Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього 22537 грн. заборгованості по аліментам та 10000 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову позивачка вказувала що, вона і відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом із нею у Росії, Республіка Башкортостан, а відповідач на підставі рішення Симферопольського районного суду від 15 вересня 1998 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1\\4 частини від усих видів заробітку. Відповідач аліменти сплачує нерегулярно, внаслідок чого утворилася заборгованість по аліментам станом на 01 березня 2010 року у сумі 22537 грн. Стверджує, що відповідно до ст. 194 Сімейного кодексу України та ст. 113 Сімейного кодексу РФ заборгованість по аліментам стягується судом. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України та ст.. 115 Сімейного кодексу РФ при виникненні заборгованості з вини особи, яка сплачує аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Стверджує, що сума неустойки складає 246780 грн., але з урахуванням матеріального становища відповідача просить стягнути з останнього 10000 грн. неустойки. Крім того, позивачка просила суд розглянути справу без її участі у зв`язку із віддаленістю місця її проживання. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Заборгованість по аліментам на підлягає стягненню, оскільки повторне стягнення аліментів не передбачено діючим законодавством. Не доведена вина відповідача, який не заплатив аліменти, оскільки ніхто не пропонував погасити заборгованість по аліментам на установлену державним виконавцем дату. Просить врахувати, що він має періодичний заробіток, працюючі вантажником неофіційно, в новій родині виховує неповнолітню дитину. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що підставі рішення Симферопольського районного суду від 15 вересня 1998 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1\\4 частини від всіх видів заробітку. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, наданого Корабельним відділом Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, станом на 01 жовтня 2010 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 18941 грн. 17 коп. Оскільки відповідно до рішення Симферопольського районного суду від 15 вересня 1998 року позовні вимоги позивача були задоволені та з відповідача стягнуті аліменти відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, а тому відсутні будь які підстави для винесення рішення про стягнення заборгованості по аліментам, так як питання про стягнення аліментів на користь позивача уже вирішено, заборгованість по аліментам стягується відповідно до виконавчого листа, який видано на підставі рішення суду про стягнення аліментів. При цьому судом не може бути застосовані ч. ч. 1, В ст. 194 Сімейного кодексу України, так як відповідач платить аліменти за рішенням суду, а не з ініціативи платника відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України. Згідно з ч. З ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ч. З ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до положень ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Із матеріалів справи вбачається, що за відповідач дійсно сплачував аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини не в повному обсязі та нерегулярно, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 18941 грн. 17 коп. Позивачем не доведена вина відповідача, який зобов`язаний був сплачувати аліменти за рішенням суду, крім того не надано доказів того, що відповідачу було встановлено строк погашення заборгованості, оскільки саме з цієї дати слід було нараховувати пеню за кожний день прострочення виплати заборгованості до її повного погашення, а тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки слід відмовити.

Outcome: dismissed