самі підстави, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та згідно якої проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт наявності передбачених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи, що відповідач повинен утримувати дружину, тому суд вважає можливим визначити 1/4 частину його заробітку, як аліменти на її утримання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON],[INFO], в добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона змушена звернутися з позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON],[INFO], у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та посилаючись на ті самі підстави, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та згідно якої проти задоволення позову нек заперечував. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт наявності передбачених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку(доходу)батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач повинен утримувати дитину, тому суд вважає можливим визначити 1/4 частину його заробітку, як аліменти на її утримання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], в добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона змушена звернутися з позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 02.01.2003 р.н, у розмірі 1/2 всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та посилаючись на ті самі підстави, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання зявився, суду пояснив що добровільно оказує матеріальну допомогу та вважає таку частку стягнення аліментів необґрунтованою. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт наявності передбачених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку(доходу)батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач добровільно оказує матеріальну допомогу на утримання сина, то суд вважає можливим визначити 1/4 частину його заробітку, як аліменти на його утримання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту, вказуючи, що між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір. Зазначений договір забезпечувався договором поруки, що було укладено між банком та [PERSON] Відповідачі належним чином не виконують взятих на себе зобов'язань та мають заборгованість за кредитним договором, тому позивач просив стягнути суму заборгованості. До судового засідання представник ПАТ КБ „ПриватБанк" не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. У заяві просив розглянути справу за його відсутності. Вимоги підтримав. Відповідачі до судового засідання не з'явилися. Про слухання справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. З'ясувавши усі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 526. ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 543. ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з матеріалів справи 21.01.2008 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №_14.14438, згідно з яким позивач зобов'язувався надати [PERSON] обумовлену суму коштів, а відповідач брав на себе зобов'язання своєчасно повернути кредит та сплачувати відсотки за його користування (а.с. 5-11). Вказаний договір забезпечувався договорами поруки від 29.01.2008 року, укладеним між банком та [PERSON] (а.с.12-13). Сума заборгованості відповідачів підтверджується розрахунком боргу по кредиту (а.с.4-4а). За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та знаходить можливим позов задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даною позовною заявою до відповідача, покликаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 23.10.1999 року. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей, дочка [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO], відповідач свого обовязку по утриманню дитини не виконує, не бере участі в утриманні ні в грошовій ні в натуральній формі. На даний час змоги самостійно забезпечити повноцінне матеріальне утримання дочок вона на може. Чоловік жодної допомоги щодо утримання дітей не надає. На підставі наведеного позивачка просить суд прийняти рішення яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. А також просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі , та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач, [PERSON] позовні вимоги підтримала, обґрунтування навела обставини вказані в позовні заяві. Відповідач, [PERSON], в судове засідання зявився, проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб виданого Великомостівською міською радою Львівської області 20.01.1997 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] 26.06.2000 р/н, та [PERSON] 19.09.2005 р/н, вбачається, що їх батьком є [PERSON] Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

В позові позивач просила визнати за нею право власності на самочинно збудовані гараж №50 „г та сарай №50 „ж по вул. Поштова,50 в селищі Павлиш Онуфрїївського району Кіровоградської області, посилається на те, що влітку 1988 року за житловим будинком №50а квартира 2 по вул. Поштова у селищі Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області вона самочинно збудувала гараж площею 27 кв.м. та сарай - 21,2 кв.м. Рішенням двадцять шостої сесії Павлиської селищної ради пятого скликання Онуфріївського району Кіровоградської області № 756 від 21 травня 2010 року їй надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,01 га під самовільно збудовані гараж та сарай із земель житлової та громадської забудови для передачі у власність. 22 червня 2010 року нею отриманий висновок щодо відповідності гаража та сараю протипожежних, санітарних та архітектурно-планувальних вимог (додається).22 червня 2и10 року комунальне підприємство «Архітектурно-планувальне бюро» видало висновок в якому зазначено, що загальний технічний стан будівель гаража та сараю задовільний та дозволяє їх експлуатацію (додається). У липні 2010 року на самочинно збудовані гараж та сарай виготовлено Світловодським МБТІ технічні паспорти (додаються). Згідно даних технічних паспортів на гараж та сарай, загальна вартість їх складає 28290 грн. В судове засідання позивач не заявилась. Від неї надійшла заява про підтримання позову та відмову від відшкодування понесених судових витрат. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Від Павлиського селищного голови надійшов лист, в якому зазначено, що рада позов визнає і просить слухати справу за відсутності представника ради. Враховуючи, що визнання позову відповідачем є безумовним і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та зміст ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд прийшов до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить 1/5 частка житлового [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 300 кв.м. Співвласниками зазначеного житлового будинку є: [PERSON] - 1/5 частка, [PERSON] - 3/5 частки. На земельній ділянці домоволодіння є самочинно збудовані вбиральня-душ «Ж», вбиральня «З». Зазначені самочинно збудовані будівлі збудовані та перебувають у користуванні співвласників домоволодіння. Разом з тим, наявність на території домоволодіння самочинно збудованого нерухомого майна створює їй перешкоди у розпорядженні своєю часткою домоволодіння. Просила усунути перешкоди у здійсненні нею права розпорядження своїм майном, встановивши, що самочинно збудовані вбиральня-душ «Ж», вбиральня «З», розташовані в [ADDRESS], не належать їй, належать іншим співвласникам домоволодіння. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Представник Бердянської міської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та підтвердили, що вбиральня-душ «Ж», вбиральня «З» збудовані ними та перебувають у їх користуванні. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в зв'язку з наступним. З матеріалів справи видно, що [ADDRESS] належить: [PERSON] - 1/5 частка, [PERSON] - 1/5 частка, [PERSON] - 3/5 частки. Відповідно до технічного паспорта, виготовленого Бердянським КПТІ станом на 16.04.2010 року, на території [ADDRESS] є самочинно збудовані вбиральня-душ «Ж», вбиральня «З». Згідно ст. 317 ЦК України право власності - це урегульовані законом суспільні відносини по володінню, користуванню та розпорядженню майном. Наявність самочинно збудованих споруд на території домоволодіння створює позивачу перешкоди в розпорядженні своїм майном: Ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи надані докази, суд приймає до уваги пояснення позивача, надані останнім письмові докази, визнання позову представником відповідача та третіми особами і вважає позов основаним на законі та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 лютого 1995 року відділом РАГС Бердянського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис №100. Мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. В листопаді 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи що спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, несумісності характерів. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, вважає подальше збереження шлюбу неможливим. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , що беруть участь у справі. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Суд приймає до уваги пояснення сторін, щодо неможливості подальшого сумісного проживання, і вважає, що подальше збереження шлюбу суперечило би інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При розірванні шлюбу суд вважає за доцільне роз'яснити сторонам положення ч.2 ст. 141 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона з 17 лютого 1995 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, в зв'язку з чим вона звернулась до суду і просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти та за можливістю надавати додаткову матеріальну допомогу на утримання дитини. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 181, 183 СК України встановлено що одним із способів утримання дитини є сплата аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

10В\~«Рекламна агенція\~«Фабрика успіху»\~звернулось до\~суду з\~позовом,\~у якому\~просить визнати\~договір купівлі-продажу\~електричного транспортного\~засобу та\~запчастин до\~нього,\~посвідчений приватним\~підприємством «Елкарт»\~за N0.13/09\~від 03\~березня 2009\~року укладений\~між [PERSON]\~та Приватним\~підприємством «Елкарт»\~-\~недійсним.\~При цьому\~позивач посилається\~на те,\~що договір\~купівлі-продажу\~який укладений\~між [PERSON]\~та Приватним\~підприємством «Елкарт»\~03\~березня 2009\~року є\~удаваним,\~так як\~на день\~передачі спірного\~електроавтомобіля,\~тобто на\~05\~березня 2009\~року,\~що передбачено\~п.п.2.3,\~4.3.\~вищезазначеного договору,\~електроавтомобіль був\~арештований та\~знаходився на\~відповідальному зберіганні\~у особи,\~що його\~орендувала (ТОВ\~«Рекламна агенція\~«Фабрика успіху»),\~крім того\~передача товару\~повинна була\~проходити за\~місцезнаходженням приватного\~підприємства «Елкарт»\~- [PERSON], вул.Космонавта Комарова, 14, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців та гі.9 договору, однак, ПП «Елкарт» не знаходиться за цією адресою з травня 2008 року. Відповідачі у судове засідання не з'явились, повідомлялись відповідно до ст.74 ІДПК України, про причини неявки суд не сповістили. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Господарського суду Одеської області по справі №29-28/117-08-2961 від 08 квітня 2009 року з приватного підприємства «Елкарт» стягнуто на користь ТОВ «Рекламна агенція «Фабрика успіху» штраф у сумі 82 538,5 гривень, попередню оплату у сумі 30 014 гривень, державне мито у сумі 1 215,86 гривень та ІТЗ у сумі 118 гривень. На виконання зазначеного рішення державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та складено акт опису та арешту майна від 26 травня 2009 року, за яким на майно ПП «Елкарт» було накладено арешт та передано на відповідальне зберігання ТОВ «Рекламна агенція «Фабрика успіху», а саме - електромобіль ЕО 6116 К, заводський номер 7070022, підзарядний пристрій для електромобіля, радіо мікрофон. 03 березня 2009 року між приватним підприємством «Елкарт» і [PERSON] був укладений договір, відповідно якого остання придбала, а приватне підприємство «Елкарт» продало електричний транспортний засіб та запчастини до нього вартістю у сумі З 000 гривень. Відповідно до ч.І ст.235 удаваним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. При таких обставин, а також враховуючи те, що між ПП «Елкарт» та [PERSON] 03 березня 2009 року був укладений фіктивний договір купівлі- продажу товару «13/09 з ціллю приховування майна ПП «Елкарт» від примусової реалізації Г на користь позивача і жодна сторона цього договору не переслідувала реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, суд вважає позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламна агенція «Фабрика успіху» обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.06.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №360, від шлюбу неповнолітніх дітей не маючих. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що у неї з відповідачем відсутнє взаємопорозуміння, різні погляди на життя та плани на майбутнє, що призводить до безпідставних скандалів, звинувачень та образ. Шлюб у сторін перший. З серпня 2010 року сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо за різними адресами. Позивачка Сіленко - [PERSON] до суду не з*явилася, повідомлялася, надала заяву в якій наполягала на задоволенні позову у повному обсязі з постановленням заочного рішення і категорично заперечувала проти примирення. Просила залишити ій після розірвання шлюбу прізвище Сіленко. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд за згодою позивача вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки при обставинах, вказаних у позові, сім'я фактично розпалася і її відновлення не можливо, а також беручі до уваги той факт, що, будь-хто з подружжя чи обидва мають право звернутися до суду з заявою про розірвання шлюбу і це право підлягає судовому захисту. Одночасно суд вважає, що в подальшому спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить інтересам обох сторін і цей факт має суттєве значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved