overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]., в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13 лютого 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 195. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивачка проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13 лютого 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 195 (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне господарство між сторонами не ведеться. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. За таких обставин суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2011 року звернувся до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані об»єкти нерухомості: гараж «Б»,, сарай «В», убиральню-душ «Г», сарай «Д», що розташовані по вул. Сумській,22 у м. Пирятин Полтавської області. Оскільки відсутність правовстановлюючих документів на самочинно збудовані споруди перешкоджають позивачу вільно розпоряджатися майном, тому виникла необхідність визнати право власності на вищевказані самочинно збудовані об»єкти нерухомості. Позивач у судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, направив до суду листа, у якому просить справу, провести без його участі, проти задоволення позову не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом установлено: Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом приватизації при ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»від 11.06.2008 року за № 41, позивачу [PERSON] належить житловий будинок, що розташований по сул Сумській, 22 у м. Пирятин Полтавської області (а.с. 6). За вищевказаною адресою на приватизованій земельній ділянці позивач [PERSON] самочинно побудував гараж, два сараї, убиральню-душ. Згідно з довідкою-характеристикою № 334-ТД виданою 18.05.2011 року комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», загальна вартість вказаних самовільно збудованих споруд складає 34144 грн. (а.с. 8). Відсутність правовстановлюючих документів на господарські споруди перешкоджає позивачу [PERSON] вільно розпоряджатися майном, що перебуває у його власності. Згідно ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі, підлягає державній реєстрації. У відповідності до ст. 210 ЦК України правочин, що підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст. 376 Цивільного кодексу України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

У квітні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що померла дружина його батька [PERSON], з якою він проживав однією сімєю, а на даний час він не може оформити частину спадщини. У звязку з цим просив встановити факт проживання зі спадкодавицею однією сімєю з 2002 року і по день її смерті і визнати його спадкоємцем четвертої черги. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити . Киселівська сільська рада справу просила розглядати без їх участі, у своїй заяві зазначили, що позивач постійно не проживав з [PERSON], а тільки приїздив періодично. Заслухавши позивача, його представника, свідків та дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про смерть /а.с.4/ [PERSON] померла 19.08.2008 року. За довідкою Киселівської сільської ради /а.с. 7 зворот/ позивач здійснив поховання своєї мачухи [PERSON]. Згідно ст.1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] зясовано, що позивач з 2002 року постійно приїздив до своєї мачухи [PERSON] на вихідні у відпустку, виконував господарські роботи та здійснював догляд за нею. Таким чином суд приходить до висновку, що позивач зі своєю мачухою [PERSON] проживав однією сімєю з 2002 року і по день її смерті, а тому є спадкоємцем четвертої черги. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

В грудні 2011 року ТОВ «АгроМакс» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 травня 2009 року між ТВ «АгоМАкс» та [PERSON] уклали договір позики. Згідно договору від 29.05.2009 року ТОВ «АгроМакс» передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 18\~851,00 грн., а [PERSON] зобовязувався їх повернути ТОВ «АгроМакс» у порядку, передбаченому умовами договору позики від 29.05.2009 року, а саме: строк повернення позики 7 місяців, при цьому, 50% від суми позики позичальник зобовязаний був повернути до 01.10.2009 року, інші 50% від суми позики до 31.12.2009 Вказані умови кредитного договору позичальник систематично порушував. На виконання умов договору позики, позивач надав відповідачу позику в сумі 18851,00 грн., про що свідчить видатковий касовий ордер від 29.05.2009 року. Відповідач своєчасно взяті на себе зобовязання не виконує. В результаті утворилась заборгованість, яка складає 28641 грн. 36 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів вказану суму боргу. Представник позивача в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримав, просив його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Відповідно до укладеного договору позики від 29.05.2009 року відповідач отримав позику у розмірі 18851,00 грн. В порушення умов договору позики [PERSON] взяті на себе обовязки перед ТОВ»АгроМакс» не виконує, в звязку з чим за відповідачем виникла заборгованість в сумі 28641грн. 36 коп., що складається з заборгованості по сплаті основного боргу 18851,00 грн., збитків від інфляції за час повернення грошових коштів 2768,36 грн., неустойка 7022,00 грн. Згідно ст.ст. 525-526 ЦК України не допускається однобічна відмова від зобов'язання або зміна умов договору, зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і норм законодавства. В порушення вищевказаних норм, умов договору, відповідачі не сплачують у встановлені строки заборгованість по договору позики. Згідно ст.625 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача стягуються судові витрати: 286 грн. 41 коп. судовий збір, 120 грн. 00 коп. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. На підставі ст.ст. 525 - 527, 530, 536, 625, 626 ЦК України, ст.ст.10, 14, 30, 60, 62, 212-215, 226 ЦПК України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

У червні 2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у шлюбних відносинах. Від спільного проживання має дитину доньку [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні позивачки та потребує матеріальної допомоги. У зв'язку з тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 30% усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення повноліття сином. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво серія 1-ФП № 030686, а/з №579 від 23.08.2007р.), від спільного проживання мають: доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері [PERSON] та потребує матеріальної допомоги в звязку з тим, що відповідач ухиляється від утримання дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при призначені аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Враховуючі вищевикладене суд вважає позовні вимоги такими що підлягають задоволенню. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітніх дітей. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий сбір у розмірі 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120, 00 грн. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

В червні 2011 року позивачка звернулась до суду з позовом, вказавши, що згідно договору купівлі продажу № 1144 від 18.08.1999 року, вона придбала квартиру [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON]. На теперішній час позивачці стало відомо про необхідність визнання біржового договору дійсним в судовому порядку, оскільки, договір було зареєстровано на Біржі нерухомості «Єдвайс-Консульт», нотаріально не посвідчено. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти задоволення позову Представник Біржі нерухомості «Єдвайс-Консульт» в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши й оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. 18.08.1999 року між [PERSON] з одної сторони, та [PERSON], за № 1144 був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 50,80 квадратних метрів, який 22.09.1999 року було зареєстровану у КП ММБТІ за реєстровим №18770. Вказаний договір був укладений та посвідчений Біржею нерухомості «Єдвайс-Консульт». Претензій сторони друг до друга не мали на момент укладання угоди та за минулий час. Всі істотні умови угоди дотримані, договір зареєстрований в ММБТІ 18770 від 22.09.1999р., а тому суд вважає за можливе визнати договір купівлі-продажу дійсним на підставі ст. 220 ЦК України. На теперішній час позивачка не має можливості розпоряджатися квартирою, оскільки, договір було зареєстровано на Біржі нерухомості «Єдвайс-Консульт», нотаріально не посвідчено. На підставі вищевикладеного, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 06 лютого 2009 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за яким він передав відповідачу 85000 гривень, які останній зобовязався повернути в строк не пізніше 28.02.2009 року. В зазначений термін відповідач борг не повернув. Позивач вважає, що відповідно до вимог ст. ст. 625, 1050 ЦК України, відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три процента річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунку наданого позивачем сума інфляційних складає 18020 грн., три проценти річних - 5316 грн. 58 коп. Просить стягнути з відповідача на його користь 108336 грн. 58 коп., з яких: 85000 грн.- основний борг, 18020 грн. - інфляційні, 5316,58 грн. - 3% річних, а також судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення в пресі, у судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно договору позики від 06.07.2009 року, [PERSON] отримав від [PERSON] 85000 гривень, які зобовязався повернути не пізніше 28 лютого 2009 року. У зазначений строк відповідач гроші не повернув. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. ст.625, 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку наданого позивачем сума інфляційних складає - 18020 грн., 3% річних - 5316 грн. 58 коп. Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачу основний борг в сумі 85000 грн., інфляційні - 18020 грн., 3% річних - 5316,58 грн., а всього 108336 грн. 58 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

В червні 2011 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], який помер 03.04.2011 року є рідним братом заявниці - [PERSON]. Свою вимогу мотивувала тим, що вона народилась 24.10.1959 року. При народженні мала прізвище [PERSON]. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Після одруження має прізвище [PERSON]. 04.09.1963 року народився її брат [PERSON]. Його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. 03.04.2011 року [PERSON] помер. За життя придбав квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу. Після смерті брата нікого рідних, окрім заявниці не залишилось. Батьки померли раніше. 25.10.1997 року брат склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом та в якому він вказує на заявницю як на рідну сестру. При зверненні із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса отримала відмову з посиланням на різницю по батькові матері в свідоцтвах про народження, що є помилкою робітників органів РАЦС. Заявниця в судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не відомо. Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутність. Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження ІІ-ФЕ №057196 від 02.11.1959 року, 24.10.1959 року народилася [PERSON] (заявниця, актовий запис №1911 від 02.11.1959 року), матірю якої в свідоцтві про народження зазначена [PERSON]. Згідно довідки Артемівського відділу реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції №330 від 06.08.2007 року, [PERSON] та [PERSON] (заявниця по справі) 07.03.1981 року вступили у шлюб (актовий запис №112), прізвища після реєстрації шлюбу : його [PERSON], її - «Зубкова». Згідно свідоцтва про народження ІІ-ФЕ №282697 від 04.10.1963 року, 04.09.1963 року народився [PERSON] (актовий запис №1018 від 04.10.1963 року), матірю якого в свідоцтві про народження зазначена [PERSON]. 03.04.2011 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть від 05.04.2011 року а/з №1367). За життя померлий склав заповіт від 25.10.1997 року в якому чітко вказав, що заповідає належне йому майно своїй сестрі - [PERSON] (заявниця по справі). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, однак оформити її заявниця не має можливості, оскільки приватний нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії посилаючись на необхідність підтвердження родинних відносин у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про можливість задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

[PERSON] перебуває в трудових відносинах з ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №14» з 2007 року. 16 вересня 2010 року позивачка надала відповідачу листок непрацездатності по вагітності та пологам з 15 вересня 2010 року по 20 січня 2011 року для одержання допомоги по тимчасовій непрацездатності. Комісією ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №14» [PERSON] відмовлено у їй призначенні допомоги Позивачка посилаючись на те, що рішення комісії є незаконним, звернулась в суд з позовом до відповідача про нарахування та виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності. Представник відповідача проти позову заперечує, хоча визнає, що для відшкодування сума середньої заробітної плати по вагітності та пологах позивачці становить 3 675 грн.42 коп. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває в трудових відносинах з ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №14» з 2007 року. 28 листопада 2010 року вона народила сина [PERSON]. З 15 вересня 2010 року по 20 січня 2011 року вона знаходилась на лікарняному в звязку з вагітністю та пологами. Згідно ч.1 ст.21 ЗУ «Про відпустки» жінкам, яким надана оплачувана відпустка в звязку з вагітністю та пологами тривалістю 126 днів, виплачується держана допомога на умовах, передбачених ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми». Відповідно до ч.1 ст.38 цього Закону допомога по вагітності та пологам надається застрахованій особі у формі нотаріального забезпечення, компенсує втрату заробітної плати за період відпустки в звязку з вагітністю та пологами. Така допомога виплачується застрахованій особі незалежно від допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку. Як вбачається з довідки ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №14» без номера та дати сума середньої заробітної плати по відшкодуванню [PERSON] допомоги по вагітності та пологах становить 3 675 грн. 42 коп. Тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування в звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, обумовленими народженням та похованням»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином в установленому законом порядку, про час, місце розгляду справи. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку ст.169 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 серпня 2002 року, зареєстрованому в Жовтневому відділі РАЦС Криворізького міського управління юстиції, актовий запис № 548. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], котрий мешкає з сторонами. Сімейні відносини сторін припинені з квітня 2011 року, спільного господарства не ведуть, мешкають разом. Майновий спор та спор про місце мешкання дитини відсутній, після розлучення дитина буде мешкати з позивачем. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що родина відновлена бути не може, оскільки розпалася остаточно. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу повинні бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з відповідачем спільного життя не склалося, вони припинили вести спільне господарство, шлюб носить формальний характер, а тому подальше збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на мотиви, викладені у заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За згодою позивача, на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини. Сторони уклали шлюб 06 квітня 2006 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №013541, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №360 від 06.04.2006 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], 11.09.2006року народження, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №036851, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 2043 від 22.09.2006року. Судом з'ясовано, що у сторін внаслідок непорозумінь склалися неприязні стосунки. Подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї є неможливим. Позивач категорично заперечує проти надання строку на примирення, оскільки миритись він не бажає, збереження шлюбу суперечить його інтересам. За таких обставин суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved