Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], виконкому Червоногорадської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У своїх вимогах посилається на те, що у м.Червоиограді проживав його батько [PERSON], якому на праві особистої власності належав будинок по вул. Бобинського, 12 в м.Червоиограді. 16 травня 1996 року [PERSON] помер. Після смерті батька у будинку став проживати його син від другого шлюбу - [PERSON] з сімєю. 11 жовтня 1989 року [PERSON] склав заповіт, яким будинковолодіння по вул. Бобинського, 12, що в м.Червоиограді заповів йому. На початку 2008 року він довідався про існування зазначеного заповіту і звернувся у нотаріальну контору про прийняття спадщини. Однак йому відмовили у звязку із пропуском строку на її прийняття. Просив винести рішення про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування. У своїх вимогах посилається на те, що його батькові на праві особистої власності належав будинок з надвірними спорудами по вул. Бобинського,12, в м.Червоиограді. У зазначеному будинку він проживає з 1962 року. Після смерті батька, він із сімєю (дружина і троє дітей) продовжував проживати у зазначеному будинку і жодних спорів із [PERSON] з цього приводу не було. Ще тоді (після смерті батька, у 1996 році). [PERSON] \-говорив йому про те, що має заповіт на будинок від батька, однак жодних претензій не ставив, а сказав, щоб він і надалі проживав там. [PERSON] вважає, що він має право на зазначене будинковолодіння, так як за життя батьків проживав разом із ними, на день відкриття спадщини був зареєстрований у ньому, тому фактично вступив в управління і володіння спадковим майном та прийняв спадщину. [PERSON] пропустив строк на прийняття спадщини без поважних причин. Він знав про заповіт [PERSON], бо після похорону останнього сам сказав про це. Однак ніколи не ставив вимог щодо прийняття спадщини після смерті батька. Просив винести рішення яким у задоволенні позову [PERSON] відмовити та задовольнити його зустрічний позов і визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння по вул. Бобинського, 12, в м.Червонограді, Львівської області. Представник виконкому Червоноградської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Залучений в якості третьої особи по справі [PERSON] в судовому засіданні показав, що на час смерті [PERSON], [PERSON] проживав [INFO], а [PERSON] проживав окремо так як був забезпечений квартирою по вул.Шептицького, 9/48. Про існування заповіту він довідався на початку 2008 року, коли [PERSON] звернувся із позовом до суду. Він не претендує на спірне будинковолодіння, тому просив прийняти рішення згідно закону. Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в суді підтвердили, шо [PERSON] на час смерті [PERSON] проживав із сімєю по вул.Бобинського,12, в м.Червонограді і продовжував там проживати після його смерті, оцінивши наявні у справі письмові документи суд вважає, що у вимогах [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] - задовольнити із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є братом [PERSON] по батьківській лінії споріднення від першого шлюбу. Мати [PERSON] була другою дружиною в [PERSON] [PERSON] від народження, проживав у згаданому будинку, а після одруження і по даний час проживає там із сімєю. [PERSON] на праві власності належало будинковолодіння по вул.Бобинського, 12, в м.Червонограді. 15 березня 1990 року дружина [PERSON] померла і останній залишився проживати із сином [PERSON] На той час [PERSON] проживав окремо від батька, мав свою сімю і був забезпечений житлом. 16 травня 1996 року [PERSON] помер (а.с. 6) і в спірному будинковолодінні залишився проживати [PERSON]Ф із сімєю. Зазначене встановлено із пояснень [PERSON], підтверджено поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], Богдан Е Я.,[PERSON] і не заперечується в судовому засіданні [PERSON] У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення правовідносин між сторонами визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління, або володіння спадковим майном. Відтак суд дійшов висновку, що після смерті [PERSON] його син від другого шлюбу [PERSON], вступив в управління і володіння спадковим майном -- будинковолодінням по вул.Бобинського, 12, в м.Червонограді Львівської області, тому за ним слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на зазначене жиле приміщення. [PERSON] знав про наявність заповіту від 11 жовтня 1989 року, однак не вчиняв жодних дій для прийняття спадщини - будинковолодіння повул.Бобинського,12, в м.Червонограді . Більше того, він погодився, щоб там проживав його брат по батьківській лінії споріднення [PERSON] У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. В судовому засіданні [PERSON] просив застосувати до вимог [PERSON] позовну давність. [PERSON] в суді не зміг пояснити не тільки причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], але і загального строку позовної давності. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд не вбачає поважних причин пропущення [PERSON] позовної давності, тому його вимоги про продовження строку для прийняття спадщини [PERSON] не можуть бути задоволеними. На підставі наведеного,

Outcome: approved