Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виселення з будинку № 29/1 по вул..Московській м.Чернігова (а.с.3-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 6/15 частин будинку № 29/1 по вул..Московській у м.Чернігові. Крім нього, у даному будинку зареєстрований його син [PERSON] Відповідач систематично порушує правила співжиття, робить неможливим проживання з ним в одному будинку, звернення зі скаргами до органів внутрішніх справ на неправомірну поведінку відповідача, виявилось безрезультатним. А тому позивач просить виселити [PERSON] із спірного будинку, на підставі ст. 116 ЖК України. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, при цьому посилалась на обставини, викладені у позові. До викладеного в позові доповнила, що відповідач без відома свого батька заселяв у будинок сторонніх осіб, укладав з ними договір оренди. Відповідач в судовому засіданні проти заявленого позову заперечував, просить в позові відмовити в повному обсязі з підстав викладених у письмових поясненнях, які залучено до матеріалів справи (а.с.22-23). Суду пояснив, що він кожного дня приходить додому, однак батько не допускає до будинку, у звязку з чим виникають конфлікти. Однак, ініціатором сварок в сімї є його батько [PERSON] Додав, що у 2010 році він притягувався до адміністративної відповідальності за ст.. 173-2 КУпАП. В судовому засіданні свідок [PERSON] дружина позивача пояснила, що відповідач влаштовує сварки, погрожує батьку. Позивач неодноразово звертався до міліції з приводу неправомірної поведінки відповідача, однак після останнього звернення до міліції 06.09.2010 року [PERSON] продовжує влаштовувати конфлікти в сімї. Навіть, після судового засідання 14.12.2010 року, [PERSON] через три дні прийшов додому в нетверезому стані та почав знущатися над своїм батьком, погрожував йому фізичною розправою. Вислухавши пояснення представника позивача та заперечення проти позову відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали адміністративної справи № 3-4448/10, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 6/15 частин будинку № 29 по вул. Московській в м. Чернігові (а.с. 8). Разом з ним зареєстрований та проживає його син [PERSON], що не заперечується відповідачем по справі. Як член сімї власника будинку позивача [PERSON], відповідач [PERSON] систематичним порушенням правил співжиття зробив неможливим проживання в одному будинку з ним позивача, а заходи запобігання виявилися безрезультатними. Це підтверджується такими доказами: постановами про відмову в порушенні кримінальної справи від 11 травня 2010 року (а.с. 10), від 30 травня 2010 року (а.с.12), від 12 липня 2010 року (а.с.14), від 08.09.2010 року (а.с.37), з яких вбачається, що з відповідачем проведені профілактичні бесіди та винесено офіційні попередження про недопущення насильства в сімї. Крім того, відповідно до постанови Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.10.2010 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.. 1732 КУпАП (а.с.38). Ці заходи впливу на відповідача були застосовані до звернення [PERSON] до суду в листопаді 2010 року. Однак вони виявилися безрезультатними і обумовили його звернення до суду з цим позовом. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці винного виселення може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 11 травня 2010 року, від 30 травня 2010 року, від 12 липня 2010 року за заявами [PERSON], з яких вбачається що заходи попередження профілактична бесіда з [PERSON] з винесенням йому офіційного попередження про недопустимість вчинення насильства в сімї не дали позитивного результату, постанова Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.10.2010 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1732 КУпАП, свідчать, що застосовані заходи запобігання насильству в сімї не вплинули на поведінку відповідача (а.с.10, 12, 14, 38). Про порушення правил співжиття, наслідком якого стала неможливість проживання сторін в одному будинку, крім наведених доказів, свідчить також показання свідка [PERSON], яка підтвердила факт вчинення [PERSON] сварок з позивачем. Отже, наведені докази свідчать про те, що через систематичне порушення правил співжиття стало неможливим проживання з [PERSON] в одному будинку з позивачем, оскільки заходи запобігання виявилися безрезультатними, тому вимоги позивача про виселення [PERSON] відповідно до ст.ст. 116, 157 ЖК України є обґрунтованими. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 45 грн 50 коп (а.с.1-2), які згідно ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved