Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем протягом останнього часу однією сім»єю не проживають, оскільки втратили почуття один до одного, у них постійно виникають сварки, непорозуміння, шлюб існує формально. Крім того, відповідач за даний час не надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України (зі змінами відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів») у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими у повному обсязі та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.08.2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №543, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження сім»ї та поновлення шлюбних відносин неможливо. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то судом встановлено наступне. Як зазначила позивач в судовому засіданні, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, а тому вона має намір вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач працездатний, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання дитини. Позивачка зазначає, що на даний час вони разом не проживають, відповідач не надає їй матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини, яка не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а також на утримання дитини не надає, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивачки аліменти на її утримання та утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини та 1\\5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років до 11.04.2011 року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у вигляді державного мита в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved