Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-24 00:00:00

18.11.2010 року позивач [PERSON] звернувся у Миколаївський районний суд Львівської області із позовом про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди до відділу освіти виконавчого комітету Новороздільської міської ради, третьої особи начальника відділу освіти [PERSON] В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що його неправомірно було звільнено з посади директора Новороздільської ЗШ 1-3 ст№5 згідно п. 3 ст. 41 КЗпП України, а саме за вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи. Також у позові зазначив, що на посаді директора Новороздільської ЗШ 1-3 ст№5, працював до часу звільнення, а його педагогічний стаж складає 26 років, і він незгідний з матеріалами службового розслідування та «Актом», відділу освіти виконкому Новороздільської міської ради від 29.09.2010 року, що став підставою винесення наказу №01-07/239 від 19.10.2010р. про звільнення [PERSON] з посади директора Новороздільської ЗШ 1-3 ст.№5. В судовому засіданні позивач вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю, просив його вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, та пояснив, що [PERSON] був звільнений з посади директора школи незаконно оскільки, [PERSON] як директор, а тому не міг вчинити аморального поступку оскільки він згідно посадових обовязків виконував виключно адміністративно-розпорядчі функції, а не як педагог навчально-виховні. Відтак на його думку наказ про звільнення підлягає скасуванню, а позов задоволенню. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, просила у задоволенні вимог позивача відмовити, подала суду заперечення у якому зазначила, що позивач, наказом начальника відділу освіти виконавчого комітету Новороздідльської міської ради №01-07/239 від 19.10.2010р. звільнений з посади директора Новороздідлської ЗШ І-ІП ст.№5 на підставі п.З ст.41 КЗпП за вчинення аморального поступку, несумісного з продовженням даної роботи. При цьому відділ освіти діяв виключно в межах чинного законодавства, дотримуючись всіх належних процедур. Відтак 06.07.2010р. до відділу освіти надійшла колективна скарга батьків випускників школи, у якій повідомлялося що, директор школи, позивач по справі, заявляв, про те, що між Львівським державним медичним коледжем імені [PERSON] та Новороздільською ЗШ І-Ш ст..№5 укладено угоду, відповідно до якої діти із медико-біологічного класу вступають у коледж на пільгових умовах. Проте під час вступної кампанії виявилося, що жодних пільг немає, а «своїми діями, вірніше бездіяльністю і брехнею директор школи [PERSON] наніс моральної шкоди дітям». Ця скарга також була опублікована в міській газеті «Вісник Розділля». Спеціально створеною комісією (наказ начальника відділу освіти №01-06/148 від 13.09.2010р.) до якої увійшли представники відділу освіти, профспілок, Новороздільської міської ради та голова депутатської комісії з питань освіти було проведено службове розслідування, результатом якого став акт. Даним актом рекомендовано начальнику відділу освіти звільнити [PERSON] за порушення трудових обовязків та вчинення аморального проступку. Під час проведення службового розслідування комісією встановлено, що 29.06.2007р. між Львівським державним медичним коледжем імені [PERSON] та Новороздільською ЗШ І-Ш ст..№5 укладено угоду про співпрацю строком на 5 років. Термін дії цієї угоди спливає 01.07.2012р. Відповідно до п.З Угоди «випускники медико-біологічного класу зараховуватимуться на навчання до коледжу при умові доброї успішності з базових дисциплін, медичних спецкурсів, за результатами зовнішнього незалежного оцінювання та співбесіди у медичному коледжі». Згідно п.4 - «особливості організації діяльності класу з поглибленим вивченням хімії та біології та умови вступу до коледжу врегульовуються окремим положенням та наказами за погодженням сторін». Однак, такого положення на 2009-2010 навчальний рік директором школи укладено не було, як і не було вжито жодних заходів щодо його укладення. Однак, як видно з наданих пояснень класного керівника випускного медико-біологічного 11-А класу [PERSON], вона не отримувала жодної інформації від позивача про анулювання її учням пільг при вступі, натомість, як і у попередні навчальні роки, подавала директору виписки оцінок із медичних дисциплін для пред'явлення їх у медичний коледж. Аналогічні пояснення надали батьки випускників. Незважаючи на це, позивач не повідомив інших учасників навчального процесу (вчителів, учнів та їхніх батьків) про відсутність вищезазначеного положення, а отже і пільг випускникам медико-біологічного класу (приховував цей факт, всіляко намагаючись переконати у протилежному), а відтак, ввів їх в оману, адже попередні навчальні роки випускники згаданих класів користувалися пільгами при вступі. Вказані дії (бездіяльність) директора мали значний негативний вплив Зокрема, учні, будучи впевненими у пільгових умовах вступу, не подавали документів для вступу до інших навчальних закладів. У результаті, із семи випускників, що готувалися до вступу в медичний коледж лише двоє вступило за результатами ЗНО, двоє навчаються на платній формі навчання, а троє не вступило зовсім. Слід зазначити, що такі дії [PERSON] мали вплив не лише на випускників, а й на моральне виховання інших учнів школи. Адже поведінка педагога, а особливо директора, має визначальне значення для прищеплення і розвитку моральних почуттів, міцних переконань учнів, потреби поводити себе згідно з моральними нормами, прийнятими в суспільстві, виховання свідомої дисципліни та організованості, громадянської і соціальної відповідальності, непримиренності до аморальних вчинків. Аморальним поступком слід вважати винні дії чи бездіяльність, що порушують моральні норми, притаманні даному колективу, суперечать змісту трудових обов'язків працівника і тим самим дискредитують виховні, службові повноваження певного кола людей. Відтак представник відділу освіти виконавчого комітету Новороздільської міської ради [PERSON] вважає, що своєю поведінкою позивач порушив моральні норми, що притаманні відносинам у педагогічному колективі та виховному процесі, його дії суперечать змісту покладених на нього трудових обовязків, а отже очевидним стає той факт, що дії позивача носять аморальний характер. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та підтримав викладене у запереченні представника відділу освіти виконавчого комітету Новороздільської міської ради. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р.№9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» з підстав вчинення аморального поступку несумісного з продовженням даної роботи можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю. Відповідно до ст..19 Закону України «Про середню освіту», ст.50 Закону України «Про освіту» учасниками навчально-виховного процесу є: діти дошкільного віку, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти, керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти, батьки або особи, які їх замінюють, батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, представники підприємств, установ, кооперативних, громадських організацій, які беруть участь у навчально-виховній роботі. Згідно наказу відділу освіти виконкому Новороздільської міської ради від 19 жовтня 2010 року №01-07/239, [PERSON], директора Новороздільської ЗШ I-Ш ст..№5, 19 жовтня 2010 року, звільнено за вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи, згідно п.3 ст. 41 КЗпП України, (а.с.-11). Тобто звільнено з посади директора школи, що згідно ст.19 Закону України «Про середню освіту», ст.50 Закону України «Про освіту» не входить у перелік осіб, що є учасниками навчально-виховного процесу. Відтак посилання представника відповідача [PERSON] на ст.56 цього закону Закону України «Про освіту», а саме, про те, що педагогічні та науково-педагогічні працівники зобовязані настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі: правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей; додержувати педагогічної етики, моралі, поважати гідність дитини, учня, студента не бере до уваги. Суд також бере до уваги покази свідків допитаних у судовому засіданні, а саме: [PERSON] про те, що [PERSON] перебуваючи на посаді директора неодноразово виступаючи на педагогічних нарадах запевняв, вчителів, що діти, котрі навчаються у медико-біологічному класі мають пільги при вступі у медичний коледж з яким укладено угод про співпрацю, а також те, що позивач запевняв учнів медико-біологічного класу що при хорошій успішності вони поступлять на навчання у медичний коледж. [PERSON] проте, що перед вступом директор передав її донці та дітям інших батьків котрі хотіли навчатись у мед коледжі щоб вони прийшли до нього у кабінет, прийшовши у кабінет директора ЗШ [PERSON] останній сказав їй, що за вступ дитини у коледж йому потрібно для коледжу пакет із коньяком, кавою, карткою поповнення рахунку «Київстар» на суму 30 грн. та 500 доларів, але вона сказала, що стільки немає і вони сторгувались на 300 доларів. Також свідок повідомила, що разом із нею у коридорі стояло багато інших батьків, та пригадала, [PERSON], [PERSON], Старовецьку, Зелепу та батьків дітей із 3-ї школи. Також показала, що [PERSON] в день перед вступом зібрав дітей і всіх хто мав поступати повіз у коледж, де зібравши у них документи на вступ кудись пішов і більше не повернувся, а діти залишились стояти. Схожими за змістом показами свідка [PERSON] котра показала, що давала на вимогу [PERSON] кульок із коньяком, кавою, поповненням рахунку на 30 грн. Київстар та 500 доларів. Відтак оцінюючи покази свідків, суд приходить до висновку, що [PERSON] виконував виключно адміністративно розпорядчі функції, а не педагогічні. Щодо вимоги позивача [PERSON] про стягнення моральної шкоди у розмірі 8000 грн. суду не надано жодних доказів, а тому така задоволенню не підлягає. Оскільки по трудовим справам позивач звільнений від сплати держмита, воно підлягає стягненню з відповідача у сумі 51 грн., а також підлягає стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справив розмірі 120 грн.

Outcome: partial