Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

позивач просить визнати за ним в порядку спадкування на майно батька [PERSON], який помер [INFO], залишивши на його користь заповіт, право власності на домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS]. Для цього просить встановити факти прийняття батьком спадщини після смерті баби [PERSON], померлої [INFO], та володіння [PERSON] на праві власності зазначеним домоволодінням. У судовому засіданні позивач підтримав позов. Відповідач [PERSON] - брат позивача - визнав його. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах позовних вимог, суд визнає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач є синами [PERSON], який помер [INFO]. Згідно заповіту від 13 серпня 2008 року [PERSON] заповів все своє майно | [PERSON]. Цей заповіт не змінений і не скасований. За заявою [PERSON] 07 жовтня 2008 року заведена спадкова справа №685 до майна померлого [INFO] [PERSON], проте отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок позивач не може через відсутність на нього правовстановлюючих документів у батька. Суду наданий дозвіл за №39 від 15 вересня 1960 року, яким виконавчим комітетом Малинської районної ради депутатів трудящих [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво жилого будинку на дільниці колгоспу ім. Котовського с. Скурати згідно плану забудови, затвердженого виконкомом [PERSON] сільської ради депутатів трудящих від 24 липня 1960 року № 10. Із пояснень сторін та виписок з погосподарських книг жилий будинок був побудований у 1962 році, однак в експлуатацію не зданий. Згідно виписок з погосподарських книг за період з 1950 року головою господарства, яке відносилось до типу колгоспного двору, до 1966 року була [PERSON], до складу сім'ї якої входив її син [PERSON]. Після її смерті [INFO] головою двору став [PERSON], до членів сім'ї якого перейшло майно колгоспного двору, оскільки відповідно до ст.563 Цивільного кодексу України 1963 року у разі смерті члена колгоспного двора спадщина в майні двора не відкривалася, а майно переходило до інших члені цього двора. Таким чином вимога позивача про встановлення факту прийняття спадщини його батьком [PERSON] після смерті у 1966 році баби [PERSON] є безпідставною. На підставі викладеного суд визнає доведеним, що [PERSON] за життя володів жилим будинком за №2, що знаходиться на вулиці Першотравневій в селі Скурати Малинського району Житомирської області, який заповів разом з іншим майном своєму синові [PERSON], а останній своєчасно прийняв спадщину, подавши заяву в нотаріальну контору. Проте Малинське районне державне комунальне підприємство по технічній інвентаризації, виготовивши технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду та визначивши його інвентаризаційну оцінку, не зареєструвало право власності на померлого, що позбавляє можливості позивача отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене майно в нотаріальній конторі. Згідно з ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Це свідчить про те, що [PERSON] належить спадкове майно батька [PERSON] з дня його смерті, проти чого не заперечує відповідач. Статтею 392 цього Кодексу передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Через відсутність правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок померлого [PERSON], які в силу ч.4 ст.25 Цивільного кодексу поновити неможливо, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Сторони, будучи потерпілими внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнені від сплати судового збору в силу п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993р.

Outcome: partial