Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства фірма «Транс буд-С», треті особи Першотравневий ВДВС ЧМУЮ, ТОВ «Рехау» про визнання права власності на автомобіль. У позові посилався на те, що 24.06.2010 року придбав автомобіль марки «Субару», д.н. СЕ 7777АС, 2005 року випуску у Приватного підприємства фірми «Транс буд-С». Згідно із розписки від 24.06.2010 року виданої директором вказаного підприємства [PERSON], він отримав кошти в сумі 150\~000 гривень за автомобіль. Вказував, що у звязку із відсутністю коштів та часу транспортний засіб не знімав з обліку, керував ним на підставі шляхових листів, які видавало підприємство. Пізніше позивачу стало відомо, на транспортних засіб накладено арешт Першотравневим ВДВС ЧМУЮ на підставі наказу Господарського суду Чернівецької області у звязку із стягненням із ППФ «Транс буд-С» боргу. У позові вказував, що чинним законодавством не встановленого обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, тому вважає, що договір купівлі-продажу автомобіля є дійсним. Просив визнати право власності на автомобіль марки «Субару», д.н. СЕ 7777АС, 2005 року випуску. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав повністю та пояснив, що транспортний засіб придбав у відповідача за 150\~000 гривень, 24.06.2010 року та не зняв його з обліку. На підтвердження купівлі автомобіля директор підприємства [PERSON] написав розписку про отримання грошей. Окрім того, надав суду квитанцію до прибуткового касового ордера від 25.06.2010 року. Просив суд позовні вимоги задовольнити та визнати за ним право власності на автомобіль. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні позовній заяві. Окрім того, посилався на норму ст. 220 Цивільного кодексу України, згідно якої якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі вказаної норми матеріального права та наявних у матеріалах справи матеріалів, просив суд визнати право власності на автомобіль за [PERSON] Відповідач ППФ «Трансбуд- С» в судове засіданні не зявився повторно. Від директора ППФ «Трансбуд-С» [PERSON] надійшла заява, в якій просив справу розглядати у його відсутність, заперечень щодо позовних вимог не має. Представник третьої особи Першотравневого ВДВС ЧМУЮ [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що спір між сторонами є надуманим і створений штучно з метою уникнення від відповідальності ППФ «Транбуд С» від відповідальності за наказом Господарського суду Чернівецької області. Вважає, що автомобіль марки «Субару», д.н. СЕ 7777АС не був відчуженим за договором купівлі-продажу, оскільки позивач не предявив до суду жодних доказів укладання договору, переходу права власності на майно. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Представник третьої особи ТОВ «Рехау» [PERSON], в судове засідання не зявився повторно. Від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача по справі, представника позивача, представника третьої особи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, повно та всебічно зясувавши обставини справи, вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником транспортного засобу марки «Субару Аутбек», д.н. [NUMBER], 2005 року випуску, є ПП Фірма «Транс-буд- С», що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 18.03.2006 року. (а.с.6) Як вбачається із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2010 року, на все майно, яке належить ПП «Транс-бід0 С» накладено арешт у межах суми стягнення в розмірі 281177, 88 гривень, стягувачем є ТОВ «Рехау». (а.с. 9-10) Відповідно до дослідженої в судовому засіданні розписки, директор ПП «Трансбуд-С» [PERSON] отримав 150\~000 гривень за продаж автомобіля від [PERSON]Згідно квитанції до прибуткового ордеру № 5, ПП «Трансбуд-С» також отримав 150\~000 гривень від [PERSON] Г.Є.24.06.2010 року як оплату за легковий автомобіль. У судовому засіданні позивач та представник позивача не змогли пояснити, яким саме чином були сплачені гроші за автомобіль та яким чином автомобіль перейшов у користування позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивач не довів суду факт укладення договору купівлі-продажу автомобіля, не надав суду тексту договору. Окрім того, позивачем не надано доказів неможливості укладення договору купівлі- продажу або ухилення однієї із сторін до укладання договору, зняти автомобіль з обліку після укладання договору купівлі-продажу. Виходячи із вищенаведеного, позивачем не доведено обставини придбання у ПП Ф «Трансбуд-С» автомобіля, у звязку із чим немає підстав для визнання права власності на транспортний засіб та задоволення позовних вимог. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed