Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя яке складається з нежитлового приміщення площею 54,10 кв.м. розташованого по вул.. Ольжича, 28 м. Чернівці, нежитлову будівлю загальною площею 114,40 кв. м., та земельної ділянки загальною площею 0,0328 га яке знаходиться по вул.. Л. Кобилиці, 22 м. Чернівці. Посилається позивач в позовній заяві, на те що з відповідачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 29.09.1993 року до 09.11.2007 року та за цей період було придбано вищевикладене спільне сумісне майно яку він ставить питання перед судом про її розділ між подружжя. Зазначає в позовній заяві, що [ADDRESS] було придбано згідно договору купівлі продажу від 17 березня 2003 року, а потім у відповідності до рішення Чернівецької міської ради від 13.01.2004 року за № 23/1 переобладнана в нежитлову будівлю і оформлено право власності за відповідачкою [PERSON] Згідно договору купівлі продажу від 26 квітня 2006 року було придбано будинок № 22 по вул.. Л.Кобилиці у м. Чернівці, а згодом даний житловий будинок був добудований та переведений в нежитлову будівлю і рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 жовтня 2007 року визнано право власності на нежитловий будинок за [PERSON] Земельна ділянка площею 0,0328 га яка знаходиться за адресою м. Чернівці вул.. Л.Кобилиці , 22 має цільове призначення обслуговування житлового будинку та придбана згідно до договору купівлі продажу вд26 квітня 2006 року свідоцтво про право власності на [PERSON] Посилаючись на те що все вищезазначене майно е майном спільної сумісної власності подружжя, та що згідно до ст. 70 СК України частини сторін в даному майні е рівними, просить поділити дане майно і виділити йому у власність нежитлового приміщення площею 54, 10 кв. м. розташованого по вул.. Ольжича, 28 м. Чернівці, а відповідачці [PERSON] виділити нежитлову будівлю загальною площею 114,40 кв. м., та земельної ділянки загальною площею 0,0328 га яке знаходиться по вул.. Л. Кобилиці, 22 м. Чернівці. Просить в позові стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь різницю у вартості майна. Відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву в який просить суд винести рішення яким виділити ій нежитлову будівлю загальною площею 114,40 кв. м., та земельної ділянки загальною площею 0,0328 га яке знаходиться по вул.. Л. Кобилиці, 22 м. Чернівці, і нежитлового приміщення площею 54, 10 кв. м. розташованого по вул.. Ольжича, 28 м. Чернівці , та присудити [PERSON] 200000 гривень компенсації. Посилається в зустрічній позовній заяві на те, що для оформлення покупки нежитлових приміщень та іншого нерухомого майна, яке є об'єктом сумісної власності з відповідачем вона взяла кредит в сумі 43900 доларів США, крім того по договору позики від 10 березня 2006 року отримала позику в сумі 48000 доларів США, та її боргові зобов'язання складають 612161 гривень. На вихованні і утриманні має троє дітей і тому у відповідності до вимог ст. 70 ч. 2 СК України просить відступити від засад рівності часток та виділити ій все нерухоме майно , а відповідачу виділити грошову компенсацію в сумі 200000 гривень. Також у зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на те, що приміщення по вул.. Л. Кобилиці, 22 м. Чернівці використовується нею в професійної діяльності як стоматологічний кабінет, так як вона лікар - стоматолог. Посилається на свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності від 28.03.2003 року згідно до якої надає стоматологічні послуги населенню. З посиланням на п. 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вважає що майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця, не є суб'єктом спільної сумісної власності подружжя, іншій з подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладенні в позовні й заяві, та просили позов задовольнити, а в зустрічному позові відмовити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] свої позовні вимоги в зустрічному позові змінила і просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні його позову повністю. Посилається [PERSON] на те, що нерухоме майно яке просить позивач [PERSON] поділити як спільне6 майно подружжя таким не являється, а є її нерухомим майном як приватного підприємця, яке придбане на позичені нею кошти . Представник відповідачки [PERSON] адвокат [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримав і просив суд в позові [PERSON] відмовити а зустрічний задовольнити посилаючись на обставини справи. Суд дослідивши матеріали справи вислухавши сторін та іх представників по справі вважає що позов [PERSON], та зустрічний позов [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню частково. Як встановлено судом сторони по справі [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 1993 року по 09.11.2007 року що доведено по справі рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 9 листопада 2007 року. В період шлюбу, а саме подружнього життя сторін по справі згідно до договору купівлі продажу від 17 березня 2003 року [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS]. По справі сторони не дали суду будь яких доказів з приводу походження коштів на яких було придбане дане нерухоме майно в період шлюбу, при цьому позивач [PERSON] посилався на придбання даної квартири на спільні кошти подружжя, а відповідачка [PERSON] на придбання даної квартири на її кошти для ведення підприємницької діяльності. Як вбачається з матеріалів справи договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] укладений 17 березня 2003 року, а свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємцем [PERSON] отримала 28 березня 2003 року. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на яких вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу , крім речі індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином суд вважає, що квартира [ADDRESS] яка була придбана на підставі договору купівлі - продажу від 17 березня 2003 року під час шлюбу одним з подружжя [PERSON] , та в подальшому була переобладнана в нежитлове приміщення є спільною сумісною власністю подружжя яке підлягає у відповідності до ст. ст. 69, 70 СК України поділу між подружжя як суб'єкт спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом право спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Сторони по справі не дали суду жодного доказу щодо розпорядженням даним спільним майном подружжя, а саме нежитловим приміщенням № 2 по вул.. Ольжича 28 м. Чернівці. Однак згідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено що один з подружжя здійснив відчуження чи використав на свій розсуд проти волі іншого з подружжя , або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Так як жоден з подружжя не вчинив дій передбачених ч.ч. 4,5 ст. 71 СК України, та ст. 365 ЦК України щодо згоди одного з подружжя на отримання компенсації, або внесення іншим з подружжя попередньо на депозитних рахунок суду відповідну суму грошей, суд вважає що неподільне нерухоме майно не може реально бути поділено між подружжя у відповідності до іх частки і суд визнає ідеальні частки подружжя в нежитловим приміщенням по вул.. Ольжича 28 м. Чернівці без його реального поділу і залишає майно у іх спільній частковій власності. Згідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є суб'єктом право спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Суд з урахуванням наявності у подружжя у власність іншого нерухомого майна в тому числі і квартири [ADDRESS] не знаходить підстав для збільшення частки одного з подружжя у якого на утриманні знаходяться діти при поділі спільного майна подружжя нежитлового приміщення по вул.. Ольжича 28 м. Чернівці . У відповідності до ст. 57 ч.1 п. 3 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є - майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти які належали ій, йому особисто. Як вбачається з договору позики від 10 березня 2006 року [PERSON] як підприємець отримала грошову позику від [PERSON] в сумі 48000 доларів США з цільовим призначенням - для купівлі житлового будинку № 22 по вул.. Л. Кобилиці в м. Чернівці. Згідно договору купівлі продажу від 26 квітня 2006 року [PERSON] за 15448 гривень придбала житловий будинок № 22 по вул.. Л. Кобилиці в м. Чернівці у підприємця [PERSON] який на той час згідно до рішення виконкому Чернівецької міської ради від 8.02.2005 року за № 90/2 мав дозволу на реконструкцію і переобладнання під стоматологічний кабінет . Та у відповідності до рішення виконкому Чернівецької міської ради від 12.12.2006 року за № 628/15 рішення виконкому Чернівецької міської ради від 8.02.2005 року за № 90/2 змінено із наданням вже дозволу на реконструкцію і переобладнання під стоматологічний кабінет житлового будинку № 22 по вул.. Л. Кобилиці в м. Чернівці [PERSON]. З судового наказу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 січня 2010 року вбачається, що з [PERSON] на виконання договору позики грошей стягнуто на користь [PERSON] заборгованість в сумі 242400 гривень, тобто вона особисто розраховується за позику на яку було придбане нерухоме майно. Таким чином по справі належними доказами встановлено що житловий будинок № 22 по вул.. Л. Кобилиці в м. Чернівці, набуте одним з подружжя а саме [PERSON] за власні кошти і є її особистою приватною власністю і не підлягає поділу між подружжям як спільне сумісне майно подружжя. . На підставі ст. ст. 57, 60,65, 70, 71 СК України, ст. ст., 365, 372,ч.3 ст. 368 ЦК України, Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ,

Outcome: partial