Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АСТ «АИС-Поліс», за участю третьої особи [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 листопада 2009 року близько 14.40 год. на автодорозі Бориспіль-Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода, виникло зіткнення транспортних засобів автомобіля марки Chevrolet Aveo SF48Y, державний реєстраційний № [NUMBER] під його керуванням та автомобіля марки М-2140, державний реєстраційний № А5773ПО під керуванням третьої особи [PERSON], який належить йому на праві приватної власності та який застрахував цивільно-правову відповідальність, відповідно до Полісу №ВС\\5165254 від 22.03.2009 р. у АСТ «АИС-Поліс». У результаті ДТП автомобілю, належному йому на праві власності, спричинені технічні пошкодження. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області №3-2414\\2009 від 11.12.2009 р. [PERSON] було визнано винним у скоєні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу. Відповідно до звіту спеціаліста автотоварознавчого дослідження №283 від 09.11.2009 р. вартість матеріального збитку завданого автомобілю Chevrolet Aveo SF48Y становить 6620, 11 грн. Позивач неодноразово змінював свої позовні вимоги та в останній позовній заяві від 31.05.2011 р. на підставі ст.ст. 22, 37 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 625, 1050, 1166, 1167 Цивільного кодексу України просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 6620, 11 грн., інфляційні витрати в розмірі 1062, 95 грн., моральну шкоду 5000 грн., судові витрати: судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з»явилися. Про місце і час розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Від представника позивача надійшла заява від 04.07.2011 р. з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю. Ухвалою Комсомольського міського суду від 31.05.2011 р. було залучено в якості правонаступника відповідача - ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт». Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. Надіслали заперечення проти позову, в якому позов визнали частково в сумі страхового відшкодування - 6110, 11 грн., в задоволенні решти позовних вимог просили відмовити, у звязку з необґрунтованістю, оскільки з позивачем відсутні договірні відносини та не надано доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди. Просили розглянути справу без участі їх представника. Третя особа [PERSON], який не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, в судове засідання не з»явився. Про місце і час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі від 09.03.2011 р., позов визнає повністю. Дослідивши докази надані сторонами на підтвердження своїх позовних та заперечень, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення повністю. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області №3-2414\\2009 від 11.12.2009 р. [PERSON] було визнано винним у скоєні ДТП, яке сталося 06 листопада 2009 року близько 14.40 год. на автодорозі Бориспіль-Запоріжжя та внаслідок якого було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки Chevrolet Aveo SF48Y, державний реєстраційний № [NUMBER], та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу. Відповідно до звіту спеціаліста автотоварознавчого дослідження №283 від 09.11.2009 р. вартість матеріального збитку завданого автомобілю Chevrolet Aveo SF48Y становить 6620, 11 грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі -Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі й з пояснень позивача та третьої особи на момент скоєння ДТП [PERSON] керував автомобілем М-2140, д.н.з. А9773 ПО, належним йому на праві власності. Як встановлено судом, [PERSON] відповідно до Полісу № ВС/5165254 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахував цивільно-правову відповідальність у Акціонерного страхового товариства «АИС-Поліс», найменування якого змінено на ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт»(Страховик), із зазначенням забезпеченого транспортного засобу автомобіля М-2140, д.н.з. А9773 ПО. Термін дії полісу встановлено з 22 березня 2009 року по 21 березня 2010 року. Тобто вказаний поліс був чинним на час скоєння третьою особою [PERSON] ДТП 06 листопада 2009 року. Пунктом 22.1 ст.22 Закону визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Полісом № ВС/5165254 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено ліміт відповідальності страховика в розмірі 51000 грн. та франшизу в розмірі 510 грн. З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що після настання страхового випадку позивач у встановленому Законом порядку 07 листопада 2009 року звернувся з заявою до ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про виплату страхового відшкодування, проте страховою компанією виплата страхового відшкодування не здійснювалась. Оскільки вартість матеріального збитку згідно Звіту спеціаліста автотоварознавчого дослідження №283 від 09.11.2009 р. (6620,11 грн.) менше встановлений полісом ліміт відповідальності (25500 грн.), з страхової компанії на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 6620,11 510 = 6110,11 грн., оскільки франшиза відповідно до п. 2 Полісу ВС/5165254 становить 510 грн. Позовні вимоги в цій частині визнано відповідачем в розмірі 6110,11 грн. Разом з тим не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення на користь позивача зі страхової компанії нарахованих позивачем відповідно до ст.625 ЦК України інфляційних втрат (1062,95 грн.), оскільки дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, що передбачає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, не розповсюджується на правовідносини, що виникають у зв'язку із заподіянням шкоди і може застосовуватися лише при порушення зобов'язання у договорі. Проте між позивачем та страховою компанією не укладалось жодних договорів, на підставі яких у страхової компанії перед позивачем могли б виникнути певні грошові зобов'язання. Несплачене страхове відшкодування не є простроченим грошовим зобов'язанням за договором в розумінні ст.625 ЦК України, відповідно відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат. За таких обставин, відповідно до положень ст. 1172 ЦК України, майнова шкода у розмірі 6620,11 грн. ( в межах заявлених позовних вимог) підлягає стягненню з ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт». Підстави для стягнення на користь позивача нарахованих ним на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних втрат у розмірі 1062,95 грн. також відсутні, оскільки як уже зазначено вище, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у зв'язку із заподіянням шкоди і може застосовуватися лише при порушенні зобов'язання у договорі. Крім того, статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема про відшкодування моральної шкоди. Встановлено, що між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані спеціальним ЗУ «Про страхування», який не передбачає такого виду відповідальності страховика як відшкодування моральної шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі. Договором страхування, укладеним між позивачем та відповідачем не передбачено відшкодування моральної шкоди. З вказаних обставин для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди немає.

Outcome: partial