Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить зобовязати [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні земельною ділянкою в смт. Славське по вул. О. Степанівни. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно Державного акта їй належить земельна ділянка площею 0,3970 га. для ведення ОСГ. Влітку 2010 року [PERSON] безпричинно стала скандалити та чинити їй перешкоди в користуванні вищезгаданою земельною ділянкою. З цього приводу вона зверталась в Сколівський РВ, однак отримувала постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] На даний час вона продовжує чинити перешкоди у використанні земельної ділянки. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] дав пояснення аналогічні наведеним та доповнив, що [PERSON] не може працювати на спірній земельній ділянці, оскільки [PERSON] кричить та виганяє її з ділянки. Адвокат [PERSON] та представник [PERSON] просять позов задоволити. [PERSON] позов [PERSON] не визнала та подала зустрічний позов, згідно якого просить скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку та зобовязати [PERSON] повернути їй самовільно захоплену земельну ділянку площею 0,06 га. біля її житлового будинку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її батько [PERSON] в смт. Славське по вул. О. Степанівни, 9 мав власний житловий будинок та користувався земельними ділянками площею: 0,15 га. для обслуговування житлового будинку, 0.45 га. для ведення особистого селянського господарства. 03.07.1976 року її батько помер. Після його смерті в будинку продовжували проживати вона з мамою, братами та сестрами, і вони продовжували користуватись згаданими земельними ділянками. В 1984 році вона виїхала проживати в Полтавську область. В будинку залишились проживати мати, брати і сестри. Брат [PERSON] до дня смерті, а саме до 2002 року та брат [PERSON] до 2007 року проживали в будинку і користувались земельною ділянкою площею 0,45 га., за яку сплачували земельний податок. Брат [PERSON] дозволив [PERSON] лише косити на даній земельній ділянці. У 2007 році [PERSON] виготовила Державний акт. В 2009 році вона переїхала на постійне місце проживання в смт. Славське і отримала рішення Славської селищної ради від 24.02.2009 року, яким їй надано у приватну власність земельну ділянку площею 0.15 га. для обслуговування житлового будинку. Саме у 2009 році вона дізналась, що [PERSON] користується земельною ділянкою, яка належала її батькам. Крім того, [PERSON] встановила на згаданій земельній ділянці огорожу і захопила ще земельну ділянку площею 0,06 га., яка належить їй на підставі рішення селищної ради. На даний час біля її житлового будинку в користуванні є земельна ділянка площею 0,09 га. замість 0,15 га. Вважає, що [PERSON] незаконно одержала у власність земельну ділянку, оскільки ніхто із сусідів не підписував акту узгодження меж. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] дали пояснення аналогічні наведеним, просять позов задоволити. Крім того, [PERSON] доповнила, що земельна ділянка, на яку [PERSON] виготовила Державний акт належала її батькам, а тому така повинна була бути нею успадкована після їх смерті. [PERSON] подала заперечення на зустрічний позов [PERSON], згідно якого вважає, зустрічний позов [PERSON] безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. В поданому зустрічному позові [PERSON] просить скасувати Державний акт на земельну ділянку, однак залучає до участі в розгляді справи Славську селищну раду та [PERSON] держкомзему в якості третіх осіб, а не в якості відповідачів, що порушує процесуальні права цих сторін. Вважає, що вона не може бути відповідачем по даній справі, а має бути залучена до участі в розгляді справи в якості третьої особи. Крім того, згідно записів в погосподарських книгах за житловим будинком в смт. Славське по вул. Степанівни, 22 рахувалась земельна ділянка площею 0.09 га. і саме на земельну ділянку такою площею повинна претендувати [PERSON] Їй надана земельна ділянка площею 0,15 га. для обслуговування житлового будинку, але встановлення меж цієї земельної ділянки не проводилось. Земельна ділянка, яка передана їй для ведення особистого селянського господарства розташована через дорогу від господарства [PERSON] і за користування земельною ділянкою вона сплачувала земельний податок. Вважає, що в позові [PERSON] слід відмовити. Предстваник Славської селищної ради позов [PERSON] просить задоволити, а у зустрічному позові [PERSON] просить відмовити. Представник управління Держкомзему у Сколівському районі щодо винесення рішення покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у 1992-1993 роках він, працюючи землеупорядником в Славській селищній раді здійснював обміри земельної ділянки за адресою смт. Славське по вул. О. Степанівни, 9. Якою площею була земельна ділянка біля будинку пригадати не може, оскільки пройшло досить багато часу. Заміри були здійсненні ним за вказівкою господаря будинку. Абрисів земельної ділянки на той час не було. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] слід задоволити, а у зустрічному позові [PERSON] слід відмовити. Статтями 78,81 ЗК України передбачено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ст.90, ч.1 ст.116,125,126,152 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2005 року Славською селищною радою винесено рішення, згідно якого [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,3970 га. для ведення особистого селянського господарства по вул. О. Степанівни в смт. Славське. 03.04.2007 року [PERSON] одержала Держаний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3970 га. для ведення особистого селянського господарства. Згідно довідки Славської селищної ради №3652 від 23.11.2010 року при переобмірах ділянки [PERSON] встановлено, що житловий будинок в смт. Славське по вул. О. Степанівни знаходиться на земельній ділянці яка має площу 0,09 га. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] безпричинно чинить перешкоди [PERSON] в користуванні земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності. Про неможливість самостійного господарювання та користування земельною ділянкою [PERSON], як власника свідчать постанови про відмову в порушенні кримінальних справ відносно [PERSON] від 28.08.2010 року та від 06.10.2010 року. Земельна ділянка, яка надана [PERSON] для ведення особистого селянського господарства не є суміжною ділянкою із земельною ділянкою [PERSON], а розташована через дорогу від господарства [PERSON], що стверджується також, схемою розміщення земельної ділянки громадянки [PERSON], яка складена землеупорядником Славської селищної ради [PERSON] та погоджено селищним головою [PERSON] Покликання [PERSON], що [PERSON] захопила її земельну ділянку, суд до уваги не бере, оскільки таке спростовується кадастровим планом земельної ділянки [PERSON] погодженого начальником районного відділу земельних ресурсів згідно якого від літери А до літери Б земля [PERSON] межує із землями Славської селищної ради від літери Б до літери А із земельною ділянкою [PERSON] Твердження [PERSON] про те, що [PERSON] самовільно захопила земельну ділянку площею, 0.06 га. є безпідставним, оскільки не проводилось також і встановлення та узгодження меж земельної ділянки, яка надана [PERSON] для обслуговування житлового будинку. Покликання [PERSON], що земельні ділянки, якими користувався її батько є предметом спадкового майна, суд вважає надуманим, оскільки в судовому засіданні встановлено, що померлий не мав правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а тому така не могла бути предметом спадкового майна. З поданої зустрічної позовної заяви [PERSON] вбачається, що [PERSON] держкомзему у Сколівському районі залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, хоча оскаржується виданий ним Державний акт про право власності на земельну ділянку. Залучення до участі в розгляді справи [PERSON] держкомзему у Сколівському районі в якості третьої особи, а не в якості відповідача, не відповідає вимогам закону, так як обсяг процесуальних прав відповідача та третьої особи є різним. В судовому засіданні позивач не заявляв клопотання про залучення в якості відповідача [PERSON] держкомзему, а суд у відповідності до ст.33 ЦПК України не вправі визначати коло відповідачів. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що у зустрічному позові [PERSON] до [PERSON], третіх осіб Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, [PERSON] держкомзему у Сколівському районі Львівської області про скасування державного акта на право власності на землю та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки слід відмовити. Позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки своїми діями [PERSON] не надає можливості [PERSON] користуватись земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності, а відтак суд вважає, що [PERSON] слід зобовязати не чинити перешкод [PERSON] в користуванні земельною ділянкою площею 0,3970 га., що розташована за адресою смт. Славське, вул. О. Степанівни, Сколівського району Львівської області.

Outcome: dismissed