overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 квітня 2011 року звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі третини його заробітку (доходів) на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що батько дитини добровільно не надає коштів на її утримання. Тому вона просить стягнути з відповідача аліменти примусово на підставі рішення суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в обгрунтування позову пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, згідний сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі третини заробітку на утримання своєї дочки примусово на підставі рішення суду, оскільки працює і має можливість надавати таке утримання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено і не заперечується сторонами, що вони від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6), яка в даний час проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, добровільно матеріального утримання на дочку не надавав, хоч працює і має можливість сплачувати аліменти у розмірі третини свого заробітку. Інших утриманців відповідач не має, за іншими виконавчими документами з нього стягнення не проводиться. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів у погодженому сторонами розмірі та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 51 гривень, згідно ст.81 ЦПК України витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 квітня 2011 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним. Подружнє життя у них не склалося. Вони припинили шлюбні відносини з 2008 року через непорозуміння в сім'ї, різність характерів. Він зрозумів, що помилився у повторному шлюбі, а тому відновити сімейні стосунки неможливо, так як він втрати почуття любові та поваги до дружини, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, у якій позов підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоч була належним чином завчасно повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка від 19 квітня 2011 року на а.с.11, своїх пояснень чи заперечень проти позову не надала. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 серпня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з батьком. Шлюб сторін виявився невдалим, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, наполягає на розлученні, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вони з дружиною проживають окремо один від одного, тривалий час на протязі приблизно трьох років сімейних стосунків не підтримують, так як не знаходять порозуміння між собою, шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 березня 2011 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2004 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Подружнє життя у них не склалося. Вони припинили шлюбні відносини з квітня 2006 року та з того часу проживають окремо за різними адресами, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Місце проживання дитини просила визначити з нею. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, у якій позов підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, подав до суду письмову заяву, згідно якої позов визнав повністю та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 лютого 2004 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, наполягають на розлученні, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вони проживають окремо один від одного, тривалий час п'ять років сімейних стосунків не підтримують, так як не знаходять порозуміння між собою, шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання дитини за домовленістю сторін визначає з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Мультимедійні інформаційні системи» на свою користь заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсації, індексації та завданої моральної шкоди в сумі 23658 грн. 24 коп. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином -оголошенням в газеті «Київська Правда», причини неявки суду не відомі. У судовому засіданні було встановлено, що з 26.08.2009 року по 29.10.2010 року позивач працював у ТОВ «Мультимедійні інформаційні системи» на посаді начальника виробничого відділу з посадовим окладом в розмірі 1000 грн., що підтверджується копією трудової книжки та штатного розкладу товариства в матеріалах справи. Позивач стверджує, що за період з 01.11.2009 року по 29.10.2010 року, відповідач не виплатив йому заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 13013 грн. 01 коп. Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», він має право на індексацію своєї заробітної плати в сумі 1145 грн. 23 коп., а відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати», позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 4500 грн. Також позивач просить зобовязати відповідача відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. В ч. 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Оскільки, під час судового засідання позивач не зміг довести те, що він протягом року не отримував заробітної плати, то підстав для її стягнення з відповідача немає, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до «Відповідача, третіх осіб - про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позивач просить визнати право власності на земельну ділянку за адресою : Єгорівська сільська їда СТ « Волна « Роздільнянського району Одеської області В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, пояснила, що після смерті [PERSON], відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки , що знаходяться в СТ «Волна «Роздільнянського району Одеської області, яка належала покійному її батькові [PERSON], який помер 24.02.2010 року , позивач своєчасно прийняв спадщину , шляхом подання заяви в нотаріальну контору отримання свідоцтва про право на спадщину за законом , що відповідає вимогам Цивільного кодексу, та підтверджується матеріалами справи. Відповідач позовні вимоги не визнав, заперечення не надав. Треті сторони повідомлені, заперечень не надали. При зверненні в державну нотаріальну контору для отримання свідоцтва про прийняття спадщини - позивачу було відмовлено на тій підставі, що для оформлення спадщини необхідно звернутися до суду в звязку з тим, що відсутній витяг з земельного кадастру , відсутністю право установчих документів про, що свідчить відповідь державного нотаріуса державної нотаріальної контори . Заслухавши пояснення Позивача, та вивчивши матеріали спадкової справи, матеріали позовної заяви вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних причин: У відповідності з вимогами ЦК України [PERSON] володів земельною ділянкою № ЗТ «Волна « на праві приватної власності серії ОД № що підтверджується самим державним Актом, тому цей факт є таким, що доказуванню не підлягає, так як він встановлений в судовому засіданні та не оспорюється сторонами по справі. Право приватної власності на земельну ділянку встановлено державним актом, але за відсутності даних в реєстрі земельного кадастру , неможливо видати витяг, який необхідний для оформлення спадщини . [PERSON] спадщину прийняла своєчасно, що відповідає вимогам ст. 1261, ст.1268 ЦК України та матеріалам справи. У відповідності з вимогами ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах; заборонені законом і вважається набутим правомірно , якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право приватної власності на земельну ділянку встановлено на підставі державного акту , що підтверджується відповідними документами, які знаходяться в справі. Позивач своєчасно прийняв спадщину, інших претендентів на спадщину не встановлено Перешкод в задоволенні позовних вимог [PERSON] у визнанні права власності на земельну ділянку не встановлено, порушень прав інших осіб судом не встановлено. Право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] набувається відповідно до вимог ст. 81 п. г ЗК України та ст.377 ЦК України Судовий збір та збір на ІТЗ оплачені повністю На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

В лютому 2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказує, що 10 березня 2009 року між нею та відповідачем розірвано шлюб, від якого вини мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. У відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 25.10.2004 року помер її батько - гр. [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Гречка № 13 (стара адреса Гречка № 4) в с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області. На все своє майно він склав заповіт на імя позивачки. Позивачка у встановлений законом строк спадкове майно прийняла, шляхом фактичного проживання в даному будинку, що підтверджується відмітками в її паспорті та будинковій книзі. В квітні 2010 року вона звернулася до Вишгородської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом померлого, але їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу про право власності на спадковий будинок. Тому позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Гречка № 13 в с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, що належали [PERSON], померлого 25.10.2004 року. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надали суду заяву в якій проти позову не заперечують та просять розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Так встановлено, що [PERSON] помер 25.10.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1 -БК № 516878 від 26. 10.2004 року. На момент смерті [PERSON], йому належав житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Гречка № 13 в с. Нові Петрівці, що підтверджується копією технічного паспорту, довідкою Новопетрівської сільської ради та копією висновку щодо забудови домоволодіння № 82/10 від 16.12.2010 року в матеріалах справи. Відповідно до 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права Та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Під час судового розгляду справи було встановлено, що померлий [PERSON] склав заповіт на випадок своєї смерті усе належне йому рухоме і нерухоме майно заповів позивачці - [PERSON], що підтверджується копією заповіту, зареєстровано в реєстрі за № 85 28 липня 2004 року, в матеріалах справи. Враховуючи, що позивачка у встановлені законом строки спадкове майно фактично прийняла та звернулася до Вишгородської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини за заповітом померлого, але їй було відмовлено в наслідок втрати правовстановлюючих документів, суд вважає, що її право на отримання спадщини після смерті батька підлягає захисту. На підставі ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1258 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

Заявники просять суд встановити факт володіння [PERSON], який помер 11 листопада 2009 року, на праві власності житловим будинком, який розташований в с. Сонячне, по вул. Чкалова, 59, Житомирського району, оскільки вона як спадкоємці за законом після його смерті не можуть прийняти у спадок вказаний будинок, так як за життя право власності на цей будинок за [PERSON] не зареєстровано в державних органах. В судове засідання заявники не зявилися, проте звернулися до суду з заявою, в якій просили розглянути справу у їх відсутності, заяву підтримують. Представник заінтересованої особи також до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, тому суд розглянув справу в заочному порядку без його участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що житловий будинок № 59, який розташований по вул. Чкалова в с. Сонячне, Житомирського району належить померлому [PERSON], після смерті якого єдиними спадкоємцями за законом є заявники. Вказаний факт підтверджується матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про смерть [PERSON], довідкою сільради №352 від 23.02.2011 року про те, що згідно погосподарської книги вказаний будинок рахувався за померлим [PERSON], а також листом нотаріуса № 171/01-16 від 16.02.2011 року про відмову заявникам у видачі на їх ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок у звязку тим, що відсутні правовстановлюючі документи про належність цього будинку померлому. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, в якій просив суд: - визнати [PERSON], [INFO], недієздатною особою; - призначити його опікуном над [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування своєї заяви заявник посилався на те, що його племінник [PERSON] не контролює свої дії, та не усвідомлює їх значення, а тому потребує опіки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні заявник підтримав заяву. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини: Згідно до акту судово-психіатричної експертизи №32 від 21 березня 2011 року у [PERSON] виявлено хронічний стійкий психічний розлад у формі «слабоумство у звязку із епілепсією». За своїм психічним станом на теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, судом було встановлено, що [PERSON], [INFO], є недієздатною особою, так як він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин, суд вважає, що є всі підстави встановити опіку над [PERSON] та призначити його опікуном [PERSON], так як він має можливість опікати свого племінника, та фактично виконує обовязки опікуна вже тривалий час. На підстав вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

У березні 2011 р. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та права власності, вказавши, що 22.07.1997 р. він придбав у відповідача квартиру [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу житла на Товарній Біржі «Нерухомість-Сангай». На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном, так як зазначений договір оформлений неналежним чином, а відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» від 14.07.1997 р., зареєстрованого МБТІ за № 19721 від 21.07.1997 р. 22.07.1997 р. на Товарній Біржі «Нерухомість-Сангай» був зареєстрований договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони. Претензій сторони один до одного не мали та не мають, всі умови договору купівлі-продажу виконані, позивач передав відповідачу обумовлену угодою суму, відповідачі передали позивачу квартиру у власність, угода була зареєстрована в КП «ММБТІ», проте Продавець (відповідач) відмовився від нотаріального посвідчення угоди. Згідно ч.2 ст. 220 Цивільного Кодексу України (ч.2 ст. 48 ЦК України в ред. 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду , що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі визнати угоду дійсною. Таким чином є усі законні підстави визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивачем не зазначено особу чи осіб, які б оспорювали його право власності, не надано доказів на підтвердження такої обставини. Згідно даних КП «ММБТІ» право власності на спірну квартиру зареєстровано за позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.1997 року. Даний договір, у разі визнання його судом дійсним, подальшого нотаріального посвідчення (а рівно і повторного визнання права власності) не вимагає. На підставі вищевикладеного, оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 48 ЦК України (ред. 1963) ст.ст.220,392 ЦК України,

Outcome: partial