Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Ізмаїльський район, с. Сафяни, вул. Лиманська, 235, який належав померлій 09.07.2003 року [PERSON] та померлому 28.03.2010 року [PERSON], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, необхідний для оформлення спадщини на підставі Постанов КМУ від 06.05.2009 року за № 439 та від 28.08.2009 року за № 901. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник третьої особи КП «Ізмаїльське МБТІ» в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позивача, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Ізмаїльський район, с. Сафяни, вул. Лиманська, 235 належить [PERSON] та [PERSON], що підтверджено довідкою [PERSON] сільської ради, Ізмаїльського району від 27.09.2010 року за № 1730. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 346224 від 10.07.2003 року, виданого [PERSON] сільською радою, Ізмаїльського району, [PERSON] померла 09.07.2003 року. За загальним правило дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить ? частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Ізмаїльський район, с. Сафяни, вул. Лиманська, 235. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являється її чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії І-АБ № 271259 від 10.04.1971 року, виданого Лощинівською сільською радою, Ізмаїльського району. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживав разом з нею, що підтверджено довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 27.09.2010 року за № 1730, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Не оформивши належним чином своїх спадкових прав [PERSON] помер 28.03.2010 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 222027 від 01.04.2010 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Ізмаїльського району. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Ізмаїльський район, с. Сафяни, вул. Лиманська, 235. Відповідно до заповіту, посвідченого 30.07.2004 року секретарем Сафянської сільської ради, Ізмаїльського району, [PERSON] заповів право на земельний пай з земель, які знаходяться у власності СК «Чапаєва» с. Сафяни, Ізмаїльського району розміром 2,88 в умовних кадастрових га та право на майновий пай в СК «Чапаєва» с. Сафяни, Ізмаїльського району [PERSON]. Згідно до заповіту, посвідченого 19.12.2006 року секретарем Сафянської сільської ради, Ізмаїльського району, [PERSON] заповів усе належне йому на день смерті майно, де б воно не було та з чого воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 1254 ЦК України, кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [PERSON], як спадкоємиця за заповітом у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 27.09.2010 року, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 01.11.2010 року за № 07/2010 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, необхідний для оформлення спадщини на підставі Постанов КМУ від 06.05.2009 року за № 439 та від 28.08.2009 року за № 901. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved