Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-19 00:00:00

У листопаді 2009 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом відповідач 1), [PERSON] (надалі за текстом відповідач 2), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнський реєстратор», (надалі за текстом - ТОВ «Всеукраїнський реєстратор»), акціонерне товариство закритого типу «Київсоюзшляхпроект» (надалі за текстом - АТЗТ «Київсоюзшляхпроект»), про визнання договору купівлі - продажу акцій № 033 від 30.09.2005 року та передавального розпорядження за № 433 від 22.02.2006 року недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наприкінці січня 2007 року із змісту заяви ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.12.2006 року по справі № 2П-3065/06 (суддя Васильченко О.В.) за позовом [PERSON] до ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» про визнання незаконним закриття ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» особистого рахунку № 122, позивачу стало відомо про те, що відповідач 2 від імені позивача уклав з відповідачем1 договір купівлі продажу акцій № 033 від 30.09.2005 року, а також склав та надав - ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» передавальне розпорядження на списання цінних паперів за № 433 від 22.02.2006 року. Копії зазначених документів додавалися до вказаної заяви, їх оригінали були предявленні в судовому засіданні по даній цивільній справі. Оскільки рішенням Оболонського районного суду м. Києва (суддя Борисова О.В.) від 03.07.2007 року о справі № 2-2676/2007 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу [PERSON] та [PERSON], про визнання довіреностей недійсними, було задоволено позов та визнано довіреність № 5854 від 19.09.2005 р.,та довіреність № 7690 від 29.09.2005 р, щодо дій в інтересах [PERSON], складені на довірену особу [PERSON] - недійсними. За договором купівлі продажу акцій відповідачу 1 було відчужено 1 229 акцій АТЗТ „Київсоюзшляхпроект", які позивач, як засновник вніс в якості вкладу до статутного фонду ТОВ „Київсоюздорпроект", та одну акцію, що належить позивачу праві власності. Укладання та виконання зазначеного договору взагалі було неможливим через те, що дії сторін договору та ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» порушують судові рішення поза позовом [PERSON], що набрали законної сили, а саме за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.10.2004 року та ухвалою цього ж суду від 27.12.2004 року, про роз'яснення рішення, ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» на виконання позову [PERSON] було списано акції, що були внесені до статутного фонду ТОВ «Київсоюздорпроект», з рахунку даного товариства на особистий рахунок позивача № 122 (у кількості 1229 акцій). 17.08.2005 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва вищезазначені рішення суду були скасовані, а справу направлено на новий судовий розгляд, після чого ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» списати акції з особистих рахунків акціонерів-засновників ТОВ «Київсоюздорпроект» на рахунок ТОВ «Київсоюздорпроект». Таким чином, на момент складання договору купівлі продажу № 033 від 30.09.2005 року на особовому рахунку позивача могла обліковуватися лише 1 акція АТЗТ «Київсоюзшляхпроект», яка не могла бути списана з рахунку, оскільки позивач нікому не передавав для погашення сертифікат акцій № 659 від 22.03.2001 року. Вподальшому ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.11.2006 року було відмовлено [PERSON] у позові та зобов'язано ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» передати акції з особових рахунків позивачів (в тому числі 1229 акцій з рахунку позивача) до статутного фонду ТОВ «Київсоюздорпроект» Відповідно до змісту договору купівлі-продажу акцій та передавального розпорядження позивач в особі відповідача 2, який діяв на підставі довіреності від 29.09.2005 року, що була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], передав у власність (списав на користь) відповідача 1 прості іменні акції АТЗТ «Київсоюзшляхпроект», які знаходилися у власності позивача в кількості 1 230 шт. за ціною 50 коп. за штуку. Позивач вважає, що відповідач 2 не мав законних підстав на укладення від його імені договору купівлі-продажу акцій та складання і підписання передавальне розпорядження на їх списання на користь позивача, а тому договір купівлі - продажу акцій та передавальне розпорядження з зазначених в позові підстав підлягають визнанню недійсними. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача 1 в судове засідання зявився, заперечував проти задоволення позову, подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Відповідач 2 у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи, не надходило. Треті особи у судове засідання не зявились, участь представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення справи не надходило Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача 1, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про залишення позову без задоволення виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем при приватизації підприємства було отримано 29 акцій АТЗТ «Київсоюзшляхпроект». Згідно договорів купівлі - продажу акцій № 787 від 01.11.2000 року та № 888 від 20.02.2001 року, позивачем було придбано 1 000 шт. та відповідно 200 шт. акцій АТЗТ «Київсоюзшляхпроект». 20.03.2001 року рішенням правління АТЗТ «Київсоюзшляхпроект» позивачу було передано 1 акцію, відповідно до сертифікату акцій № 659 на ім'я позивача від 22.03.2001 року. Відповідач 2 від імені позивача уклав з відповідачем 1 договір купівлі продажу акцій № 033 від 30.09.2005 року, а також склав та надав - ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» передавальне розпорядження на списання цінних паперів за № 433 від 22.02.2006 року. Позивач, заявив до суду клопотання про залучення до матеріалів справи цивільну справу за № 2П-3065/06 та подав до суду пояснення згідно яких йому стало відомо що було укладено договір купівлі-продажу акцій № 033 від 30.09.2005 року та передавального розпорядження вх. № 443 від 22.02.2006 року із змісту листа вих. № а-122 від 20.06.2006 року, що був наданий ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» Апеляційному суду міста Києва. Проте, до свого листа вих. № а-122 від 20.06.2006 року ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» копії документів зазначених в ньому не додавав, в т.ч. і вказаних договору та передавального розпорядження. Із змісту зазначеного листа можна було допустити, що данні договір та передавальне розпорядження були укладені від імені позивача відповідачем 2 на підставі довіреностей від 29.09.2005 року та 19.09.2005 року. Кому були відчужені акції позивача, а також в якій кількості та на яких умовах визначити із даного листа було неможливо. Після проголошення рішення по справі № 2-П-З065/06 до своєї заяви до Подільського районного суду м. Києва про перегляд заочного рішення по справі вх. № 361/47 від 17.01.2007 року ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» додав копію договору купівлі-продажу акцій № 033 від 30.09.2005 року та копію передавального розпорядження вх. № 443 від 22.02.2006 року. Після чого, Подільський районний суд м. Києва надіслав на адресу позивача разом з заявою ТОВ «Всеукраїнський реєстратор», копію договору № 033 від 30.09.2005 року та копією передавального розпорядження № 443 від 22.02.2006 року. Таким чином, про порушене право власності на акції АТЗТ «Київсоюзшляхпроект» та про осіб, які його порушили, на його думку, позивач зміг дізнатися лише 3 лютого 2007 року, після того як отримав вказані копії документів від суду, та з цього часу мав можливість звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Клопотання про визнання поважними причин пропущення позовної давності, від позивача та його представника до суду не надходило. Представник відповідача 2 надав до суду заяву про застосування строку позовної давності в якій зазначив, що предметом розгляду цивільної справи є визнання договору купівлі продажу акцій № 033 від 30.09.2005 року та передавального розпорядження за № 433 від 22.02.2006 року недійсними, в своїй позовні заяві позивач зазначив, що наприкінці січня 2007 року він дізнався про існування договору купівлі продажу акцій № 033 від 30.09.2005 року та передавальне розпорядження на списання цінних паперів за № 433 від 22.02.2006 року. Однак, як вбачається з пояснень позивача від 10.05.2011 року про порушення права власності на акції АТЗТ «Київсоюзшляхпроект» та про осіб, які його порушили, позивач зміг дізнатися 3 лютого 2007 року. Що, на думку позивача, свідчить про бажання позивача ввести суд в оману. Відповідно до матеріалів цивільної справи № 2П-3065/06 за позовом [PERSON] до ТОВ «Всеукраїнський реєстратор», про визнання незаконним закриття ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» особистого рахунку № 122, позивач 18 серпня 2006 року звернувся до Подільського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом та зазначив, що з довідки закриття ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» позивач дізнався про закриття 22.02.2006 року свого особового рахунку № 122 в системі реєстру іменних цінних паперів АТЗТ «Київсоюзшляхпроект». Відповідно до абз. 3 позовної заяви було прикладено наступні документи: анкета фізичної особи [PERSON] (вх.№422 від 22.02.06); передавальне розпорядження (вх.№443 від 22.06.06); договір купівлі-продажу № 033 від 30.09.2005 (вх. № від 22.02.06); довіреність від 29.09.05 від [PERSON] на право розпорядження [PERSON] (вх.. .№ 445 від 22.02.06); довіреність від 19.09.05 від [PERSON] на право розпорядження [PERSON] (вх. № 446 від 22.02.06). Таким чином, на думку представника відповідача 2, позивач підтвердив той факт, що 20.06.2006 року він довідався про існування спірного договору купівлі-продажу № 033 від 30.09.2005 року та передавальне розпорядження на списання цінних паперів за № 433 від 22.02.2006 року. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України (наділі за текстом - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 19.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 2П-3065/06 за позовом [PERSON] до ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» про визнання незаконним списання акцій з особового рахунку, позивач звернувся з позовом до Подільського районного суду м. Києва 18 серпня 2006 року. Таким чином, позивач довідався про порушення свого права або про особу, яка його порушила з довідки ТОВ «Всеукраїнський реєстратор» за № а-122 від 20.06.2006 року, після чого 18 серпня 2006 року позивач звернувся з позовом до Подільського районного суду м. Києва. Посилання позивача та його представника на ті обставини, що строк позовної давності пропущено не було, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. На основі зясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed