Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], відділення громадянства та імміграційної служби Заставнівського РВ УМВС України в Чернівецькій області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Посилається на те, що їй належить на праві приватної власності житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями за №2 по вул. Федьковича в с.Веренчанка, Заставнівського району Чернівецької області. В належному їй будинку, зареєстрований відповідач [PERSON], однак в ньому не проживає з вересня 2009 року. На її вимогу знятися з реєстрації не бажає. Останній для неї є сторонньою особою, тому його реєстрація в її будинку є для неї перешкодою для повного розпорядження і користування будинком. Саме з цих підстав просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він придбав спірний будинок разом з попереднім власником [PERSON] Саме тому, вважає, що він має право проживати в цьому будинку і користуватися ним. Додав, що на даний час іншого житла у нього не має. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи відділення громадянства та імміграційної служби Заставнівського РВ УМВС України в Чернівецькій області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Суд вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору дарування від 06.10.2005 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями за номером 2, що знаходиться на вул.Федьковича в с.Веренчанка, Заставнівського району, Чернівецької області. Вказаний житловий будинок належав Дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Веренчанської сільської ради 03.10.2005 року та зареєстрованого Заставнівським РБТІ 03.10.2005 року (а.с. 7). У звязку із одруженням 26.02.2010 року, позивач змінила прізвище Ільчукна [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Як вбачається з довідки виданої виконкомом Веренчанської сільської ради №1236 від 05.05.2010 року, то в житловому будинку [PERSON] в с.Веренчанка по вул..Федьковича, 2 зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], але не проживає з вересня 2009 року (а.с. 8). Пізніше іншою довідкою №141 від 31.05.2010 року виконком Веренчанської сільської ради уточнив ту обставину, що відповідач [PERSON] не проживає в селі з листопада 2009 року (а.с. 16). Позивач [PERSON] зверталася до відповідача [PERSON] з вимогою про зняття з реєстрації в будинку, власником якого вона є. Однак він відмовився це зробити в добровільному порядку. У відповідності до ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не є власником спірного житлового будинку, не має частки в даному майні. Не проживає в ньому з листопада 2009 року. Крім того, він не оплачує плату за користування жилим приміщенням, комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, не є членом сімї власника будинку. Отже, своїм проживанням та реєстрацією у будинку відповідач [PERSON] чинить позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні її власністю, а тому на підставі ст. 391 ЦК України позов підлягає задоволенню. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї \~за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст.72 ЖК України, при відсутності цієї особи понад встановлені строки її може бути визнано судом такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Таким чином, позивач [PERSON] як власник не може на свій розсуд користуватись та розпоряджатись належним їй на праві власності будинком, оскільки відповідач [PERSON] чинить перешкоди в цьому, не знімаючись з реєстрації в ній, порушуючи її права власника, які по закону підлягають захисту, а тому суд вважає, що належить усунути перешкоди позивачу в користуванні її будинком шляхом зняття з реєстрації місця проживання в ній відповідача, а також визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved