Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

У грудні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Арбузинської районної державної адміністрації про визнання права на земельний пай. Позивач вказує на те, що 19 вересня 1993 року він був прийнятий у члени КСП «Зелена поляна», де працював до 26 грудня 2005 року. 25 жовтня 1995 року КСП Зелена поляна отримало Державний акт на право колективної власності на землю. При складанні списків членів КСП, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю його прізвище було пропущено. Позивач зазначив, що він взнав про порушення свого права 15 липня 2010 року, коли отримав довідку СЗАТ «Зелена поляна»про те, що він працював на даному підприємстві з 19 вересня 1993 року по 4 грудня 1995 року, тому пропустив строк позовної давності. У звязку з чим прохав визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 7.46 умовних кадастрових гектарів земель КСП Зелена поляна вартістю 24836 грн. та поновити пропущений строк давності для звернення до суду. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги і просили суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що позивач відповідно до записів у його трудовій книжці не був членом КСП на момент отримання КСП Державного акту на право колективної власності на землю, а тому не має права на земельний пай. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з записів у трудовій книжці позивача (а.с.6) позивач 19 вересня 1993 року був прийнятий слюсарем бригади по трудомістких процесах у КСП «Зелена поляна»та працював там до 29 грудня 1993 року, коли був звільнений з роботи за власним бажанням. Однак факт звільнення 29 грудня 1993 року заперечував у судовому засіданні сам позивач. Також звільнення з роботи 29 грудня 1993 року спростовуються довідкою СЗАТ «Зелена поляна»за вих. № 54 від 15 липня 2010 року, з якої видно, що позивач працював з 19 вересня 1993 року до 4 грудня 1995 року і довідкою СЗАТ «Зелена поляна»за вих. № 63 від 17 вересня 2010 року, з якої випливає, що позивач отримував заробітну плату з жовтня 1993 року по січень 1994 року включно, у червні, липні та грудні 1994 року, у січні, березні - жовтні, грудні 1995 року. Дані обставини свідчать про те, що на момент отримання КСП «Зелена поляна»Державного акту на право колективної власності на землю 25 жовтня 1995 року позивач не був включений до списку осіб, який додавався до Державного акту, незважаючи на те, що мав право на отримання земельної частки(паю) відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Відповідно до ст. 71, 76 ЦК України 1963 року загальний строк для захисту прав за позовом особи, права якої порушені (позовна давність) встановлюється в три роки, початок позовної давності розпочинається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа взнала або повинна взнати про порушення свого права. Суд вважає, що позивач взнав про порушення свого права взнав у 1996 році після отримання трудової книжки та повернення зі служби з армії, оскільки в судовому він засіданні зазначив, що звертався тоді до сільської ради з питання отримання земельного паю, однак йому відмовили, але позивач звернувся до суду з позовом тільки у 2010 році. При цьому Указ Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським сільгосппідприємствам і організаціям»та інші нормативні документи, повязані з реорганізацією в АПК широко освітлювався в пресі, радіо, телебаченню та інших засобах масової інформації. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що підстав для поновлення пропущеного позивачем строку позовної давності немає, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed