Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивачка, виступаючи від свого імені та від імені неповнолітніх дітей, звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору оренди квартири, посилаючись на те, що ЗО серпня 2006 року між нею та відповідачем по справі було укладено договір оренди квартири, згідно якого відповідач надав їй та їх спільним дітям: дочці [PERSON], [INFO] та сину [PERSON], [INFO], терміном до 15 серпня 2007 року, квартиру, розташовану в [ADDRESS]. Дана квартира належить на праві приватної власності відповідачеві. Однак укладений договір слід визнати недійсним, так як в ньому не передбачено таку істотну умову договору як ціна, тобто плата за користування квартирою, окрім того, договір нею підписано під впливом обману з боку відповідача, так як він після розлучення вказував, що в разі відмови її підписати договір, вона з дітьми буде виселена з квартири. Договір укладено на скорочений термін(менше року), тому цим договором було обмежено права неповнолітніх дітей, які проживають в вказаній квартирі. Тому позивачка просить визнати договір недійсним з моменту його укладення. Відповідач позовні вимоги не визнав та показав, що договір оренди квартири було укладено з пропозиції позивачки, договір оформляв адвокат, який їй надавав юридичні послуги, в нього на той час адвоката взагалі не було. Строк договору було вказано менше ніж рік, так як він їздив на заробітки і мав в таких приблизно числах повернутися і тоді вони мали вирішити як бути далі. Орендної плати в договорі вони не зазначали, договір в органах місцевого самоврядування чи ЖЕК він не реєстрував. Представник третьої особи на боці позивача - [PERSON] вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, так як укладений договір оренди суперечить правам та законним інтересам неповнолітніх дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків: доведено, що позивачка та відповідач 30 серпня 2006 року уклали договір оренди квартири на термін до 15 серпня 2007 року (копія договору - а.с.6) свідоцтвами про народження дітей (копії - а.с.9, 10) доведено, що в позивачки є спільні діти:син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON]. [INFO], які перебувають на утриманні матері та проживають в квартирі № 11 по вулю. 1-го Травня, буд. 49 в м. Хмільнику (довідка - а.с.8); квартира № 11 по вулю. 1-го Травня, буд. 49 в м. Хмільнику Вінницької області належить на праві приватної власності відповідачеві [PERSON] (а.с.11). Як вбачається зі змісту договору оренди квартири, він укладений на скорочений строк: менше року, відповідач не реєстрував договір в органах місцевого самоврядування (всупереч вимогам ст.. 158 ч.2 ЖК Української РСР). Згідно ст.. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.. 810 ЦК України, істотною умовою договору оренди житла є встановлення розміру плати за користування житлом. Підтвердження того, що договір було укладено позивачкою під тиском чи під впливом обману з боку відповідача, сторонами не надано та в судовому засіданні не здобуто. Таким чином, оскільки договір оренди квартири, укладений між позивачем та відповідачем, не містить всіх істотних умов, зокрема домовленості про плату за оренду квартири, він не може вважатися укладеним та його слід визнати недійсним ( ст.. 215 ЦК України).

Outcome: approved