Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-22 00:00:00

ТОВ «Сучасні інформаційні технології «ІНСІТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 13270 грн. 81 коп. та витрат по оплаті судового збору та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. При цьому позивач вказує на те, що 29.08.2007 року між ТОВ «Сучасні інформаційні технології «ІНСІТ» та [PERSON] було укладено договір грошової позики на суму 10000 грн. строком на 12 місяців, тобто до 29.09.2008 року. Відповідно до видаткового касового ордеру №749 від 29.08.2007 року на суму 8300 грн. та видаткового касового ордеру №754 від 30.08.2007 року на суму 1700 грн. позивачем видано відповідачу 10000 грн., про що свідчить власноручний підпис [PERSON] на видаткових касових ордерах. Однак, згідно з прибутковим касовим ордером №488844 від 17.04.2008 року відповідач повернула суму коштів в розмірі 1000 грн., що підтверджується підписами головного бухгалтера та печаткою підприємства ТОВ «Сучасні інформаційні технології «ІНСІТ». Як зазначає позивач, в порушення договірних зобов'язань, що виникли між ним та відповідачкою, остання суму позики в строк до 29.09.2008 року не повернула. Неодноразові нагадування про необхідність повернення грошей результату не дали, а тому позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимога підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, а відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.74 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення відповідно до положень ст.ст.224-227 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 1046 ЦК України по договору позики одна сторона передає у власність другій стороні гроші або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошей чи рівну кількість речей того ж виду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 29.08.2007 року між ТОВ «Сучасні інформаційні технології «ІНСІТ» та [PERSON] було укладено договір грошової позики на суму 10000 грн. строком на 12 місяців, тобто до 29.09.2008 року, згідно якого відповідно до видаткового касового ордеру №749 від 29.08.2007 року на суму 8300 грн. та видаткового касового ордеру №754 від 30.08.2007 року на суму 1700 грн. позивачем видано відповідачу 10000 грн., про що свідчить власноручний підпис [PERSON] на видаткових касових ордерах. Однак, згідно з прибутковим касовим ордером №488844 від 17.04.2008 року відповідач повернула суму коштів в розмірі 1000 грн., що підтверджується підписами головного бухгалтера та печаткою підприємства ТОВ «Сучасні інформаційні технології «ІНСІТ». Тобто, заборгованість відповідачки перед позивачем за поставлений товар становить 9000 грн. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою повернути йому позичені ним гроші, але відповідач згідно умов, обумовлених в договорі, гроші йому не повернула. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобов»язання належним чином згідно договору і чинного законодавства. Зі сторони відповідача не було жодних дій щодо повернення суми боргу. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Окрім того, відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, на 16.11.2010 року борг [PERSON] перед позивачем становить 13270 грн. 81 коп., з яких: -борг за поставлений товар 9000 грн., -заборгованість по процентах 698 грн. 30 коп., -інфляційні збитки 2799 грн., -пеня 773 грн. 51 коп. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідачка [PERSON] свої зобов'язання за договором позики належним чином не виконує, на вимогу позивача гроші не повернула, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Сучасні інформаційні технології «ІНСІТ» борг в сумі 13270 грн. 81коп. Оскільки суд задовольняє вимоги ТОВ «Сучасні інформаційні технології «ІНСІТ», то. відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 133 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved