Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 4/9 частину квартири [ADDRESS] , відповідно до заповіту [PERSON] від 07.09.2006 року , що помер 10.05.2007 року , оскільки відповідач не визнає його право на вказану частину квартири , та не надає йому правовстановлюючі документи до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Представник позивача в судовому засіданні позов свого доверителя підтримав повністю із викладених у позові підстав. [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав повністю та пред'явив зустрічний позов про визнання заповіту [PERSON] від 07.09.2006 року , що помер 10.05.2007 року, недійсним , з тих підстав , що [PERSON] при укладанні вказаного заповіту не розумів значення своїх дій та не керував ними в силу свого хворобливого стану , а також не підписував вказаний заповіт. В судовому засіданні представник [PERSON] зустрічний позов [PERSON] не визнав повністю , з тих підстав що [PERSON] склав 07.09.2006 року заповіт на користь [PERSON] відповідно до свого волевиявлення та згідно діючого законодавства. Представник [PERSON] в судовому засіданні позов свого доверителя підтримав повністю із викладених у позові підстав , а позов [PERSON] не визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків , дослідивши матеріали справи вважає позови такими , що не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечить вимогам цивільного кодексу України , іншим актам цивільного законодавства , а також моральним засадам. Особа яка вчиняє правочин , повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) , не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Судом встановлено , що [PERSON] на праві власності належало 4/9 частину квартири [ADDRESS] . [PERSON] 07.09.2006 року склав заповіт , відповідно до якого все своє майно , де б воно не було та з чого воно не складалось і, взагалі все те ,що буде йому належати на день смерті та що він буде мати право він заповідає [PERSON] , [INFO]. Вказаний заповіт був посвідчений 07.09.2006 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1849. Вказаний правочин був укладений відповідно до діючого законодавства та волевиявлення [PERSON] , що стверджується висновком почеркознавчої експертизи №1/678 від 19.07.2010 року НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області , згідно якої підпис на заповіті від 07.09.2006 року від імені [PERSON] , був виконаний [PERSON], також висновком посмертної судово-психіатричної експертизи № 487-2009 від 13.10.2009 року Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 , згідно якого [PERSON], [INFO] , на час укладання заповіту 07.09.2006 року усвідомлював свої дії та керував ними. Незначні технічні помилки в оформленні заповіту, на які посилається в своєму позові [PERSON] не впливають на волевиявлення [PERSON] щодо розпорядження своїм майном. [PERSON], [INFO] , помер 10.05.2007 року . До дня своєї смерті [PERSON] вказаний заповіт не оспорював. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 4/9 частину квартири [ADDRESS]. Згідно спадкової справи [PERSON] за № 539/2007 спадщину після його смерті прийняв [PERSON] відповідно до заповіту [PERSON] від 07.09.2006 року (т.1 ст.41-48). Законом України «Про нотаріат» та Цивільним Кодексом України передбачено порядок оформлення спадщини . [PERSON] не надано було суду доказів ( відмови нотаріальної контори в оформленні спадщини за заповітом [PERSON] від 07.09.2006 року та відмови державних установ , [PERSON] в наданні правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS]) перешкод в оформлені спадщини, відповідно до вищевказаного заповіту. З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають до задоволенню за їх безпідставністю.

Outcome: dismissed