Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі Камянець-Подільського відділення Хмельницької філії Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання незаконними дій по підняттю відсоткової ставки по кредитному договору. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що згідно укладеного із відповідачем кредитного договору 14 серпня 2008 року отримав кредит в розмірі 169170 грн. з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20, 04 % річних строком до 14 серпня 2016 року. В листопаді 2010 року з листа відповідача, який надійшов на його адресу дізнався про збільшення відсоткової ставки за користування кредитною лінією. Вважає, що дії банку є такими, що суперечать чинному законодавству. В судовому засіданні представник позивача підтримавши позовні вимоги просив визнати неправомірними дії відповідача щодо підвищення відсоткової ставки [PERSON] за кредитним договором з 20,04% до 24,96 % посилаючись на те, що листа на який посилається представник відповідача від 31 грудня 2008 року [PERSON] не одержував, нікчемність зміни договору в односторонньому порядку , який був здійснений в порушення вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно якого збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами в односторонньому порядку забороняється. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пославшись на те, що Банк діяв відповідно до умов укладеного договору, згідно якого, останньому, надано право в односторонньому порядку змінювати розмірів процентної ставки за користування кредитом. Крім того, позивач погодився укласти договір на умовах, визначених в договорі. Разом з тим, вказує, що збільшення процентної ставки Банком було здійснено до набрання чинності зазначеного позивачем закону, а від так просив позов залишити без задоволення. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в особі Камянець-Подільського відділення Хмельницької філії Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» у встановленому законом порядку 14 серпня 2008 року був кредитний договір № HMKOGA [NUMBER] відповідно до якого позивачу надано кредит в розмірі 169170 грн. із сплатою 20,04 % річних з кінцевим терміном погашення 14 серпня 2016 року. Пунктом 2.3.1. Договору визначено, що Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом. При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Відповідно до довідки банку № 20.1.3.2/6-40263 від 31 грудня 2008 року відповідачем було прийнято рішення про підвищення відсоткової ставки за кредитом з 1 лютого 2009 року, так як на відповідне повідомлення від [PERSON] відповіді не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, яка набула чинності з 9 січня 2009 року встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений в односторонньому порядку. Як вбачається із листа банку, процентна ставка по кредитному договору підвищилась відповідачем 1 лютого 2009 року, а оскільки [PERSON] не надав своєї згоди на зміну відсоткової ставки за кредитним договором вона повинна залишатись без змін до повного виконання всіх умов договору обома сторонами. Згідно ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. За умовами ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Разом з тим, виходячи із змісту договору між сторона по справі укладеного у письмовій формі 14 серпня 2008 року № HMKOGA [NUMBER], істотними умовами його укладення є грошові зобовязання та строки його виконання. Згідно пункту 6.2 вищезазначеного Договору, до нього можуть бути внесенні зміні у встановленому цим договором порядку, тобто у письмовій формі. У відповідності вимог статті 1047 ЦК України будь-які грошові зобовязання , коли позикодавцем є юридична особа повинні бути вчинені у письмовій формі. Виходячи із змісту зазначених норм закону, обовязковим реквізитом боргового документа є власноручний підпис позичальника. Факт укладення договору позики може доводитись письмовими та іншими доказами. Приймаючи до уваги, що внесеними змінами відповідачем в односторонньому порядку до договору, були змінені його істотні умови щодо грошового зобовязання та строків його виконання без згоди позивача по справі, будь-яких доказів щодо укладення додаткової угоди між сторонами по справі відповідачем не представлено, а від так позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved