Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище «Ікім». Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи були досліджені: · свідоцтво про укладення шлюбу, серії ІІІ-ЖД № 284590 від 24.11.1990 року, згідно якого між громадянами [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Орлівською сільською Радою Ренійського району Одеської області 24.11.1990 року, актовий запис № 15, після укладення шлюбу чоловікові та дружині були присвоєні прізвища «Ікім»; · копія свідоцтва про народження 28.04.1991 року сина [PERSON], серії V-ЖД № 284081, виданого Орлівською сільською Радою Ренійського району Одеської області 10.05.1991 року, згідно якого батьками вказані позивач і відповідач; · копія свідоцтва про народження 11.12.1992 року доньки [PERSON], серії V-ЖД № 349237, виданого Орлівською сільською Радою Ренійського району Одеської області 16.12.1992 року, де батьками також вказані позивач і відповідач; · копія паспорту на імя позивача [PERSON], серії КК № 526619, виданого Ренійським РВУМВС України в Одеській області; · квитанції про сплату судового збору та витрат на ІТЗ по розгляду справи. Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: позивач [PERSON] звернулась до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 24.11.1990 року Орлівською сільською Радою Ренійського району Одеської області, мотивуючи заявлені вимоги тим, що спільне життя з чоловіком не склалося, на протязі сумісного життя між ними часто виникали сварки, немає взаємопорозуміння, подальше подружнє життя та збереження сім`ї, на думку позивача, неможливі, оскільки тривалий час вони з чоловіком вже не живуть разом, майно нажите під час шлюбу, розділили добровільно, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають двох дорослих дітей: сина [PERSON], [INFO], який вже є повнолітнім та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач у судовому засіданні позов визнає, пояснивши, що наданий судом строк на примирення не дав бажаного результату, подружнє життя з дружиною не склалось, на протязі сумісного життя матеріальне становище в родині було частою причиною сварок, які привели до зіпсування відносин та втрати почуттів любові, підтримки, пошани. Спільно з дружиною вони не живуть з квітня 2009 року, обидва на теперішній час прийшли до висновку про необхідність розірвання шлюбу, господарства не ведуть, майно поділили добровільно, діти виросли, син служить в армії, донька вчиться у вищому учбовому закладі у місті Миколаєві. Встановивши вищеозначені обставини, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, сам`я сторін фактично розпалась, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Між позивачем та відповідачем втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи, інтереси кожного з подружжя та інтереси їх дітей. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У своїй заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ікім». Відповідач у суді не заперечує проти задоволення цієї вимоги. Оскільки заявлена вимога про залишення прізвища не суперечить діючому законодавству, суд задовольняє її.

Outcome: approved