Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

У грудні 2010 року позивач звернувся до суду з названим позовом , мотивуючи свої вимоги тим, що 09.06.2008 року між ВАТ Всеукраїнський [PERSON] (правонаступник згідно Статуту ПАТ [PERSON]) та відповідачем був укладений кредитний договір № 87/3, відповідно до якого відповідач отримала від позивача кредит на споживчі потреби у розмірі 13 600 із розрахунку 24 % річних терміном до 09.06.2011року. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов»язувався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за його використання в порядку і строки, передбачені договором. Відповідачка умов кредитного договору належним чином не виконує, порушує взяті на себе зобовязання, проплата здійснювалась нерегулярно, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті платежів. Станом на 30.11.2010 року загальна сума заборгованості відповідача становить 20 066 грн. 86коп., з яких 12 520 грн. 14коп,- заборгованість за кредитом; 1 715грн. 49коп,- заборгованість за відсотками, 3 400грн.00коп,- комісія за розрахункове обслуговування; 3431грн.23коп - плата за пропуск платежів. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача на користь банку, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву,в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка позов визнала частково, а саме у частині основної заборгованості та заборгованості за відсотками,а в іншій частині позов не визнала,пояснила,що із-за фінансової кризи втратила роботу і не мала змоги сплачувати кредит, на даний час працює,отримує мінімальну заробітну плату і по можливості сплачує борг. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково . Згідно зі ст.55 Закону України Про банки та банківську діяльність відносини банка з клієнтом регулюються законодавством України,нормативно-правовими актами Нацбанку України і договорами між клієнтом та банком. За кредитним договором банк зобов»язується видати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором(ст. 1054 ЦК України) Відповідно до ст.638 ЦК України договір вважається укладеним з моменту досягнення сторонами у потрібній в належних випадках формі згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 524 ЦК України передбачено,що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно ст. 525,526,530 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться,у встановлений у зобов»язанні строк,одностороння відмова від виконання зобов"язання не допускається. Статтями 610,611,625 ЦК України визначено, що порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов»язання.У разі порушення зобовязання настають правові наслідки,встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов'язань. Ст.615 ЦК України передбачає односторонню часткову або в повному обсязі відмову від зобов»язання у разі порушення зобов»язання однією стороною,якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок боржника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини,позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. В судовому засіданні встановлено, що 09.06. 2008 року між ВАТ Всеукраїнській [PERSON] (правонаступник згідно статуту ПАТ ВіЕйБі Банк та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит на споживчі цілі в сумі 13 600 грн. із розрахунку 24 % річних . Строк погашення кредиту встановлено 09 .06. 2011 року. Проплата відповідачем здійснювалась нерегулярно, внаслідок чого виникла станом на 30.11.2010 року заборгованість 20 066 грн.86коп., з яких 12 520 грн. 14коп - заборгованість за кредитом; 1 715грн. 49коп,- заборгованість за відсотками , 3 400грн. 00коп.- комісія за розрахункове обслуговування; 3431грн.23коп,- плата за пропуск платежів. Таким чином, з наданих позивачем та досліджених у судовому засіданні доказів достовірно встановлено,що відповідачка неналежно виконувала свої зобов»язання, передбачені кредитним договором, а тому з неї на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 12 520грн. 14коп. та 1 715 грн.49коп. заборгованості за відсотками, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог у частині стягнення комісії за розрахункове обслуговування та плати за пропуск платежів, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.617 ЦК України особа,яка порушила зобовязання,звільняється від відповідальності за порушення зобовязання,якщо вона доведе,що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили. Непереборна сила- це подія,яку не можна було відвернути засобами,наявними у даної особи у конкретних умовах її діяльності. Те, що за одних умов можна легко подолати,за інших-неможливо. До такої події суд відносить світову фінансову кризу, яка є обєктивною, незалежною від волі позивачальника обставиною,яка охоплює всі галузі економіки,тобто є непереборною,такою,що знаходиться поза контролем і не дозволяє уникнути її наслідків. Її масштаби виходять за межі звичайного фінансового ризику,тому є надзвичайними,яких ніхто не очікував під час укладання договору. За таких обставин необхідно застосувати ст.617 ЦК України і відмовити позивачеві у стягненні вищевказаних плтажів. Відповідно бо ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: витрати зі сплати судового збору в розмірі 142грн. 36коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн. На підставі ст.ст. 526,533,551,610,615,1054,1056-1 ЦК України, Закону України Про банки та банківську діяльність,

Outcome: partial