Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про зміну розміру стягнутих аліментів.на утримання дитини [PERSON], 1.06.2004року народження, з відповідача [PERSON] з 1/4 частин з усіх видів заробітку на 500грн.00коп. щомісячно, стягнення заборгованості по аліментам розмірі 21125грн.56коп., раніш стягнутої на його користь на утримання неповнолітньої доньки та 1/2 частину додаткових витрат на дитину в загальному розмірі 1696грн.00коп.. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач до суду не з'явився, про дати слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третій особи Центрального ВДВС ММУЮ вважала позов таким, що підлягає задоволенню. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю відповідача у порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. . Вислухавши пояснення позивача та представника третій особи, вивчивши матеріали справи та виконавчого провадження, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбу, який 1.11.2005 року розірваний та від якого вони мають доньку [PERSON] анастасію, [INFO]. рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва 14.06.2006 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 21.11.2005 року та до її повноліття, а також на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку, тобто до 1.06.2007 року. На підставі даного рішення були видані виконавчі лист за №№2-7-2662/2006р. Згідно до матеріалів справи постановою держвиконавця Центрального ВДВС ММУЮ за виконавчими листами було відкрито виконавче провадження. Згідно з довідкою ДВС у Центральному район. м. Миколаєва [PERSON] В С по аліментам на утримання дитини за внігоіивчим листом №2-7-2662/2006р. за період з 1 11.2005poKV по 1.09.2010 року складає 21125грн.56коп.. яка нарахована державним в иконавцем у відповідності до вимог ст. 74 ЗУ " Про виконавче провадження". Згідно до вимог ст. 194. 196 СК України п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України суд вважає, що у даному випадку правових підстав для стягнення заборгованості по аліментам з відповідача немає, оскільки ліменти на утрнимання доньки [PERSON] стягнуті на підставі рішення суду від 14.06.2006 року, а наявність заборгованості за виконавчим листом не є підставою для звернення до суду з іншими вимогами про оскарження дій державного виконаця і визнання заборгованості. Як вбачається із пояснень позивача, що частково підтверджено матеріалами справи, з моменту постановлення рішення від 15.06.2006 року змінився матеріальний стан сторін, а саме позивач з травня 2009 року влаштувалась на роботу в якості бухгалтера СТ " Активіст" з середнім заробітком на час розгляду справи в розмірі 744 грн 00 коп., а відповідач, навпаки,Ю звільнився з роботи та на наступний час офіційно не працює. Тому, виходячи з викладеного, у відповідності до ст. 192 СК України, суд вважає, що матеріальний стан сторін змінився з моменту постановления попереднього рішення і до моменту даного звернення до суду і аліментів, які стягуються на користь доньки не достатньо для задоволення розумних потреб останній. При зміні та визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача, якій не працює та немає інших утриманців, крім доньки, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів з % частини від усіх видів заробітку на тверду грошову суму в розмірі 450грн.00коп. щомісячно. Також за цій період позивач понесла витрати на придбання одягу та канцтоварів на влаштування дитини до першого класу загальноосвітньої школи на суму 1696грн.00коп., з яких на підтвердження надала квитанції на суму 951грн.60коп.. За змістом ст 185 СК України батьки зобов'язанні брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). . . Тому виходячи зі ст. 185 СК України, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача /2 частини витрат, які були понесені позивачем на придбання одягу та канцтоварів для навчання доньки у школі, оскільки вони за своїм змістом ні є додатковими витратами^ а входять до розміру аліментів як способу утримання батьків дитини до досягнення нею повноліття. Таким чином, позов в частині зміни розміру стягнутих аліментів слід задовольнити частково, а в інший частині відмовити. Згідно до ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі Шгрн.ООкоп. на користь держбюджету Центрального району м. Миколаєва та судовий збір на користь держави в розмірі 51грн.00коп..

Outcome: partial