Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом де зазначили, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 17.02.2004 року, № 389 на праві спільної часткової власності їм належать обєкти нерухомості, а саме: житловий будинок (літ. А), жила прибудова (літ. А(1) - 2), літня кухня (літ. Б), гараж (літ. В), навіс (літ. Г), № 4-11 паркани, ІІ замощення, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Немировича-Данченка, буд. 2. Крім того, згідно рішення Орджонікідзевського суду м. Запоріжжя № 2-3182/2007 р. від 16.10.2007 року за позивачами визнано в рівних частинах по 1/3 частки кожному право власності на обєкти нерухомості: мансарду МС, жилу прибудову (літ. А(2)), прибудову (літ. а (2)), терасу (літ. а (3)), сарай (літ. К). Вольєр (літ. Е), навіс (літ. Д), зроблено перебудову житлового будинку (літ. А (приміщення 1-4 площею 14,2 кв.м.), які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Немировича-Данченка, буд.2. Зазначені обєкти нерухомості розташовані на земельній ділянці загальна проща якої складає 795 кв.м., яка знаходиться у користуванні позивачів на підставі Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 548 від 06.11.1954 р., що підтверджується довідкою ОП «ЗМБТІ» від 21.10.2010 року. 12.01.2009 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем [PERSON], був укладений договір оренди, відповідно до якого [PERSON] передав відповідачу житловий будинок та комплекс будівель та споруд, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Немировича-Данченка, буд. 2 строком на два роки. 01.07.2010 року [PERSON] виявив, що відповідач здійснив перепланування гаражу та житлового будинку за вищевказаною адресою. З метою детального виявлення обсягу здійсненого самовільного будівництва позивачі замовили технічну інвентаризацію обєктів нерухомості, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Немировича-Данченка, буд. 2. В результаті проведеної технічної інвентаризації ОП змиті було складено технічний паспорт на комплекс будівель та споруд, в якому було відображено житловий будинок (літ. Ж-2), загальною площею 64,00 кв.м. та гараж (літ. З), загальною площею 30,6 кв.м., які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Немировича-Данченка, буд. 2. В державній реєстрації права власності на побудовані обєкти нерухомості було відмовлено, про що свідчить штам «самовільно збудовано» зроблений у технічному паспорті на житловий будинок розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Немировича-Данченка, буд. 2. На підставі вищенаведеного позивачі просять суд визнати за ними право власності на обєкти нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просить їх задовольнити. Відповідач про час та місце засідання був попереджений належним чином, але у судове засідання не зявився, натомість надіслав суду заяву у якій визнав позовні вимоги у повному обсязі, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, причин неявки суду не повідомили, про день та час слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що позивачам на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 17.02.2004 року, № 389 на праві спільної часткової власності належать обєкти нерухомості, а саме: житловий будинок (літ. А), жила прибудова (літ. А(1) - 2), літня кухня (літ. Б), гараж (літ. В), навіс (літ. Г), № 4-11 паркани, ІІ замощення, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Немировича-Данченка, буд. 2. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 2-3182/2007 від 16.10.2007 р. позивачам на праві спільної часткової власності належать в рівних частинах по 1/3 частки кожному обєкти нерухомості: мансарда МС, жила прибудова (літ. А(2)), прибудова (літ. а (2)), тераса (літ. а (3)), сарай (літ. К). вольєр (літ. Е), навіс (літ. Д), зроблено перебудову житлового будинку (літ. А (приміщення 1-4 площею 14,2 кв.м.), які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Немировича-Данченка, буд.2. Зазначені обєкти нерухомості розташовані на земельній ділянці загальна проща якої складає 795 кв.м., яка знаходиться у користуванні позивачів на підставі Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №548 від 06.11.1954 р., що підтверджується довідкою ОП «ЗМБТІ» від 21.10.2010 року. 12.01.2009 року між позивачем [PERSON] та [PERSON], був укладений договір оренди, відповідно до якого [PERSON] передав відповідачу житловий будинок та комплекс будівель та споруд, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Немировича-Данченка, буд. 2 строком на два роки. Згідно п. 5.4.4 Договору оренди, орендар зобовязаний дбайливо ставитись до майна Орендодавця, що передано в оренду за цим Договором. Відповідно до п. 5.4.5 Договору оренди, орендар зобовязаний не здійснювати перебудову та перепланування будинку та комплексу будівель та споруд, а також не здійснювати самовільне будівництво за адресою: м. Запоріжжя, вул. Немировича-Данченко, буд. 2. У звязку з переплануванням гаражу та житлового будинку відповідач порушив пункти 5.4.4, 5.4.5 Договору оренди. Позивачами була замовлена технічна інвентаризація обєктів нерухомого майна, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Немировича-Данченка, буд. 2. Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, самочинними спорудами вважаються, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Статтею 182 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачів щодо визнання житлового будинку (літ. Ж-2), загальною площею 64,00 кв.м. та гаражу (літ. З), загальною площею 30,6 кв.м., які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Немировича-Данченка, буд. 2, обєктами нерухомого майна підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Встановлено, що права третіх осіб, у даному випадку не порушено, обєкти нерухомого майна розташовані на земельній ділянці, яка виділена позивачам. Згідно ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, позивачі можуть відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивачів від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Частиною 4 цієї ж статті окремо передбачено, що у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, визнання відповідачами позову не суперечить та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved