Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що його баба [PERSON] мала право на земельну частку (пай) в землях КСП „Прогрес села Іванівка Ставищенського району Київської області, яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0122066. 19 серпня 2004 року Ставищенською районною державною адміністрацією прийняте розпорядження №546 згідно з яким вирішено виділити земельні ділянки в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), в тому числі [PERSON]. Восени 2004 року [PERSON] у Ставищенському РВ №23 КРФ ДП «Центр ДЗК» отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серії КВ №101953, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2260. При отриманні вказаного Державного акта у [PERSON] був вилучений сертифікат, який був правовстановлюючим документом при реалізації права на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). 30 грудня 2009 року померла [PERSON], спадщину після смерті якого прийняв він її внук та спадкоємець за заповітом посвідченим 07 лютого 2006 року Іванівською сільською радою Ставищенського району Київської області за реєстром №14, який подав 09 квітня 2010 року до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Проте оформити право на спадщину на вказану земельну ділянку (виділену в натурі земельну частку (пай)) позбавлений можливості виходячи з наступного. Ставищенська районна державна нотаріальна контора розяснила, що вказаний правовстановлюючий документ не відповідає вимогам законодавства, оскільки його державна реєстрація здійснена 30 липня 2004 року, тоді як розпорядження Ставищенської РДА, яке було підставою видачі державного акта прийняте 19 серпня 2004 року, окрім того згідно п. 8.1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель (затвердженого Наказом Держкомзему №174 від 02.07.2003 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962, з наступними змінами) реєстраційний номер, присвоєний державному акту, має складатися із дванадцятирозрядного числа тоді як реєстраційний номер вказаного документу є чотирирозрядним. Враховуючи вказане Державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серії КВ №101953 не може бути прийнятий для вчинення нотаріальних дій. Із заявою про внесення виправлень у Книгу записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі звертався до Ставищенського районного відділу Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Проте Ставищенський районний відділ Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» відмовив у вказаних виправленнях. Підставою для визнання державного акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та порушення у звязку з видачею вказаного акта прав та охоронюваних законом інтересів [PERSON] та його, як її спадкоємиці. Існування державного акта на земельну ділянку виданого з порушеннями законодавства позбавляє його, як спадкоємця, можливості оформити свої права на земельну ділянку. Позивач, просить суд визнати недійсним вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Представники відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації та управління Держкомзему в Ставищенському районі в судове засідання не прибули до суду подали клопотання про розгляд справи без їх представників, позовні вимоги визнають. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що баба [PERSON] мала право на земельну частку (пай) в землях КСП „Прогрес села Іванівка Ставищенського району Київської області, яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0122066, що підтверджується копією сертифікату (а.с. 14). 19 серпня 2004 року Ставищенською районною державною адміністрацією прийняте розпорядження №546 згідно з яким вирішено виділити земельні ділянки в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), в тому числі [PERSON], що видно з архівного витягу №352 від 24.09.2010 року виданого архівним відділом Ставищенської РДА (а.с. 11). Восени 2004 року [PERSON] у Ставищенському РВ №23 КРФ ДП «Центр ДЗК» отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серії КВ №101953, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2260. При отриманні вказаного Державного акта у [PERSON] був вилучений сертифікат, який був правовстановлюючим документом при реалізації права на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Із копії свідоцтва про смерть (а.с. 8) встановлено, що 30 грудня 2009 року померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв її внук та спадкоємець за заповітом посвідченим 07 лютого 2006 року Іванівською сільською радою Ставищенського району Київської області за реєстром №14 (а.с. 10), який подав 09 квітня 2010 року до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до листа Ставищенської райдержнотконтори (а.с. 12), Ставищенська районна державна нотаріальна контора розяснила, що вказаний правовстановлюючий документ не відповідає вимогам законодавства, оскільки його державна реєстрація здійснена 30 липня 2004 року, тоді як розпорядження Ставищенської РДА, яке було підставою видачі державного акта прийняте 19 серпня 2004 року, окрім того згідно п. 8.1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель (затвердженого Наказом Держкомзему №174 від 02.07.2003 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962, з наступними змінами) реєстраційний номер, присвоєний державному акту, має складатися із дванадцятирозрядного числа тоді як реєстраційний номер вказаного документу є чотирирозрядним. Враховуючи вказане Державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серії КВ №101953 не може бути прийнятий для вчинення нотаріальних дій. Із заявою про внесення виправлень у Книгу записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі позивач звертався до Ставищенського районного відділу Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Проте Ставищенський районний відділ Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» відмовив позивачу у вказаних виправленнях. Як вбачається з повідомлення (а.с. 13), бланк державного акта отриманий Ставищенським РВ №23 КРФ ДП ЦДЗК за актом приймання - передачі 12 листопада 2004 року. При реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку реєстратором допущена помилка в даті реєстрації. Бланк виданого державного акта є зіпсованим. Виправлення в державному акті не допускаються. Внесення виправлень в Книгу записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі можливе за умови заміни зіпсованого державного акта. Видача та реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку на померлу особу суперечить чинному законодавству. Згідно частини 1 статті 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" №19-52-ІV (набрав чинності 03.08.2004 року) регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості. Згідно статті 3 вказаного Закону права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п.п.2.9, 3.1, 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року та зареєстрованої в Мінюсті України 4 червня 1999 р. за N 354/3647, заповнення, видача та державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. У відповідності до п.п. 8.1, 8.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Держкомзему №174 від 02.07.2003 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962, з наступними змінами, реєстраційний номер присвоюється державному акту на право власності на земельну ділянку в момент здійснення його державної реєстрації. Реєстраційний номер складається: з дворозрядного числа, яке відповідає номеру розділу книги реєстрації; двохрозрядного числа, що відповідає двом останнім цифрам року; трирозрядного числа, яке є кодом оператора (реєстратора), що здійснює державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі; п'ятирозрядного числа, що починається з одиниці з початку нового року та збільшується на одиницю при внесенні відомостей про новий державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що цей державний акт на право власності на землю слід визнати недійсним, а позовні вимоги слід задовольнити. Оскільки відповідачі до предявлення позову про визнання державного акта недійсним і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved