Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] та просить визначити способом участі його як батька у вихованні свого сина [PERSON], [INFO], систематичне проживання протягом трьох днів на тиждень з ним. У позовній заяві позивач зазначив, що з 2006 року він з дружиною спільно не проживає і фактично протягом всього часу нею чиняться перешкоди у спілкуванні його з дитиною, [PERSON], [INFO]. А останнім часом взагалі спілкування унеможливлено. Так, з 14.10.2010 року він з сином не може зустрітися. Інколи годинами приходиться вистоювати біля будинку в надії випадково побачити сина. Намагання якось врегулювати ситуацію залишилися без результату. У відповідності до рішення комісії з захисту прав дитини від 28.02.2011 року за результатами розгляду його заяви про встановлення режиму спілкування, йому було надано два дні коли він може забрати сина до себе. Але ігноруючи рішення комісії, відповідачкою було відмовлено йому в можливості спілкування з сином, а також в тому, щоб взяти сина на визначені дні, чим перешкоджено встановленому і визначеному режиму спілкування. Факт перешкоджання спілкуванню та відмови в наданні можливості взяти до себе сина у визначені дні зафіксовано актами від 03.03.2011 року та 03.04.2011 року. В ситуації яка склалась, вважає, що ним вжито всіх заходів для залагодження спору, а тому має повне і юридичне і моральне право на судовий захист. Ухвалою судді від 23 березня 2011 року відкрито провадження в зазначеній справі. У попередньому судовому засіданні [PERSON] уточнив та доповнив заявлені ним позовні вимоги і просив суд визначити способом участі його як батька у вихованні свого сина [PERSON], [INFO], систематичне проживання протягом трьох з половиною днів на тиждень з ним, при цьому щоб один з цих днів припадав на неділю. У судовому засіданні позивач підтримав уточнені та доповнені ним позовні вимоги і просив суд їх задовольнити. Вказав, що на протязі 5 років з боку дружини, тещі, сестри дружини та її чоловіка йому чиняться перешкоди у спілкуванні з сином. Після народження дитина два місяці була в лікарні, після цього дитину привезли додому і у нього з дружиною стався конфлікт через здоровя та способи виховання сина. Цей конфлікт призвів до того, що дружина забрала дитину і переїхала до своєї матері. Він жив сам 8 місяців, а потім також переїхав жити до своєї матері. На протязі 5 років вимоги до його участі у вихованні сина постійно змінювалися. Дитина використовувалась як спосіб тиску і треба було щоб він заслужив дитину. Були моменти, коли він нормально спілкувався з сином, але це було не тривалий час, а все інше його спілкування з сином відбувалось з конфліктами. З сином він спілкувався на день народження 26.01.2011 року. Йому дають спілкуватись з сином, коли у відповідачки в будинку є сторонні люди. Після того як дитині виповнилось 2,5 роки, сина стали налаштовувати проти нього, а протягом останнього року ця ситуація ще більше погіршилась і дитину ще більше налаштовують проти нього. Все це призвело до того, що син став гірше відноситись до нього. Такі дії відповідачки протирічать положенням ст. 141, 151, 153, 157 СК України. Він звернувся з відповідною заявою до комісії з питань захисту прав дитини, було перевірено умови проживання у нього та у відповідачки, їх викликали на комісію, яка і прийняла рішення про встановлення режиму його спілкування з сином шляхом систематичного проживання дитини з ним протягом двох днів на тиждень в четвер та пятницю. Відповідачка після цього звинувачувала комісію в тому, що вона прийняла тільки одну сторону. Після рішення комісії 03.03.2011 року він прийшов до відповідачки і спілкувався з сином, потім [PERSON] сказала, що рішення комісії носить рекомендаційний характер і дитини вона йому не дасть. Між ними виникла сварка, потім він пішов в райдержадміністрацію взяв [PERSON] і вуличкома та коли вони разом всі прийшли до відповідачки, останньої дома вже не було, а була лише теща. Остання спочатку не пускала їх, а потім поки вона спілкувалась з [PERSON] та вуличкомом [PERSON], то він спілкувався з сином, але дитини йому так і не дали. 04.03.2011 року він також навідався до відповідачки з комісією, але до дитини його не пустили. 03 та 04 березня 2011 року були складені відповідні акти. Після 04.03.2011 року з сином він візуально не спілкувався. Він не намагається забрати сина, а хоче лише спілкуватись з ним, але у відповідачки це не можливо, оскільки між ним та колишньою дружиною постійно виникають сварки. Він має право на спілкування з дитиною, а тому просить дати йому час на спілкування, а також дати йому можливість брати участь у його вихованні. Наполягає на визначеному ним режимі спілкування, зазначає, що краще, щоб визначені дні для спілкування слідували один за одним, наприклад неділя, понеділок, вівторок і частина середи до обіду. Просить визначити йому для спілкування неділю, оскільки хоче водити дитину до церкви. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала у повному обсязі та заперечувала з приводу їх задоволення. Вказала, що вона постійно чує від позивача про те, що він забере сина. Дитина хворіє і у неї підвищується ацетон, а також починається нудота, якщо вона щось зїсть. Вона просила позивача щоб той дотримувався дієти, коли забирав сина, але батько часто давав дитині їжу, яку не була корисна для нього ( огірок, цукерки ). Вона водила дитину до позивача і останній також сам брав дитину до себе. Син любить батька і вона ніяких перешкод у спілкуванні сина з батьком не чинить. Однак бували випадки, коли позивач сам не зявлявся до дитини по 4 місяці. Коли вона працює, то син залишається з бабусею. 03.03.2011 року дитина вигнала батька, бо той накричав на неї. Вона не заперечує, щоб батько спілкувався з сином протягом трьох з половиною днів підряд, брав дитину до себе, але ввечері приводив. При цьому позивач має дотримуватись дієти. Єдине проти чого вона категорично заперечує це те, щоб дитина там ночувала і позивач має щодня приводити ввечері її додому. Також вона проти щоб зустрічі позивача з сином відбувались в пятницю, суботу та неділю, оскільки вона працює і хоче в ці дні сама спілкуватись з сином. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позицію відповідачки по суті заявлених позивачем позовних вимог, предявлений позов не визнала та заперечувала з приводу його задоволення. Зазначила, що відповідачка не заперечувала і не заперечує на даний час проти спілкування батька та сина. Є свідки, які можуть підтвердити, що позивач приходив і брав дитину, в тому числі і до себе додому. Єдине, що дитина приходила від батька і вона була вимушена лікувати ацетон, який підвищувався у сина. Відповідачка дозволяє, щоб батько зустрічався з сином будь-які три робочі дні з 9 до 17 години, але дитина має ночувати вдома у неї. Вихідні дні відповідачка залишає собі, оскільки вона працює та у вихідні хоче спілкуватись з сином. Натомість позивач на даний час не працює. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], який представляє інтереси органу опіки та піклування в особі Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області на підставі відповідної довіреності, у судовому засіданні підтримав заявлені позивачем позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Вказав, що засідання комісії з питань захисту прав дитини відбулось 28.02.2011 року і на ньому розглядалось питання сторін. Служба у справах дітей на засідання комісії надала свій висновок, де було запропоновано режим спілкування батька з сином шляхом систематичного проживання останнього з батьком протягом пятниці та суботи. На комісії [PERSON] змінила дні і просила встановити ці дні з четверга по пятницю, а в суботу о 9 годині позивач мав приводити сина додому до відповідачки. Таке рішення прийняла і комісія, обидві сторони були на засіданні та отримали витяги з протоколу. 03.03.2011 року він разом з вуличкомом [PERSON] приходив додому до відповідачки і бабуся відмовилась давати [PERSON] сина. Потім між позивачем і бабусею відбулась лайка. 04.03.2011 року він разом з [PERSON] та [PERSON] також виходив за місцем проживання відповідачки, остання була вдома і також між позивачем і відповідачкою відбулась сварка. З [PERSON] він спілкувався в прихожій і питав її чи дасть вона сина позивачу для спілкування. Натомість [PERSON] звинуватила позивача в крадіжці грошей з будинку, а потім вийшла хлопчик і сказав, що він не хоче йти з татом. Зауважив, що на засіданні комісії [PERSON] була згодна з запропонованим режимом спілкування батька з сином і саме вона запропонувала встановити дні проживання сина з батьком, тобто четвер та пятницю. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши позицію відповідача та його представника по суті заявлених позовних вимог та заслухавши їх пояснення, заслухавши пояснення представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України визначено обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а ч. 1 ст. 151 СК України передбачає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно положень ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 155 СК України передбачає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно приписів ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( дівоче прізвище [PERSON] ) був зареєстрований 30.07.2004 року. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 22.03.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 04.04.2011 року ( а.с. 7, 74 ). З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 017594 встановлено, що [PERSON] народився 26 січня 2006 року в м. Городня Чернігівської області та його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 8 ). Згідно акту обстеження умов проживання сімї [PERSON] встановлено, що вона проживає разом з сином [PERSON], [INFO], донькою [PERSON], [INFO], та матірю [PERSON], [INFO]. У [PERSON] є свій куточок, є дитяча література, іграшки. Одягом та взуттям дитина забезпечена у достатній кількості. В ході бесіди членів комісії з дитиною, було зясовано, що хлопчик не заперечує проти спілкування з батьком, але проживати там категорично відмовляється ( а.с. 18 ). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він проживає по сусідству з [PERSON]. Остання проживає з матірю, виховує сина. Батько дитини [PERSON] теж оточує дитину любовю. Раніше він бачив, що [PERSON] спілкувався та гуляв з сином, катав його на машині і забирав до себе. Останні 2-3 місяці він рідко бачив [PERSON] і що сталось між ним і [PERSON] він не знає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він проживає по сусідству з [PERSON]. У 2010 році він не працював, а тому часто допомагав відповідачці та її матері по господарству. Коли він приходив до них додому, то бачив, що [PERSON] грався з дитиною, катав сина на скутері та автомобілі, ніяких сварок в будинку не було і позивача ніхто не виганяв і ніхто йому не перешкоджав спілкуватись з сином. Останні місяці він позивача не бачив. Стаття 158 СК України передбачає, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання. [PERSON] на початку 2011 року звернувся до комісії з питань захисту прав дитини з заявою про визначення способу участі його як батька у вихованні свого сина [PERSON], [INFO], систематичне проживання протягом трьох днів на тиждень з ним. Свою заяву позивач мотивував тим, що син проживає з матірю, з боку дружини [PERSON] йому чиняться перешкоди у спілкуванні з сином. Органу опіки та піклування було рекомендовано встановити наступний режим спілкування [PERSON] з сином [PERSON] : систематичне проживання протягом 2 днів на тиждень четвер-пятниця. У четвер о 9 год. 00 хв. батько забирає сина, а у суботу о 9 год.00 хв. повертає до матері. Батьку дитини [PERSON] рекомендовано дотримуватись вимог щодо дієтичного харчування сина. У разі невиконання рекомендацій комісії один з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод ( а.с. 9-10 ). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він, як вуличком, був присутній 03.03.2011 року при спробі [PERSON] взяти сина з будівлі, де проживає [PERSON]. Бабуся, яка в цей час була вдома, відмовилась дати сина позивачу, хоча [PERSON] казав їй, що є відповідне рішення органу опіки та піклування. 04.03.2011 року він також приходив у складі комісії з приводу того, щоб [PERSON] взяв сина до себе. Хлопчик на його питання чи хоче він йти до батька, сказав, що він з батьком йти не хоче та відмовився йти. Також підтверджує, що [PERSON] відмовилась давати дитину батьку. Складались відповідні акти з обох сторін, які він підписував. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона 03.03.2011 року була присутня в будинку [PERSON], коли позивач прийшов забирати дитину. Спочатку [PERSON] грався та спілкувався з сином в кімнаті, а потім до цієї кімнати її покликала [PERSON] і вона була свідком як сторони розмовляли між собою на підвищених тонах, дитина трималась за голову і виганяла батька з будинку. Причиною сварки стало те, що [PERSON] хотів забрати дитину, а [PERSON] сказала, що поки не буде повторного рішення вона сина йому віддавати не буде. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який працює на посаді головного спеціаліста відділу у справах молоді та спорту Городнянської райдержадміністрації, показав, що він приймав участі у засіданні комісії від 28.02.2011 року на якій було встановлено режим спілкування [PERSON] з сином шляхом систематичного проживання останнього з батьком протягом двох днів на тиждень четвер та пятниця. При цьому спочатку комісія хотіла рекомендувати позивачу брати дитину у вихідні дні, але [PERSON] попросила, щоб дитина у вихідні дні була з нею, а тому визначили саме четвер та пятницю. 04.03.2011 року він разом з [PERSON], [PERSON] та вуличкомом [PERSON] ходив додому до [PERSON]. Коли вони прийшли, то між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт, остання стала звинувачувати позивача у зникненні грошей. Також з кімнати до них вибігав хлопчик і вуличком питав чи піде той з батьком і він сказав, що ні. [PERSON] збиралась на роботу і наскільки він памятає, то вона була проти щоб батько забрав дитину і відмовилась дати сина. При цьому на засіданні комісії [PERSON] не була проти того, щоб хлопчик ніч ночував у батька. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється матірю [PERSON], показала, що вона не має права давати дитину комусь, поки немає матері. 03.03.2011 року [PERSON] приходив і спілкувався з сином, а коли став підвищувати голос на її та доньку, то дитина взялась за вуха і сказала батьку йти з будинку. [PERSON] раніше брав дитину і донька носила сина батьку додому. На день народження сина 26.01.2011 року позивач вів себе нормально. 03.03.2011 року хлопчик відмовився йти з батьком і вона не дала онука позивачу. 04.03.2011 року хлопчик відмовився йти з батьком і [PERSON] не дала йому дитину. З дослідженого в судовому засіданні акту від 03.03.2011 року про факт передачі дитини згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини ( протокол № 2 від 28.02.2011 року ) встановлено, що при зустрічі [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON] за адресою : м. Городня, вул. Перемоги, 2, батька в будинок бабуся не впустила та остання відмовилась давати дитину батьку, всупереч рекомендації комісії. Викладений в акті факт підтвердили члени комісії [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Згідно аналогічного акту від 04.03.2011 року про факт передачі дитини згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини встановлено, що при зустрічі [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON] за адресою : м. Городня, вул. Перемоги, 2, батька в будинок дружина не впустила, дитина в присутності всіх відмовилась йти з батьком, [PERSON] відмовилась давати дитину батьку всупереч рекомендації комісії. Викладений в акті факт підтвердили члени комісії [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). З долучених відповідачкою до матеріалів справи актів встановлено, що 03.03.2011 року [PERSON] почав лайку і дитина сама запропонувала йому піти, а коли позивач продовжував кричати, то дитина почала нервувати, кричати і виганяти батька, через що той був вимушений піти. 03.03.2011 року в присутності членів комісії дитина відмовилась йти з батьком. З акту від 05.03.2011 року встановлено, що громадяни своїми підписами підтвердили, що [PERSON] приходив до сина, ніхто і ніколи останньому не перешкоджав спілкуватись з дитиною. 04.03.2011 року дитина відмовилась йти з [PERSON] ( а.с. 20, 22-24 ). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] постійно виникають спори та конфліктні ситуації з питань участі позивача, який проживає окремо від дитини, у вихованні сина, обидві сторони конфлікту не можуть дійти згоди у питаннях виховання дитини, відповідачка чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином та у його вихованні, намагання позивача взяти дитину до себе призводять до конфліктів між сторонами, які виникають з вини як позивача, так і відповідача, рішення органу опіки та піклування, яким встановлено режим спілкування [PERSON] з сином, відповідачкою не виконується. Стаття 159 СК України передбачає, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. При цьому визначаючи способи участі одного з батьків у вихованні дитини, суд не обмежений тільки рішенням органу опіки та піклування та тим способом участі одного з батька у вихованні дитини, який визначено органом піки та піклування, та приймаючи рішення має враховувати обставини, зазначені в ч. 2 ст. 159 СК України. Окрім визначених в ч. 2 ст. 159 СК України обставин, які підлягають врахуванню при прийнятті судом рішення у даному спорі між сторонами, також слід враховувати і думку дитини, оскільки вирішуються питання, що стосуються її життя. Стаття 171 СК України передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка працює на посаді методиста психологічної служби методичного кабінету відділу освіти Городнянської райдержадміністрації, показала, що вона особисто спілкувалась з малолітнім [PERSON] і в ході бесіди зясувала, що дитина дуже активна і дуже розвинена не дивлячись на те, що їй тільки 5 років. На питання як він відноситься до батьків [PERSON] сказав, що він нормально ставиться як до матері, так і до батька, та не проявляє агресії по відношенню до кожного з батьків. На прохання перерахувати членів сімї дитина назвала матір, бабусю, сестру, а коли вона спитала про батька, то хлопчик сказав, що він є, але не проживає з ними. Дитина також висловила своє бажання проживати з матірю, аргументуючи свою позицію тим, що мама хороша, вона не годує його чим попало, мати його навчає, з нею йому цікавіше, а з батьком йому не цікаво. Щодо проживання протягом певного проміжку часу ( кілька днів протягом тижня) разом з батьком за адресою його проживання, [PERSON] відповів категоричною відмовою і не погодився на це. Сказав, що він хоче жити постійно з мамою, а батька погоджується відвідувати. Зауважила, що відношення між батьками негативно впливають на дитину. Як психолог вказала, що для дитини буде мало користі з того, що вона кілька днів протягом тижня буде проживати в одному місці, а потім в іншому місці. Якщо ж дитина буде якийсь час спілкуватись з батьком, то це буде позитивно впливати на неї. При цьому можливий такий варіант, що дитина буде відвідувати батька у визначені дні, але ночувати вона має в одному місці, тобто у матері. На підтвердження своїх показань [PERSON] надала до суду лист відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 16.05.2011 року № 311 з письмовою інформацією щодо результатів проведеної бесіди між нею, як психологом відділу освіти, та малолітнім [PERSON] ( а.с. 73 ). Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку органу опіки та піклування в особі Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області з приводу розвязання спору, що виник між [PERSON] та [PERSON], щодо участі у вихованні від 04.05.2011 року № 02-16/410 встановлено, що орган опіки та піклування позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі ( а.с. 56 ). Частина 6 ст. 19 СК України передбачає, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Заявляючи позов [PERSON] просить визначити способом участі його як батька у вихованні свого сина [PERSON], [INFO], систематичне проживання сина протягом трьох з половиною днів на тиждень з ним, при цьому щоб один з цих днів припадав на неділю. Орган опіки та піклування у своєму висновку підтримує заявлені позивачем позовні вимоги, а відповідно і підтримує саме такий визначений позивачем спосіб його участі у вихованні дитини. Разом з тим, враховуючи фактичні обставини справи встановлені в судовому засіданні, той факт, що дитина більш прихильна до матері, проживає разом з матірю, вік дитини, стан її здоровя ( перебування на диспансерному обліку з приводу ацетонемічного синдрому та потребує дієтичного харчування ), а також те, що дитина категорично не погоджується на проживання кілька днів протягом тижня разом з батьком за місцем проживання останнього та бажання дитини проживати разом з матірю, що підлягає обовязковому врахуванню при визначенні способу участі позивача у вихованні свого сина, суд приходить до висновку, що визначений позивачем спосіб участі його як батька у вихованні сина, коли останній має проживати кілька днів на тиждень з батьком і ночувати у нього, а потім знову повертатись до матері, є неприйнятним, оскільки суперечить інтересам дитини і не відповідає її внутрішній волі. Суд також не погоджується з висновком органу опіки та піклування по суті спору, оскільки він суперечить інтересам дитини, є недостатньо обґрунтованим та не враховує думку дитини і її бажань. При цьому, виходячи з того, що між сторонами існує спір щодо участі позивача у вихованні дитини, неможливості самостійного досягнення сторонами згоди у питаннях виховання дитини, вчинення відповідачем перешкод позивачу у спілкуванні з сином та у його вихованні, а також виходячи з рівності прав та обовязків батьків щодо їх дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та позивачу слід визначити як спосіб участі його у вихованні дитини систематичні побачення з дитиною кожного вівторка, середи та четверга з 9 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, кожної неділі з 9 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин. Місце для зустрічей [PERSON] з сином [PERSON] у встановлений для спілкування час слід визначити за місцем проживання батька, чи за іншим місцем за побажанням батька. Також [PERSON] слід зобовязати забезпечувати під час зустрічей з дитиною потрібний режим догляду за сином та дотримуватись вимог щодо дієтичного харчування сина. На підставі викладеного,

Outcome: partial