Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В заяві про уточнення позовних вимог від 07.10.2010 року просила визнати незаконним наказ Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму № 74 від 26.03.2010 року про звільнення її з роботи з посади бухгалтера касира з 26.03.2010 року згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України у звязку з втратою довіри, поновити її на посаді бухгалтеракасира Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду в розмірі 5000гривень. В обгрунтування позову позивачка посилається на те, що з 14.02.2007 року по 26.03.2010 року працювала на посаді бухгалтера-касира Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму. Наказом №74 від 26.03.2010 року, вона була звільнена із займаної посади відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України у звязку з втратою довіри. Підставою для звільнення були накази по Новоград-Волинському промислово-економічному технікуму №65 від 19.03.2010 року, № 73 від 25.03.2010 року та доповідні записки головного бухгалтера [PERSON] про систематичне порушення трудової і фінансової дисципліни та недовіри з боку головного бухгалтера. Вважає звільнення незаконним, оскільки в період виконання трудових обовязків на посаді бухгалтера-касира не допустила ні необережних, ні умисних дій, які давали б підстави для втрати до неї довіри з боку керівництва технікуму. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивачку було звільнено за систематичне порушення трудової та фінансової дисципліни та недовірою зі сторони головного бухгалтера. Зокрема позивачка 22.03.2010 року видавала аванс за березень 2010 року по відомості, яку написала власноручно і не підписала у головного бухгалтера та директора технікуму, а також не зареєструвала її. Цим грубо порушила ведення касових операцій, а саме «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затверджене постановою № 637 від 15.12.2004 року пункти 2.10; 3.4; 3.9; 3.12 цієї постанови та свої функціональні обовязки. Дане порушення відображене у акті обласного КРУ від 06.07.2010 року за № 06-03-09/054 розділ 9 ст. 13-14. Цими діями позивачка викликала до себе недовіру. Заслухавши пояснення позивачки та представників сторін, показання свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. В своїх поясненнях суду свідок [PERSON] директор технікуму, пояснив, що ним було підписано наказ про звільнення позивачки з роботи згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України, зокрема за систематичне порушення трудової та фінансової дисципліни та недовірою зі сторони головного бухгалтера. Підставою для звільнення були накази № 65 від 19.03.2010 року та № 73 від 25.03.2010 року про оголошення позивачці доган, а також доповідні записки головного бухгалтера №№ 91, 93 в яких зокрема вказувалось про неналежне виконання позивачкою своїх посадових обовязків, а також не коректне її поводження з головним бухгалтером. Свідок [PERSON] головний бухгалтер, пояснила те що нею неодноразово на імя директора технікуму були написані відповідні доповідні щодо неналежного виконання позивачкою своїх трудових обовязків. Зокрема позивачкою 22.03.2010 року видавався аванс за березень 2010 року по відомості, яка написана була власноручно останньою та не була підписана головним бухгалтером та директором технікуму, а також не зареєстрована. Цим грубо було порушено ведення касових операцій, а саме «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затверджене постановою № 637 від 15.12.2004 року. Свідок [PERSON] голова комісії з трудових спорів, пояснив, що позивачка зверталась до комісії по трудових спорах із заявою про зловживання службовим становищем та фінансові махінації, моральний тиск на підлеглих, наклепах з боку адміністрації та головного бухгалтера технікуму, однак в задоволенні її заяви було відмовлено. Судом встановлено, що [PERSON] з 14 лютого 2007 року займала посаду бухгалтера-касира Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму Житомирської області (а.с.120) та з нею був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність(а. с. 122). Як слідує з наказу по Новоград-Волинському промислово-економічному технікуму № 74 від 26 березня 2010 року, у звязку із систематичним порушенням трудової та фінансової дисципліни бухгалтером-касиром [PERSON] та недовірою зі сторони головного бухгалтера [PERSON], згідно поданих доповідних записок від 18.03.2010 року вх. №91 та від 22.03.2010 року вх. 93, бухгалтера-касира [PERSON] звільнено з роботи з 26 березня 2010 року, згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України у звязку з втратою довіри(а. с. 15). Як зазначено в наказі про звільнення, підставою для недовіри до позивачки послужили накази №65 від 19.03.2010 року та №73 від 25.03.2010 року, а також доповідні записки головного бухгалтера. Із доданих відповідачем копій наказів №65 від 19.03.2010 року та №73 від 25.06.2010 року [PERSON] за неодноразові порушення трудової та фінансової дисципліни оголошено догану(а. с. 17, 19) Відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпПУ трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Відповідач пов"язував звільнення [PERSON] з роботи за пунктом 2 статті 41 КЗпП України у звязку з втратою довіри. Проте встановлені судом обставини справи свідчать про те, що зазначені в наказі підстави про звільнення позивачки з роботи не можуть бути кваліфіковані як втрата довіри з боку власника або уповноваженого ним органу. За змістом розяснень, які містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» звільнення з підстав втрати довіри суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри. Відповідач не довів в суді винні дії [PERSON], що стали підставою до втрати до неї довіри, а тому суд вважає звільнення позивачки незаконним. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивачки про незаконність наказу про її звільнення, поновлення на посаді та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу обгрунтовані та підлягають задоволенню. З урахуванням розміру середньоденного заробітку позивача, що становить 58,43 грн., визначеного на підставі довідки відповідача (а.с.33), кількості робочих днів вимушеного прогулу (170 днів), середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 9933,10 грн. Вказану суму та розмір заробітної плати за один місяць суд вважає за необхідне стягнути з Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму. За наведених вище обставин підлягає задоволенню позов про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачка, безумовно, відчувала себе скривдженою, як в період звільнення, так і протягом наступного часу відчувала певні негативні емоції і дискомфорт, була позбавлена засобів до існування, прикладала додаткові зусилля для організації свого життя, змушена була захищати свої права в суді. З врахуванням викладеного суд вважає, що така моральна шкода може бути компенсована позивачу в розмірі 1000 грн., яка підлягає стягненню з Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму. Суд вважає, що посилання представника відповідача на акт ревізії фінансово-господарської діяльності в Новоград-Волинському промислово-економічному технікумі за період з 01.02.2008 року по завершений звітний період 2010 року є безпідставними, оскільки даний акт був складений 06.07.2010 року, тобто через тривалий час після звільнення позивачки з роботи, крім того в розділі 9 ст. 13-14 на що зокрема вказував представник відповідача, зазначено що за наслідками проведеної інвентаризації станом на 14.06.2010 року нестач чи лишків в технікумі не встановлено(а. с.73). Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню відповідно до ст. 367 Цивільно-процесуального кодексу України.

Outcome: partial