Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ФГ Ранковий промінь та [PERSON] про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, в якому зазначила, що вона відповідно до державного акту серії І-МК №040292 від 15.06.2000 року є власником земельної ділянки площею 9,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоюрївської сільської ради Новобузького району. Зазначеною земельною ділянкою певний час за усною домовленістю (без укладання письмового договору оренди землі) користувалося фермерське господарство «Ранковий промінь»і навесні 2010 року вона повідомила голову цього господарства [PERSON] про те, що після збирання господарством врожаю, вона має намір самостійно обробляти земельну ділянку і восени 2010 року після повторного попередження голови господарства щодо своїх намірів, приступила до обробітку належної йому земельної ділянки. Однак, у лютому 2011 року голова ФГ «Ранковий промінь»[PERSON] повідомив їй про незаконність її дій, які позбавили права використовувати господарством її земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 20.09.2008 року, термін дії якого ще не сплинув. Насправді вона жодного письмового договору оренди ні з ФГ «Ранковий промінь», ні з його головою [PERSON] не укладала. Отримавши у лютому 2011 року копію спірного договору від голови ФГ «Ранковий промінь»[PERSON] виявила, що сам договір підписала нібито на її прохання громадянка [PERSON] Однак, вона не уповноважувала згадану громадянку на вчинення будь-яких правочинів, в тому числі на підписання спірного договору, тому посилаючись на те, що спірний договір був укладений з порушенням вимог статей 13, 203, 244, 245, 321 ЦК України та ст.4 Закону України «Про оренду землі»позивач просила визнати спірний договір оренди землі від 20.09.2008 року недійсним та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити. Представник відповідача голова ФГ «Ранковий промінь»[PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав і пояснив, що з 2005 року господарство стало використовувати земельну ділянку площею 9,12 га, яка належить [PERSON], за усною домовленістю без укладання письмового договору оренди цієї ділянки. У 2008 році, коли органи влади стали вимагати обовязковості укладання договорів оренди землі в письмовій формі, він особисто звернувся до позивача з пропозицією подальшого використання належної їй земельної ділянки з укладенням письмового договору оренди строком на 5 років, на що остання після зясування розміру орендної плати, дала свою згоду, а згодом надала копії необхідних документів, зокрема: копію паспорту, копію державного акту на землю та кадастровий план земельної ділянки з визначенням її меж в натурі на місцевості. Оформленням спірного договору, як і інших договорів оренди, займалася за його дорученням член господарства [PERSON], яка у вересні 2008 року при зустрічі з чоловіком позивача [PERSON] у приміщенні магазину в с. Новоюрївка, Новобузького району надала останньому договір для його підписання. Ознайомившись з договором [PERSON] погодився на його підписання, але посилаючись на брудні руки та можливість зіпсувати договір, звернувся з проханням до продавця магазину [PERSON] поставити за нього підпис в договорі. Остання, після деяких вагань, виконала прохання [PERSON], але зазначила в договорі, що підпис поставила на прохання [PERSON] У 2009 році за домовленістю з [PERSON] та її чоловіком передав останнім майже новий культиватор в рахунок орендної плати за користування належних їм земельних ділянок, а згодом передав майже пять тон насіння ячменю. Навесні 2010 року [PERSON] та її чоловік звернулися до нього з проханням виплатити їм наперед орендну плату за 2010 та 2011 роки в сумі 10000 грн., але він відмовив останнім і пояснив, що можливість виплати такої суми буде визначатися тільки після збору врожаю в кінці року та проведення розрахунків з іншими орендодавцями. Така відповідь останніх не влаштувала і вони заявили, що будуть забирати орендовані ним земельні ділянки. Восени 2010 року [PERSON] незважаючи на наявність укладених з ним та його дружиною [PERSON] договорів оренди землі, дія яких закінчується в 2013 році, приступив до самостійного обробітку земельних ділянок, а згодом кожен з них звернувся до суду з позовом про визнання договорів оренди землі недійсним. Після реєстрації договорів оренди земельних ділянок, що мало місце 01.06.2009 року, [PERSON] не зверталася до господарства з проханням видати їй примірник договору оренди землі від 20.09.2008 року, коли виник спір щодо правомірності її дій по використанню земельної ділянки, він видав останній на її прохання примірник спірного договору. Вважає, що вимоги позивача є безпідставними, просив відмовити в задоволенні заявлених вимог. Відповідач [PERSON] предявлений до неї позов не визнала і пояснила, що у вересні 2008 року у приміщенні магазину в с. Новоюрївка, Новобузького району, де вона працює продавцем, зайшла [PERSON], яка працює у ФГ «Ранковий промінь», а згодом до магазину на тракторі приїхав [PERSON] Коли останній зайшов у приміщення магазину [PERSON] звернулася до нього з проханням підписати заповнені договори оренди землі як з ним, так і з його дружиною. Ознайомившись з договорами [PERSON] погодився на їх підписання, але посилаючись на брудні руки та можливість зіпсувати договори, попросив [PERSON] самій поставити підписи, але та відмовилася це робити, після чого він звернувся з таким проханням і до неї, посилаючись на те, що вони односельчани і повинні довіряти один одному. Не вбачаючи в цьому нічого протиправного поставила за нього та за його дружину підписи в договорах, але зазначила в них, що виконала підпис на прохання [PERSON] та [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, опитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. В силу ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі»від 06.10.1998 року (далі - Закон) договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ч.2 ст.125 ЗК України і ст.18 указаного Закону України є укладеним (вчиненим) із моменту його державної реєстрації. В силу ч.1 ст.14 указаного Закону договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину - волевиявлення учасника правочину, додержання форми правочину визначеного законом та вчинення правочину особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою-третьою, п'ятою, шостою частинами ст.203 ЦК України. В силу п.1 ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до державного акту серії І-МК №040292 від 15.06.2000 року є власником земельної ділянки площею 9,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоюрївської сільської ради Новобузького району. Зміст спірного договору оренди землі від 20.09.2008 року вказує на те, що між власником земельної ділянки [PERSON] та фермерським господарством «Ранковий промінь»в особі його голови [PERSON] була досягнута домовленість про передачу земельної ділянки в оренду строком на 5 років. Договір зареєстрований в Новобузькому відділі реєстрації 01 червня 2009 року за №040902005646. Текст вказаного договору свідчить про те, що при його заповненні малися в наявності необхідні документи, отримання яких без згоди орендодавця [PERSON], було б неможливим (паспортні дані, державний акт на землю тощо), При цьому, пояснення відповідача [PERSON] та показання свідків [PERSON] і [PERSON] вказують на те, що при вирішення питання щодо підписання договору оренди землі від 20.09.2008 року орендодавець [PERSON] не була присутньою і не знайомилася з умовами договору щодо обєкту оренди, строку його дії, розміру орендної плати та порядку її виплати, інших істотних умов, зазначених в тексті договору. Спірний договір був підписаний відповідачем [PERSON] у відсутності орендодавця [PERSON], яка не уповноважувала її на його підписання, тому запис зроблений [PERSON] в договорі щодо виконання нею підпису на прохання [PERSON] не відповідає дійсності. За таких обставин суд вважає, що при вчиненні спірного правочину волевиявлення власника земельної ділянки [PERSON], як учасника правочину, не було вільним і не відповідало її внутрішній волі, що вказує на недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.3 ст.203 ЦК України. Таким чином, позивачем [PERSON] надано докази на підтвердження, передбачених ст.215 ЦК України, підстав для визнання спірного договору оренди земельної ділянки недійсним, тому суд задовольняє заявлені вимоги. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] належить стягнути судові витрати, понесені нею у зв'язку з розглядом справи, у розмірі 45 грн. 50 коп. (8 грн. 50 коп. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи).

Outcome: approved