Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

13 листопада 2009 року позивач звернулась до суду з позовом та, остаточно уточнивши позовні вимоги, просила постановити рішення, згідно якого визнати причиною нещасного випадку незабезпечення роботодавцем безпечних умов праці, змінити формулювання звільнення з ст.38 на п.3 ст.38 КЗпП, зобов'язати відповідача виплатити вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку та видати їй направлення в Одеську обласну травматологічну МСЕК для встановлення відсотку втрати працездатності. Крім того, просила притягнути посадових осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до кримінальної відповідальності за внесення неправдивих відомостей у документи та давання завідомо неправдивих свідчень у суді. Свої вимоги мотивувала тим, що вона працювала вихователем дошкільного учбового закладу № 278 «Ясла-Сад», педагогічний стаж біля 28 років. 26.03.2009 року о 12 год 20хв. у туалетній кімнаті зазначеного закладу [PERSON] підсковзнулась і впала, при падінні отримана травму лівої руки Піднятися самостійно позивач не змогла і виповзла в роздягальню. В дверях ігрової кімнати стояв хлопчик [PERSON], якого позивач попросив покликати медичну сестру. До позивача одразу ж прийшли медична сестра [PERSON], завідуюча дитячим садком [PERSON], методист [PERSON] Медична сестра [PERSON]Х наклала позивачці шину на ліву руку, зміряла тиск, який виявився нормальним, після чого батьки дітини з її групи Мотуляк відвезли її до лікарні зробивши знімок лівої руки, який показав, перелом промінові кістки, після чого був накладений гіпс. У звязку з наведеним позивач знаходилась на лікарняному в період з 26.03.2009 р. по 06.07.2009 року, а після для продовження лікування пішла у відпустку з 07.07.2009 року Після закінчення відпустки, у звязку з неможливістю у подальшому виконувати свої посадові обов'язки, вона звернулась до завідуючого дошкільного учбового закладу № 278 «Ясла-Садок» з заявою про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, однак наказом №225 від 04.09.2009 року була звільнена за ст.38 вказаного Кодексу за власним бажанням. 11.06.2010 року був складений акт про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом форми Н-1, який був затверджений начальником територіального управління Держгірпромнагляду по Одеській області, ознак видати позивачці направлення на МСЕК для визначення відсотка втрати працездатності відділ освіти Київської райадміністрації відмовляється. У судовому засіданні [PERSON]С позов підтримала з урахуванням уточнень від 09.11.2010 року, просила його задовольнити. Представники віділу освіти Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, вказуючи, що даний випадок стався у зв'язку з різким погіршенням здоров'я позивачки (запаморочилась голова) і вини відповідачів у тому немає. Крім того, зазначали, що акт форми Н-! не є лігитимним, так як крім голови комісії ніким не підписаний, а усі члени комісії висловили окрему думку. Завідувач дошкільного навчального закладу „Ясла-садок №278 [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що жодних порушень трудової дисципліни з боку керівництва дитячого закладу не було. Заслухавши доводи позивачки, вислухавши заперечення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами є трудовими та врегульовані нормами Кодексу Законів про Працю України та „Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N 1112. У судовому засіданні встановлено, що наказом №153 від 27.08.2007 року [PERSON] була прийнята з 03.09.2007 року вихователем у дошкільний навчальний заклад „Ясла-садок №278 комбінованого типу м. Одеси. Як пояснила позивач у судовому засіданні, вони працюють у дві зміни: перша зміна - з 7.00 ранку до 16.00год., друга - з 10.00 до 19.00. 26.03.2009 року вона працювала у першу зміну з 7.00 ранку. Після прогулянки приблизно о 12 годині вона привела дітей до групи та продовжувала виконувати свої обов'язки, готуючи дітей до прийняття водних процедур. У туалетній кімнаті позивач вступила у лужу води, яка просочувалась з-під унітазу, підсковзнулась і впала, при падінні отримала травму лівої руки. Піднятися самостійно не змогла і виповзла в роздягальню. В дверях ігрової кімнати стояв хлопчик [PERSON], якого вихователька попросила покликати медичну сестру. До позивача одразу ж прийшли медична сестра [PERSON], завідуюча дитячим садком [PERSON]. методист [PERSON] Медсестра поміряла їй тиск, який виявився цілком нормальним (110-80) та наклала шину на ліву руку. Після чого у групі залишилась тільки [PERSON], її донька [PERSON], що приїхала за викликом та помічник вихователя [PERSON] Разом з батьками дитини Мотуляк та своєю донькою [PERSON] поїхали до поліклініки №20, де лікарем був зроблений знімок та накладений гіпс. Як вбачається з листків непрацездатності, які знаходяться на аркушах справи 63-65, [PERSON] перебувала на лікарняному з 26.03.10р. по 6 липня 2010 року з діагнозом закритий перелом лівої проміневої кістки. Згідно відповіді Головного лікаря КУ „Міська поліклініка №20 від 05.08.2009 року №623 ступінь тяжкості травми позивача є тяжким. Відповідно до відповіді Головного лікаря від 17.11.2009 року №944 внаслідок опитування хворої травма була визначена побутовою, про що і були здійснені відповідні записи у листках непрацездатності позивача та медичній картці. Як пояснювала [PERSON] у судовому засіданні, вона не пам'ятає, що казала лікарю в день отримання травми та чому він записав, що травма мала невиробничий характер, так як у неї дуже сильно боліла рука і вона знаходилась майже в непритомному стані. Під час лікування вдома та в стаціонарі Овідіопольської лікарні позивачці стало відомо, що вона має право на отримання акту про нещасний випадок на виробництві. Після чого вона звернулась до завдувача дитячим садком з проханням видати їй такий акт. 3 квітня 2009 року завдувачем дитячого садку [PERSON] був складений акт про нещасний випадок невиробничого характеру, в якому зазначено, що у [PERSON] запаморочилась голова і вона впала на руку вдома, причина нещасного випадку погіршення стану здоров'я. Зазначений акт був підписаний вихователем-методистом [PERSON], головою профспілки [PERSON], старшою медсестрою [PERSON]. С.Х. та завгоспом [PERSON] (а.с.59). Суд критично ставиться до пояснень представників відповідача про те, що така причина випадку була зазначена внаслідок записів у лікарняних листках про невиробничий характер травми, так як перший листок непрацездатності був отриманий [PERSON] лише 24 квітня 2010 року. Також, на думку суду, адміністрацією дитячого садка були порушений п.8 „Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N 1112 згідно якого про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до подання необхідної допомоги потерпілому. У разі настання нещасного випадку безпосередній керівник робіт (уповноважена особа підприємства) зобовязаний: терміново організувати подання першої медичної допомоги потерпілому, забезпечити у разі необхідності його доставку до лі кувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, роботодавця, керівника первинної організації профспілки, членом якої є потерпілий, або уповноважену найманими працівниками особу з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки; зберегти до прибуття комісії з розслідування (комісії із спеціального розслідування) нещасного випадку обстановку на робочому місці та устатковання у такому стані, в якому вони були на момент нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоровю інших працівників і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів до недопущення подібних випадків. Не погоджуючись із вказаним висновком комісії, [PERSON] звернулась до Прокуратури Київського району м. Одеси, Територіального управління Держгірпромнагляду в Одеській області, відділу освіти Київської районної адміністрації для проведення додаткових розслідувань. Так 04.09.2010 року коміссією у складі [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] був складений акт форми НПВ про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом, згідно якого нещасний випадок стався у роздягальні старшої групи №3 дитячого садку у зв'язку з тим, що у позивача запаморочилась голова і вона по шафі для дитячої одежі посунулась і впала на руку. Суд звертає увагу на те, що даний акт був підписаний, зокрема, завгоспом [PERSON]та головою профспілки [PERSON], які в акті від 03.04.2009 року підтверджували, що позивач впала вдома (а.с.54-57). 17.09.2009року [PERSON] звернулась до Прокуратури Київського району м. Одеси Територіального управління Держгірпромнагляду в Одеській області з проханням провести повторне розслідування. Прокуратурою Київського району м. Одеси 19.10.2009 року в присутності психолога приюта №2 [PERSON] та [PERSON] були отримані пояснення [PERSON], [INFO], який підтвердив, що його вихователька впала саме в туалетній кімнаті (а.с.61). 21.10.2009року були складені акти форми НПВ та форми Н-5, згідно яких причиною випадку було раптове погіршення здоров'я позивачки, на яке впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів не встановлено, у зв'язку з чим даний нещасний випадок не визнається пов'язаним із виробництвом (а.с. 21-31). Але, суд не погоджується з таким твердженням, так як відповідно до пункту 14 „Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N 1112 нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обовязків, визнаються повязаними з виробництвом. Так як під час судового засідання було встановлено та не заперечувалось представниками відповідачів, що даний випадок стався з [PERSON]С, під час виконання нею трудових обов'язків, то суд вважає доведеним, що даний нещасний випадок повязаний з виробництвом. Також суд вважає безпідставним посилання представників відповідача на 17 Порядку, відповідно до якого нещасні випадки, що сталися внаслідок раптового погіршення стану здоровя працівника під час виконання ним трудових (посадових) обовязків (крім випадків, зазначених у пункті 15 цього Порядку, у разі відсутності умов, зазначених у пункті 18 цього Порядку), визнаються повязаними з виробництвом за умови, що погіршення стану здоровя працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоровя, так як жодних доказів раптового погіршення стану здоров'я [PERSON] у судовому засіданні відповідачами надано не було. Навпаки, згідно довідки Головного лікаря Комунальної установи „Міська поліклініка №20 від 09.04.2010 року №251, [PERSON] зверталась до поліклініки №20 з 11.03.08р. по 14.03.08р. та з 25.03.08р. по 02.04.2008 року з приводу гострого респіраторного захворювання, ускладненого гострим бронхітом. За період спостереження до нещасного випадку у хворої захворювань, які супроводжувались би раптовим погіршенням самопочуття, запамороченням, втратою рівноваги - не було. Крім того, суд звертає увагу на пояснення свідків, допитаних у судовому засіданні. Так, [PERSON], що була завідувачем батьківського комітету групи [PERSON], підтвердила, що про те, що унітаз у туалетній кімнаті підтікає, вона знала ще наприкінці 2008 року. 20.02.2009року вона була присутня на батьківських зборах, де виступала завідуюча дитячим садком [PERSON], яка повідомила про стан каналізації у туалетній кімнаті та запропонувала батькам зібрати гроші на ремонт каналізації та купівлю меблів. Батьки вирішили зібрати по 20 гривень на ремонт каналізації у туалетній кімнаті та по 40 гривень для купівлі шкафчика, що підтверджується протоколом батьківських зборів групи №3 від 20.02.2009 року (а.с.58). Однак, колишя завідуюча дитячим садком [PERSON] проти такого категорично заперечувала, вказуючи, що грошові кошти збирались на купівлю меблів та на ремонт рукомийників. Факт підтікання унітазу у туалетній кімнаті групи також підтвердили [PERSON], що працювала помічником вихователя, [PERSON], дитина якого навчалась у дитячому садку, який особисто за проханням [PERSON] приходив до туалету з наміром відремонтувати його та [PERSON], яка особисто на батьківських зборах не була, однак знала про несправність унітазу. У зв'язку з неможливістю за станом здоров'я виконувати свої посадові обов'язки 31.08.2009 року [PERSON] звернулась до завідувача ДУЗ №278 [PERSON] з заявою про звільнення на підставі п.3 ст.38 КЗпП України у зв'язку з недодержанням адміністрацією дитячого закладу вимог ч.ч.2,3 ст.153 вказаного Кодексу. Однак, наказом №225 від 04.09.2009 року [PERSON] була звільнена 07.09.2009 року з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КзпП України (а.с.139). Крім того, 10 червня 2010 року комісією, призначеною наказом Територіального управління Держгіпромнагляду по Одеській області був складений акт Н-5 спеціального розслідування нещасного випадку (а.с.105-109), на підставі якого 11 червня 2010 року був складений акт про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом форми Н-І, з якого вбачається, що позивач із-за особистої необережності в туалетній кімнаті підсковзнулась і впала на руку (а.с.117- 120). Вказані акти були підписані усіма членами комісії, однак [PERSON] О Я., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були не згодні із змістом актів та виклали свою окрему думку письмово. У судовому засіданні представники відділу освіти вказували на те, що даний акт форми Н-1 не є дійсним, так як погоджений лише головою комісії [PERSON], що, на їх думку, є підставою для відмови позивачці у видачі направлення на МСЕК. Також, представники відділу зазначали, у судовому засіданні, що не мають можливості видати таке направлення у зв'язку з тим, що [PERSON] вже не знаходиться з ними у трудових відносинах. Однак, суд не може погодитись із даним твердженням, так як згідно п. 59 Порядку у разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сімї чи особи, яка представляє його інтереси, із змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ) рішення спеціальної комісії може бути оскаржено у судовому порядку, а акти Н-5 та Н-1 від 11.06.2010 року у встановленому законом порядку відповідачами оскаржені не були, тобто є чинними. Як вбачається з відповіді Спеціалізовної травматологічної МСЕК Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи, даної 20.10.2010 року на запит відділу освіти Київської районної адміністрації №612, відділу освіти було роз'яснено, що підприємство має правову основу надати направлення на МСЕК для встановлення відсотка втрати працездатності потерпілому навіть якщо він вже звільнився, але у разі встановлення комісією з розслідування факту виробничої травми. Згідно ст. 30 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду соціального страхування від нещасних випадків і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоровя. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, причину, час настання та групу інвалідності у звязку з ушкодженням здоровя, а також визначає необхідні види медичної та соціальної допомоги. Огляд потерпілого проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури. Зважаючи на викладене, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині зобов'язання відділу освіти видати направлення для проходження МСЕК підлягають задоволенню. Одночасно слід зауважити, що суд вважає не доведеним, що даний нещасний випадок стався з вини адміністрації дитячої установи, яка своєчасно не вжила заходів для ремонту системи каналізації та не створила безпечних умов праці, передбачених ст.153 КЗпП України, у зв'язку з чим позивача повинно було звільнити з роботи на підставі п.3 ст.38 КЗпП України, як вона просила у своїй заяві, а не на підставі ст.38 даного Кодесу, як було зазначено в наказі про звільнення. До даного висновку суд дішов з урахуванням того, що акт спеціального розслідування випадку від 11.06.2010 року, яким не встановлено дій чи бездіяльності посадових осіб ДНЗ №278, що призвели до нещасного випадку, та акт про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 11.06.2010 року, в якому причиною нещасного випадку зазначена особиста необережність [PERSON], позивачкою оскаржені у встановленому п. 59 Порядку не були. Крім того, згідно технічного висновку „Про експлуатаційну придатність плиточного покриття підлоги в туалетній кімнаті старшої групи №3 ДУЗ „Яслі-сад №278 плитка в туалетній кімнаті відповідає вимогам ДБН та придатний до подальшої експлуатації. Відповідно до довідки завідуючої дитячого садку та листа начальника управління освіти та науки Одеської міської ради [PERSON] від 19.05.2010 року №1478 ремонтні роботи із заміною унітазів, труб, рукомийника в туалетній кімнаті старшої групи №3 в період з 2007 по 2009 р. не проводились. Також комісії встановили, що обидва унітази однакові, ненові, експлуатуються протягом тривалого часу. Крім того, у судовому засіданні [PERSON], колишній завгосп ДНЗ №278, [PERSON], яка з 02.02.2008р. по 30.09.2009 року була завідуючою дитячого садка, та теперішя завідуюча [PERSON] підтвердили, що у дитячому садку існує технічна книга, в яку вихователі та інші працівники садку заносять свої заявки щодо необхідності виконання робіт з поточного ремонту. Однак, [PERSON] чи [PERSON] жодних записів з приводу несправної каналізації у цій книзі у 2008- 2009 роках не робили. Судом була оглянута така книга за 2010 рік, гак як за 2009 рік дана книга не зберіглась. Також, суд критично ставиться до протоколу №1 батьківських зборів групи №3, так як голова батьківського комітету [PERSON] особисто підтвердила у судовому засіданні, що до цього та після цього протокли зборів у групі взагалі не велись. Відповідно до ст. 235 КЗпУ у разі формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган який розглядає трудовий спір, зобовязаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю закону. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині зміни формулювання звільнення та стягнення вихідної допомоги задоволенню не підлягають, так як під час судового засідання твердження позивачки про невиконання керівництвом дитячого садку законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору не знайшли свого документального підтвердження. Також позивачкою не було надано жодних доказів звернення до керівництва дитячого салку з повідомленням про незадовільний стан каналізації у туалетній кімнаті групи. Також слід зазначити, що притягнення до відповідальності за внесення неправдивих відомостей у документи та давання завідомо неправдивих свідчень у суді, до компетенції даного суду не входить, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial