Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

15 січня 2008 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що на праві приватної власності йому належить житловий будинок № 19, розташований по вул. Радянській у м. Нова Одеса Миколаївської області. Для обслуговування житлового будинку надана земельна ділянка площею 0,0558 га. По сусідству в житловому будинку № 17, який розташований на земельній ділянці площею 0,0775 га, з якої 0,0432 га для обслуговування житлового будинку, а 0,0343 га для ведення особистого підсобного господарства, проживав [PERSON], який помер в 2002 р. Після смерті [PERSON] земельні ділянки успадкувала його дружина, відповідач по справі [PERSON], якій 14.02.2007 р. Новоодеською міською радою на підставі свідоцтва про право на спадщину видано [PERSON] акти на спірні земельні ділянки площею 0,0432 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,0350 га для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, позивач зазначив, що міська рада видаючи відповідачу [PERSON] акт на землю безпідставно збільшила розмір земельної ділянки [PERSON] з 0,0343 га до 0,0350 га і цим зменшила розмір його ділянки в кінці городу на 0,0007 га та змінила її цільове призначення з ведення особистого підсобного господарства на ведення особистого селянського господарства. З посиланням на статті 106, 107, 152, ч. 3, 5 ст. 158, ст. 198 ЗК України просив визнати недійсними вищезгадані [PERSON] акти на право власності на землю видані на імя [PERSON] і відновити межу, яка поділяє земельні ділянки між будинками №№ 17, 19 по вул. Радянській в м. Нова Одеса у відповідності до даних земельно-кадастрової документації. В судовому засіданні представники позивача просили суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги не визнала і просила в їх задоволенні відмовити, оскільки успадкувала від чоловіка спірні земельні ділянки та отримала відповідні [PERSON] акти і незважаючи на збільшення розміру земельної ділянки у правовстановлюючому документі на 0,0007 га, фактично її розмір не збільшився. Представник відповідача (міська рада) заявлені вимоги також не визнала і просила в їх задоволенні відмовити посилаючись на те, що в 1993 р. при виготовленні [PERSON] актів як [PERSON], так і [PERSON] для більш точного виміру не проводилась теодолітна зйомка спірних земельних ділянок, що було здійснено у 2007 р. при видачі актів [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок з надвірними спорудами № 17 (11), розташований по вул. Радянська в м. Нова Одеса Миколаївської області належав [PERSON] (а. с. 43), а житловий будинок № 19 по вул. Радянська в м. Нова Одеса [PERSON] (а. с. 7). 19 жовтня 1993 р. рішенням № 157 виконавчого комітету Новоодеської міської ради вирішено передати у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку, зокрема, [PERSON], що проживає [INFO], загальним розміром 0,0775 га, з яких під обслуговування житлового будинку площею 0,0432 га і для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,0343 га (а. с. 13). 26 жовтня 1993 р., на підставі вищезгаданого рішення виконкому міської ради [PERSON] видано [PERSON] акт на право приватної власності на землю із зазначеними розмірами (а. с. 36). Судом зясовано, що при виготовленні технічної документації на видачу Державного акту на спірні земельні ділянки [PERSON], власник суміжної земельної ділянки [PERSON] претензій щодо її меж не мав (а. с. 45). 21 грудня 1993 р., на підставі рішення виконкому міської ради № 185 від 07 грудня 1993 р. [PERSON] видано [PERSON] акт на право приватної власності на землю площею 0,0558 га призначену для обслуговування його житлового будинку (а. с. 12). 08 липня 2003 р. [PERSON] помер (а. с. 37). Судом встановлено, що 03.07.2004 р. [PERSON], тобто позивач у справі, успадкувала від померлого чоловіка [PERSON] спірні земельні ділянки (а. с. 58). 14 лютого 2007 р. [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом видано [PERSON] акти на право власності на земельні ділянки розміром 0,0432 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0350 га для ведення особистого селянського господарства (а. с. 16, 17). Судом зясовано, що під час розробки технічної документації для виготовлення спірних [PERSON] актів на право власності на землю була проведена теодолітна зйомка, внаслідок чого площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства збільшилася з 0,0343 до 0,0350 га. при цьому фактично межі суміжних земельних ділянок не змінилися і залишилися на рівні усталого історичного користування ними сторонами. Викладене підтверджується свідченнями начальника земельно-кадастрового відділу [PERSON], який суду пояснив, що розміри земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] зменшились на 30 см., оскільки при виготовленні Державного акту на [PERSON], вимірялися за допомогою більш точного приладу ніж раніше при видачі [PERSON] актів теодоліту, однак фактичні розміри земельних ділянок не змінилися. Позивач ухилився від участі в проведенні судово-технічної експертизи призначеної за його клопотанням щодо відповідності розмірів та меж спірних суміжних земельних ділянок [PERSON] актам, що свідчить про те, що їх розміри фактично не змінилися (а. с. 90). Що стосується відновлення меж між суміжними земельними ділянками, то суд дійшов наступного. За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, судом встановлено, що 19.06.2006 р. комісією виконкому міської ради був складений акт про встановлення меж між спірними земельними ділянками, що затверджений рішенням виконкому міської ради № 134 від 21.06.2006 р., яким пунктом другим встановлено в натурі межу між двома суміжними земельними ділянками по вул. Радянській 17 і 19 з встановленням межових знаків в точці на відстані 1 метру від задньої стіни житлового будинку [PERSON] по червоній лінії вулиці та в точці по існуючому паколу в кінці городів з виділенням однакової за розміром частин спірної ділянки, тобто по 30 см. з обох сторін від паколу, із проходженням загальної межі по існуючій металевій сітці, залишивши при цьому розмір межі в кінці городу у [PERSON] 18,50 м., а у [PERSON] 12,65 м. (а. с. -50). Зазначене рішення виконкому затверджене сесією Новоодеської міської ради № 10 від 26.07.2006 р. (а. с. 53). Таким чином, розмір земельних ділянок по ширині в кінці городу як [PERSON], так і [PERSON] зменшився рівнозначно на 30 см. Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 07 серпня 2008 р. [PERSON] у задоволенні позовних вимог до Новоодеської міської ради щодо визнання протиправним і скасування вищезгаданого рішення виконкому відмовлено (а. с. 61). Вказане рішення суду в апеляційній інстанції сторонами не оскаржувалось. За такого суд вважає, що межі між спірними суміжними ділянками встановлені і не має правових підстав їх відновлювати.

Outcome: dismissed