Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

07 травня 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , кімЛ. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 06 грудня 1995 року [PERSON] та членам її родини - чоловіку [PERSON] та сину [PERSON] на підставі спільного рішення профкому та адміністрації підприємства була надана для проживання кімната [ADDRESS] у гуртожитку ДП НАРП, який знаходиться на балансі підприємства за адресою: м. Миколаїв, вул. Райдужна, 34. Відповідачі зареєструвалися за вказаною адресою 02 квітня 1996 року. Втім, починаючи з кінця 2001 року відповідачі у спірному помешканні не проживають. їх місце знаходження адміністрації підприємства невідоме. За свідченнями колишніх сусідів, відповідачі, забравши свій речі, виїхали зі спірної кімнати у гуртожитку наприкінці 2001 року. Розшукові заходи зі встановлення місця перебування відповідачки та членів її родини не принесли результатів. Таким чином, [PERSON] та члени її сім`ї не мешкають у спірній кімнаті близько дев`яти років, не сплачують за користування кімнатою і комунальні послуги, тому позивач просить визнати осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, обставини, викладені у позові, підтвердив, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про надсилання судових повісток, будь-яких заперечень з приводу позову не надали. За згодою представника позивача суд в порядку ст.224 ЦПК проводить заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд з`ясував такі фактичні обставини. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.9).Разом з тим згідно з актами про непроживання від 07 листопада 2006 року та від 19 квітня 2010 року відповідачі фактично не проживають у вказаній кімнаті з 2001 року, тобто більше дев`яти років на час розгляду справи (а.с.7, 12). Згідно довідки Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 01 квітня 2010 року відповідачі у розшуку не перебувають (а.с.10-11). Відповідно до довідок ВІТ УМВС України у Миколаївській області відповідачі станом на 10 серпня 2010 року не засуджуватися до позбавлення волі. Як закріплює ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами ч.І ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Одночасно ст.72 ЖК встановлює, що в судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. За встановлених обставин суд находить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved