Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована та мешкає відповідачка, яка користується послугами позивача, однак не вносить вчасно оплату за надані послуги в зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість за період з 01.01.2002 року по 31.12.2004 року в розмірі 1877,28грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, шляхом стягнення з відповідачки заборгованості в розмірі 1877,28грн., а також судових витрати понесені ними при зверненні із позовом до суду в розмірі 30 гривень, а всього \~1907,28грн. Обґрунтовуючи свої вимоги представник позивача вважає, що заборгованість повинна бути стягнута у повному обсязі за весь період часу, а звертатися із вимогою щодо поновлення строку позовної давності є його право, а не обовязок, у звязку з чим вважає, що така вимога є безпідставною. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, суду пояснила, що вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, у звязку з закінченням строку позовної давності, який вона просить застосувати про розгляду справи. Відповідачка в судове засідання зявилась, однак до початку судового засідання повідомила суд про незгоду із позовним вимогами, просила застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Вислухав пояснення представника позивача та відповідачки. а також вивчив матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка мешкає в квартирі [ADDRESS] та користується послугами позивача, але не сплачує їх у повному обсязі у звязку з чим за період часу з 01.01.2002 року по 31.12.2004 року за нею утворилась заборгованість в розмірі 1877,28грн. В обґрунтування позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості з 01.01.2002 року по 31.12.2004 року. Також в судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити у звязку з чим до суду із позовом про стягнення вищезазначеної заборгованості вони звернулись лише 03.11.2010 року. Крім того, позивач посилається на норми зобовязального права та вказує, що відповідачами не виконуються взяті на себе зобовязання, але не надав суду чи то договору чи то іншого документу на підставі якого склались між сторонами зобовязання та відповідно, умови, на підставі яких таке зобовязання повинно виконуватись. Відповідно до ст.ст. 257, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та її перебіг переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник позивача вважає не доцільним заявляти вимоги щодо поновлення строку позовної давності, а суд, відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Таким чином, враховуючи докази надані в обґрунтування позивних вимог, суд вважає, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено у звязку із пропуском строку позовної давності без поважних причин.

Outcome: dismissed