Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

В серпні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про вселення. В заяві вказувала, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.10.2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 08.04.2009 року за нею та її сином [PERSON] визнано право користування квартирою №62 по вулиці Генерала Карпенка 1-а в м. Миколаєві. Відповідач [PERSON], навіть після ухвалення судових рішень, продовжує перешкоджати у вселенні і користуванні цим житлом, чим порушує її право, а також право їх спільної малолітньої дитини [PERSON] на проживання в спірній квартирі. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просила вселити її разом з [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Ухвалами суду від 22.04.2010 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON], а в якості третьої особи без самостійних вимог Службу у справах дітей адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Під час судового розгляду справи [PERSON] позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Представник служби у справах дітей адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважав, що виходячи з інтересів малолітньої дитини [PERSON] позов [PERSON] слід задовольнити. Представники відповідачів заперечували проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень посилались на те, що [PERSON] не є на даний час членом його сімї, має з дитиною у власносності інше житло. [PERSON] є власником спірної однокімнатної квартири і задоволення позову буде порушувати його права як власника. Крім того, він створив нову сімю, проживає разом з дружиною в спірній квартирі і вселення [PERSON] з дитиною буде суперечити вимогам житлового законодавства. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.06.1998 року відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до наданої копії технічного паспорту, зазначена квартира є однокімнатною, житловою площею 16,8 кв.м, загальною площею 28,5 кв.м. З липня 1998 року [PERSON] проживала без реєстрації у спірній квартирі разом з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, від яких у 2003 році у них народилася спільна дитина [PERSON] В жовтні 2007 року [PERSON] вимушено, за наполяганням [PERSON] залишила спірну квартиру. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.10.2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 08.04.2009 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням. За [PERSON] та малолітнім сином [PERSON] визнано право користування квартирою №62 в будинку №1-А по вулиці Генерала Карпенка в м. Миколаєві, з підстав факту вселення позивачки з дозволу власника і ведення з ним спільного господарства. Згідно з вимогами частини 2 ст.64, частини 1 ст.156 ЖК України, особи, які вселилися в жиле приміщення з дозволу власника будинку (квартири) в якості членів його сімї та спільно проживають і ведуть з ним спільне господарство, набувають право користування цим приміщенням, якщо між ними при вселенні не було іншої домовленості про порядок користування. Зазначені права членів сімї є похідними від права власності, а тому продовжують існувати на протязі всього часу збереження власником права власності на квартиру, за виключенням випадків, встановлених законом. Оскільки право користування спірною квартирою (яке передбачає і право проживання) закріплено за [PERSON] і її малолітньою дитиною судовим рішенням і вони в подальшому не позбавлені такого права, але з часу прийняття судового рішення по теперішній час не можуть скористатись ним та вселитись в квартиру [ADDRESS] з вини відповідача [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про вселення є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] 29.08.2009 року уклав шлюб з громадянкою [PERSON] [PERSON], що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про шлюб. Позивачка [PERSON] та її малолітній син мають у власності по 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП ММБТІ від 01.03.2010 року зазначена квартира належить на праві власності в рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2008 року. Відповідно до наданої суду довідки ЖЕД-6 в зазначеній квартирі проживає 5 осіб. Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги доводи представників відповідачів на підтвердження заперечень проти позову про те, що [PERSON] не є на даний час членом його сімї, [PERSON] є власником спірної однокімнатної квартири і задоволення позову буде порушувати його права як власника, проживає разом з дружиною в спірній квартирі і вселення [PERSON] з дитиною буде суперечити вимогам житлового законодавства. Так, зазначені обставини виникли з вини самого відповідача [PERSON] після закріплення за [PERSON] і їх дитиною права користування спірною квартирою судовими рішеннями, про які відповідач знав і мав виконувати. Суд також не приймає до уваги доводи представників відповідача про те, що [PERSON] і [PERSON] мають право власності на інше житло. На думку суду, той факт, що [PERSON] і [PERSON] належить на праві власності по 1/5 частині в однокімнатній квартирі [ADDRESS], де проживає 5 осіб і де на долю [PERSON] і її дитини приходиться лише 2,6 кв.м житлової площі, є лише формальною обставиною, яка не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про вселення. На підставі викладеного,

Outcome: approved