overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини. Представник позивача [PERSON]Ю на підставі належної довіреності від 18.10.2010 р у судовому засіданні позовні вимоги зменшила та пояснила, що у позивачки з відповідачем є спільна дитина [PERSON], [INFO] Оскільки вона не має змоги самостійно утримувати дитину, відповідач не надає коштів на її утримання, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 600 грн. і до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив , що погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн щомісячно. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задоволити з наступних підстав. Ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.4) [PERSON] народився 30.05.2003 р., його батьками є позивач та відповідач. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, те, що дитина проживає з матірю, яка не має змоги самостійно її утримувати, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

4 серпня 2010 року [PERSON] предявив в суд позов до [PERSON], в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований з відповідачем 30 серпня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя і різні характери. Впродовж останнього часу між ними часто виникали сварки, суперечки і непорозуміння, які призвели до того, що вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства. З квітня 2010 року вони проживають окремо. За цей час ніхто з них не намагався поновити сімейні відносини, кожен живе своїм життям. На утримання дитини він добровільно надає матеріальну допомогу. Оскільки шлюб носить формальний характер, він вирішив звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, та додатково пояснив, що вони з відповідачкою не підтримують подружніх відносин з квітня 2010 року, спору про поділ майна між ними немає та збереження шлюбу вважає неможливим. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що вони дійсно з квітня 2010 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин та подальше спільне життя з позивачем [PERSON] вона вважає неможливим. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. З квітня 2010 року вони проживають окремо, не? підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивач 02.12.2010 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові посилаючись на різні характери з відповідачем, на не знаходження спільної мови з питань сімейного життя, через що вони часто сварилися між собою, що створило неможливі умови сумісного проживання, і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім'ї, яку на її погляд поновити неможливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 14.12.2007 року в Гур'ївській сільській раді, Новоодеського району, Миколаївської області, актовий запис № 12 - розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов, просить суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, про що подав письмову заяву, просить шлюб розірвати. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Вислухавши пояснення, заяви та думки сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2007 року. їх шлюб зареєстровано в Гур'ївській сільській раді, Новоодеського району, Миколаївської області, актовий запис № 12. Від спільного подружнього життя у подружжя 04.06.2008 року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач і який проживає та знаходиться на утриманні у позивачки. Подружжя припинили шлюбні відносини через різні характери, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони часто сварилися, що явилось причиною втрати почуття поваги та любові один до одного. Відповідач зловживає алкогольними напоями, б'є позивачку. їх сім'я остаточно розпалась і її не поновити. Відповідач визнав позов, просить суд винести рішення про розірвання шлюбу. За таких вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб на підставі ст.ст. 104-105,110-112 СК України між подружжям слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася в суд з даною позовною заявою до Межирічанської сільської ради, третьої особи Сокальської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, в позовній заяві вказала, що 19.10.1998 р. померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Бендюга по вул. Підбужній, 81, Сокальського району. На випадок смерті матірю було складено заповіт, з якого вбачається, що все своє майно вона заповіла позивачці, однак зі змісту заповіту не можна зробити висновку, який саме будинок мала намір заповісти їй мати, так як не вказано його точної адреси. Саме з цих підстав позивачці було відмовлено у Сокальській державній нотаріальній конторі. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок №81 по вул. Підбужній в с.Бендюга Сокальського району в порядку спадкування за законом після смерті мами, [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача, Межирічанської сільської ради в судове засідання не прибув, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника сільської ради, позов визнають. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника сільської ради. Заслухавши позивача та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Як встановлено з оглянутих в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-СГ №113864 19.10.1998 року померла [PERSON].. З оглянутого заповіту від 05.02.1988 р., посвідченого державним нотаріусом [PERSON], вбачається, що [PERSON] заповіла житловий будинок з надвірними будівлями [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право власності на будинок №81 по вул. Підбужній в с.Бендюга Сокальського району Львівської області належить на праві власності [PERSON] Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, позивач як спадкоємець за заповітом має право на спадкування житлового будинку №81 по вул. Підбужній в с. Бендюга, Сокальського району Львівської області після смерті [PERSON].. В судовому засіданні встановлено, що позивачка постійно проживала разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, тому вважається такою, що прийняла спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивач ПАТ Всеукраїнський [PERSON] (ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся в суд із даним позовом до відповідача, в позовній заяві вказавши, що 12.03.2008 р. банк, відповідно до умов договору №427/08/06 надав [PERSON] кредит у сумі 16 800 грн. строком до 11.03.2011 р. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором належним чином, перерахувавши кошти, а відповідач не повернув кредиту та не сплатив проценти за його користування. Просить суд стягнути із відповідача в користь ПАТ Всеукраїнський [PERSON] (ПАТ «ВіЕйБі Банк») 24857,37 грн. заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не прибув, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, в суд повернувся судовий виклик із поштовим повідомленням, в якому вказано, що він належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В свою чергу, згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З оглянутого в судовому засіданні кредитного договору №427/08/06 від 12.03.2008 р. укладеного між ПАТ Всеукраїнський [PERSON] (ПАТ "ВіЕйБі Банк") та [PERSON] встановлено, що останньому банк надає кредит в сумі 16 800 грн., строком погашення кредиту до 11.03.2011 р. Оплата кредиту здійснюється щомісячно до дати встановленої в Графіку погашення заборгованості по кредиту та відсотках. Відповідно до п.2.5.1. позичальник зобовязаний погашати кредит щомісячно до дати встановленої в Графіку погашення заборгованості по кредиту та відсотках. Згідно п.3.3 Кредитного договору за порушення строків проведення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню. Таким чином в ході розгляду справи встановлено, що відповідач, не виконавши зобовязання по умовах кредитного договору, станом на 26.11.2010 року має заборгованість перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» в сумі 24\~857 грн. 37 коп., яка підлягає до стягнення в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

19.11.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06.04.2001 року між нею та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з причини того, що після одного року спільного життя відповідач став вживати спиртні напої, в результаті чого між ними часто виникали. Спільне господарство не підтримується, проживають вони окремо. Позивач вважає, що примирення між ними не можливо, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої причини, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі 06.04.2001 року зареєстрували шлюб у виконкомі Сергієвської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис №2 (а.с.7). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з причини несумісності характерів, зловживання спиртними напоями з боку відповідача по справі та частих сварок. Сторони спільне господарство не підтримують, проживають окремо, діти проживають разом з позивачем, спору майнового характеру на даний час немає, примирення між ними неможливо. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

26.11.2010р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі вона уклала шлюб 12.10.2002 року, який було зареєстровано виконкомом Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області, актовий запис №6. Від цього шлюбу в них народилася дитина син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, вихованням дитини не цікавиться. Відповідач працює на шахті ДП „Вугільна компанія „Краснролиманська, гірничим робітником, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачка [PERSON] до судового засідання зявилась, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] до суду зявився, позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що надав заяву, яка знаходиться у матеріалах справи(а.с.13). Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено та це підтверджено матеріалами справи, що сторони знаходяться в шлюбі з 12.10.2002 року, який було зареєстровано виконкомом Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області, актовий запис №6 (а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO](а.с.8), який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] добровільно не надає допомоги на утримання дитини, працює на шахті ДП „Вугільна компанія „Краснролиманська, гірничим робітником, отримує заробітну платню, є фізично здоровим та повинен надавати допомогу на утримання дитини, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, суд вважає, що у звязку з визнанням відповідачем позовних вимог у повному обсязі, є всі підстави для задоволення позову та стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути державне мито в розмірі 51грн., оскільки позивачка звільнена від його сплати при подачі позову про стягнення аліментів, а також витрати за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

26.11.2010р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/5 частини доходів відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що 12.10.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем який було зареєстровано виконкомом Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області, актовий запис №6. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною - сином [PERSON], [INFO], до досягнення ним 3-х років, отримує на нього державну допомогу, інших доходів не має. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка вважає, що відповідач повинен надавати допомогу на її утримання до досягнення дитиною трьох років, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх доходів відповідача щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO] 3-х років. Позивачка [PERSON] до судового засідання зявилася, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.20). Відповідач [PERSON] до суду зявився, позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що в матеріалах справи знаходиться заява(а.с.15). Суд, заслухавши пояснення повивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони були зареєстровані у шлюбі з 12.10.2002 року, шлюб зареєстрований виконкомом Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області, актовий запис №6(а.с.11). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO](а.с.10). Позивачка [PERSON] не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу на доньку до досягнення нею 3-х років. Відповідач [PERSON] працює гірничим робітником підземним на ДП „Вугільна компанія „краснолиманська. Враховуючи те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дружини не надає, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/5 частини доходів відповідача, щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], 3-х років, тобто до 18.01.2013р. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь держави державне мито в розмірі 51грн., оскільки позивачка звільнена від сплати державного мита при подачі позову про стягнення аліментів, а також витрати за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, посилаючись на те, що їй відповідно до рішення №105 від 18 січня 2008 року передано у безкоштовну власність земельну ділянку площею 0,33 га для будівництва житлового будинку, господарських приміщень та ведення селянського господарства, що знаходиться в с. Курилівка, по вул. О. Кошового, 133 Хмільницького району Вінницької області. На вищезазначеній земельній ділянці відповідно позивачкою був самочинно побудований будинок, що позначений в інвентарній справі літерою «А» площею 106,9 кв.м., який складається з наступних частин приміщення: 1- коридор площею по внутрішніх обмірах 2,4 кв.м, 2-кімната площею по внутрішніх обмірах 16,9 кв.м., 3-кімната площею по внутрішніх обмірах 11,9 кв.м., 4 - убиральня площею по внутрішніх обмірах 1,0 кв.м, 5-кухня площею по внутрішніх обмірах 4,2 кв.м, 6 - зал площею по внутрішніх обмірах 50,4 кв.м. , який вона має намір узаконити, однак відповідач не бажає цього зробити, а тому вона змушена звернутися до суду з даною заявою. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, від нього до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав повністю і не заперечує проти їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки позивачка підтримує позовні вимоги, представник відповідача визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивач просить визнати, що [PERSON], [INFO], який помер 27 вересня 2008 року являвся його рідним батьком, встановити факт прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та визнати право власності на спадкове майно земельну ділянку розміром 1.5184 га вартістю 21715 гривень 34 копійки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ № 967235 виданого Хмільницькою районною державною адміністрацією 11 лютого 2008 року на ім'я [PERSON] посилаючись на те, що 27 вересня 2008 року помер його батько [PERSON], він весь час проживав з ним, доглядав та похоронив його, за життя батько усно виявив волю про те, щоб після його смерті він прийняв все його спадкове майно, в нього на руках знаходяться документи на земельну ділянку, він отримує орендну плату за землю, сплачує обов'язкові державні платежі, однак коли звернувся в нотаріальну контору про видачу свідоцтва про спадщину, то йому було відмовлено, так як пропустив строк для прийняття спадщини, а також у свідоцтві про його народження в графі батько, по батькові батька помилково записано Юльянович замість Юліанович, а в свідоцтві про смерть і всіх інших документах [PERSON]. Треті особи, мати [PERSON] та брат [PERSON] позивача проти позову не заперечують, просять його задоволити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, просить їх задоволити. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим задоволити позовні вимоги повністю, оскільки показами сторін, свідків [PERSON], [PERSON] та матеріалами справи дослідженими в судовому засіданні доведено, що дійсно померлий [PERSON], являвся рідним батьком [PERSON] і відповідно [PERSON], як син померлого прийняв спадщину після його смерті, шляхом фактичного користування та володіння спадковим майном, постійно проживав разом з ним на час відкриття спадщини, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідач визнав позовні вимоги повністю. Задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб перешкод в прийнятті ним спадщини суд не вбачає.

Outcome: approved