overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 05.11.2009 року помер її батько [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно: жилий будинок № 30, по вулиці Станіслава Томчука в с. Жерделі, на приватизовані земельні ділянки: площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, та 0,30 га - для ведення особистого підсобного господарства. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, але вона не може реалізувати своє право на отримання спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельні ділянки. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст. 26, 346 ч.1 п.11 ЦК України у зв`язку зі смертю власника. Позивачка просить визнати за нею право власності на зазначене майно. В судовому засіданні позивача позов підтримала, обгрунтувавши вищенаведеними обставинами та просила його задовольнити. Відповідач направила до суду заяву, в якій просила справу розглядати у відсутність свого представника, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Судом встановлено, що 05.11.2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивачка, дочка померлого та спадкоємець першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Довідкою Каменівської сільської ради № 253 від 16.11.2010 року підтверджується, що за [PERSON] рахується житловий будинок, 1965 року забудови, за адресою: вулиця Станіслава Томчука, 30 с. Камені, Андрушівського району, Житомирської області . Згідно витягу з рішення виконкому Каменівської сільської ради від 08.09.1993 року №23 [PERSON]. були передані у приватну власність земельні ділянки: площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель та 0,30 га - для ведення особистого підсобного господарства. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька, так як подала заяву до нотаріальної контори. Тому позивачка, як спадкоємець за законом, має право на майно спадкодавця, підтверджене відповідними документами. Згідно ст. 3 ч.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952- ІV, згідно з якими, право на нерухоме майно, набуте згідно з законодавством , діючим до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Матеріали справи підтверджують, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. За клопотанням позивача суд не стягує судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 15 листопада 2003 року у виконкомом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 36. В обгрунтування вимог посилається на те, що сімейне життя не склалося, так як у них виявились протилежні погляди на шлюб та сімю, в результаті чого між ними виникали сварки, які негативно впливали на психічний стан дитини. Ведення спільного господарства та спільне проживання припинено. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач позов підтримала та надала аналогічні пояснення. Відповідач позов визнав в повному обсязі, в наданні строку для примирення не має необхідності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 листопада 2003 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про шлюб а.с. 8). Судом достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, між ними припинені шлюбні стосунки та не ведеться спільне господарство. Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Розяснивши наслідки визнання позову, передбачені ст.174 ЦПК України, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що їх син [PERSON] продовжує навчання у вищому навчальному закладі, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини від його заробітної плати щомісячно і до досягнення сином 23 років. У судовому засіданні позивач надала аналогічні пояснення та просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи видно, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження а.с. 4) [PERSON] є студентом першого курсу Національного університету харчових технологій денної форми навчання та закінчує навчання в червні 2014 року, що підтверджується довідкою № 539 від 02.12.2010 року, виданою зазначеним навчальним закладом. З довідки № 203 від 07.12.2010 року про доходи [PERSON], виданої ТО Фірма «Проектант», вбачається, що вона працює на посаді офіс-менеджера та її заробітна плата становить близько 1000 грн. в місяць. Частина 1 статті 199 СК України передбачає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі, а при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, заслухавши пояснення позивача, беручи до уваги ті обставини, що [PERSON] є повнолітнім, якому ще не виповнилось 23 роки та він продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, та враховуючи той факт, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що в 22 вересня 2006 року в Лебединському міському відділ реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Сумській області був зареєстрований її шлюб з відповідачем, актовий запис № 113. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~25.11.2006 року від шлюбу народився [PERSON]. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, вони проживають окремо. Дитина проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу відповідач на утримання сина не надає, тому вона просить суд винести рішення про стягнення з нього аліментів з відповідача в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожитого мінімуму для дітей відповідного віку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання позивачка не зявилась, але надіслала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає в повному обсязі і просить справу розглянути у її відсутності . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання теж не зявився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності . На підставі ст. 158 ч. 2 ЦПК України суд вважає можливим слухання справи у відсутності сторін по наявних в справі документах. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Між сторонами мали місце сімейні правовідносини, які виникли внаслідок укладення шлюбу (а.с.3), від якого 25.11.2006 року народився [PERSON] (а.с.4), який на даний час проживає з матірю, що стверджується довідкою № 1681 від 26.11.2010 року виконкому Лебединської міської ради Сумської області (а.с.5) і перебуває на її утриманні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення, суд приймає до уваги вимоги ст. 182 ч. 2 Сімейного Кодексу України, якою встановлено, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не повинен бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В силу ст. 191 СК України аліменти необхідно стягувати з дня предявлення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в силу ст. 88 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.02.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала разом до 12.12.2010 року. Від шлюбу є спільна малолітня донька - [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] ухиляється від утримання малолітньої доньки, матеріальної допомоги не надає, хоча відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України зобовязаний. Позивач просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на її користь на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання незявилася, але надіслала на адресу суду телеграму в якій вказала, що свій позов підтримує, у звязку з хворобою просить суд розглянути позов без неї. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він не працює, перебуває на обліку у Великолепетиському РЦЗ, як безробітний, єдиним джерелом прибутку є державна допомога по безробіттю у розмірі 700 грн. щомісячно. Також він спалачує аліменти на утримання малолітнього сина від першого шлюбу - [PERSON], [INFO] у розмірі 200 грн. Згоден сплачувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 250 грн. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, але ухиляється від утримання доньки і матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини та відповідача. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги те, що відповідач не працює, що підтверджується записом у трудовій книжці серія БТ № 4830164 від 26.02.1998 року, перебуває на обліку у Великолепетиському РЦЗ, єдиним джерелом прибутку є державна допомога по безробіттю у розмірі 700 грн., щомісячно, спалачує аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], також визнав позов частково, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] підлягають аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини, а тому позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 166, 180-182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачм 06.11.1993 року і проживала разом до 11.11.2010 року. Від шлюбу має спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через релігійні вподабання чоловіка із-за яких вони стали чужими людьми. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 06.11.1993 року Великолепетиським віділом РАГС, актовий запис № 95. Позивач у відкритому судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона категорично не бажає примирюватися з відповідачем, оскільки це суперечить її інтересам, шлюбні відносини припинені з 11.11.2010 року. Чоловік на протязі 2010 року сумарно лише протягом трьох місяців був вдома. Весь час десь працює, більшість часу проводить не з сімєю а з братами та сестрами, якими називає своїх релігійних віруючіх. Пояснила, що не є вагітною, не бажає змінювати прізвище після розірвання шлюбу. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він не бажає розлучатися з позивачкою, оскільки вона його дружина дана йому богом, а якщо дружина не бажає з ним проживати то це її право. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати, так як спільне життя подружжя не склалося, через релігійні вподабання чоловіка із-за яких вони стали чужими людьми, чоловік майже ніколи не буває вдома, шлюбні відносини між подружжям припинені з 11.11.2010 року, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому відповідно до ст.ст. 105 ч.3, 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати, а позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»№ 2398-VІ від 01.07.2010 року у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею судові витрати у розмірі 38 гривень 50 копійок, оскільки вони документально підтверджені: квитанціями № 296 від 11.11.2010 року на суму 8,50 грн. та № 297 від 11.11.2010 року на суму 30 грн. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

11.11. 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 07 травня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 66, мотивуючи свій позов тим, що подружжя втратило почуття любові та взаємоповаги один до одного, сторони фактично припинили шлюбні відносини та ведення сумісного господарства майже як півроку тому, на даний час сторони проживають окремо, внаслідок чого подружні взаємовідносини між сторонами припинені, відновлювати їх не збираються, у звязку з чим позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги, тому просить суд шлюб розірвати. Від шлюбу є донька Вікторія, [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. В судове засідання позивачка не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, заяву повністю підтримує, просить її задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище [PERSON] Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден в повному обсязі, просить їх задовольнити. Враховуючи неявку сторін, наявність заяв про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. Позивач 29.01.2007 р. уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 54822,60 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.01.2014 року. Відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 18.02.2010 р. виникла заборгованість в розмірі 42810,92 грн. В процесі судового розгляду позивач зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 27070,67 грн. Виходячи з викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість та покласти на нього судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на ІТЗ розгляду цивільної справи в сумі 120 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилися по не відомим суду причинам, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Судом встановлено, що позивач 29.01.2007 р. уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір №CVCWAU00040473, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 54822,60 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.01.2014 року, що підтверджується копією договору. Тобто договором встановлений обовязок відповідача повернути кредит частинами. Рішенням Сторожинецького районного суду від 15.07.2009 року про стягнення суми боргу по вказаному кредитному договору на користь банку стягнуто суму в розмірі 28132,75 грн. У звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача 27070,67 гривень. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідач [PERSON] належним чином умови договору не виконувала, внаслідок чого у неї перед позивачем станом на 28.10.2010 р. виникла заборгованість в розмірі 27070,67 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, яка складається з: 798 грн. заборгованість за кредитом, 16350,30 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1354,08 грн. заборгованість по комісії, 8568,29 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 530, 546, 651, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що між ними постійно виникають сварки, шлюбні відносини вони не підтримують, їх шлюб носить формальний характер. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден, про що надав відповідну заяву. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 16.05.1992 р., від якого неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Між ними склалися неприязні стосунки. Майнового спору між сторонами немає. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх сімї неможливі і будуть суперечити їхнім інтересам, тому, згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, їх шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що у них різні характери і погляди на життя, між ними постійно виникали сварки в сімї в присутності малолітніх дітей, шлюбні відносини вони не підтримують, проживають окремо, їх шлюб носить формальний характер. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.02.1994 р., від якого мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сторони протягом року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, їх шлюб носить формальних характер. Між ними склалися неприязні стосунки, які негативно впливають на виховання неповнолітніх дітей. Шлюб розривається вперше. Майнового спору між сторонами немає, діти будуть проживати з матірю - відповідачкою по справі. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх сімї неможливі і будуть суперечити їхнім інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей тому, згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, їх шлюб підлягає розірванню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вони не проживають разом близько двадцяти років, він фактично створив нову сім»ю, шлюбні відносини вони не підтримують, проживають окремо, їх шлюб носить формальний характер. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.11.1986 р., від якого неповнолітніх дітей не мають. Сторони 20 років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, їх шлюб носить формальних характер. Шлюб розривається вперше. Майнового спору між сторонами немає. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх сімї неможливі і будуть суперечити їхнім інтересам, тому, згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, їх шлюб підлягає розірванню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved