Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати ТОВ "Обєднана редакція видань обласної газети "Кіровоградська правда" спростувати неправдиву інформацію, опубліковану в номері газети №46 від 6.07.2010 року в статті "Чому технікум має вибувати з рядів кращих ?" на протязі одного місяця з дня прийняття рішення на тій самій шпальті тим самим шрифтом, що і спростовувана інформація, розмістивши текст наступного змісту "Редакція газети "Кіровоградська правда приносить свої вибачення ВНЗ "Кіровоградський технікум механізації сільського господарства" за публікацію неправдивих фактів в статті "Чому технікум має вибувати з рядів кращих" та необґрунтованих звинувачень у хабарництві співробітників технікуму. В судовому засіданні представники позивача вимоги підтримали та пояснили, що у згадуваному номері газети. опубліковано статтю [PERSON]Л, в якій він негативно висвітлює роботу працівників технікуму. Так, автор зазначає :"насамкінець вважаю за необхідне наголосити на такій біді нашого навчального закладу, як побори зі студентів за оцінки з окремих дисциплін, виконання контрольних, курсових та дипломних проектів…". На думку позивача, дані фраза безпідставно звинувачує працівників технікуму у хабарництві, що є недостовірною інформацією. Окрім того, редакцією газети змінено назву статті з "Куди йдеш Кіровоградський технікум механізації сільського господарства ?" на назву з негативним змістом "Чому технікум має вибувати з рядів кращих ?" В преамбулі до статті та в частині "від редакції" редакцією, на думку позивача, базуючись на недостовірній інформації, також допущено некоректні вирази "а що ж буде із справді славним закладом сьогодні і завтра, якщо й далі на все огріхи закривати очі ?" та "ми усвідомлюємо що подібні проблеми доцільність використання бази навчальних закладів, втрата тих чи інших приміщень, хабарі та побори прижилися в багатьох навчальних закладах …" Дані висловлювання, на думку позивача, не лише негативно характеризують навчальний заклад, а й містять звинувачення в корупційних діяннях працівників технікуму. Відповідач [PERSON] та його представник вимоги не визнали та пояснили, що інформація, надрукована в статті повністю відповідає реальним подіям та є достовірною. Так, в 2006 та 2008 роках два працівника технікуму були засуджені за хабарництво. Окрім того, зі слів студентів, автору відомі факти хабарництва і на даний час. Представник ТОВ "Обєднана редакція видань обласної газети "Кіровоградська правда" з вимогами не погодився та пояснив. Що після виходу номера газети, головним редактором було запропоновано керівництву ВУЗу виступити зі статтею, в якій висловити свою думку, однак, керівництво технікуму не скористалося даною пропозицією. Вислови, які надруковані від імені редакції є лише судженнями, які базувалися на фактах, викладених автором статті, а тому не можуть бути спростовані. В частині статті "від редакції" вказано на наявність проблем у різних ВУЗах, а не саме у технікуму. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В номері газети "Кіровоградська правда" №46 від 6.07.2010 року в статті "Чому технікум має вибувати з рядів кращих ?" опубліковано статтю [PERSON], в якій висвітлено діяльність технікуму сільського господарства на протязі 20- ти останніх років. При цьому, в статті оприлюднена наступна інформація : від автора - :"насамкінець вважаю за необхідне наголосити на такій біді нашого навчального закладу, як побори зі студентів за оцінки з окремих дисциплін, виконання контрольних, курсових та дипломних проектів…", від редакції - "а що ж буде із справді славним закладом сьогодні і завтра, якщо й далі на все огріхи закривати очі ?" та "ми усвідомлюємо що подібні проблеми доцільність використання бази навчальних закладів, втрата тих чи інших приміщень, хабарі та побори прижилися в багатьох навчальних закладах …" і змінено назву статті на "Чому технікум має вибувати з рядів кращих". \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зазначені вище вислови, позивач вважає такими, що принижують гідність навчального закладу в очах громадськості та є недостовірною інформацію. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Як розяснено в Постанові ПВС України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Вирішуючи питання про спростування недостовірної інформації суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 47-1 Закону України "Про інформацію", в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин, ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Аналізуючи назву статті та вислови, виконані від імені редакції суд приходить до висновку про те, що дані вислови є оціночним судженням. Дана думка базується на тому, що по-перше, назва та вислів, викладений в преамбулі статті, поставлено у питальній, а не стверджувальній формі. По-друге, згадані вислови, як пояснив представник відповідача, думка про наявність проблем у технікумі та погіршення загального стану справ базуються на інформації отриманій зі статті, по-третє, вислів в частині "від редакції" взагалі не стосується даного ВУЗу, а свідчить про "усвідомлення подібної проблеми", яка є в багатьох ВУЗах. Таким чином, на думку суду, вислови, виконані від імені редакції є судженнями, а відтак, не підлягають спростуванню. В той же час, вислів, від імені автора статті [PERSON] - "насамкінець вважаю за необхідне наголосити на такій біді нашого навчального закладу, як побори зі студентів за оцінки з окремих дисциплін, виконання контрольних, курсових та дипломних проектів…" суд розцінює таким, що містить негативну інформацію, оскільки стверджує про наявність випадків хабарництва в технікумі, та є недостовірною. Висновок про недостовірність інформації ґрунтується на наступному. Як пояснив відповідач [PERSON], згаданий вислів стосується поточних справ ВУЗу, факт арешту двох працівників технікуму за хабарництво йому було відомо особисто, про факт засудження цих осіб, на час написання статті, йому не було відомо. Про наявність фактів хабарництва, йому повідомляли студенти. Будь-яких доказів на підтвердження наявності фактів хабарництва на час публікації статті, суду надано не було. Відтак, дана інформація не може бути визнана, як судження, а є недостовірною, принижує гідність навчального закладу в очах громадськості з точки зору моралі суспільства та може бути спростована. Однак, суд позбавлений можливості зобовязати відповідача спростувати дану інформацію в газеті "Кіровоградська правда" з наступних підстав. Відповідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач ставить вимогу про зобовязання спростовування інформації до ТОВ "Обєднана редакція видань обласної газети "Кіровоградська правда". Однак, інформація ,автором якої була редакція судом визнано, як судження. Окрім того, в частині "від редакції", висловлене бажання редакції до обговорення даної проблеми на шпальтах газети. Таким, чином, наявність будь-якої вини даного відповідача в розповсюдженні недостовірної інформації суд не вбачає, а відтак, не можливо зобовязати його спростувати інформацію. Більш того, запропонований текст спростування містить вибачення з боку редакції, однак, вина даного відповідача судом не встановлена. Дане зобовязання могло ставитися до відповідача [PERSON], однак, така вимога до суду не заявлена. Суд погоджується, що розповсюдження недостовірної негативної інформації може мати негативні наслідки для іміджу вузу та ділової репутації. Наявність моральної шкоди представники позивача пояснюють тим, що оприлюднена стаття викликала напруження в колективі, створила перешкоди в роботі ВУЗу. Окрім того, вихід статті друком в період вступу абітурієнтів викликала недовіру з їх боку до технікуму. Однак будь-які докази цього суду надано не було. Аналізуючи наведене суд приходить до висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог. В силу ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід залишити по фактично понесеним. На підставі ст. 94, 277 ЦК України, ст. 47-1 Закону України "Про інформацію", ст. 21 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні",

Outcome: dismissed