Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся із заявою про визнання третейської угоди між ним та ГІАТ «Альфа-Банк» недійсною, скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всекураїнській Фінансовий Союз», винесене у складі одного третейського судді Зоценко В.А. по справі № 2318-10/242/10 за позовом ПАЇ' «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за рамковою угодою № SМЕRS01367 від 17.09.2008 року. Заявлені вимоги [PERSON]ГІ. обгрунтовує тим, що 20.07.2010 року Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» було постановлено ухвалу про визнання наявності і дійсності третейської угоди між учасниками судового процесу, визнано компетенцію Третейського суду для розгляду справи і прийнято позовну заяву до розгляду та розпочато розгляд третейської справи, а рішенням від 02.09.2010 року у складі одного третейського судді Зоценко В.А.було стягнуто з [PERSON]ГІ., [PERSON], солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором про надання траншу № SМЕ0017284 від 17.09.2008 року та договором про надання траншу № SМЕ0017285 від 19.09.2008 року в сумі: за кредитом 376926,15 доларів США 15 центів, по відсотках за користування кредитом - 108482,50 доларів США 50 центів, по пені - 7703721,22 гривень; ; [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто пеню за договором поруки № SМЕ0017284/1 від 17.09.2008 року та № SМЕ0017285/1 від 19.09.2008 року у розмірі 15894576,13 грн; стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] витрати по сплаті третейського збору в сумі 25500,00 грн. Посилається, що третейська угода у вигляді третейського застереження у договорах про надання траншу № SМЕ0017284 від 17.09.2008 року та № SМЕ0017285 від 19.09.2008 року є недійсною, оскільки передумовою її укладення відповідно до ст.ст.2,5,12 Закону України «Про третейські суди» є наявність спору, а станом на 17.09.2008 року і 19.09.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] спору існувало, зокрема, «про стягнення заборгованості за Рамковою угодою № SMERSO1367 від 17.09.2008 року», а укладення третейської угоди на майбутнє за відсутності спору не передбачено чинним законодавством. Вказує, що станом на 20.07.2010 року Третейський суд мав інформацію про відсутність згоди [PERSON] на передачу спорів з ПАТ «Альфа- Банк» до третейського суду, що підтверджується заявою, яка була отримана третейським судом 16.07.2010 року. Зазначає, що повідомлень про порушення, розгляд справи і винесене рішення від третейського суду за місцем реєстрації і проживання не отримував, чим порушено ст.ст.15,39,41,51 Закону України «Про третейські суди». ст.э5 Конституції України, ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». В ході розгляду даної справи було подано заяву [PERSON] із зміненими обставинами про визнання третейської угоди між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] недійсною, скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській Фінансовий Союз», винесене у складі одного третейського судді Зоценко В.А. по справі № 2318-10/242/10 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за рамковою угодою № SМЕRS01367 від 17.09.2008 року. У вказаній заяві [PERSON] посилається, що рішення третейського суду підлягає скасуванню, оскільки було порушено п.2 ст.51 Закону України «Про третейські суди» - вирішено питання, які виходять за межі третейської угоди, оскільки було вирішення про дійсність цієї угоди. Вказує, що третейська угода у вигляді третейського застереження є недійсною, оскільки порушено ст.ст.2,5,12 Закону України «Про третейські суди» - станом на 17.09.2008 року і 19.09.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] спору не існувало, зокрема, «про стягнення заборгованості за Рамковою угодою № SMERSO1367 від 17.09.2008 року», а укладення третейської угоди на майбутнє за відсутності спору не передбачено чинним законодавством. Вказує, що станом на 20.07.2010 року Третейський суд мав інформацію про відсутність згоди [PERSON] на передачу спорів з ПАТ «Альфа-Банк» до третейського суду, що підтверджується заявою, яка була отримана третейським судом 16.07.2010 року. Зазначає, що справа, яка була розглянута 19.08.2008 року не підвідомча третейському суду, оскільки згідно до п.13 ст.6 Закону України «Про третейські суди» виконання рішення потребуватиме вчинення дій органами державної влади (Відділу ДВС), а отже рішення третейського суду підлягає скасуванню відповідно до п.1 ст. 51 Закону України «Про третейські суди», Посилається, що повідомлень про порушення, розгляд справи і винесене рішення від третейського суду за місцем реєстрації і проживання не отримував, чим порушено ст.ст.15,39,41,51 Закону України «Про третейські суди», ст.55 Конституції України, ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». В судовому засіданні представник [PERSON] вимоги заяви із зміненими обставинами підтримав і до викладеного в ній доповнив, що рішення третейського суду підлягає скасуванню, а третейська угода визнанню недійсною на підставі п.1, п.3 ст.51, п.11, п.13 ст.6 Закону України «Про третейські суди». Представник ПАТ «Альфа-Банк» вимоги заяви не визнав і виклав заперечення, що подані в письмовому вигляді. Суть заперечень зводиться до відповідності третейської угоди і рішення третейського суду ст.17 ЦПК України, ст.ст.2,5,12,39,41 Закону України «Про третейські суди», відсутність підстав для скасування рішення. Вислухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи: рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 02.09.2010 року по справі № 2318-10/242/10 (а.с.4-7), ухвалу Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 20.07.2010 року по справі № 2318-10/242/10 (а.с.8-9), заяву [PERSON] на адресу Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 10.07.2010 року по справі АЬ 2318- 10/242/10 (а.с.10), ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24.11.2010 року (а.с.22), ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27.08.2010 року (а.с.23 ), зворотні повідомлення на адресу [PERSON] (а.с.24-27), заяви [PERSON] на адресу ЗАТ «Альфа-Банк» від 17.09.2008 року (а.с.28-29), матеріали справи № 2318-10/242/10 третейського суду, суду вважає, що заява задоволенню не підлягає. При цьому суд виходить з наступного: Ухвалою про початок розгляду третейської справи Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 17.09.2008 року (а.с.1 справи № 2318-10/242/10 третейського суду), визнано наявність і дійсність третейської угоди між учасниками судового процесу, визнано компетенцію Третейського суду на розгляд справи ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за Рамковою угодою SМЕRS00754 від 12.03.2008 року, призначено розгляд справи. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 02.09.2010 року (а.с.159-162 справи № 2318-10/242/10) позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено в повному обсязі - стягнуто достроково з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за Договором траншу 1 та Договором траншу 2 за кредитом - 376926,15 доларів США, по відсотках за користування кредитом - 108482,50 доларів США, по пені - 7703721,22 гривні; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» пеню за Договором поруки 1 та Договором поруки 2 у розмірі 15894579,13 гривень; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 25500 гривень витрат по сплаті третейського збору. Відповідно до ст.17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. П.4.7 Рамкової угоди № SМЕRS01367 від 17.09.2008 року (а.с.12-33 справи № 2318- 10/242/10 третейського суду), п.6.2 договору про надання траншу № SМЕОО17284 від 19.09.2008 року (а.с. 14-17 справи № 2318-10/242/10 третейського суду), п.4.4 договору поруки № SМЕ0017284/1 від 17.09.2008 року (а.с.20-21 справи № 2318-10/242/10 третейського суду), п.6.2 договору про надання траншу № SМЕ0017855 від 19.09.2008 року (а.с.41-44 справи № 2318-10/242/10 третейського суду), п.4.4 договору поруки № SМЕ0017855/1 від 19.09.2008 року (а.с.47 справи № 2318-10/242/10 третейського суду) третейські угоди між сторонами договорів викладені у вигляді третейського застереження. Аналізуючи зміст та порядок укладення оспорюваних [PERSON] третейських угод, суд приходить до висновку, що вони цілком відповідають вимогам ст. 12-14 Закону України «Про третейські суди», а посилання на неправомірність вирішення третейським судом питання дійсності третейської угоди, повністю спростовуються змістом ст. 27 Закону України «Про третейські суди». Суд вважає, що дана справа підвідомча третейському суду, рішення третейського суду прийнято у спорі, що передбачений третейськими угодами між сторонами, оскільки даний спір не підлягає вирішенню виключно судом загальної юрисдикції і виконання рішення третейського суду не потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб»єктами під час здійсненя ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 11, п.13 ст. 6 Закону України «Про третейські суди»). Не можуть бути підставою для скасування рішення третейського суду доводи [PERSON]. про те, що він не повідомлявся про розгляд справи третейським судом за адресою його реєстрації та проживання, адже за вказаною адресою йому направлялись повідомлення судом і їх неотримання спростовується заявами [PERSON]ГЕ, які ним направлялись на адресу третейського суду та клопотанням його представника про ознайомлення із справою (а.с.108-109, 114-116, 121, 128-137, 141, 148-150 справи № 2318- 10/242/10 третейського суду). Частиною 3 статті 51 Закону України «Про третейські суди» від 11.05.2004 року встановлено вичерпний перелік підстав для оскарження та скасування рішення третейського суду. Жодна з наведених вище підстав в ході розгляду справи свого підтвердження не знайшла: Справа, по якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду і до переліку справ, які визначені ст.6 Закону України «Про третейські суди» як такі, що непідвідомчі третейському суду вона не відноситься. Рішення прийнято третейським судом у спорі, який передбачений третейською угодою (П.4.7 Рамкової угоди № SМЕRS01367 від 17.09.2008 року (а.с.12-13 справи № 2318- 10/242/10 третейського суду), п.6.2 договору про надання траншу № SМЕ0017284 від 17.09.2008 року (а.с. 14-17 справи № 2318-10/242/10 третейського суду), п.4.4 договору поруки № SМЕ0017284/1 від 17.09.2008 року (а.с.20-21 справи № 2318-10/242/10 третейського суду), п.6.2 договору про надання траншу № SМЕ0017855 від 19.09.2008 року (а.с.41-44 справи № 2318-10/242/10 третейського суду), п.4.4 договору поруки № SМЕ0017855/1 від 19.09.2008 року (а.с.47 справи № 2318-10/242/10 третейського суду). На час розгляду даної справи компетентним судом третейські угоди не визнано недійсними і підстав для визнання цих угод недійсними в ході розгляду не встановлено. Аналізуючи всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні будь-які вказані в заявах [PERSON] підстави для визнання третейської угоди недійсною, які і відсутні, передбачені ст. 51 Закону України «Про третейські суди» підстави для скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 02.09.2010 року, а отже в задоволенні заяви слід відмовити повністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed