Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

Позивач заявив позов до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначив, що відповідно до укладеного договору №МКЯ 063 від 18 січня 2008 року [PERSON] отримала строковий кредит у розмірі 100000 ( сто тисяч) гривень шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок відкритий ПАТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,23% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.01.2013 року. У зв»язку з несвоєчасним погашенням кредиту відповідач станом на 14 вересня 2010 року має заборгованість 89748 ( вісімдесят дев»ять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 48 копійок. Згідно п.2., Договору поруки [PERSON] відповідає перед кредитором по зобов»язаннях [PERSON], що випливають з кредитного договору МКЯ-063/3 в повному обсязі. Позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги, пояснюючи тим, що відповідачі частково погасили заборгованість за кредитом, та просить стягнути з відповідачів 6748 ( шість тисяч сімсот сорок вісім) гривень 38 копійок. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у частині стягнення заборгованості у сумі 6748 ( шість тисяч сімсот сорок вісім) гривень 38 копійок. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів кредитного договору №063 від 18 січня 2008 року, розрахунків - встановлено, що. Із довідки виданої ПАТ КБ «Приватбанк» від 04 листопада №20/7-5051 судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №МКЯ -063 від 18 січня 20058 року ПАТ КБ «Приватбанк» було надано строковий кредит в сумі 100000 ( сто тисяч) гривень строком на 60 місяців [PERSON]. Станом на 04 листопада 2010 року прострочений борг складає 6748 ( шість тисяч сімсот сорок вісім) гривень 38 копійок. Дослідивши усі докази, та беручи до уваги доводи представника позивача, які підтверджуються достовірними письмовими доказами, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобовязався надати та надав грошові кошти (кредит) відповідачам у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідачі зобовязалися повернути кредит та проценти за користування кредитом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. Відповідно до ст1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені Договором. Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов»язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком або іншими видами забезпечення, у даному випадку підвищена відсоткова ставка. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солодарі боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором. Згідно п.2., Договору поруки [PERSON] відповідає перед кредитором по зобов»язаннях [PERSON], що випливають з кредитного договору МКЯ-063/3 в повному обсязі, а саме, за повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, сплату штрафних санкцій, а також за відшкодування збитків завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов Кредитного договору. Крім цього, п.1 та 2 ст.554 ЦК України, також встановлено, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідачів, а тому суд має підстави для задоволення вимоги про стягнення судових витрат. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст. 526, 527, 530, 536, 610, 611, 624, 625, 1050,1052, 1054, 1055 ЦК України

Outcome: approved