Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в заяві, що 13.06.2008 року між Акціонерним банком „Факторіал-Банк в особі Запорізької філії АБ „Факторіал-Банк і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 544-в/37. На підставі п.1.1, 2.3.1 договору відповідачу надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 100\~000,00 доларів США зі сплатою 12,50 % річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 12.06.2015 року, а позичальник приймає його та зобов2язується повернути кредит не пізніше встановленого строку, сплатити проценти, комісійні, можливі неустойки та інші витрати в порядку та на умовах, що передбачені договором. Згідно зі ст..553 ЦК України та п.1.3 Договору з метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань перед позивачем 13.06.2008 року був укладений іпотечний договір № 544-в/37/01, згідно якого в забезпечення виконання зобов»язання було прийнято нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, площею 0,2400 га, що знаходиться за адресою: Запорізька обл.., Запорізький район, с.Нижня Хортиця, провул.Бригадний, 16. Відповідно до умов договору кредиту банк виконав свої зобов»язання в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 51267761 від 13.06.08р. Відповідно до п.4.2 договору кредиту передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання відповідачем своїх зобов»язань у сумі, порядку та строки, визначені договором, відповідач зобов»язаний сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період за який сплачується пеня, від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов»язання за кожний день прострочення. Відповідач [PERSON] не здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, у звязку із чим виникла заборгованість, яка станом на 06.02.2009р. у відповідача утворилася заборгованість в сумі 741\~991,02 грн. (курс НБУ на 06.02.2009р. складає за 100 доларів США 770,00 грн.), що складається з: простроченої заборгованості за кредитом 18 154,98 грн.; строкової заборгованості по кредиту 705 833,13 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам 15\~835,74 грн.; строкова заборгованість по відсоткам 1 759,68 грн.; пеня за прострочені платежі за кредитом 407,48 грн. Відповідно до ст..651 п.2 ЦК України позивач має право вимагати дострокового виконання відповідачем кредитних зобовязань у випадку порушення відповідачем умов, передбачених договором. Позивач просить стягнути з відповідача борг в сумі 741\~991,02 грн., а також витрати по оплаті держмита в сумі 1700,00 грн. і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просить суд у зв»язку з реорганізацією АБ «Факторіал-Банк» і приєднанням його до ВАТ «СЕБ Банк», і у зв»язку з державною реєстрацією від 02.06.2009р. вважати позивачем по даній справі Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк» і стягнути з відповідача борг в сумі 741\~991,02 грн., а також витрати по оплаті держмита в сумі 1700,00 грн. і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Відповідачка [PERSON] у судове засіданні не з»явилася з невідомих суду причин, про день і час судового засідання повідомлена, в матеріалах справи є розписка про отримання судової повістки. У попередніх судових засіданнях представник відповідача [PERSON] позов не визнала, звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, вказавши, що 13.06.2008 року між позивачкою та АБ «Факторіал0Банк» було укладено договір кредиту № 544-в/37 під заставу нерухомого майна, згідно якого позивачка отримала на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 100000 доларів США на строк з 13.06.2008р. по 12.06.2010р. на споживчі потреби під 12,5 % річних. Позивачка вважає, що зміст кредитного договору суперечить вимогам законодавства, зокрема Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 18.02.1993р. Відповідно до ст.5 Декрету передбачено, що Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій. При укладенні кредитного договору позивачці не було доведено чи має банк таку ліцензію та дозволи на здійснення валютних операцій. Внаслідок отримання кредитних коштів по споживчі цілі в іноземній валюті, позивачка була змушена здійснити операцію з продажу одержаної валюти для платежу по розрахункам, для здійснення яких брався кредит. Навіть при наявності вказаної ліцензії НБУ, банк не вправі зазначати у кредитному договорі суму кредитних коштів в іноземній валюті, а повинен був зазначити суму в гривні з зазначенням еквіваленту в іноземній валюті. Ця сума складала 485000 грн. на день її одержання. На день подачі позову курс долара США складає 792,65 грн. за 100 доларів США. За таких обставин вказане стрімке зростання курсу іноземної валюти по відношенню до гривні порушує співвідношення майнових інтересів сторін і суперечить її інтересам. Позивачка просить суд визнати недійсним договір кредиту № 544-в/37, укладений 13.06.2008 року між [PERSON] та АБ «Факторіал-Банк». Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2008 року між Акціонерним банком „Факторіал-Банк в особі Запорізької філії АБ „Факторіал-Банк і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 544-в/37. На підставі п.1.1, 2.3.1 договору відповідачу надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 100\~000,00 доларів США зі сплатою 12,50 % річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 12.06.2015 року, а позичальник приймає його та зобов2язується повернути кредит не пізніше встановленого строку, сплатити проценти, комісійні, можливі неустойки та інші витрати в порядку та на умовах, що передбачені договором. Згідно зі ст..553 ЦК України та п.1.3 Договору з метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань перед позивачем 13.06.2008 року був укладений іпотечний договір № 544-в/37/01, згідно якого в забезпечення виконання зобов»язання було прийнято нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, площею 0,2400 га, що знаходиться за адресою: Запорізька обл.., Запорізький район, с.Нижня Хортиця, провул.Бригадний, 16. Відповідно до умов договору кредиту банк виконав свої зобов»язання в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 51267761 від 13.06.08р. Відповідно до п.4.2 договору кредиту передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання відповідачем своїх зобов»язань у сумі, порядку та строки, визначені договором, відповідач зобов»язаний сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період за який сплачується пеня, від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов»язання за кожний день прострочення. Відповідач [PERSON] не здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, у звязку із чим виникла заборгованість, яка станом на 06.02.2009р. у відповідача утворилася заборгованість в сумі 741\~991,02 грн. (курс НБУ на 06.02.2009р. складає за 100 доларів США 770,00 грн.), що складається з: простроченої заборгованості за кредитом 18 154,98 грн.; строкової заборгованості по кредиту 705 833,13 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам 15\~835,74 грн.; строкова заборгованість по відсоткам 1 759,68 грн.; пеня за прострочені платежі за кредитом 407,48 грн. Відповідно до ст..651 п.2 ЦК України позивач має право вимагати дострокового виконання відповідачем кредитних зобовязань у випадку порушення відповідачем умов, передбачених договором. Відповідно до ст.651 п.2 ЦК України позивач має право вимагати дострокового виконання відповідачем кредитних зобовязань у випадку порушення відповідачем умов, передбачених договором. Згідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов»язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст.5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: - неторговельні операції з валютними цінностями; *операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; *ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; *залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; *залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; *інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Зростання курсу долара США - валюти кредиту, за загальним правилом, саме по собі не є підставою для розірвання кредитного договору, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті. Тому, суд вважає за необхідне у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. Підлягають відшкодуванню і витрати, понесені позивачем по оплаті держмита в сумі 1700,00 грн. і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Outcome: approved