Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] зазначивши третіми особами без самостійних вимог Відділ з питань опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Приватне підприємство «Житлосервіс» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та про знання з реєстрації обліку в квартирі. Посилається на те, що в жовтні 1992 року відповідно до ордеру на житлове приміщення № 141/12 від 15.10.1992 р., їй була надана 2-кімнатна квартира № 6 загальною площею 49,90 м2, що знаходиться по вул. Руській, 289-б. На даний момент вказане житлове приміщення належить до комунальної власності. Крім позивачки в квартирі зареєстрована її дочка - [PERSON], [INFO] та її неповнолітній син - [PERSON]. Відповідачка в 1998 році забрала свої речі і повідомила, що виїжджає в інше місце. З цього часу відповідачка не проживає і спірній квартирі, що підтверджується актом ПП "Житлосервіс" № 291 від 25.10.10 р. В 2002 році [PERSON] зареєструвала в спірному житловому приміщення свого сина [PERSON], який також там не проживає. Наявність у складі зареєстрованих у вказаному житловому приміщенні осіб, які фактично не проживають в ньому, збільшує витрати позивача по утриманню приміщення, створює ситуацію невизначеності, перешкоджає приватизації житла та оформленню субсидій на оплату житлово-комунальних послуг. Просить визнати [PERSON], [PERSON], зареєстрованих за адресою: [INFO]., втратившими право на користування зазначеним житловим приміщенням. У судову засідання позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, дали пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що після одруження вона тимчасово переїхала до свого чоловіка в Кіцманський район Чернівецької області. Іншого житла, окрім того де вона зареєстрована ні її малолітній син, ні вона не має, її чоловік житлом також не забезпечений. Вона декілька раз приходила за адресою своєї реєстрації, однак позивачка змінила замки в квартирі і фактично позбавила її можливості користуватися житлом. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обємі. Представник третьої особи відділу з питань опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради [PERSON] в судове засідання не зявився від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, просив прийняти рішення враховуючи інтереси малолітнього. Представник третьої особи приватного підприємства «Житлосервіс» [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідачка [PERSON] не проживає за адресою: [INFO]. Заслухавши доводи сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, повно та всебічно зясувавши обставини справи суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до п.1.7 рішення виконавчого комітету Садгірської районної ради народних депутатів м. Чернівці №141/12 від 14.10.1992 року «Про взяття на квартирний облік за місцем проживання, затвердження спільних рішень адміністрації і профкомів підприємств, організацій, установ про взяття на квартирний облік за місцем роботи та про видачу ордерів громадянам на житлову площу» затверджено спільні рішення адміністрацій та профкомів підприємств, організацій про видачу черговикам ордерів на житлову площу: [PERSON]. черговимку під №5, сімя 2 особи ([PERSON] донька 1979 р.н.) на 2-кімнатну квартиру житловою площею 27,20 кв.м. по вул. Руській вуд. 289 «Б» кв.6. 15 жовтня 1992 року на підставі вказаного вище рішення позивачці було видано ордер на двохкімнатну квартиру № 6, яка розташована в м. Чернівці, вул. Руська 289 «Б», в якому зазначено склад сімї: вона, її донька [PERSON] що підтверджується копією корінця даного ордера. Судом також встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено довідкою ПП «Житлосервіс» від 25.10.2010 року (а.с. 8). Даний доказ спростовує твердження свідків та позивача про те, що відповідачі не проживають за адресою, за якою зареєстровані. Крім того, судом досліджено акт №291 від 25 жовтня 2010 року, складений комісією в складі юрисконсульта [PERSON], техніка-оглядача [PERSON] та сусідів позивачки, відповідно до якого відповідачі з 1998 року за адресою м. Чернівці, вул. Руська 289 «Б», кв.6 не проживають (а.с.9). Як вбачається з даного акту Приватного підприємства «Житлосервіс» головою комісії виступала представник позивача в судовому засіданні, яка була одночасно і представником ПП «Житлосервіс» в судовому засіданні, яка могла проявити упередженість та необєктивність при підписанні даного акту. Крім того, даним актом встановлено фактичне непроживання відповідачів за даною адресою з 1998 року, однак до суду не надано жодного належного і допустимого доказу, щодо місця роботи юрисконсульта [PERSON], техніка оглядача [PERSON] з 1998 року по теперішній час, що давало б їм можливість стверджувати про відсутність за місцем реєстрації відповідачів саме з 1998 року. Крім того, до суду не надано також доказів щодо проживання з 1998 року по теперішній час за адресами вказаними ними в акті сусідів позивачки, які підтвердили факт не проживання відповідачів за адресою м. Чернівці, вул. Руська 289 «Б», кв.6 За таких обставин, суд не може взяти до уваги акт від 25.10.2010 року, який складений комісією ПП «Житлосервіс», як належний доказ, оскільки зазначений акт не відповідає по змісту обставинам справи, так як він не підтверджується іншими доказами по справі, ґрунтується на припущеннях та спростовується поясненнями відповідачки в судовому засіданні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а вразі спору судом. Відповідно до ч.1 ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Крім того, у відповідності до вимог п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або 107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. У відповідності до вищевикладеного та положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, позивач не надала суду належних доказів того, що відповідачі не проживали у квартирі протягом більш як шести місяців без поважних причин, не надано також суду доказів наявності у відповідачів іншого житла, можливості реєстрації малолітнього [PERSON] за іншою адресою та проживання відповідачів за іншою адресою, а також не доведено в судовому засіданні обставин не проживання відповідачів у жилому приміщення протягом шести місяців без поважних причин на які посилалася позивачка в позовній заяві. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку в квартирі з тієї підстави, яка вказана в позовній заяві не підлягають до задоволення. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивачку. На підставі ст.ст. 71,72 ЖК України та

Outcome: dismissed