Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Представник відповідача позов не визнав, у судові засідання, будучи сповіщений належним чином, не зявлявся, про причину неявки, суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Представник засновника приватного підприємства «Айсель» [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволені. Позивач вважає, що відмова відповідача виконати своє зобов'язання по поверненню йому грошових коштів вкладених ним у підприємство, є немотивованою та такою, що суперечить ст.ст. 525, 526 ЦК України. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія контракту укладеного між ПП «Айсель» в особі [PERSON] та [PERSON] від 28.10.2006 р.; копії квитанцій до прибуткового касового ордеру: № 1 від 01.08.2006 р., (№ відсутній) від 01.10.2006 р., № 2 від 02.10.2006 р., № 3 від 02.11.2006 р., № 4 від 03.12.2006р., № 5 від 15.12.2006 р., № 5 від 05.01.2007 р., № 6 від 03.02.2007 р., № 7 від 15.02.2007 р., № 8 від 15.04.2007 р., № 10 від 24.04.2007 р., № 11 від 11.05.2007 р., № 12 від 14.05.2007 р., № 13 від 16.05.2007 р., № 15 від 17.05.2007 р., № 14 від 20.05.2007 р., № 16 від 25.05.2007 р., № 17 від 30.05.2007 р.; копія довідки БТІ Ренійського району № 392 від 01.11.2007 р. про належність ПП «Айсель» 3/5 частини домоволодіння № 37 по вул. А.Карташова в м. Рені на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2005 р. № 404; копії податкової декларації з податку на додану вартість платника ПП «Айсель» за жовтень 2006 р., за листопад 2006 р., за грудень 2006 р., за січень 2007 р., за серпень 2008 р.; копії розрахунків сплати єдиного податку субєктом малого підприємства юридичною особою ПП «Айсель» за ІІІ квартал 2006 р., за ІV квартал 2006 р., за І квартал 2007 р., за ІІ квартал 2007 р.; копія податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності платника ПП «Айсель» за січень 2006 р.; копія відомості із договору оренди землі за січень 2006 р., орендодавцем 14004 кв.м. є Ренійська міська рада; копія договору оренди земельної ділянки № 122 від 14.11.2005 р. укладеного між орендодавцем Ренійською міською радою та орендатором ПП «Айсель»; копія довідки державної податкової інспекції в Ренійському районі № 1981 від 14.03.2008 р., в тому що [PERSON] дійсно зареєстрував підприємницьку діяльність з 15.06.2006 р. та валовий доход від підприємницької діяльності за І-ІV квартали 2006 р. склав 493\~300 грн. 00 коп.; копії листів про отримання прибутку та сплати видатку від [PERSON]: № 1 від 01.08.2006 р., від 01.08.2006 р., від 09.08.2006 р., № 8 від 29.10.2006 р., № 18 з 01-31.01.2007 р., № 19 з 03-28.02.2007 р., № 20 з 01-31.03.2007 р., № 21 з 01-30.04.2007 р., № 22 з 01-31.05.2007 р., № 24 від з 11-20.06.2007 р., № 2 від 09.08.2007 р., № 3 від 23.08.2007 р., від 19.08.2007 р., № 5 від 22.08.2007 р., № 6 від 28.08.2007 р., № 7 від 29.08.2007 р., № 9 з 10-30.10.2007 р., № 10 з 02-11.11.2007, № 11 від 12.11.2007 р., № 12 від 17.12.2007 р., № 13 від 24.11.2007 р., № 14 від 29.11.2007 р., № 15 з 03-06.12.2007 р., № 17 з 02-28.12.2007 р., № 16 від 15.12.2007 р.; копії прибуткових касових ордерів прийняті від [PERSON]: № 13 від 16.05.2006 р., № 14 від 20.05.2006 р., № 15 від 25.05.2006 р., № 17 від 30.05.2006 р., № 18 від 01.06.2006 р., № 1 від 01.08.2006 р., № 2 від 02.10.2006 р., № 3 від 02.11.2006 р., № 4 від 03.12.2006 р., № 5 від 15.12.2006 р., № 5 від 05.01.2007 р., № 6 від 03.02.2007 р., № 7 від 15.02.2007 р., № 8 від 15.04.2007 р., № 9 від 20.04.2007 р., № 10 від 24.04.2007 р., № 11 від 11.05.2007 р., № 12 від 14.05.2007 р., № 15 від 17.05.2007 р., № 19 від 02.06.2007 р., № 20 від 06.06.2007 р., № 21 від 07.06.2007 р., № 20 від 15.06.2007 р., № 22 від 22.06.2007 р.; копія акту № 70/23-17-32629367 від 06.03.2008 р. про результати виїзної позапланової перевірки ПП «Айсель» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 08.02.2005 р. по 08.02.2008 р. та валютного законодавства за період з 22.11.2004 р. по 08.02.2008 р.;; відповідь Ренійського РВ УМВС України в Одеській області від 09.09.2008 р. № 67/5498 на запит Ренійського районного суду Одеської області про дійсність звернення [PERSON] до Ренійського РВ УМВС України в Одеській області з заявою про погрози по телефону в його адресу з боку громадянина [PERSON] [PERSON] засновника ПП «Айсель». Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 28.10.2006 р. між позивачем та Приватним підприємством «Айсель», в особі засновника [PERSON], було укладено [PERSON], згідно якого позивач на посаді директора здійснював повне управління підприємством. Між позивачем та засновником ПП «Айсель» [PERSON] була досягнута усна домовленість про те, що у разі якщо виникне необхідність у матеріальній допомозі підприємству, і засновника не буде у країні (засновник є громадянином [PERSON]), то позивач за власні кошти надасть цю допомогу, а потім ці суми йому будуть повернуті підприємством. Таким чином, вони досягли домовленості відносно дій направлених на виникнення цивільних прав та обовязків, а саме, що позивач матеріально допомагатиме підприємству, а підприємство потім поверне йому ці кошти. Про наявність цієї домовленості свідчить п. 2.2.1 [PERSON], згідно якого на позивача було покладено обовязок здійснення економічного забезпечення діяльності підприємства. З моменту прийняття на роботу позивач почав виконувати свої обовязки директора. Досить часто він з ціллю забезпечення нормального функціонування та економічного забезпечення діяльності підприємства вкладав власні гроші. Причиною таких вкладів була необхідність погашення підприємством обовязкових платежів (Пенсійний фонд, податки та ін.). Загальна сума вкладів складає 56\~856 грн. 79 коп., що підтверджується відповідними квитанціями. Підприємство виготовляло продукцію, але не реалізувало її, а навпаки накопичувало її на складі, тому власних коштів для сплати обовязкових платежів до бюджету та заробітної плати не мало, у звязку з чим позивач вимушений був на виконання свого обовязку у здійсненні економічного забезпечення діяльності підприємства вносити власні кошти до каси підприємства. У серпні 2007 року з ініціативи позивача [PERSON] було розірвано. Він звернувся до засновника підприємства з проханням повернути йому вкладені ним гроші, але йому у цьому було відмовлено. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та його представника, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. П. 2.2.1 [PERSON] укладеного між позивачем та ПП «Айсель», в особі засновника [PERSON] передбачено, що позивач зобов'язаний був здійснювати оперативне керівництво підприємством, організовувати його виробничо-господарську, соціальну та іншу діяльність, здійснювати юридичне, економічне, бухгалтерське та інформаційне забезпечення діяльності підприємства, а також забезпечувати своєчасне виконання усіх зобовязань перед державою та ін. Як пояснив у судовому засіданні позивач, він у звязку з тим, що підприємство виготовляло продукцію, але не реалізувало її, а навпаки накопичувало її на складі, та власних коштів для сплати обовязкових платежів до бюджету та заробітної плати підприємство не мало, він на виконання вимог своїх обовязків згідно контракту, як директор підприємства, за усною домовленістю з самим засновником ПП «Айсель» [PERSON], вносив власні кошти до каси підприємства та з цих же коштів виплачував обовязкові платежі (Пенсійний фонд, податки та ін.), а також заробітну плату працівникам. З такими поясненнями позивача відповідач у судовому засіданні не погодився. Однак ці обставини підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] надали однакові пояснення про те що, директором ПП «Айсель» був [PERSON] Продукція, яку виготовляло підприємство, не реалізовувалася. Заробітну плату їм виплачував [PERSON] особисто. Декілька разів на підприємство приїздив [PERSON], але він ніяких грошей особисто не виплачував. Свідок [PERSON] пояснив, що він був прийнятий на підприємство директором [PERSON], яка йому з самого початку виплачувала заробітну плату, а вже через декілька місяців був призначений новий директор ПП «Айсель» - [PERSON], який йому декілька разів видавав по 50 грн. або 100 грн. в рахунок заробітної плати, але саму заробітну плату йому виплачував [PERSON], коли приїздив на Україну. Виплата по заробітній платі була завжди із затримкою. Крім пояснень свідків, факт внесення коштів на рахунок ПП «Айсель» саме позивачем підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру: № 1 від 01.08.2006 р., (№ відсутній) від 01.10.2006 р., № 2 від 02.10.2006 р., № 3 від 02.11.2006 р., № 4 від 03.12.2006р., № 5 від 15.12.2006 р., № 5 від 05.01.2007 р., № 6 від 03.02.2007 р., № 7 від 15.02.2007 р., № 8 від 15.04.2007 р., № 10 від 24.04.2007 р., № 11 від 11.05.2007 р., № 12 від 14.05.2007 р., № 13 від 16.05.2007 р., № 15 від 17.05.2007 р., № 14 від 20.05.2007 р., № 16 від 25.05.2007 р., № 17 від 30.05.2007 р., а також копіями листів про отримання прибутку та сплати видатку від [PERSON]: № 1 від 01.08.2006 р., від 01.08.2006 р., від 09.08.2006 р., № 8 від 29.10.2006 р., № 18 з 01-31.01.2007 р., № 19 з 03-28.02.2007 р., № 20 з 01-31.03.2007 р., № 21 з 01-30.04.2007 р., № 22 з 01-31.05.2007 р., № 24 від з 11-20.06.2007 р., № 2 від 09.08.2007 р., № 3 від 23.08.2007 р., від 19.08.2007 р., № 5 від 22.08.2007 р., № 6 від 28.08.2007 р., № 7 від 29.08.2007 р., № 9 з 10-30.10.2007 р., № 10 з 02-11.11.2007, № 11 від 12.11.2007 р., № 12 від 17.12.2007 р., № 13 від 24.11.2007 р., № 14 від 29.11.2007 р., № 15 з 03-06.12.2007 р., № 17 з 02-28.12.2007 р., № 16 від 15.12.2007 р.; та копіями прибуткових касових ордерів прийняті від [PERSON]: № 13 від 16.05.2006 р., № 14 від 20.05.2006 р., № 15 від 25.05.2006 р., № 17 від 30.05.2006 р., № 18 від 01.06.2006 р., № 1 від 01.08.2006 р., № 2 від 02.10.2006 р., № 3 від 02.11.2006 р., № 4 від 03.12.2006 р., № 5 від 15.12.2006 р., № 5 від 05.01.2007 р., № 6 від 03.02.2007 р., № 7 від 15.02.2007 р., № 8 від 15.04.2007 р., № 9 від 20.04.2007 р., № 10 від 24.04.2007 р., № 11 від 11.05.2007 р., № 12 від 14.05.2007 р., № 15 від 17.05.2007 р., № 19 від 02.06.2007 р., № 20 від 06.06.2007 р., № 21 від 07.06.2007 р., № 20 від 15.06.2007 р., № 22 від 22.06.2007 р. Позивачем в якості доказів був наданий акт від 06.03.2008 р. № 70/23-17-32629367 складений державною податковою інспекцією в Ренійському районі про результати виїзної позапланової перевірки Приватного підприємства «Айсель» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 08.02.2005 р. по 08.02.2008 р. та валютного законодавства за період з 22.11.2004 р. по 08.02.2008 р., з якого, зокрема, виходить, що були виявлені порушення, які полягали в тому, що [PERSON] вносив до каси підприємства грошові кошти, однак вони не були включені до відповідних податкових зобовязань. Відмова відповідача виконати своє зобов'язання по поверненню позивачу грошових коштів вкладених ним у підприємство, є немотивованою та такою, що суперечить ст. 525 ЦК України, яке передбачає, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відносно заперечень відповідача щодо неможливості повернення цих коштів, у звязку із тим, що позивач начебто вкрав обладнання підприємства не можуть бути прийняті до уваги, у звязку із тим, що засновник підприємства [PERSON] особисто в судовому засіданні підтвердив, що обладнання не було вкрадено, а знаходиться у нього. Позивач просить стягнути суму грошового зобовязання за період з 2006 р. по 2007 р. в розмірі - 56\~856 грн. 79 коп. Зазначена сума грошового зобовязання знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і суд з цією сумою погоджується. Таким чином, позовні вимоги позивача є правомірними і законними, виходять із договірних зобовязань. При прийнятті рішення про стягнення грошових сум, суд стягує їх з приватного підприємства «Айсель» з підстав, що передбачені ст.ст. 553, 554 ЦК України.

Outcome: approved