Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

16.07.2010 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати угоди купівлі-продажу квартири № 7 а по вул. Мясоїдівській, 6 в м.Одесі, зареєстровану на товарній біржі «Одеська товарно біржа» 27.12.2000 року - дійсною. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що не має можливості як власник розпорядитися майном, оскільки укладений договір не був нотаріально посвідчений, відповідачі від вказаних дій ухиляються. Позивач в судовому засідання позов підтримав. Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлені судом про розгляд справи належним чином через оголошення у пресі, про причини неявки суд не повідомили. При таких обставинах за згодою позивача, суд вважає можливим розгляд справи в заочному порядку відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 2000 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 27602 від 27.12.2000 року позивач та [PERSON] придбали у відповідачів квартиру № 7 а по вул. Мясоїдівській, 6 в м. Одесі. Як вбачається з п. 3 цього договору квартира належала [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2000 року № 3-4649, свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1993 року, виданого УЖКХ Одеської міської Ради. Зазначений договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа», про що в журналі реєстрації договорів по обєктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним номером 27602. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обовязковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Позивач позбавлений можливості розпорядитися спірним майном, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, на час розгляду справи відповідачі від таких дій ухиляються. Поряд з тим, позивач та [PERSON], який помер 25.03.2010 року (свідоцтво про смерть від 26.03.2010 року, видане Першим Приморським ВРАГС ОМУЮ, актовий запис 1558) за його життя виконали умови угоди, передали відповідачам 13.672 грн. у якості плати за майно, вселились у спірну квартиру, утримували майно, сплачували комунальні платежі, що підтверджується наданими суду доказами. Відповідачі отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселились з неї. Доказів на підтвердження наявності у [PERSON] спадкоємців позивачем не надано, будь-які особи ні до суду, ні до сторін з приводу порушення їх прав спірною угодою не звертались, тому до участі у справі в якості третіх осіб не притягувались. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року, угода купівлі-продажу спірного майна, зареєстрована на товарній біржі «Одеська товарна біржа», за якою відповідачі продали його, а позивач та [PERSON] придбали, може бути визнана судом дійсною.

Outcome: approved