Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини третя особа орган опіки та піклування Городищенської райдержадміністрації Черкаської області. [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] про відібрання дитини та встановлення її місця проживання треті особи орган опіки та піклування Лисянської райдержадміністрації Черкаської області, орган опіки та піклування Городищенської райдержадміністрації Черкаської області. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що 9 серпня 2008 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою по справі [PERSON] Валерієвною. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. 11 жовтня 2010 року його дружина [PERSON] разом з їхньою донькою виїхала з іншим чоловіком за межі Городищенського району. Звернувшись до правоохоронних органів, він виявив місце проживання своєї дружини та доньки у с. Босівка Лисянського району Черкаської області. Прибувши до будинку місця їх проживання він помітив, що донька потребує медичної допомоги, а тому вирішив забрати її від матері для проходження курсу лікування за місцем свого проживання. За період перебування малолітньої [PERSON] в лікарні, мати дитину не навідувала та не цікавилася її здоров»ям. Також зазначає, що його дружина немає самостійного заробітку та власного житла, а це на його думку може негативно позначитись на вихованні дитини, а тому переконаний, що дочка повинна проживати разом з ним. Він спроможний забезпечити її всім необхідним, тому звернувся до суду з даним позовом. [PERSON]В у зустрічному позові стверджує, що вона належним чином виконувала свої обов»язки по вихованню та утриманні їхньої малолітньої доньки, а тому вважає, що дитина має проживати з матір»ю. У судовому засіданні [PERSON] та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просять розірвати шлюб з відповідачкою, як такий, що суперечить інтересам [PERSON] та визначити місце проживання дочки [PERSON] разом з батьком. Вимоги за зустрічним позовом не визнав повністю. Свою відмову мотивує тим, що його дружина не забезпечує дитині належного медичного догляду, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, а тому не може забезпечити дитині належні умови для проживання, посилаючись на мотивований висновок органу опіки та піклування Городищенської РДА. [PERSON] та її представник підтримали свої вимоги, викладені в зустрічній позовній заяві та просять відібрати дитину та визначити її місце проживання. Позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу визнала повністю, в частині визначення місця проживання дитини з батьком не визнала, пояснивши, що з жовтня 2010 року вона вимушена була залишити чоловіка, так як подальше проживання з ним стало нестерпним. Позивач з мотивів помсти та особистої неприязні забрав від неї дитину і на даний час перешкоджає її зустрічам з нею, а її звинувачує, що вона нібито не піклується про дитину. На даний час вона проживає з [PERSON] однією сім»єю, який працює, отримує постійну заробітну плату. Вона також отримує допомогу по догляду за дитиною. Відповідно до акту обстеження побутових умов, в будинку, де вони проживають є всі умови для проживання та виховання малолітньої дитини. Крім того згідно висновку органу опіки та піклування Босівської сільської ради, рекомендовано визначити місце проживання малолітньої [PERSON] саме з нею, як - її матір»ю. Представник органу опіки та піклування Городищенської РДА вважає, що визначення місця проживання малолітньої [PERSON] із батьком дитини буде в її інтересах, посилаючись на його матеріально побутові умови та самостійний заробіток. Представник органу опіки та піклування Лисянської РДА вважає, що дитина має проживати з матір»ю, оскільки за період її проживання в їхньому населеному пункті, [PERSON] зарекомендувала себе лише з позитивної сторони. Суд, вислухавши сторони, та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 9 серпня 2008 року у Дирдинській сільській раді зареєстровано шлюб, про що зроблено запис за № 3. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. Їхня сім»я фактично розпалася з причини відсутності взаєморозуміння та поваги між ними. Подружні стосунки не підтримують і не мають бажання бути разом. В даній ситуації вбачається, що між ними стійкий розлад подружніх стосунків, шлюбні відносини припинені, абсолютно відсутнє бажання проживати однією сім»єю, а тому підстав для її збереження немає, проте сторони не можуть дійти згоди з ким буде проживати їх малолітня дитина. Батько дівчинки проживає із своєю матір»ю, яка має вік 72 роки. у власному житловому будинку по провул. Зелений № 16 с. Дирдин Городищенського району Черкаської області і запевняє, що оскільки він має власне житло та самостійний заробіток, чого немає у його дружини, до того ж стверджує, що вона веде аморальний спосіб життя, тому їхня малолітня дочка має проживати саме з ним, що буде позитивно впливати на її фізичний та духовний розвиток. Це і стало підставою його звернення до суду із даним позовом. [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком і проживає з ним у с. Босівка Лисянського району Черкаської області, де і проживала малолітня [PERSON] до виникненя спору між її батьками стосовно місця її проживання. Матір дівчинки запевняє, що вона належним чином займалася вихованням їхньої доньки, забезпечувала її всим необхідним і не нехтувала своїми обов»язками, а тому [PERSON] має проживати саме з нею, а батько дитини зможе без перешкод приймати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Суд при вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення для вирішеня даного спору. Іншими обставинами, що мають істотне значення є: етичні і інші особисті якості батьків, відносини, існуючі між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною). Після припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , матір разом із донькою виїхала в інший населений пункт для постійного місця проживання, де вона позитивно характеризується і ніяких нарікань з боку органів влади та оргнів місцевого самоврядування не має. Дитина має задовільний стан здоров»я. Так, дійсно, в жовтні 2010 року [PERSON] захворіла і батько дитини забрав її до себе і вона проходила курс лікування в Городищенському РТМО, де матір її не навідувала. Даний факт сторонами не заперечується. Проте суд даючи цьому оцінку, приходить до висновку, що саме непорозуміння та неповага між батьками спільно діяти в інтересах дитини призвели до таких наслідків і аж ніяк не може бути прийнято як небажання матері дитини забезпечувати її медичний догляд та лікування. Суд, оцінюючи можливість створення дитині умов для виховання і її розвитку, не може взяти до уваги перевагу батька дитини в його матеріально-побутовому стані ( наявність власного житла та самостійний звробіток) та відсутність у матері дитини самостійного доходу і визначити це вирішальною умовою для передачі йому дитини. Твердження [PERSON], що його дружина зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя, що може зашкодити розвиткові дитини в силу п.2 ст. 162 СК України є підставами, які унеможливлюють їй передачу дитини для проживання, у судовому засіданні не підтвердилося, і було повністю спростовано належними доказами. Згідно довідки Городищенського РТМО [PERSON] на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Згідно пояснень представника органу опіки та піклування Лисянської РДА, [PERSON] проживає однією сім»єю та веде спільне господарство із [PERSON], який матеріально забезпечений. Посилання [PERSON] на те, що дитина відвідує дитячий садок, тобто має належне дошкільне виховання, не може бути прийняте судом як обставина належного виховання дитини, оскільки дитяча установа, яку відвідує малолітня [PERSON], не відповідає її віковій категорії, умови установи не відповідають вимогам перебування в ній дітей молодше 3 років. Наданий органом опіки та піклування Городищенської РДА до суду мотивований висновок щодо розв'язання даного спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, суд вважає його недостатньо обгрунтованим та таким, що відображають лише матеріально побутові умови та можливості [PERSON] по вихованню малолітньої [PERSON] і не зовсім враховані інтереси дитини. Суд бере до уваги ту обставину, що малолітня [PERSON] потребує перш за все жіночого догляду (регулярного та своєчасного харчування, дотримання правил гігієни, постійний нагляд тощо). При цьому матеріали справи не містять даних про те, що [PERSON] як мати неналежно виконувала свої обов'язки по вихованню та догляду за своєю донькою, і ці обов'язки покладалися на батька. У встановленому законом порядку, батьківських прав вона непозбавлена. Суд, співставляючи зазначені фактичні обставини справи та об»єктивно і у відповідності до ст.212 ЦПК України досліджені в судовому засіданні всі докази, приходить до висновку, що саме проживання дитини з матір»ю забезпечить їй більш повний нормальний фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя і що це буде виключно в інтересах дитини. А батько дитини, згідно з ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до "Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок", схваленої Постановою Верховною [PERSON] України №475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Суд такої виняткової ситуації по справі не вбачає. Згідно ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Тому суд вважає, що в даному випадку немає необхідності у визначенні порядка зустрічей батька з дитиною в присутності матері. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення. При цьому з позивача підлягають достягненню в доход держави недоплачені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгяду справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved