Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-04 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним уточненим позовом, посилаючись на те, що вони є спадкоємицями за законом першої черги після смерті свого сина [PERSON], який помер 13.03.2006 року. Спадкоємцями є також дружина та син померлого - [PERSON] та [PERSON]. За життя [PERSON] було зведено житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Короткій, 69 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, однак не введено його в експлуатацію. Спадщина відкрилась на ?? частину вказаного нерухомого майна, оскільки інша ? його частина згідно закону належить дружині померлого. Після смерті сина вони прийняли спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідних заяв. Просили узаконити самочинне будівництво за вищевказаною адресою, визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом та виділити в натурі 28/100 його часток згідно третього варіанту судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2007 року. [PERSON]. пред?явила до позивачів зустрічний позов, обґрунтовуючи його тим, що їх вимоги не відповідають часткам у спадщині. Просила визнати за нею та [PERSON] право власності та виділити їм в натурі 3/4 частки спірного домоволодіння згідно другого варіанту судової будівельно-технічної експертизи від 02.04.2010 року. У судовому засіданні представники позивачів та відповідачки підтримали свої вимоги. Третя особа [PERSON] погодився із позицією відповідачки та заперечував проти первісного позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин, які згідно з ч. 1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, суд дійшов наступного. Встановлено та визнано сторонами, що з 1982 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 17.03.2006 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії I-КИ №073470, видане 17.03.2006 року виконкомом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). З 1982 по 1995 роки, на виділеній [PERSON] під забудову земельній ділянці площею 700 кв.м. по вул.Короткій, 69 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що вбачається з копії технічного паспорту на нього КП Дніпропетровського району БТІвід 16.12.2004 року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 21.07.1982 року, дозволу на будівництво виконкому Дніпропетровської районної ради народних депутатів №272 від 21.06.1982 року (а.с.4-16). Відповідно до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачі, відповідачка та третя особа відповідно до ст. 1268-1270 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] (батьки, дружина та син відповідно). У встановлений шестимісячний строк [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, що відповідає вимогам ст.ст.1268-1270 ЦК України. Неповнолітній на час відкриття спадщини [PERSON] вважається таким, що її прийняв згідно ч.4 ст.1268 ЦК України. Висновками проведених по справі судових будівельно-технічних експертиз №756 від 31.07.2007 року та №1152/1153-09 від 02.04.2010 року запропоновані варіанти розподілу домоволодіння по вул.Короткій, 69 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Разом з цим, спірний житловий будинок у встановленому законом порядку в експлуатацію введено не було, що також визнано сторонами. Необхідність прийняття закінчених будівництвом об'єктів в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, передбачена ч. 3 ст. 18 Закону України Про основи містобудуванняу редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок№7 від 4 жовтня 1991 року). Таким чином, [PERSON] за життя у встановленому законом порядку не набув право власності на спірний житловий будинок, а тому він не увійшов до складу спадщини і не може бути об?єктом спільної сумісної власності подружжя. Крім цього, згідно положень ч. 6 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в чинній на час відкриття спадщини редакції), правочини щодо нерухомого майна, яким також є прийняття спадщини, можуть вчинятися лише в тому разі, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону. \~ Суд зауважує, що права та обов'язки [PERSON] як забудовника входять до складу спадщини (п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування№7 від 30.05.2008 року). При цьому підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 року, є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені об'єкти будівництва (п.3 Постанови КМУ №1035 від 9 вересня 2009 року Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт). Враховуючі вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення як первісного, так і зустрічного позовів.

Outcome: dismissed