overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить постановити додаткове рішення, в якому вирішити питання щодо видачі відповідачу з депозитного рахунку коштів. В судове засідання сторони не з'явилися, повідомлялися про розгляд справи , проте, їх неявка в суд не перешкоджає розгляду заяви. Судом встановлено наступне. Рішенням Кіровського районного суду М.Кіровограда від 25.06.2010 року позовні вимоги були задоволені та припинено право власності [PERSON] на ХА частину квартири. Позивачем сплачено кошти на депозитний рахунок суду в рахунок компенсації вартості 1/г частини квартири. Однак, в резолютивній частині рішення суду не вирішено питання про виплату даних коштів відповідачу. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно позовних вимог. Позивачем сплачено згідно квитанції № 100421 від 25.06.2010 року 32 165 грн. на депозитний рахунок суду. Дані кошти повинні бути видані відповідачу. Таким чином, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітній доньки Діани, 29.09.2006року народження, в твердій грошовій сумі у розмірі 900грн.00коп.. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату слухання справи був повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута за його відсутністю у порядку заочного розгляду, оскільки у справі є достатньо даних про права і взаємини сторін . Вислухав пояснення позивача, вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із копій наданих свідоцтв, [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбу, якій за рішенням суду 16.11.2010року розірваний та від якого вони мають малолітню доньку Діану, 2006року народження, на користь якій відповідач аліментів не виплачує та з жовтня 2009року проживає окремо. Відповідно до пояснень позивача, які підтверджені матеріалами справи, малолітня Діана в даний час проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні і вихованні. Позивач не працює, перебуває на утриманні співмешканця, інших доходів і власності не має. Відповідач [PERSON] є працездатним, за спеціальністю столяр, неофіційно займається підприємницькою діяльністю, отримує мінливі заробітки, має у власності приватний будинок в с. Баловне Миколаївської області, інших доходів і власності не має. Але матеріальну допомогу в достатній і будь-якій встановленій офіційній формі на утримання дитини не надає. Тому, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що відповідач, який є батьком неповнолітній дитини, зобов'язаний до її утримання, проте матеріальної допомоги достатньої для задоволення її розумних потреб, добровільно не надає. Якої-небудь взаємної угоди про оплату відповідачем аліментів в добровільному порядку між позивачем і відповідачем досягнуто не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України, суд приходить до висновку, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а отже при вищезгаданих обставинах можуть бути стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини на користь позивача. При цьому, суд враховує матеріальний і сімейний стан сторін, те що відповідач немає постійного заробітку і не має інших утриманців. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача частково і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 500грн.. починаючи з часу пред'явлення вимог - 18.10.2010року. В силу ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 51грн.00коп. і інформаційно-технічні послуги у розмірі 120грн.00коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

ТОВ «ЖЕК «Забота» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по комунальним послугам за послуги з утримання будинку та прибудинкової території квартири [ADDRESS] у загальному розмірі 2310 грн. 78 коп. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не сповістила. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутністю відповідача у порядку заочного розгляду, оскільки у справі досить даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, у квартирі [ADDRESS], яка знаходиться на балансі ТОВ «ЖЕК «Забота» зареєстрована відповідачка, у зв'язку з чим між сторонами укладено договір шляхом надання договору та абонентської книжки з текстом договору, за яким позивач надає відповідачу послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а останній повинний своєчасно вносити платню за утримання будинку та прибудинкової території щомісячними платежами. Станом на 01.05.2010 року за надання послуг по утриманню житлового приміщення квартири [ADDRESS] у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 2310 грн. 78 коп. У відповідності до ст. ст. 66, 68 ЖК України, суд приходить до висновку, що предявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі ЗОгрн.ООкоп., а також судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення, суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резулятивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути борг за кредитним договором у сумі 4169,34 грн., посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] не виконала зобов'язань за кредитним договором №49/2/2008 від 26 лютого 2008 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, про причину неявки суд не повідомили, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: розрахунок заборгованості; копія кредитного договору №49/2/2008 від 26.02.2008 року; копія графіку погашення заборгованості по кредиту та відсоткам; копія паспорту та ідентифікаційного коду відповідача; копія повідомлення про умови споживчого кредиту; заявка на отримання кредиту; свідоцтво про шлюб; додатковий договір № 2 від 27.03.09 р.; додатковий договір від 20.06.08р.; лист-повідомлення; копія договору про внесення змін № 3 від 01.09.09 р. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір кредиту №49/2/2008, відповідно до якого їй було надано кредитні кошти у розмірі 4400 грн. зі сплатою 24 % річних на поточні потреби зі строком користування до 25 лютого 2011 р. Зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не були виконані в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 4169,34 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 2849,53 грн., заборгованості за відсотками - 710,26 грн., плати за пропуск платежів - 609,55 грн. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 51 грн. та сплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 171 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 01.11.2007 p.. Позов мотивувала тим, що відповідач за усною домовленістю допомогу на утримання дитини не надає, на неодноразові звернення від сплати аліментів ухиляється, тому просить стягнути аліменти за три роки до звернення.. Представник позивачки у судовому засіданні позов та викладене у ньому підтримала. Відповідач позов визнав частково тільки з часу звернення до суду. Пояснив, що допомогу надавав кожного літа, коли донька була у нього. Надані позивачкою телеграми сфальсифіковані, і він їх не отримував. У судовому засіданні досліджені наступні докази: свідоцтва про народження і розірвання шлюбу; копія свідоцтва про народження; копії паспортів сторін. Дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки з моменту подачі позову, тобто 16.11.2010р.. Що стосується вимог про стягнення аліментів з 01.11.07., то суд вважає надані позивачкою докази фальсифікованими, оскільки з телеграми від 01.06.06. вбачається, що вона виготовлена на бланку від 2008 p.; телеграма від 11.08.01. виготовлена на бланку №128, тоді як телеграма від 26.10.99. на бланку №129, тоді як вихідні данні бланків однакові (назва типографії, номер та дата замовлення). Номери поштових відділень дві останні цифри на штампах не співпадають із вказаними адресами цих відділень. Тому у задоволенні цих вимог суд відмовляє. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 51 грн. та інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.180, 181 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути борг за кредитним договором у сумі 7633,81 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язань за кредитним договором №195/07 від 26 липня 2007 року, за яким відповідач [PERSON] є поручителем. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав, про що надав суду заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, про причину неявки суд не повідомили, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: розрахунок заборгованості; копія договору №195/07 від 26.07.2007 р.; копія договору поруки; копії паспортів та ідентифікаційних кодів відповідачів; копія свідоцтва про одруження; копія свідоцтва про народження;копія свідоцтва про розірвання шлюбу; копія заявки на отримання кредиту; копія додаткового договору від 20.06.2008 р.; копія повідомлення про умови споживчого кредитування; листи-повідомлення. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 26 липня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту №195/07, відповідно до якого йому було надано кредитні кошти у розмірі 9250 грн. зі сплатою 24 % річних на поточні потреби. В забезпечення виконання умов договору 26 липня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. Зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не були виконані в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 7633,81 грн., яка складається з основної суми за кредитом в сумі - 5194,54 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 1629,02 грн., суми плати за пропуск платежів - 810,25 грн. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідачів на користь позивача у рівних частках підлягають стягненню судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 76,34 грн. та сплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 196,34 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 347, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачкою були припинені у серпні 2009 року через те що з відповідачем не зійшлися характером, сім'я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків він не бажає, від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Позивач у судове засідання не з'явився, позов підтримав, на примирення не згодний, просив справу слухати за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, позов визнала, на примирення не згодна, попереджена про наслідки визнання позову, справу просила слухати за її відсутності, про що надала суду письмову заяву. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.08. 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 347. Подружні стосунки між сторонами були припинені у серпні 2009 року через відсутність взаєморозуміння, сім'я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків сторони не бажають, від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], 10.03.2007року народження. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути борг за кредитним договором у сумі 14901,11 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язань за кредитним договором №1057/07 від 28 грудня 2007 року, за яким відповідач [PERSON] є поручителем. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав, про що надав суду заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, про причину неявки суд не повідомили, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: розрахунок заборгованості; копія договору №1057/07 від 28.12.2007р.; копія договору поруки; копії паспортів та ідентифікаційних кодів відповідачів; копія заявки на отримання кредиту; додатковий договір від 20.06.2008 р.; копія повідомлення про умови споживчого кредитування; листи-повідомлення. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту №1057/07, відповідно до якого йому було надано кредитні кошти у розмірі 16800 грн. зі сплатою 24 % річних на поточні потреби. В забезпечення виконання умов договору 28 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. Зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не були виконані в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 14901,11 грн., яка складається з основної суми за кредитом в сумі - 11633,87 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 835,78 грн., суми плати за пропуск платежів - 2431,46 грн. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідачів на користь позивача у рівних частках підлягають стягненню судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 149,01 грн. та сплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 269,01 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

25 листопада 2010 року заявник [PERSON]. звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Обґрунтовуючи свої вимоги заявник зазначила, що 05.11.2008 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із незавершеного будівництвом житлового будинку №2-г по вул.Королева в м.Вознесенську. 10.11.2010 року заявник звернулася до Другої державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено в звязку з тим, що виявлено розбіжності між записом у договорі купівлі-продажу незавершеного будівництвом будинку та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме у договору купівлі-продажу вулиця «Королева», а у витязі з реєстру прав власності «Корольова». Посилаючись на викладене, заявник просила встановити факт, що вулиця Королева, зазначена в договорі купівлі-продажу від 17.09.2001 року, посвідченому Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею «Південь», та вул.Корольова, записана у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому 21.10.2010 року №27728356 КП «Вознесенське МБТІ» є назва однієї вулиці «Корольова». В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала свої вимоги повністю. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. При цьому виникнення, зміна чи припинення майнових або особистих немайнових прав нерозривно повязані з певними обставинами, яким закон надає правове значення (юридичні факти). Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом. Тому закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення Однак це можливо за певних умов: - це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну або припинення правовідносин, - заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни, - коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту, - коли в іншому порядку його встановити не можна, - при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про цивільне право. При відсутності доведеності перших трьох умов у задоволенні заяви про встановлення юридичного факту повинно бути відмовлено. Так відповідно до поданої заяви [PERSON] просить встановити факт, що вулиця Королева, зазначена у правовстановлюючому документі та вулиця Корольова, зазначена в реєстрах КП «Вознесенське МБТІ», є однією і тією ж самою вулицею. Проте суд не має прав встановлювати ідентичність назв вулиці, зазначених у різних документах по-різному, оскільки затвердження назв і списків вулиць та провулків є повноваженнями органів місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Головний психіатр управління охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації звернувся до суду ззаявою про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. У заяві зазначив, що [PERSON] страждає на психічне захворювання шизофренія, параноїдна форма, епізодичний зі зростаючим дефектом перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром, у звязку із яким з травня 2010 року перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласна психіатрична лікарня». Від отримання призначеної рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2010 року психіатричної допомоги хворий ухиляється, що відбивається на стані його здоровя та посилює прояви агресії. За висновком комісії лікарів-психіатрів хворий являє собою активний тип соціальної небезпеки і потребує продовження надання психіатричної амбулаторної допомоги у примусовому порядку. В судовому засіданні лікар-психіатр підтримав вимоги, викладені в заяві. Просить про її задоволення. Особа, щодо якої подано заяву, його законні представники батьки [PERSON], [PERSON], прокурор не заперечують проти задоволення заяви. Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню і знаходить за можливе відповідно до Закону України Про психіатричну допомогу продовжити примусову психіатричну амбулаторну допомогу [PERSON], оскільки надані суду фактичні дані свідчать про ґрунтовність доводів, викладених у ній. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Головний психіатр управління охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації звернувся до суду ззаявою про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. У заяві зазначив, що [PERSON] страждає на психічне захворювання шизофренія, параноїдна форма, епізодичний зі зростаючим дефектом перебіг, параноїчний синдром, у звязку із яким з 2005 року перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласна психіатрична лікарня». Від отримання призначеної рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2010 року психіатричної допомоги хворий ухиляється, що відбивається на стані його здоровя та посилює прояви агресії. За висновком комісії лікарів-психіатрів хворий являє собою активний тип соціальної небезпеки і потребує продовження отримання психіатричної амбулаторної допомоги у примусовому порядку. В судовому засіданні лікар-психіатр підтримав вимоги, викладені в заяві. Просить про її задоволення. Особа, щодо якої подано заяву, її законні представники, належним чином повідомлені про час та місце вирішення заяви, до суду не зявилися. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню і знаходить за можливе відповідно до Закону України Про психіатричну допомогу продовжити примусову психіатричну амбулаторну допомогу [PERSON], оскільки надані суду фактичні дані свідчать про ґрунтовність доводів, викладених у ній. На підставі викладеного,

Outcome: approved