Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки [PERSON] сільської ради житловий будинок № 51 по вул. Щорса в с. Бесідка Ставищенського району Київської області, 1928 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, в якому на час припинення ( 15 квітня 1991 року ) проживала та не втратила права на нього її мати [PERSON], яка набула право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору. 9 вересня 2010 року померла [PERSON], спадщину після її смерті прийняла вона (позивачка), як спадкоємиця за заповітом, посвідченого 21 березня 2005 року за реєстром № 15 [PERSON] сільською радою Ставищенського району Київської області, і отримала в Ставищенській районній державний нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Вважає, що [PERSON] за життя набула право власності на вищевказаний будинок, 1928 року побудови і це право увійшло до складу її спадщини, яка відкрилася 9 вересня 2010 року внаслідок смерті останньої. Відсутність правовстановлюючого документу на будинок та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно не дає змоги оформити їй (позивачці), як спадкоємиці права на будинок. Вартість вищевказаного житлового будинку становить відповідно до технічного паспорта 11169 гривень, загальна площа 43,1 кв. метри, житлова площа 18,4 кв. метри. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, не приватизована. Позивачка просить суд визнати за нею право на спадщину за заповітом після смерті 9 вересня 2010 року [PERSON] на вищезазначений житловий будинок. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зробивши про це усну заяву. Суду пояснила, що відповідно до записів погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки даний будинок відносився до майна колгоспного двору, на час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживала та набула права на нього [PERSON] 9 вересня 2010 року остання померла. За життя вона склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачці. Інших спадкоємців немає. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, усну заяву про визнання позову представника відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON], яка діє відповідно до довіреності і має повноваження на вчинення такої дії, та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до записів погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки [PERSON] сільської ради житловий будинок № 51 по вул. Щорса в с. Бесідка Ставищенського району Київської області, 1928 року побудови, відносився до майна колгоспного двору; на час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживала та не втратила права на нього [PERSON], яка і набула право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору. 21 березня 2005 року в [PERSON] сільській раді Ставищенського району Київської області [PERSON] склала заповіт, за реєстром № 15, яким заповіла все майно [PERSON] 9 вересня 2010 року [PERSON] померла, спадщину після її смерті прийняла позивачка, як спадкоємець за заповітом, шляхом подання до Ставищенської районної держнотконтори відповідної заяви у встановлений законодавством строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269, ст. 1270 ч. 1 ЦК України. Вартість вищевказаного житлового будинку відповідно до технічного паспорту складає 11169 гривень, загальна площа 43,1 кв. метри, житлова площа 18,4 кв. метри. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, не приватизована. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Проте, свідоцтво про право власності [PERSON] сільською радою на вищевказаний будинок на імя [PERSON] не видавалось і сільська рада відмовила позивачу у видачі такого свідоцтва на імя [PERSON], оскільки первинна видача свідоцтв на право власності вказаним Типовим положенням на імя померлих не передбачена. Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. Згідно ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на вищевказаний будинок, як член колгоспного двору відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), після смерті [PERSON] право на спадщину за заповітом на вказаний будинок набула позивачка [PERSON] і оскільки представником відповідача позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки відповідач [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину за заповітом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved