Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

Позивач 17.03.2011 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору застави дійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що згідно кредитного договору від 14.12.2007 року між сторонами відповідач отримав грошові кошти в сумі 190000 доларів США. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави від 14.12.2007 року, згідно умов якого заставодавець передав банку в заставу своє майно два комбайни загальною вартістю 649000 грн., який в подальшому 18.12.2007 року був зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі ч. 3 ст. 577 ЦК України. Згідно додаткової угоди № 1 від 13.10.2009 року сторони дійшли згоди про те, що договір застави набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання заставодавцем зобовязань за кредитним договором у повному обсязі. Посилаючись на ст.ст. 203, 215 ЦК України позивач просить визнати договір застави дійсним. Ухвалою суду до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача було залучено [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтвердив свої вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги визнали. В судовому засіданні представник третьої особи, заперечуючи проти позовних вимог, пояснив наступне. Згідно п. 5.2 договору застави № 2/1/2007/840-3/866 від 14.12.2007 року даний договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до виконання заставодавцем зобовязань за кредитним договором у повному обсязі. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення, то такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 12.10.2009 року, яке набрало чинності, по цивільній справі № 2-2298/09 встановлено, що спірний договір застави є неукладеним, а тому зазначені в договорі застави комбайни не є предметом застави, а сам договір від 14.12.2007 року не може бути визнаний дійсним. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору № 2/1/2007/840-К/866 від 14.12.2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON], останній отримав грошові кошти в сумі 190000 доларів США на споживчі цілі під 14,4 % річних строком до 14.11.2012 року. В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором між банком та [PERSON], як власником майна, було укладено договір застави № 2/1/2007/840-3/866 від 14.12.2007 року, відповідно до умов якого заставодавець передав банку в заставу майно: - комбайн CASE 2166, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], заводський номер JJCO183269, свідоцтво про реєстрацію серії АБ № 485148, видане інспекцією Олександрійського району державного технічного нагляду Кіровоградської обласної державної адміністрації 12.12.2007 року, заставною вартістю 325898 грн., який належить [PERSON] та зареєстрований за адресою: [INFO], - комбайн CASE 2166, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], заводський номер JJCO183290, свідоцтво про реєстрацію серії АБ № 485149, видане інспекцією Олександрійського району державного технічного нагляду Кіровоградської обласної державної адміністрації 12.12.2007 року, заставною вартістю 323110 грн., який належить [PERSON] та зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно п. 5.2 договору застави зазначено, що договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до виконання заставодавцем зобовязання за кредитним договором у повному обсязі. Зазначене у договорі застави рухоме майно відповідача зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 18.12.2007 року. 29.04.2009 року і 30.04.2009 року на підставі виконавчих листів, виданих Олександрійським міськрайонний судом та Апеляційним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 761258 грн., державним виконавцем міського відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на майно [PERSON] два комбайни, які зазначені в договорі застави від 14.12.2007 року. В червні 2009 року ВАТ «КБ «Надра» звернувся з позовом до міського відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції, підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] і [PERSON] про виключення заставного майна з опису й арешту та передачі заставного майна заставодержателю. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 12.10.2009 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що договір застави № 2/1/2007/840-З/866 від 14.12.2007 року є неукладеним, оскільки всупереч п. 5.2 договору застави не був нотаріально посвідчений, а тому не є чинним. На думку суду, аналіз матеріалів справи, пояснення сторін про обставини укладення договору застави, пояснення представника третьої особи свідчать про обґрунтованість і доведеність позовних вимог щодо дійсності вчиненого між сторонами договору застави. Однією з основних засад цивільного законодавства є положення про свободу договору, що зазначено в ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Так, згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Законом України «Про заставу» (ст. 13 Закону) станом на 2007 рік не передбачалось нотаріального посвідчення. В судовому засіданні сторони спростували, що була домовленість про нотаріальне посвідчення. Як пояснив представник позивача, що не заперечується відповідачем, п. 5.2 договору застави про момент набуття чинності договору в первинній редакції був формальним і технічно помилковим. В подальшому в додатковій угоді від 13.10.2009 року зазначений пункт 5.2 угоди був викладений в іншій редакції, згідно якої договір набув чинності з моменту його підписання, а не нотаріального посвідчення. Доводи представника третьої особи, який посилається на рішення Олександрійського міськрайонного суду від 12.10.2009 року по цивільній справі № 2-2298/09 суд не може прийняти до уваги, оскільки зазначене рішення стосується виключення заставного майна з акту опису й арешту та передачі заставного майна заставодержателю, а не спору про його недійсність. При укладенні сторонами договору застави вони фактично дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору без його формального нотаріального посвідчення, їх волевиявлення згідно ст. 203 ЦК України було вільним і відповідало внутрішній волі, договір належним чином оформлений письмово, оформивши його, приступили до його виконання, в Державному реєстрі було зареєстровано обтяження рухомого заставного майна, законом не передбачалось обовязкове нотаріальне посвідчення договору, що в сукупності дає підстави суду визнати договір застави № 2/1/2007/840-3/866 від 14.12.2007 року дійсним.

Outcome: approved