Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого покликається на те, що 10.09.2010 року позичив [PERSON] кошти в сумі 7000 грн., яка згідно наданої розписки, зобовязалась повернути позичені кошти до 10.11.2010 року, повертаючи кожні 2 тижні частину боргу в розмірі 1750 грн. зі сплатою неустойки в розмірі 1% від залишкової суми щоденно. Проте відповідачка не виконала взятих на себе зобовязань, 29.09.2010 року повернула лише частково кошти в розмірі 1750 грн. Станом на 08.12.2010 року розмір неустойки становить 3097,50 грн. На неодноразові звернення позивача про повернення коштів, відповідачка вказала, що у неї немає таких коштів. На його утриманні знаходиться мати та сестра, дані кошти потрібні йому на лікування матері та для повернення боргу. Такий стан речей спричинив йому глибокі душевні переживання та страждання, що негативно відобразилось на його самопочутті та стані здоровя, а також вплинуло на звичні життєві стосунки, а тому просить стягнути з відповідачки 5000 грн. моральної шкоди. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомила суду причини неявки, хоча була, на підставі абз.2 абз.2 ч.5 ст.74 ЦПК, належно повідомлена про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних міркувань. Матеріалами справи встановлено, що 10.09.2010 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачці кошти в розмірі 7000 грн., а відповідачка зобовязалась повернути вказану суму коштів до 10.11.2010 року та повертати кожні 2 тижні частину боргу в розмірі 1750 грн. із сплатою неустойки в розмірі 1% від залишкової суми щоденно, про що склала розписку в присутності [PERSON] та [PERSON] (а.с.9) Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. З ч.1 ст.550 ЦК України вбачається, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 5250 грн., та неустойки в розмірі 3097,50 грн. (59 днів х 52,50 грн). Щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди, то суд приходить до переконання, що в цій частині позову слід відмовити, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено стягнення моральної шкоди за договором позики. При винесенні рішення судом враховуються вимоги п.п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31.03.1995 року №4.

Outcome: approved