Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правозахисник 09» про розірвання договору та стягнення коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 лютого 2009 року між нею та ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко», було оформлено договір доручення № 847, відповідно до п. 1.1. якого, ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко» взяло на себе обов'язок здійснити на користь позивача необхідний комплекс юридичних дій пов'язаний зі зміною цільового призначення земельної ділянки загальною площею 0,1043 га. Відповідно до п.4.2. вказаного договору, доручення повинно було бути виконано в термін 7 (семи) місяців з моменту попередньої оплати послуг згідно з п.2.2 договору. Виконуючи умови договору, позивач 11.02.2009 року перерахувала на користь ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко» кошти в розмірі 40 000 грн. Тобто доручення (отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку зі зміненим цільовим призначенням) повинно бути виконаним до 11 листопада 2009 року. Пізніше, 25.06.2009 року, згідно довідки з органу статистики, ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко» було перейменовано на ТОВ «Юридична компанія «Правозахисник 09» , тобто вказана компанія є правонаступником ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко». Однак, в порушення умов договору, відповідач свої обов'язки за договором не: виконав чим порушив умови договору. З місця свого знаходження відповідач зник, на звернення позивача не відповідає.Відповідно до п.6.1. Договору, за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань по договору, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та умов цього договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема:1) припинення, зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання, договору. Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив зобов»язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.Ч.3 цієї статті встановлено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для. кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про захист прав споживачів», до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із доручення. Відповідно до пункту 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію (в томи числі послуги) для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно п.3 ст. 1 цього Закону, виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Таким чином, на зазначений договір доручення поширюються дія Закону України «Про захист прав споживачів». Ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі, які перебувають на території України, під час придбання, замовлення або використання товарів (робіт, послуг) для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: - захист своїх прав державою; - належну якість продукції та обслуговування. Позивач вважає, що внаслідок порушення умов договору зі сторони відповідача, їй заподіяно значної моральної шкоди, це стало причиною її моральних страждань. Позивач втратила душевний спокій, багато часу витратила на оформлення відповідних документів тощо. Переживання позивача посилились зникненням відповідача та відмовою повернути кошти. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Вищевикладене підтверджується доказами, доданими до позовної заяви. В зв»язку з цим просить постановити рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правозахисник 09» на її користь авансовий платіж в сумі 40\~000 грн. та 5\~000 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити повністю. Судові витрати покласти на відповідача. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правозахисник 09» про розірвання договору та стягнення коштів в судове засідання не з»явився. Про день слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Судна підставі ст. 224 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача , дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, обєктивного та всебічного їх дослідження суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення в частині розірвання договору та стягнення коштів по договору, в частині стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06 лютого 2009 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко», було оформлено договір доручення № 847, відповідно до п. 1.1. якого, ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко» взяло на себе обов'язок здійснити на користь позивача необхідний комплекс юридичних дій пов'язаний зі зміною цільового призначення земельної ділянки загальною площею 0,1043 га. Відповідно до п.4.2. вказаного договору, доручення повинно було бути виконано в термін 7 (семи) місяців з моменту попередньої оплати послуг згідно з п.2.2 договору. Виконуючи умови договору, позивач 11.02.2009 року перерахувала на користь ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко» кошти в сумі 40 000 грн.( квитанція №1544004 від 11.02.2009 року). Тобто доручення отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку зі зміненим цільовим призначенням повинно бути виконаним до 11 листопада 2009 року. Пізніше, 25.06.2009 року, згідно довідки з органу статистики, ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко» було перейменовано на ТОВ «Юридична компанія «Правозахисник 09» , тобто вказана компанія є правонаступником ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков і Синиченко». Однак, в порушення умов договору, відповідач свої обов'язки за договором не виконав, чим порушив умови договору. З місця свого знаходження відповідач зник, на звернення позивача не відповідає.Відповідно до п.6.1. договору, за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань по договору, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та умов цього договору. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема:1) припинення, зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання, договору. Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив зобов»язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.Ч.3 вказаної статті встановлено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для. кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про захист прав споживачів», до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із доручення. Відповідно до пункту 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію (в томи числі послуги) для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно п.3 ст. 1 цього Закону, виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Таким чином, на зазначений договір доручення поширюються дія Закону України «Про захист прав споживачів». Ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі, які перебувають на території України, під час придбання, замовлення або використання товарів (робіт, послуг) для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою;належну якість продукції та обслуговування. Поскільки зобов»язання повинні виконуватись належним чином, а відповідач зобов»язання не виконав, договір доручення, укладений між позивачем та відповідачем слід розірвати і повернути сторони в попередній стан. Стягнути з відповідача на користь позивача отримані по договору кошти в сумі 40\~000 грн. Що ж стосується вимог позивача про стягнення моральної школи, то в цій частині позов до задоволення не підлягає, в зв»язку з тим, що не підлягає відшкодуванню шкода, що випливає з договірних відносин. Крім цього позивачу винними діями відповідача не заподіяна шкода здоров»ю ( не надано документів, що свідчать про причинний зв»язок між винними діями відповідача та погіршенням стану здоров»я позивача). Тому в цій частині позов до задоволення не підлягає. Поскільки споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 400 грн. ( 1% від ціни позову в сумі 40\~000 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial