Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому стверджує, що між нею та відповідачем, [PERSON] , 15 вересня 2008 року укладено договір дольової участі в будівництві адміністративно-комерційної будівлі, умови якого він відмовляється виконати. Просить визнати за нею право власності на магазин з підвалом, загальною площею 165,9кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Подалі [PERSON] вимоги уточнила та просить додатково визнати за нею та [PERSON] право сумісної власності на приміщення [ADDRESS] , відповідно до технічного паспорту від 24 жовтня 2008 року, посилаючись на те, що вказане приміщення при реконструкції, за домовленістю сторін, було визначено як загальний пожежний вихід для обох магазинів; просить також припинити дію свідоцтв про право власності та реєстраційних посвідчень щодо спірних магазинів. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , вимоги за яким уточнив, пред`явивши їх до [PERSON] , Іллічівської міської ради, [PERSON] вказуючи, що помилився укладаючи договір з [PERSON] про дольову участь у будівництві, який є фактично договорам інвестування, він вважав, що це є договір надання фінансової допомоги для завершення оздоблювальних робіт у реконструйованому магазині, при цьому не вважав, що будь яка частка власності перейде [PERSON] .. Також вважає, що [PERSON] ввела його в оману, укладаючи такій договір, намагаючись заволодіти вказаним магазином не оплативши в повному обсязі його вартість. Договір був укладений також під впливом тяжких для нього обставин, наявності кредитних зобов`язань перед банківською установою, тому підписав його у вкрай невигідних для нього умов, оскільки 250000,00 грн. була значно менше тих витрат які він поніс при будівництві. Договір з [PERSON] [PERSON] уклала з перевищенням повноважень, тому що мала право тільки оплачувати роботу підрядників, яких він найме на виконання будівельних робіт. Крім того, [PERSON] не мав ліцензію на проведення будівельних робіт, в тому числі оздоблювальних. Просить визнати за ним право власності на магазини, розташовані за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому у володінні, користуванні та розпорядженні вказаними магазинами; визнати недійсним договір дольової участі у будівництві адміністративно-комерційної будівлі від 15 вересня 2008 року, укладений ним з [PERSON] ; визнати недійсним договір на виконання ремонтно-будівельних робіт від 23 вересня 2008 року №16/12, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; припинити дію свідоцтв про право власності та реєстраційних посвідчень щодо спірних магазинів. В судовому засіданні [PERSON] та її представники вимоги підтримали та пояснили, що договір щодо реконструкції магазину у [ADDRESS] укладався з [PERSON] , її батьком, з наміром передати його їй після закінчення робіт, як він обіцяв при її одруженні. Кошти вносилися нею та її чоловіком, [PERSON] , шляхом оплати рахунків, які передавалися [PERSON] , придбанням будівельних матеріалів, безпосередньою оплатою працівникам, яких забезпечував [PERSON] , передачею грошей [PERSON] , її матері, яка вела в повному обсязі звітність щодо будівництва обох магазинів. В судовому засіданні [PERSON] підтримав власні вимоги, заперечував проти вимог [PERSON] та додатково пояснив, що домовлявся з дочкою, [PERSON] , тільки щодо фінансування будівництва. Організацію ремонтних робіт проводив особисто. Підтвердив, що за звіркою робіт, частина їх проводилися працівниками від [PERSON] , не пояснив, чому допускав до проведення робіт працівників, яких він не наймав особисто. Представник [PERSON] , його дружина, [PERSON] , в судовому засіданні підтримала вимоги [PERSON] та заперечувала проти вимог [PERSON] .. Підтвердила, що вона вела облік будівельних робіт які проводилися на обох магазинах, разом з тим не в змозі була пояснити звідки отримувалися кошти на будівництво, облік надходження яких вона відображала. В судовому засіданні представник [PERSON] , [PERSON] , вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, заперечував проти вимог [PERSON] , вказуючи на те, що неможливо отримувати власність [PERSON] не компенсувавши йому її вартість за наданою суду оцінкою. Заяву [PERSON] від 16 квітня 2009 року про згоду передати вказаний магазин у власність [PERSON] свідчить про наміри, але без визначення умов за якими це буде здійснено. [PERSON] в судовому засіданні вимоги [PERSON] не визнав, підтримав вимоги [PERSON] , пояснивши, що договір про проведення робіт на вказаних об`єктах він укладав з відому [PERSON] , працівники, які проводили відповідні роботи були забезпечені ним особисто, кошти на оплату робіт він отримував від [PERSON] .. Двічі на тиждень він з [PERSON] та [PERSON] визначався про наявність матеріалів та цінам. Іллічівська міська рада замінена на належного відповідача - виконком Іллічівської міської ради - ухвалою суду від 17 січня 2011 року. Представник виконкому Іллічівської міської ради, Охотніков В.В., в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог сторін. Третя особа, [PERSON] , чоловік [PERSON] , підтримав вимоги [PERSON] , дав пояснення аналогічні поясненням [PERSON] та додатково показав, що всі питання щодо будівельних робіт вирішувалися сумісно за участю його, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] познайомив його з [PERSON] та за його згодою фінансування забезпечувалося ним (Брилліантовим), але кожну оплату [PERSON] він погоджував з [PERSON] .. Облік проведених робіт та фінансування вела [PERSON] .. Нотаріальну заяву [PERSON] про домовленість про передачу [PERSON] магазину по [ADDRESS] було зроблено у зв`язку з тим, що будівля була в заставі у банку і не можливо було на той час переоформити на [PERSON] .. Третя особа, представник ПАТ «Райффайзен банк Аваль», Мелеш Н.М., в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог сторін, повідомивши, що [PERSON] , як поручитель [PERSON] в повному обсязі розрахувалася за вказаним кредитним договором, заплативши 91003,18 євро. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позови [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , дочка та батько, 15 вересня 2008 року уклали договір дольової участі в будівництві адміністративно-комерційної будівлі, за умовами якого [PERSON] зобов`язався за кошти [PERSON] побудувати магазин з прибудовою другого поверху за адресою: [ADDRESS] , з передачею у власність [PERSON] частини цієї нерухомості загальною площею 84 кв.м. з подальшим уточненням фактичних розмірів (т.1,а.с.9). За рішенням виконкому Іллічівської міської ради Одеської області від 29 червня 2006 року №738 погоджено [PERSON] реконструкцію магазину по [ADDRESS] з надбудовою другого поверху (т.1,а.с.10). Згідно договору від 23 вересня 2008 року №16/12 між суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] та [PERSON] укладено договір за яким [PERSON] зов`язався виконати ремонтно-будівельні роботи на обох магазинах (т.1,а.с.12-14). За актом прийому-передачі виконаних робіт від 31 грудня 2008 року [PERSON] прийняла роботи проведені [PERSON] та оплатила їх (т.1.а.с.15) . Магазин по [ADDRESS] з надбудовою другого поверху прийнятий в експлуатацію із затвердженням відповідного акту рішенням виконкому Іллічівської міської ради від 26 березня 2009 року №284 (т.1,а.с.16-19). Договір про залучення коштів в розмірі 16195,00грн. на розвиток інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури міста у зв`язку з введенням в експлуатацію цього магазину укладався між Іллічівською міською радою та [PERSON] , але кошти вносилися [PERSON] (т.1,а.с.20-22,23). Облік робіт по магазинам та фінансування ввівся [PERSON] по відповідному зошиту (т.1,а.с.309-322, т.2,а.с.35-63). За заявою\~ [PERSON] \~від 16\~квітня 2009\~року надано\~погодження на\~перехід [PERSON] \~права власності\~на магазин\~по [ADDRESS] , загальною площею 165,9кв.м. (т.1,а.с.31). [PERSON] на підставі кредитного договору №014/15-58/07-186 від 16 квітня 2007 року на придбання транспортного засобу укладеного з ПАТ «Райффайзен банк Аваль», отримав 116800,00 євро (т.1,а.с.99-125). За договором іпотеки від 18 квітня 2007 року магазин по [ADDRESS] , був переданий в забезпечення кредитних зобов`язань (т.1, а.с.126-130). За договором поруки від 12 лютого 2010 року №12/3-2/69 [PERSON] взяла на себе обов`язки перед ВАТ «Райффайзен банк Аваль» відповідати по борговим зобов`язанням [PERSON] за вказаним кредитним договором (т.1,а.с.174-177) та розрахувалася з банком виплативши 91003,18 євро (т.2,а.с.154). Магазин з підвалом, розташований за адресою: \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] , загальною площею, 62,2 кв.м., належить [PERSON] на підставі свідоцтва \~ \~ \~ \~про право \~ \~ \~ \~власності від 22 лютого 2001 року за № [NUMBER] та реєстраційного посвідчення, записаного у реєстровій книзі №ЧН-3 за реєстровим №124 стор.№19 від 04 квітня 2001 року. Магазин з підвалом, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею, 60,5 кв.м., належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 22 лютого 2001 року за № [NUMBER] та реєстраційного посвідчення, записаного у реєстровій книзі №ЧН-3 за реєстровим №124 стор.№19 від 04 квітня 2001 року. Згідно технічного паспорту від 18 листопада 2010 року будівля магазину з підвалом, розташована за адресою: [ADDRESS] , складається з наступних приміщень: І поверх: 1 - коридор, площею 11,3кв.м., 2 - зал, площею 44,6кв.м., З - санвузол, площею 2,1кв.м.,4 - допоміжне приміщення, площею 8,1кв.м., ІІ поверх: 5 - торговельний зал, площею 76,6кв.м., \~ \~ \~ \~6 - санвузол, площею 2,6кв.м., \~ \~ \~ \~7 - коридор, площею 3,00кв.м., І - підвал, площею 16,1кв.м., а всього,зальною площею 164,4кв.м. (т.2,а.с. 169-174). Згідно технічного паспорту від 18 листопада 2010 року будівля магазину з підвалом,розташована за адресою: [ADDRESS] ,складається з наступних приміщень: І поверх: 1 - коридор, площею 11,2кв.м., 2 - торговельний зал, площею 42,4кв.м., З - комора, площею 5,3кв.м., 4 - коридор, площею 3,7кв.м., 5 - комора, площею 1,8кв.м., 6 - санвузол, площею 2,2кв.м., II поверх: 7 - торговельний зал, площею 78,0кв.м., 8 - комора, площею 2,2кв.м., 9 - санвузол, площею 2,2кв.м., І- підвал, площею 20,2кв.м., а всього, загальною площею 169,2кв.м.(т.2,а.с.176-181). Згідно звіту приватного підприємства «Брокбизнесконсалт» про оцінку майна - магазину з підвалом по [ADDRESS] станом на 24 листопада 2010 року його ринкова вартість складає 1914661,00грн. (а.с.80-108). Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які мажуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Суд критично оцінює твердження [PERSON] , щодо введення його [PERSON] в оману, укладаючи з ним вказаний договір, що не підтверджується матеріалами справи. Згідно ч.І ст.229 ЦПК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Посилання [PERSON] , що не мав наміру передавати у власність будь яку частину будівлі магазину, маючи бажання отримати тільки фінансову допомогу, не підтверджується матеріалами справи. Згідно ч.1 ст.233 ЦПК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціаторам такого правочину. Судом враховується, що кредитні зобов`язання, які, як вказує [PERSON] , вплинули на укладення ним договору на невигідних умовах, розповсюджуються і на [PERSON] , яка виступала в якості його поручителя, тому вказане обґрунтування хібне. Судом не приймається до уваги надана [PERSON] оцінка магазину з підвалам [ADDRESS] , враховуючи, що вона проведена за методикою затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року №1891 «Про затвердження Методики оцінки майна», яка застосовується тільки відносно майна яке повністю або частково належить Державі. Вимоги щодо визнання не дійсним договору на виконання ремонтно-будівельних робіт 23 вересня 2008 року №16/12, укладеного між [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що [PERSON] не надано доказів отримання ліцензії на проведення вказаних робіт, що передбачалося на той час відповідно до наказу Держархбудінспекції від 16 липня 2008 року №112 «Про затвердження Примірного переліку робіт провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури». Разом з тим, це не впливає на обсяг робіт, який було фактично проведено на виконання вказаного договору, що підтверджується матеріалами справи. Згідно чч.1,3 ст.509, ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чинам відповідно до умов договору вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.626 ЦК України договорам є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] доведені в частині визнання права власності на будівлю магазину з підвалом, розташованого за адресою: \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] , а дії [PERSON] вважає такими, що спрямовані на перешкоджання договірним відносинам. При цьому судом враховується, що укладання заяви [PERSON] про згоду передати [PERSON] вказаний магазин без посилання на умови за якими буде це проводитися, зокрема вартість компенсації, свідчить саме проте, що така передача передбачалася за згодою сторін у безкоштовному вигляді, що є волевиявленням власника, батька другої сторони, що не суперечить їх договору від 15 вересня 2008 року. Не визначення фактичного порядку за яким цей магазин мав перейти у власність [PERSON] не перешкодою [PERSON] провести у відповідності до норм діючого законодавства, зокрема, даруванням. У зв`язку з цим, суд вважає, що не має принципове значення вартості робіт, які були оплачені [PERSON] .. Відмовляючи [PERSON] у задоволенні вимог щодо визнання за нею та [PERSON] права сумісної власності на приміщення №9, площею 2,2 кв.м., що знаходиться на другому поверсі будівлі магазину, розташованому за адресою: [ADDRESS] , суд враховує, що вказане приміщення використовується як загальний пожежний вихід для обох магазинів, що робилося за домовленістю обох сторін, але не надано доказів того, що не можливо утворення окремого пожежного виходу для магазину, розташованому за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: partial