Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просить суд стягнути на її користь аліменти у розмірі 1500 гривень, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно та 1\\2 додаткових витрат на виховання, навчання, лікування на утримання неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. При цьому посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання не надає, хоча має таку можливість. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги і просить суд їх задовольнити, пояснивши, що на утримання дитини відповідач матеріальної допомоги не надає, чим ставить її у складне матеріальне становище. Відповідач у судове засідання не з*явився, попереджався належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухав пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено судом в процесі судового засідання, сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 1979 року. За цей період у сторін народився син [PERSON],04 жовтня 2002 року, свідоцтво про народження серії 1-ЖД № 398286, який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На цей час відповідач не надає достатньо матеріальної допомоги на утримання дитини, чим ставить позивачку у важке матеріальне становище, тому просить стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі та ? частину додаткових витрат. Згідно з довідкою Секретарівської сільської Ради, від 15.09.2009 року, за № 220, сини позивачки проживає разом з нею за адресою: Одеська область Біляївський район с. Секретарівка, вул. Зарічна буд. 14, та знаходяться на її утримані. Позивачка згідно довідки про доходи від 16.09.2009 року №1383, працює завідуючою дитячим садком в Одеській області Біляївського району с. Секретарівка та отримує на місяць 1501,50 грн. Відповідач, зі слів позивачки, працює головою фермерського господарства «Михайлівське», однак документальних доказів цього, а також зведень про середньомісячний заробіток відповідача позивачкою не надано. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а за рішенням суду ( ч.3 ст. 181 СК України) кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України,мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше ніж 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що позивачка не надала докази про мінливість доходів відповідача, та про те, що частину заробітньої плати він одержує в натурі, суд вважає можливим стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього, позивачкою не надано доказів того, що дитина потребує додаткових витрат, пов*язаних з особливими обставинами, або доказів наявності таких обставин, у зв*язку з чим в задоволенні цієї частини позовних вимог позивачки також належить відмовити.

Outcome: partial