Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Сторони звернулися в суд з даними позовами. В судовому засіданні позивачка-відповідачка [PERSON] свій позов підтримала, зустрічний позов [PERSON] не визнала суду пояснила, що рішенням виконкому Косівської міської ради депутатів трудящих від 27.06.1974 року за результатами розгляду заяви гр.[PERSON], її та [PERSON] мами, надано дозвіл переписати ордер на комунальну квартиру [ADDRESS] з прізвища [PERSON] на прізвище [PERSON]. В даній квартирі були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 20.08.2004 року [PERSON] звернулася із заявою до Косівської міської ради про оформлення передачі у приватну власність квартири №2, яка знаходиться у провулку Шевченка №3 у м.Косові. Дане питання не було вирішено у звязку з тим, що [PERSON] відмовилася ставити свій підпис на документах, які необхідні для приватизації квартири, мотивувала свою відмову тим, що була проти того, щоб квартиру на рівні зі всіма приватизовував [PERSON]- її син, та вибула в невідомому напрямку і вони не мали можливості підтвердити її бажання про приватизацію. 04.10.2004 року їхня мати, [PERSON] померла. Після цього на протязі двох з половиною років вони не могли вирішити питання приватизації квартири через відсутність відповідачки. Оформити передачу в приватну власність квартири вони з сином, [PERSON], не взмозі, оскільки їм не відомо місце перебування та фактичного проживання відповідачки, [PERSON] За час відсутності [PERSON], вона разом з [PERSON] привели квартиру в належний стан, зробили ремонт та замінили санітарно-технічне обладнання. Протягом довшого часу вони з сином оплачують комунальні послуги та інші платежі, що стосуються квартири. Більш як десять років відповідачка-позивачка [PERSON] не платила жодної копійки за комунальні послуги. Просить первинний позов задоволити у зустрічному позові [PERSON] відмовити. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON], свої позовні вимоги підтримав, зустрічний позов [PERSON] не визнав, суду пояснив, що зареєстрований та проживає в даній квартирі з дня свого народження. Відповідачка [PERSON] не проживає з ними вже більше десяти років, ніяких коштів на утримання житла за цей час їм не надавала, місце перебування та фактичного проживання відповідачки їм невідоме, протягом всіх цих років будь-якої кореспонденції на їх адресу на імя відповідачки не надходило. Після їхнього звернення з позовом до суду, [PERSON] двічі приїжджала, однак побувши день-два, знову кудись зникала, нічого їм не кажучи та не повідомляючи їх про її можливе місце перебування. Просить первинний позов задоволити у зустрічному позові [PERSON] відмовити. Відповідачка-позивачка [PERSON] первісний позов не визнала, свій зустрічний позов підтримала та суду пояснила, що твердження позивачів стосовно того, що їм не відомо її місце перебування є неправдивим, так як вона постійно проживає за місцем своєї прописки. З 2004 року її сестра [PERSON] та її син [PERSON] створюють їй неможливі умови проживання в їхній квартирі, про що вона неодноразово зверталася в правоохоронні органи з заявами, щодо захисту своїх прав та повернення майна, яке позивачі-відповідачі самоуправно викинули з її квартири. З 1974 року вона прописана та постійно проживає в квартирі за вказаною адресою. Протягом часу її відсутності по місцю проживання тривалістю більше двох місяців не було. В ремонті квартири вона приймала участь шляхом виділення коштів на ремонт санітарно-технічного обладнання. На оплату комунальних послуг також давала гроші про, що свідчать квитанції про оплату, які вона представила суду. Неодноразово зверталася в ЖТКО з проханням розділити рахунки по оплаті за комунальні послуги, однак позитивного результату вона не добилася. ЇЇ проживання за вказаною адресою підтвердили свідки допитані в судовому засіданні:Пручаєва Т.Ф., [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] Також адреса квартири, в якій вона проживає, вказана в офіційних документах про реєстрацію її підприємницької діяльності. Все листування з державними органами щодо її підприємницької діяльності здійснюється за адресою її квартири [ADDRESS]. Як би вона там не проживала, то неотримувала б цих документів, і це негативно б позначилося на співпраці з державними органами. Крім того свідки підтвердили факт поховання нею її батьків та організацію поминок. Єдиним житлом, де вона має змогу проживати в м.Косів, є квартира по вказаній адресі. Первісними позивачами не надано суду жодних доказів, які б спростовували факт її проживання в цій квартирі. Тому просить у первісному позові [PERSON] та [PERSON]відмовити, а її позов задоволити. Представник третьої особи ДП «Косів ЖТКО» в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник Косівської міської [PERSON], [PERSON], відносно позовних вимог первісних позивачів не заперечила, суду пояснила, що Косівська міська [PERSON] не заперечує щодо передачі у приватну власність квартири [ADDRESS]. Щодо твердження відповідачки-позивачки [PERSON] про те, що дана квартира є спадковим майном її матері [PERSON] заперечила, оскільки дана квартира досі перебуває у житловому фонді Косівської міської [PERSON]. Вислухавши доводи первісних позивачів, представника третьої особи, показання свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити із наступних підстав.. Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до Архівного витягу Протоколу № 14 засідання виконкому Косівської міської [PERSON] депутатів трудящих від 27.06 1974 року, виконком Косівської міської [PERSON] депутатів трудящих вирішив дозволити Косівському будинкоуправлінню переписати ордер на комунальну квартиру [ADDRESS] з [PERSON] на прізвище [PERSON], в звязку з цим, викокномом Косівської міської [PERSON] депутатів трудящих, 27.06 1974 року [PERSON] було видано Ордер на зайняття квартири [ADDRESS]. На підставі даного ордеру 23.07 1974 року між Косівським будинкоуправлінням та [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). Передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 20.08 2004 року звернулась до Косівської міської [PERSON] з заявою про оформлення передачі в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність приміщення комунальної квартири, що займає разом з членами сімї на умовах найму. В графі «підпис наймача та неповнолітніх членів сімї» підпис відповідачки [PERSON] відсутній, хоча згідно довідки про склад сімї наймача, [PERSON] вказана як член сімї [PERSON] Відповідно до Рішення виконавчого комітету Косівської міської [PERSON] від 25.08 2004 року за № 183 Про безоплатну передачу квартир у приватну власність, виконком Косівської міської [PERSON] вирішив: затвердити перелік квартир, що передаються у приватну власність громадянам, визнати право власності на квартири за громадянами згідно додатку № 1, в якому, зокрема, за реєстраційним № 822 записана [PERSON]; Коломийському МБТІ провести реєстрацію та видати свідоцтво на право власності громадянам; приватизаційній комісії оформити та видати громадянам приватизаційні платіжні доручення для погашення житлових чеків в ощадному банку. На виконання вищевказаного рішення виконкому, 20.09 2004 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були видані приватизаційні платіжні доручення № 19, № 19/1 та № 19/2, якими стверджується факт переказу коштів Косівській міській [PERSON] по житловому чеку. Однак як встановлено в судовому засіданні це рішення виконкому не було виконано через відмову [PERSON] поставити свій підпис в приватизаційних документах. Згідно до ст. 7 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму. Будь-яких доказів того, що відповідачка-позивачка [PERSON] виявила бажання приватизувати житло за адресою пров. Шевченка 3, кв.№ 2, - суду не представлено. Відповідно до ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка-позивачка [PERSON] після смерті матері [PERSON] в 2004 році вибула з квартири і тривалий час в ній не проживала. Свідок [PERSON] дав суду покази про те, що він проживає по сусідству із первісними позивачами протягом останніх 5-ти років. Відповідачку [PERSON] вперше побачив близько 2-х місяців назад. До того часу, протягом тих 5-ти років, що він там проживає він її жодного разу не бачив і не знав. Про те, що вона якась родичка позивачам, дізнався пізніше, так як один раз був свідком їх суперечки. Щоб [PERSON] проживала там, чи робила якість ремонтні роботи в квартирі, не бачив. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які суду пояснили, що вони проживають по сусідству із сторонами по справі, неодноразову були свідками сварок [PERSON] з її покійною мамою [PERSON] Дуже рідко приїжджала в м.Косів, у вказану квартиру, а коли приїжджала то постійно створювала конфлікти та сварки. Суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], показання яких є неконкретизованими і зводяться до того, що вони добре знають відповідачку-позивачку [PERSON] по спільній роботі в творчих спілках, часто бували в неї вдома за період коли жива була її мати [PERSON]Г, знають, що [PERSON] нікуди не виїздила з квартири, однак з приводу суті спору нічого конкретного пояснити не можуть. Свідчення свідків підтверджують також наявні в матеріалах справи: заява [PERSON] від 12.02 2009 року до голови Косівської міської [PERSON] про проведення поділу квартири [ADDRESS]; скарга на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.02 2009 року та заява [PERSON] від 16.04 2009 року адресована начальнику Косівського РВ УМВС, тобто події вказані в даних заявах відповідають терміну, вказаному свідком [PERSON] Будь-яких доказів про постійне проживання [PERSON] в даному помешканні до вказаних подій, суду не представлено. Крім того, згідно до [PERSON] виїздної комісії від 11.12 2006 року та 15.05 2007 року в складі секретаря Косівської м/[PERSON], директора ДП «Косів ЖТКО» та старшого дільничого інспектора, по факту проживання за місцем реєстрації [PERSON] в [ADDRESS], встановлено, що [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, однак фактично там не проживає вже тривалий час. В даній квартирі зареєстровані та фактично проживають [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 07.12.2009 року №3237 та довідки ЖЕО №4 від 27.05.2010 року [PERSON] являється власником квартири за адресою вул.Бандери, 8а/47 в м.Івано-Франківську згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], 15.02.2002 року Р№23. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] в.О. слід визнати такою, що втратила право на житло за адресою [ADDRESS]. Відповідно до договору підряду від 25.04 2007 року, [PERSON] уклала договір підряду на ремонт квартири з [PERSON], яким передбачено предмет, умови та строки виконання зобовязань. Оплату за виконані роботи здійснювала [PERSON], згідно до найменування робіт та витрат, вказаних в локальному кошторисі. Крім того, всі витрати по оплаті комунальних послуг, зокрема по оплаті за газ, електроенергію та на утримання житла, здійснювала первісна позивачка, [PERSON] Представлені відповідачкою-позивачкою [PERSON] докази про оплату послуг чи комунальних платежів не спростовують твердження [PERSON] та [PERSON] про тривалу відсутність [PERSON] в квартирі [ADDRESS], а підтверджують те, що [PERSON] здійснювала ці платежі вже після виникнення спору, який розглядається зараз судом. Статтею 106 ЦК України передбачено, що повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 05.10 2004 року, а/з № 90, [PERSON] померла 04.10 2004 року, що дає право іншим членам її сімї, які проживали разом з нею, вимагати визнання їх наймачами за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. З урахуванням викладених обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги первісних позивачів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, а тому в позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третьої особи ДП «Косів ЖТКО», Косівської міської ради про виділення окремої ізольованої квартири, зміну договору найму житлового приміщення,слід відмовити. На підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.71 ЖК УРСР, ст.319 ЦК України, Положення ДК України по житлово-комунальному господарстві «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» за № 56 від 15.09.1992 року та

Outcome: approved