Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення часток у праві власності та визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва на право власності, виданого 09.01.1998 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка померла 02.07.2009 р. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частки приватизованої квартири. У встановлений законом позивач та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але на даний час немає можливості оформити права на спадщину після смерті [PERSON], оскільки не визначений розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру. Тому позивач вимушений звернутись до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири як спадкоємцем за законом, та визнати за ним право власності на 1\\3 частки даної квартири як за співвласником, а всього визнати ним право на 2\\3 частки квартири, та визнати право власності на 1\\3 частки даної квартири за [PERSON], як співвласником. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі проти позову не заперечує. Представники відповідачів виконавчого комітету Надержинщинської сільської ради, КП «БТІ та МБ Полтавського району» та представник третьої особи Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, попередньо надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, при вирішенні питання покладалися на розсуд суду. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до 4.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно 4.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло, виданого 09.01.1998 р. квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]О.(а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 02.07.2009 року (а.с.8). Свідоцтво на право власності на житло було зареєстровано в КП «Інвентаризатор», про що свідчить відповідна відмітка на ньому (а.с.7), та в технічному паспорті на квартиру були зазначені власниками [PERSON], [PERSON], [PERSON]О (а.с.10-11). Померла [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.9) та доводилась матірю [PERSON] Спору щодо часток у праві спільної сумісної власності на квартиру між сторонами не існує. Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є спільною сумісною власністю, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ст.1296 ЦПК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її частину в приватизованій квартирі [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки на сьогоднішній день спадкоємець [PERSON] не претендує на спадкове майно та відмовляється від прийняття спадщини на користь позивача, про що мається заява в матеріалах справи (а.с.14). До нотаріальної контори після смерті дружини позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся з заявою про прийняття спадщини (а.с.12) [PERSON] написав заяву про відмову від спадщини. Відповідно вимогам ч.25 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] прийняв спадщину і відмовився від неї після її прийняття, що забороняється, тому позивач та третя особа може оформити право власності у встановлений законом порядок, тому в даній частині необхідно відмовити в позовних вимогах. Суд вважає, що так як в свідоцтві на право власності не було визначено ідеальні частки у праві спільної сумісної власності позивач не має можливості оформити своїх спадкових прав, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст.ст. 355, 368, 369, 370, 392, 1220, 1222, 1235, 1269, 1296,1299 ЦК України,

Outcome: partial