Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

04 серпня 2010 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. В обгрунтування позову зазначено, що Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240 від 18.01.2001 року створено Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Відповідно до ст. 47 даного Закону застрахована особа та члени її сімї мають право на отримання санаторно-курортного лікування у межах асигнувань, встановлених бюджетом Фонду на зазначені цілі та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду. Управління державного казначейства України у Межівському районі Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області зареєстроване як страхувальник в Першотравенській міжрайонній виконавчій дирекції обласного відділення Фонду. При проведенні перевірки додержання Межівським УДК вимог законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності встановлено, що рішенням комісії з соціального страхування цього страхувальника виділено путівку № 279114 до санаторію «Верховина» Закарпатської області вартістю 3024,00 грн. та датою заїзду 11.03.2009 року з її поділом між двома працівниками [PERSON] та [PERSON] При цьому до перевірки не надано письмового дозволу цього санаторію про поділ терміну путівки, а фактичне перебування цих працівників, згідно запису у зворотному талоні до путівки, склало 11 діб (з 07.03.2009 року по 17.03.2009 року), що є порушенням п.4.10 діючої на той час «Інструкції про порядок забезпечення застрахованих осіб і членів їх сімей путівками на санаторно-курортне лікування, які придбані за кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженої постановою правління Фонду від 02.06.2005 року № 55. Разом з цим, Межівським УДК надано лист санаторію «Верховина» від 06.11.2009 року № 1/306, направлений факсом на прохання страхувальника ( лист від 04.11.2009 року № 818), в якому вказано, що по путівці перебували [PERSON] та [PERSON], але з 06.03.2009 року по 17.03.2009 року, тобто по 12 днів кожний. В звязку з розбіжностями в наданих до перевірки документах щодо терміну перебування по путівці № 279114 Першотравенською МрВД направлено запит до санаторію «Верховина» для підтвердження інформації, але своєчасно відповідь санаторієм не була надана. Лише у лютому 2010 року цим санаторієм підтверджено порушення в частині скороченого курсу лікування [PERSON] та [PERSON] з 07.03.2009 року по 17.03.2009 року, тобто по 11 днів кожний. При цьому санаторієм надано копію звернення страхувальника від 04.03.2009 року № 01-10/143 з проханням поділу путівки та доплати лише за одну добу, яке було фактично погоджено санаторієм. Виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду на підставі акту від 04.03.2010 року прийнято рішення від 24.03.2010 року № 207/19 про застосування фінансових (штрафних) санкцій на загальну суму 4536,00 грн., в тому числі не прийнято до заліку витрати коштів Фонду за путівку на суму 3024,00 грн. та накладено штраф у розмірі 50 % на суму 1512,00 грн. Страхувальний, не погоджуючись із прийнятим рішенням від 24.03.2010 року № 207/19, направив скаргу на адресу виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду, яка вручена з повідомленням 06.04.2010 року. За результатами розгляду скарги виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду прийнято рішення від 28.04.2010 року № 04-06/2519 з недотриманням 20-ти денного терміну, в порушення п.16.1 «Інструкції про порядок проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженої постановою правління Фонду від 19.09.2001 року № 38, що призвело до автоматичного задоволення скарги на користь страхувальника шляхом скасування рішення № 207/19 Виконавчою дирекцією Фонду. При цьому Виконавча дирекція ФСС з ТВП, розглянувши скаргу Межівського УДК, затвердила факт незаконного витрачання коштів Фонду працівниками цієї установи ([PERSON] і [PERSON]І.) через порушення порядку використання путівки. Відповідно до п.4.10 Інструкції № 55 комісія (уповноважений) із соціального страхування в окремих випадках може приймати рішення про поділ путівки для двох застрахованих осіб, працюючих на одному підприємстві, за умови попереднього отримання письмового дозволу адміністрації санаторно-курортного закладу і терміну лікування кожної особи не менше 12 діб. Застрахована особа згідно п.6.3 Інструкції № 55 при незаконному отриманні путівки з її вини (підроблення, виправлення в документах, подання недостовірних відомостей тощо) несе відповідальність згідно з чинним законодавством. За порушення положень цієї Інструкції (п.64) персональну відповідальність несуть посадові особи. Виконавчої дирекції Фонду, виконавчих дирекцій відділень Фонду, страхувальники в особі власника або уповноваженого ним органу, голови комісій (уповноважені) із соціального страхування, керівники лікувально-профілактичних та санаторно-курортних закладів згідно з чинним законодавством. Позивач вважає, що йому нанесена шкода у сумі 3024,00 грн., тому сума вартості путівки повинна бути відшкодована винними особами, в даному випадку [PERSON] та [PERSON] солідарно по 1512,00 грн. з кожної. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності матеріальну шкоду у розмірі 3024,00 грн., яка була нанесена Фонду внаслідок винних дій, солідарно по 1512,00 грн. з кожної; стягнути з відповідачів суму судових витрат. 18 серпня 2010 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності надало суду доповнення до позовної заяви про стягнення матеріальної шкоди, в якому зазначило, що вимоги позовної заяви ґрунтуються на рішенні № 207/19 від 24.03.2010 року «Про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування», яким не прийнято до заліку витрати в сумі 3024,00 грн. та накладено штраф у сумі 1512,00 грн. на Управління державного казначейства у Межівському районі. Страхувальник, не погоджуючись із прийнятим рішенням № 207/19, направив скаргу на адресу Фонду, яка вручена з повідомленням 06.04.2010 року. В звязку з тим, що реєстрація вхідної кореспонденції у Фонді здійснюється відповідно до єдиної автоматизованої системи реєстрації, яка з технічних причин не функціонувала, скарга була зареєстрована 08.04.2010 року під вхідним № 2901-013. Згідно з п.16.1 «Інструкції про порядок проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженої постановою правління Фонду від 19.09.2001 року № 38, рішення про результати розгляду скарги було надано 28.04.2010 року (протягом 20-ти календарних днів від дня реєстрації скарги), що призвело до автоматичного задоволення скарги на користь страхувальника шляхом скасування рішення № 207/19 Виконавчою дирекцією Фонду. Службовим розслідуванням факту порушення терміну надання відповіді на скаргу Межівського УДК встановлено, що це сталося з вини спеціаліста виконавчої дирекції відділення Фонду [PERSON], яка на цій скарзі не здійснила запис про те, що документ отримано на пошті, як рекомендована кореспонденція 06.04.2010 року. За дії, що призвели до порушення терміну надання відповіді на скаргу страхувальника, до спеціаліста [PERSON] застосовані заходи дисциплінарного впливу. Крім того, при перевірці Управління державного казначейства у Межівському районі Першотравенською міжрайонною виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду встановлено, що рішенням комісії із соціального страхування страхувальника виділено путівку № 279114 до санаторію «Верховина», датою заїзду 11.03.2009 року, з її поділом між двома працівниками [PERSON] та [PERSON], при цьому до перевірки не надано письмового дозволу санаторію про поділ путівки, а фактичне перебування цих працівників, згідно запису у зворотньому талоні до путівки, склало 11 діб (з 07.03.2009 року по 17.03.2009 року), що є порушенням п.4.10 Інструкції про порядок забезпечення застрахованих осіб і членів їх сімей путівками на санаторно-курортне лікування, які придбані на кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду від 02.06.2005 року № 55. Разом з цим, до перевірки надано лист санаторію «Верховина» від 06.11.2009 року № 1/306, направлений факсом на прохання страхувальника (лист від 04.11.2009 року № 818), в якому вказано, що по путівці перебували [PERSON] та [PERSON], але з терміном заїзду з 06.03.2009 року по 17.03.2009 року, тобто по 12 діб. Лише в лютому 2010 року санаторієм «Верховина» підтверджено порушення скороченого курсу лікування посадових осіб страхувальника з 07.03.2009 року по 17.03.2009 року, тобто по 11 днів. При цьому санаторієм надано копію звернення страхувальника від 04.03.2009 року № 01-10/143 з проханням поділу путівки та доплати лише за одну добу. Відповідно до п.4.10 Інструкції № 55 комісія із соціального страхування в окремих випадках може приймати рішення про поділ путівки для двох застрахованих осіб, працюючих на одному підприємстві, за умови попереднього отримання письмового дозволу адміністрації санаторно-курортного закладу і терміну лікування кожної особи не менше 12 діб. Внаслідок зазначеного порушення Фонду нанесено збитки в розмірі вартості санаторно-курортної путівки до санаторію «Верховина», не використаної належним чином для лікування застрахованих осіб. Застрахована особа згідно п.6.3 Інструкції № 55 при незаконному отриманні путівки з її вини (підроблення, виправлення в документах, подання недостовірних відомостей тощо) несе відповідальність згідно з чинним законодавством. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності матеріальну шкоду у розмірі 3024,00 грн., яка була нанесена Фонду внаслідок винних дій, солідарно по 1512,00 грн. з кожної; стягнути з відповідачів суму судових витрат. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі проти позову заперечують, про що надали письмове заперечення, в якому просять відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, прийшов до наступного. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду його інтереси не були порушені, оскільки в цей час рішення № 207/19 від 24.03.2010 року, на підставі якого позивач нарахував збитки, скасоване Виконавчою дирекцією Фонду. Відтак, відсутнє чинне рішення Фонду, яке б містило обовязок страхувальника чи посадових осіб страхувальника сплатити суму витрат, не прийняту до заліку. Відсутність обов'язку сплатити не прийняту до заліку суму та відсутність самої не прийнятої до заліку суми означає відсутність шкоди як такої, а тому немає і підстав для її відшкодування. Позивач не надав інших доказів на підтвердження заподіяного розміру матеріальної шкоди. Позивач посилається на п.6.3. Інструкції № 55 і вказує на те, що застрахована особа при незаконному отриманні путівки з її вини (підроблення, виправлення в документах, подання недостовірних відомостей тощо) несе відповідальність згідно з чинним законодавством. Відповідно до п.6.4 Інструкції № 55 за порушення положень цієї Інструкції персональну відповідальність несуть посадові особи Виконавчої дирекції фонду, виконавчих дирекцій відділень Фонду, районних (міжрайонних), міських виконавчих дирекцій відділення Фонду, страхувальники в особі власника або уповноваженого ним органу, голови комісій (уповноважені) із соціального страхування, керівники лікувально-профілактичних та санаторно-курортних закладів згідно з чинним законодавством. Таким чином, Інструкцією № 55 визначено вичерпне коло осіб, які несуть персональну відповідальність за порушення її положень. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не належать до визначеного Інструкцією кола осіб. Відповідно до п.6.2 зазначеної Інструкції сума витрат Фонду за путівки, які видані з порушенням цієї Інструкції, в тому числі не використані, не приймається до заліку та відшкодовується за рахунок страхувальника при умові нанесення Фонду матеріальних збитків. Оскільки відсутня не прийнята до заліку сума витрат за путівки, а натомість всі суми є прийнятими Фондом до заліку станом на день подання позову, а саме на 04 серпня 2010 року, то відсутня сума, яка підлягає відшкодуванню. Інструкція про порядок забезпечення застрахованих осіб і членів їх сімей путівками на санаторно-курортне лікування, які придбані на кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затверджена постановою правління Фонду від 02.06.2005 року № 55, не передбачає відшкодування суми витрат Фонду за путівки іншими особами, ніж страхувальники та передбачає відповідальність згідно з чинним законодавством застрахованої особи при незаконному отриманні путівки з її вини (підроблення, виправлення в документах, подання недостовірних відомостей тощо). Вина відповідачів, як застрахованих осіб, яка полягає у підробленні, виправленні в документах, поданні недостовірних відомостей тощо відсутня, оскільки не доведена її наявність. Позивач, подаючи позовну заяву і визначивши ціну позову, посилався на те, що вона розрахована, виходячи із суми скасованого рішення № 207/19 від 24.03.2010 року, але про жодні докази наявності неприйнятої до заліку суми витрат за путівку № 279114 і відповідно обґрунтування суми збитків та наявність доказів незаконності отримання путівки з вини відповідачів (підроблення, виправлення в документах, подання недостовірних відомостей тощо, не зазначив. Зважаючи на те, що позивач безпосередньо у своїй позовній заяві посилається на постанову правління фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 55 від 02.06.2005 року, суд не може не прийняти до уваги, що вищезазначена постанова не може служити нормативним документом при вирішенні даних правових спорів, так як даний документ не зареєстрований Міністерством юстиції України, і може слугувати лише документом, який роз'яснює та регламентує деякі положення для працівників вищезазначеного фонду. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed