Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок, який розташовано за адресою: [ADDRESS], після смерті сина, [PERSON],померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що житловий будинок [ADDRESS] є власністю її сина - [PERSON], який помер [INFO]. Позивач є спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці, у тому числі й діти померлого, про прийняття спадщини за законом до відповідних органів не зверталися. Комунарська селищна рада Харківського району Харківської області до суду про визнання спадщини відумерлою не зверталась. Фактично спадкове майно прийнято позивачем, оскільки вона мешкає в зазначеному буднику та доглядає за ним. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Комунарської селищної ради Харківського району Харківської області до суду надана заява у якій просить розглянути справу та прийняти рішення у відсутності його представника. Суд, враховуючи доводи позивача та відповідача, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач - [PERSON], є матір'ю спадкодавця - [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього серії [NUMBER], виданого 22.10.1948 року Пономаренківською сільською радою. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], зареєстрованого Комунарською сільською радою Харківського району Харківської області 18.09.1995 року Згідно з довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 09.02.2011 року право приватної власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], зареєстровано в цілому за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Харківської районної ради 24.08.1990 року. Реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] первинна, ніяких переходів права власності не здійснювалось, замовлень на видачу витягу з реєстру прав на жилий будинок в бюро не надходило. Самовільно збудовані споруди відсутні. Згідно з наданою до суду копією технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого 05.04.2011 року, власником вказаного будинку є [PERSON]. Згідно з повідомлення Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області за наслідком розгляду заяви [PERSON] щодо зникнення документів з будинку, належному її померлому сину, а саме, технічного паспорту та свідоцтва про право власності на будинок від 24.08.1990 року, прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України. Згідно довідки Першою державною нотаріальною контори Харківського району Харківської області за період з 1997-2011 роки спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON], який мешкав в [ADDRESS] не заводилась, свідоцтво про право на спадщину держконторою не видавалась. Згідно повідомлення Харківського обласного державного нотаріального архіву Головного управління юстиції у Харківській області за наявними в нотаріальному архіві даними згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за 1995-1996 роки, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Вищенаведені документи свідчать про відсутність волевиявлення осіб, які мають прав на спадщину, про її прийняття з дня відкриття спадщини -[INFO] до цього часу. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, прийняття чи неприйняття спадщини є правом спадкоємців за заповітом чи за законом. Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язкін (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст..1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач - [PERSON], як мати померлого, є спадкоємцем за законом першої черги. Згідно із ст. 1268 УЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину . якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, від не заявив відмову від неї. Відповідно до СТ..1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На час відкриття спадщини - [INFO] позивач проживала разом з спадкодавцем - [PERSON] у будинку [ADDRESS]. Від прав на спадкування вона не усунена, від прийняття спадкування не відмовлялась. Орган місцевого самоврядування - Комунарська сільська рада, з відповідною заявою до суду за місцем відкриття спадщини про визнання її відумерлою не зверталась. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому силі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно із ст. 524 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошення його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно із ст.527 ЦК УРСР (в ред.акції 1963 р.) спадкоємцями можуть бути особи, що біли живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно із ст.529 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках діти ( у тому числі усиновлені), супруг та батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини за законом необхідно, щоб спадкоємець її прийняв згідно ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 р.) Відповідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР ( в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності належав будинок [ADDRESS], яке не припинилась після його смерті. Позивач - [PERSON] на день смерті спадкодавця проживала разом з ним в будинку [ADDRESS] та прийняла спадщину - зазначений житловий будинок, оскілки здійснювала нагляд за ним після смерті спадкодавця. Онуки позивача - діти померлого [PERSON], не вчинили жодної дії, яка б свідчила про прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) тому, згідно із ст. 553 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) слід вважати, що вони відмовились від спадщини. Таким чином, за позивачем [PERSON] має бути визнано право власності в порядку спадкування за законом на спадщину від спадкоємця [PERSON], померлого [INFO], а саме: житловий будинок [ADDRESS].

Outcome: approved