Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 27 березня 2006 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 25 по вул.Ак.Павлова, в м.Харкові, який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрований у КП «[PERSON] міське БТІ». Позивач [PERSON] прийняв у володіння і користування житловий будинок, зареєструвався в ньому і постійно там проживає. Далі позивач зазначив, що належний йому будинок до укладення вказаного договору купівлі-продажу належав на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 01.09.2005 року. За заявою [PERSON] це рішення було скасоване за ново виявленими обставинами і позовні вимоги [PERSON] були залишені без розгляду. Після скасування судового рішення, на підтвердження своїх прав як спадкоємця [PERSON] надав до КП «[PERSON] міське БТІ» рішення Третейського суду Харківської області від 26 квітня 2006 року, але в КП «Харк.міськ.БТІ» йому було відмовлено в реєстрації за ним права власності на спірний житловий будинок. Позивач, будучи не згоден з вказаним рішенням третейського суду, а також з вимогами [PERSON], який вважав себе належним спадкоємцем житлового будинку, оскаржив рішення третейського суду до Дзержинського районного суду м.Харкова, де в подальшому [PERSON] відмовився від своїх вимог про видачу виконавчого документа за судовим рішенням. [PERSON] і [PERSON] звертались до правоохоронних органів із заявами про проведення розшукових заходів щодо невідомих осіб, які фактично привласнили буд.25 по вул.Ак.Павлова в м.Харкові, подавши до суду позов про визнання права власності на спірний будинок від імені [PERSON] Позивач вказує, що на час укладання ним договору купівлі-продажу спірного будинку з [PERSON], останній був законним власником цього будинку, так як рішення суду від 01.09.2005 року, на підставі якого він володів будинком, було чинне, ніким не оспорювалося та було зареєстроване в установленому порядку в КП «[PERSON] міське БТІ». Таким чином, [PERSON] вважає себе законним власником будинку, бо уклав договір з [PERSON] з дотриманням вимог чинного законодавства , будь-яких дій щодо вибуття житлового будинку з власності співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] не вчиняв, тому на підставі наведеного просить визнати договір купівлі-продажу від 27.03.2006 року, укладений між ним і [PERSON], чинним, а його - добросовісним набувачем. У судовому засіданні заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримали його представники [PERSON] і [PERSON] Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав повністю, підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, надав суду відгук на позов та заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, просив суд ухвалити рішення на підставі належних доказів у справі і у відповідності до норм законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень чи заперечень щодо предмету спору не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю. Відповідач приватний нотаріус ХМНО [PERSON] в судове засідання не зявилася, звернулась до суду із заявою про можливість розгляду справи за її відсутністю, при вирішенні справи покладається на думку суду. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним є житловий будинок № 25 з надвірними спорудами, що розташований по вул.Ак.Павлова в м.Харкові. Цей житловий будинок позивач [PERSON] придбав у власність за договором купівлі-продажу у відповідача [PERSON] На момент укладення між ними договору купівлі-продажу, тобто станом на 27.03.2006 року, спірний будинок належав [PERSON] на праві власності на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 01.09.2005 року, яке було належним чином зареєстроване в КП «[PERSON] міське БТІ» та на той час ніким не оспорювалось. Зазначений договір купівлі-продажу 27.03.2006 року був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] у реєстрі нотаріальних дій за р./№ 2346. Відразу після придбання житлового будинку, [PERSON] вселився в цей будинок та зареєстрував там своє місце проживання. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 08.11.2006 року було задоволено заяву відповідача [PERSON] і рішення того ж суду від 01.09.2005 року було скасоване за ново виявленими обставинами, а в подальшому суд закрив провадження по справі. На підтвердження своїх майнових вимог на частину житлового будинку № 25 по вул.Ак.Павлова в м.Харкові в порядку спадкування після смерті своєї бабусі [PERSON] [PERSON] надав суду рішення Третейського суду Харківської області від 26.04.2006 року. Це рішення третейського суду було оскаржене позивачем [PERSON] до Дзержинського районного суду м.Харкова, в результаті чого [PERSON] в подальшому відмовився від отримання виконавчого документу , оскільки не звертався з відповідною заявою до нотконтори у про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі - [PERSON] у передбачений законом строк і в інший спосіб також спадщину не приймав. Таким чином, [PERSON] визнав, що ніяких претензій щодо спірного житлового будинку [PERSON] до [PERSON] не має. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок на підставі правочину договору купівлі-продажу будинку, укладеного в письмовій формі і нотаріально посвідченого, як того вимагає закон. На момент укладення цього договору продавець будинку [PERSON] був його власником на підставі судового рішення і за законом вправі був розпоряджатися ним на свій розсуд. Колишні власники цього будинку: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] померли, їх право власності на будинок було припинено у звязку зі смертю у відповідності до п.2 ч.1 ст.346 ЦК України, відповідач [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно на час укладання договору між [PERSON] і [PERSON] - не набув. Відповідно до ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має права витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або в особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі, іншим шляхом. Виходячи з вищенаведеного, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає доведеним, що на час укладання договору купівлі-продажу житлового будинку між позивачем і відповідачем [PERSON], [PERSON] не знав і не міг знати про права інших осіб на спірне нерухоме майно, оскільки з [PERSON] він ніколи не був знайомий та ніяких неправомірних дій щодо вибуття житлового будинку з власності попередніх власників не вчиняв. Будь-які явні перешкоди для укладення договору купівлі-продажу будинку станом на 27.03.2006 року були відсутні, і ніякого відношення до обставин, які стали підставою для прийняття судом рішення від 01.09.2005 року про визнання за [PERSON] права власності на спірний будинок, [PERSON] не мав та про ці обставини йому взагалі відомо не було. Також суд вважає доведеною і ту обставину, що на час укладання договору купівлі-продажу від 27.03.2006 року інших законних власників будинку крім [PERSON] не існувало, [PERSON] не був спадкоємцем, тому не міг набути права власності на цей будинок. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірне нерухоме майно було придбане у власність позивачем [PERSON] за відплатним договором у особи, яка мала право його відчужувати, і тому [PERSON] є добросовісним набувачем спірного майна, а укладений ним 27.03.2006 року з [PERSON] договір купівлі-продажу цього майна є дійсним. На підставі викладеного і

Outcome: approved