Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] В П. звернувся до суду з зазначеним позовом до Акціонерного комерційного банку «Трансбанк» /далі АКБ «Трансбанк»/, посилаючись на те, що 29.12.2000р. між ним та відповідачем був укладений депозитний договір в іноземній валюті від 29.12.2008р. №1106 строком до 31 березня 2009р. зі сплатою процентів за користування вкладом, виключно на суму вкладу 15 % річних. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2009р. позов [PERSON] до АКБ «Трансбан» був задоволений та стягнуто на його користь сума вкладу в розмірі 49503,90 грн. та сума відсотків в розмірі 6776,84 грн. 15.04.2010р. [PERSON] отримав від Фонду гарантування вкладів в рахунок виконання вищевказаного рішення Малиновського районного суду 50718,76 грн. Посилаючись на те, що день недоступності вкладів наступив 02.03.2010 року, позивач вважає що відповідач повинен до нарахувати та виплатити йому суму відсотків за період з 10.12.2009 року до 01.03.2010року, а тому просив суд стягнути з відповідача суму відсотків за вказаний період в розмірі 208,931 доларів СПІА. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник АКБ «Трансбанк» в судове засідання не зявився, позовні вимоги не визнав та надав суду свої заперечення /а.с. 15-18/. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч 1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 29 грудня 2008року між АКБ «Трансбанк» та [PERSON] був укладений договір банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті за №1106 в сумі 6200 доларів СПІА, зі сплатою 15 % річних щомісячно в останній робочий день місяця на строк до 31 березня 2009р. /а.с.5/. Відповідно до вищевказаного договору відповідач відкрив на імя позивача депозитний рахунок №26303507010215, на який зарахував кошти у розмірі 6200 доларів СІЛА, внесені позивачем 14.03.2008 року у касу відповідача. Крім того, на імя позивача також був відкритий відповідачем рахунок №26381507010215.840 для нарахування процентів за вкладом. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобовязань ухилявся, тому позивач в 2009 році звернувся до суду з позовом про повернення депозитного вкладу та процентів. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2009року були задоволені позовні вимоги [PERSON] до АКЬ «Трансбанк» і з останнього на користь позивача була стягнута сума заборгованості по вкладу в розмірі 49503,90грн., сума заборгованості по відсоткам станом на 09.12.2009 року в розмірі 6776, 84 грн. та судові витрати в розмірі 120 грн. Судом встановлено, що 15 квітня 2010 року в рахунок виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2009 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] було виплачено 50718,76 грн. /а.с.9/. Різницю в сумі 5561,98 грн., яка була стягнута за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2009 року, позивач до цього часу від відповідача не отримав. Встановлено, що відповідач відмовляється до нарахувати та виплатити позивачу суму відсотків за період з 10.12.2009 року до 01.03.2010 року, відповідно до умов п. 4.1 депозитного договору від 29.12.2008 року № 1106, в розмірі 208,931 доларів СПІА. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом З глави 71 Книги пятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує зазначені норми матеріального права. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодекс\), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч.І ст.1060 ЦК України). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до частин 5 і 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступне то за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу із закінченням кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані в цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти. Судом встановлено, що на підставі Постанови Правління НБУ № 97 від 28.02.2009 року з 02.03.2009 троку в АКБ «Трансбанк» було введено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік. З метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану відповідача НБУ ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на шість місяців - з 02.03.2009 року до 01.09.2009 року включно. Постановою НБУ від 01.09.2009 року № 519 було продовжено дію мораторію на задоволення вимег кредиторів з 02.09.2009 року до 2.12.2009 року включно. Постановою НБУ від 01.03.201 Ороку №101було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації АКБ «Трансбанк». Відповідач в обґрунтування своїх заперечень відносно позовних вимог позивача, посилався на вказані документи але суд вважає, що дані заперечення не можуть бути взяті судом до уваги, виходячи з наступного. Протягом дії мораторію не нараховується неу стойка, до якої відноситься штраф і пеня, яка є формою цивільно-правової відповідальності за порушення умов договору. Відповідно до ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» грошове зобовязання - зобовязання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. До складу грошових зобовязань боржника не зараховуються неустойка (пеня, штраф). Тому дія мораторію не поширюється на вимоги повернення вкладу та процентів. Згідно п. 2.9.1 депозитного договору від 29.12.2008 року № 1106 «наступного дня після спливу строку, встановленого п 1.2 цього договору, «Банк» відкриває «Вкладнику» рахунок вкладу на вимогу в доларах СІІТ4 і зараховує на цей рахунок кошти, зазначені в п.1.1 Договору, а також відкриває рахунок для нарахування процентів за вкладом на вимогу. Відповідно до п.4.1 вказаного депозитного договору договір діє до дня повернення вкладнику вкладу та сплати процентів за користування вкладом. 15 квітня 2010 року в рахунок виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2009 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] було виплачено 50718,76 грн. Тому суд вважає, що умови депозитного договору від 29.12.2008 року № 110 діяли до моменту повернення позивачу вкладу та сплати процентів за користування вкладом. Відповідно до сг.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання порушених умов, визначених змістом зобовязання. Таким чином, з відповідача належить стягнути на користь позивача суму відсотків за користування вкладом за період з 10.12.2009 року до 01.03.2010 року у розмірі, еквівалентному 208,931 доларів США. За офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним Банком України на день ухвалення судового рішення, а саме на 09 листопада 2010 року, 100 доларів США еквівалентні 791 грн. України, тобто основна сума боргу по відсоткам за користування вкладом за період 10.12.2009 року до 01.03.201 Орок, складає 1652,64 гривні 64 копійки /208,931 х 791,00/. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу ніж сторонами судових витрат. На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в розмірі 120,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача належить стягнути на користь держави судовій збір в сумі 51 гривні.

Outcome: approved