Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

25 березня 2010 року [PERSON] звернулась до Кузнецовського міського суду із позовною заявою до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради, Кузнецовського міського комунального підприємства, Кузнецовського МВ УМВС України у Рівненській області з вимогами визнати за нею право користування житловим приміщенням квартирою №63 в будинку №11 по вул.Енергетиків у м.Кузнецовську, Рівненської області, зобовязати Кузнецовське міське комунальне підприємство житлово-експлуатаційна дільниця №2 укласти з нею договір найму на квартиру [ADDRESS], зобовязати відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області зареєструвати її місце проживання у [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є матірю [PERSON], який помер 12.11.2009 року. З серпня 2008 року до його смерті проживала спільно з сином за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира була отримана її сином на підставі ордера № 151 від 20.12.1994 року, виданого на підставі спільного рішення адміністрацією та профкомом Західно-Українського монтажного управління тресту ПТЕМ. 02.11.2009 року вона знялась з реєстрації у с.Хряськ Маневицького району Волинської області, для того щоб зареєструватись за місцем проживання сина. Але цього зробити не встигла у звязку зі смертю сина. Вона весь час сплачувала комунальні послуги та квартплату, що підтверджується квитанцією про сплату даних послуг і відсутністю заборгованості. Посилається на ч.2 ст. 64 ЖК України, де визначено, що до членів сімї наймача належать, у тому числі, батьки. А також на ст.166 ЖК України, яка передбачає, що у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення права та обовязки за договором найму здійснюють члени його сімї. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що у 2008 році переїхала проживати до свого сина у м.Кузнецовськ, у квартиру [ADDRESS]. Доглядала за ним, оскільки він хворів. До лікарів не звертались, займались самолікуванням. Син мав намір приватизувати квартиру. 02.11.2009 року знялась з реєстрації у с.Лісове, Маневицького району, Волинської області з метою зареєструватись за місцем проживання сина. [PERSON], син хворів і казав, що зареєструє коли видужає. Вона сама зверталась у ЖЕД для реєстрації, але їй відмовили, пославшись на те, що потрібна згода власника квартири. До смерті сина постійно проживала у цій квартирі, лише раз у тиждень їздила у с.Лісове наглядати за господарством. Також, відповідаючи на запитання, пояснила, що 11.11.09 вийшла з квартири на ринок і при цьому забула ключі від квартири. Коли повернулась виявила, що двері зачинені і син їх не відкривав. Почекавши трохи пішла ночувати до своєї дочки, яка також має квартиру у м.Кузнецовську. Наступного дня прийшла до квартири сина та побачила, що там знаходяться працівники ЖЕД. Також прийшов її внук, який вибив двері. Коли зайшли у квартиру, виявила, що її син лежить у ванній кімнаті без свідомості. Далі хтось викликав швидку, яка його забрала. Наступного дня син помер. Представник позивача [PERSON] у позовні вимоги підтримав повністю та дав пояснення аналогічні за змістом до обставин, якими обґрунтовувався позов. Представник відповідача виконавчого комітету Кузнецовської міської ради [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю, послалась на те, що посилання позивача на ст.166 ЖК України є безпідставним, оскільки ця стаття стосується лише власників приватного житла. Також вказала, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо її постійного проживання у спірній квартирі, що є необхідною умовою для задоволення її позову. Представник відповідача [PERSON] міського комунального підприємства [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] у звязку з безпідставністю. Представник відповідача Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю, пояснив, що відповідач не може зареєструвати у спірній квартирі у звязку з відсутністю підстав для цього. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків, суд дослідив письмові докази справи та дійшов висновку, що у задоволенні вимог [PERSON] слід відмовити повністю. Судом встановлено, що [PERSON] вселився до квартири [ADDRESS] на підставі ордера № 151, виданого 20 грудня 1994 року на підставі загального рішення адміністрації та профкому Західно-Українського монтажного управління тресту ПТЕМ і став наймачем цієї квартири. Рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради №60 від 20.02.2002 року оформлено право комунальної власності на житловий будинок № 11 по вул.Енергетиків у м.Кузнецовську за Кузнецовською міською радою. Факт перебування спірної квартири у комунальній власності сторонами визнаний і не оспорюється. 12.11.2009 року [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ № 085321, виданого 12.11.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, відповідно до якого у звязку зі смертю [PERSON] зроблений актовий запис № 119. Позивач є матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЕГ № 275435 виданого 14.05.1995 року Лісівською сільською радою Маневицького району Волинської області. З метою встановлення істини у справі, за клопотанням сторін, судом були допитані наступні свідки. [PERSON], яка є онукою позивача та допитана за її клопотанням, у судовому засіданні відповідаючи на запитання показала, що у 2008-2009 роках переважно жила у с.Лісове, Маневицького району разом з бабою [PERSON] та дядьком [PERSON], вели спільне господарство. Останній переважно проживав у селі разом з [PERSON] після звільнення з роботи, тобто орієнтовно з 2008 року. Приблизно раз у місяць їздив у м.Кузнецовськ для оплати комунальних послуг. [PERSON] інколи їздила у м.Кузнецовськ. Про те до кого саме їздила, до сина [PERSON] чи до дочки [PERSON], яка також проживає у м.Кузнецовську, їй не відомо. Особисто вона у м.Кузнецовську була всього 3-4 рази. Допитаний як свідок за клопотанням позивача [PERSON], який є онуком позивача, у судовому засіданні показав, що спілкувався з покійним [PERSON] весною 2009 року. Під час розмови останній повідомив йому, що почав приватизацію квартири і бажає, щоб [PERSON] проживала та разом з ним. Він заходив у спірну квартиру близько 10 разів на рік. Інколи бачив покійного, а інколи бабу. З них обох хтось обовязково був у селі, щоб доглядати господарство. Протягом якого часу [PERSON] проживала у спірній квартирі йому точно не відомо. Він не чув, щоб [PERSON] вживала заходи щодо реєстрації за місцем проживання свого сина. Свідок [PERSON], який перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] показав, що покійний йому особисто казав, що бажає прописати свою матір [PERSON] за своїм місцем проживання. Остання постійно проживала у м.Кузнецовську. 02.11.2009 року він особисто ходив у ЖЕД разом з [PERSON] з метою реєстрації її у квартирі [PERSON] Але їм відмовили, посилаючись на те, що необхідна заява від власника квартири на погодження реєстрації. [PERSON] не зміг піти та дати згоду на реєстрацію, оскільки вживав спиртні напої і постійно перебував у стані алкогольного спяніння. Особисто він був у м.Кузнецовську всього 2-3 рази. Про те, що [PERSON] постійно проживала у спірній квартирі знає з її слів. Допитана як свідок [PERSON], яка працює інженером ЖЕД №2 Кузнецовського МКП, показала, що 10.11.2009 року із квартири [ADDRESS], поступило повідомлення про те, що мешканці квартири №63 їх затопили. Коли прибула група на місце, то не змогли відкрити квартиру і двері ніхто не відчиняв. Цього ж дня вона від когось довідалась, що власник квартири родом із с.Лісове, Маневицького району. Оскільки у неї знайома [PERSON] проживає у цьому селі, то вона зателефонувала до неї та попросила, щоб вона знайшла родичів і повідомила, щоб ті підїхали у м.Кузнецовськ. Через деякий час [PERSON] повідомила, що знайшла і мати власника квартири підїде після обіду, оскільки перша маршрутка прибуває у цей час. Наступного дня, приблизно у вказаний час приїхала [PERSON], разом з іншими родичами. Так як у них також не було ключів, хтось з родичів вибив двері. Коли вони потрапили у квартиру виявили, що [PERSON] знаходиться у непритомному стані. Вони викликали швидку, яка його госпіталізувала. Їй відомо, що хтось із родичів [PERSON] 12.11.09 звертався у ЖЕД з метою прописатись у квартирі, але оскільки на час звернення було виявлено, що він помер, їм було відмовлено у цьому. Начальник ЖЕД №2 Кузнецовського МКП [PERSON], допитана як свідок дала показання аналогічні за змістом до показань [PERSON], вказуючи, що їй відомі ці обставини. Крім того додала, що 12.11.09 до неї звернулась невідома їй жінка, як вона зрозуміла хтось із родичів [PERSON], проте точно не позивач [PERSON], з проханням зареєструватись за місцем проживання [PERSON] Оскільки для реєстрації місця проживання необхідна згода наймача, вона зателефонувала паспортисту та сказала, що та зїздила у лікарню до [PERSON] та взяла у нього заяву про згоду на реєстрацію. Через деякий час паспортист повідомила, що [PERSON] помер і тому ніхто не поїхав і жінці було відмовлено у реєстрації. Паспортист ЖЕД №2 Кузнецовського МКП [PERSON] у судовому засіданні дала показання, згідно з якими [PERSON] та позивач [PERSON] до неї з приводу реєстрації останньої у квартирі [ADDRESS] або подачі заяви на приватизацію не звертались. Памятає, що 12 листопада 2009 року начальник ЖЕД №2 дала вказівку виїхати з якоюсь жінкою, але це точно була не [PERSON], до [PERSON] у лікарню для отримання згоди на реєстрацію когось у спірну квартиру. Але оскільки вона звязалась з лікарнею і там повідомили, що [PERSON] помер, вона повідомила про це начальника ЖЕД і не їздила у лікарню. Також показала, що з [PERSON] не переоформлявся договір найму, оскільки він жодного разу на письмові звернення не прийшов до ЖЕД для його переоформлення. Суд критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON], щодо постійного місця проживання позивача у спірній квартирі та бажання [PERSON] зареєструвати позивача, у звязку з тим, що перебуваючи у родинних звязках з позивачем опосередковано заінтересовані у результаті вирішення спору, їх показання ґрунтуються на відомостях отриманих від інших осіб, зокрема [PERSON] та [PERSON], достовірність яких перевірити не можливо, є непослідовними, суперечливими за змістом, а також те, що особисто вони не можуть підтвердити постійне місце проживання [PERSON] у м.Кузнецовську, так як [PERSON] був всього у цьому місті 2-3 рази, а [PERSON] заходив до спірної квартири близько 10 разів на рік, і бачив там інколи [PERSON], а інколи [PERSON] Показання інших свідків суд визнає правдивими, оскільки вони є послідовними та не містять суперечностей. Таким чином у судовому засіданні зясовано, що письмової згоди на реєстрацію [PERSON] квартирі [ADDRESS], [PERSON] не давав, позивач не зареєстрована даному жилому приміщенні. Доказів про те, що це приміщення було постійним місцем проживання позивача або те, що [PERSON] виявляв бажання зареєструвати позивача у спірній квартирі суду не надано. Крім того, з довідки Лісівської сільської ради Маневицького району №133/2.10 від 27.08.10 вбачається, що [PERSON] проживала в с.Лісове з 1950 року до 02.11.2009 року. З п.10 копії талону зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання вбачається, що [PERSON] з постійного місця проживання вибула до міста Кузнецовська 01.12.2009 року, тобто вже після смерті [PERSON], що заперечує факт спільного проживання позивача з її сином. У судовому засіданні не вдалось встановити місце знаходження договору найму [PERSON] на спірну квартиру. З довідки ЖЕД №2 Кузнецовського МКП №160/523 від 16.12.2010 року вбачається, що при передачі житлового будинку в 2002 році від УБ РАЕС у комунальну власність були отримані договори найму на 137 квартир. Серед них договору найму, оформленого на спірну квартиру не було. З ЖЕД №2 Кузнецовського МКП [PERSON] договір про надання послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та надання комунальних послуг населенню не укладав. [PERSON] сторонами не оспорюється факт відносин найму Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Беручи до уваги надані докази, які знаходяться у матеріалах цивільної справи, суд розглядаючи справу відповідно до ст.11 ЦПК України, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не проживала постійно у спірній квартирі та не отримувала згоду на це наймача [PERSON], оскільки позивачем не були надані переконливі докази, які підтверджували б ці обставини. При розгляді справи у суді позивачу надавалась можливість доводити обставини, викладені у позовній заяві, але як вбачається з матеріалів справи вона не надала судові докази для підтвердження обґрунтованості позовних вимог, тобто позивач не скористувалась такою можливістю та правом з власної ініціативи та за власним бажанням. Суд, виконавши всі вимоги цивільного та житлового законодавств і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed