Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати договір купівлі-продажу квартири № 39 за адресою: м. Харків, Стадіонний проїзд, 2, укладений 30 грудня 2009 року між відповідачами, повернути сторони за договором у первісний стан та зобовязати провести двосторонню реституцію. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів сплачені при предявленні позову до суду судові витрати, а саме судовий збір у сумі 1700 гривень, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 37,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 07 березня 2006 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, 04 квітня 2006 року за спільні кошти подружжя була придбана двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У листопаді 2008 року позивач виїхав за межі України та повернувся у лютому 2010 року. Після повернення позивачу стало відомо, що дружина без його згоди та відома продала відповідачу [PERSON] квартиру, яка є спільною власністю сторін, отримала від продажу квартири 228800,00 гривень. Позивач зазначає, що відповідачка незаконно позбавила його права власності на квартиру, а також порушила права спільної дитини сторін. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив про обставини, викладені вище та просив позов задовольнити. Також, позивач зазначив, що він не був присутнім при оформленні договору купівлі-продажу квартири, оскільки перебував за межами України, згоди опікунської ради при продажу квартири, де зареєстрована дитина не було. Шлюб між сторонами був розірваний після укладення договору купівлі-продажу, на теперішній час сторони у шлюбі не перебувають. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомленна своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні документи, причини неявки суду не повідомила, заперечень за позовом та заяви про Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не визнав позовні вимоги, пояснив, що [PERSON] ввела його в оману, оскільки той факт що на момент придбання квартири вона перебувала у шлюбі відповідачу відомий не був. При оформленні угоди купівлі-продажу у нотаріуса були присутні [PERSON] з дружиною, [PERSON] та чоловік, що прийшов разом з нею. Також відповідач зазначив, що [PERSON] не повідомила його та нотаріуса про той факт, що квартира була придбана у шлюбі, тобто ввела його в оману. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав письмові заперечення за позовом, якими зазначив наступне. При оформленні договору купівлі-продажу відповідачка [PERSON] замовчала той факт, що вона перебуває у шлюбі, тобто ввела покупця в оману щодо обставин, маючих істотне значення, та відповідно до ст.. 230 ЦК України [PERSON] має відшкодувати [PERSON] завдану шкоду у подвійному розмірі. Представник третьої особи приватного нотаріуса ХМНО [PERSON], [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних послуг, у судовому засіданні просив ухвалити рішення на розсуд суду та зазначив, що [PERSON] при укладення договору купівлі-продажу квартири була надання заява, якою вона зазначила, що не перебуває у шлюбі, документ, який посвідчував особу [PERSON] паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Для оформлення угоди купівлі-продажу квартири необхідно надати нотаріусу правовстановлюючі документи на відчужуване майно, витяг про реєстрацію права власності, паспорт, заява, довідка з місця проживання. Особливого порядку, за яким при нотаріальному посвідченні договору необхідно надавати лише паспорт громадянина України не має. Третя особа КП Харківське міське бюро технічної інвентаризаціїу судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідачка [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 07 березня 2006 року міським відділом РАЦС № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 332 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 032912). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 047991). 04 квітня 2006 року сторони придбали квартиру № 39 будинку № 2 по Стадіонному проїзду в м. Харкові, про що був укладений договір купівлі-продажу серії ВСР № 499069 від 04.04.2006 року. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявлялась, заперечень не надала. Як свідчать матеріали справи, а також відповідно до пояснень позивача по справі, спірна квартира була придбана під час шлюбу за спільні кошти подружжя. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.12.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судом встановлено, що відповідачка, без згоди та відома колишнього чоловіка, відчужила квартиру № 39 будинку № 2 по Стадіонному проїзду в м. Харкові, що знаходилася у спільній сумісній власності подружжя, уклавши 30.12.2009 року з [PERSON] договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5540. При оформленні оспорюваного договору купівлі-продажу відповідачкою було надано заяву, якою вона повідомляє, що у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах вона не перебуває, квартира є її особистою власністю та придбана за особисті кошти відповідачки. Крім того, відповідачкою було надано довідку дільниці № 54 КП Жилкомсервіс від 28.12.2009 року, згідно якої [PERSON] зареєстрована у вищезазначеній квартирі одна. Відповідно до ст.. 65 СК України, при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Таким чином, судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] було замовчено існування обставин, які є перешкодою для укладення угоди купівлі-продажу квартири. При таких обставинах, відповідно до положень ст. 215 ЦК України, суд вважає недійсним договір купівлі-продажу квартири № 39 будинку № 2 по Стадіонному проїзду в м. Харкові. Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючі зазначене, суд зобовязує відповідача [PERSON] сплатити [PERSON] суму у розмірі 228800 грн, за яку була продана квартира. При предявленні позову до суду позивачем були сплачені судовий збір у сумі 1700 гривень, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 37,00 гривень, що підтверджується квитанціями № 1899949, 1899960 від 25 травня 2010 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідачів на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 1737,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved