Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

22.09.2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт складений [PERSON] на імя [PERSON] на житловий будинок с надвірними будівлями , що розташовані за адресою: вул. Роганська, 97 в м. Харкові та визнати за ним право власності на зазначений будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 07.12.1998 року. В процесі розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просив суд визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, як на обовязкову частку у спадщині, яка залишилася після смерті його дружини [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що в 1952 році йому для будівництва житлового будинку був надана земельна ділянка за адресою: м. Харків, вул. Роганська,77. Після зміни нумерації його будинку було присвоєно номер 97. Вказаний житловий будинок був побудований ним та його дружиною [PERSON]. [PERSON] померла 11.11.1988 року. Після смерті [PERSON] він став одноосібним власником будинку. 16 червня 1989 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON], з якою прожив разом до дня її смерті 07.12.1998 року. Оскільки він часто хворів, він 05.07.1994 року подарував [PERSON] спірний житловий будинок. При виготовленні технічного паспорта на спірний будинок йому стало відомо, що [PERSON] за життя склала заповіт на спірний будинок на імя своєї онучки [PERSON]. На цей час право власності на спірний будинок зареєстровано за померлою [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представники підтримали уточнені позовні вимоги та навели доводи в їх обґрунтування, які зазначені вище. Представник відповідача в судовому засіданні не оспорюючи того , що до набуття [PERSON] права власності на спірний будинок, його власником був позивач по справі та не спростовуючи і тієї обставини , що як до смерті [PERSON] так і після позивач проживав та проживає у спірному будинку, уточнені позовні вимоги не визнала. Свою позицію обґрунтовувала тим, що позивач тривалий час після смерті його дружини не заявляв будь-яких прав на спірне житло. Відповідно до ст.ст.60, 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Крім наведеного вище факт проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та до цього часу у спірному житлі підтверджується довідками виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради м. Харкова від 14.07.2009 року за № 444 та від 09.06.2009 року за №390 та відміткою про реєстрацію позивача в паспорті. Факт перебування у шлюбі позивача з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №108763 виданим 14.04.2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №215583 від 21.04.2009 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції [PERSON] померла 07 грудня 1998 року. Згідно відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.05.2009 року, право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 05.07.1994 року нотаріусом 4-ї державної нотаріальної контори р.№2-3391. Згідно відповіді 4-ї державної нотаріальної контори від 13.10.2009 року за № 01-14/2381 після смерті [PERSON], померлої 07.12.1998 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась [PERSON] Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] нікому не видавалось. Згідно заповіту від 05.07.1994 року, посвідченого державним нотаріусом четвертої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №23393, [PERSON] заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, у тому числі житловий будинок №97 з надвірними будівлями по вул. Роганській в м. Харкові своїй онучці [PERSON]. Відповідно до ст.535 ЦК України (в редакції 1963 року) непрацездатний вдівець , спадкує, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом (обовязкова частка). З матеріалів справи вбачається, що на час відкриття спадщини позивачу було 77 років тобто він був непрацездатним. Відповідно до ст. 549 ЦК України спадкоємець, який фактично вступив у володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач постійно проживав в спірному будинку до та після смерті [PERSON], був зареєстрований у спірному будинку з 10.10.1955 р., що підтверджується довідками з місця мешкання та відміткою у паспорті. Після смерті спадкодавця позивач продовжує проживати в спірному будинку. З матеріалів справи також вбачається , що до смерті [PERSON] , 19.09.1997 року померла її дочка та мати [PERSON] [PERSON] (актовий запис про смерть №14148 від 20 .09.1997 року). Відповідно до ч.2 ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) онуки спадкодавця є спадкоємцями по закону, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем, вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на 1/3 частину спірного будинку , як на обовязкову частку у спадщині яка залишилася після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial