Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи на те, що з 16.07.2007 року працював на посаді директора науково-дослідної бази «Сиваш» Державного підприємства «Азовський центр ПівденНІРО і відповідно до контракту з керівником підприємства, що є у загальнодержавний власності №2 від 16.07.2007 року підприємства, йому було призначено посадовий оклад у розмірі 800,00 грн., 20 відсотків надбавки до посадового окладу за інтенсивність праці, а також 20 відсотків надбавки до посадового кладу за збільшення обсягу робіт. Загальний розмір заробітної плати складає 1120,00 грн. Наказом Державного комітету рибного господарства від 23.07.2007 р. №150, якому було під підпорядковане ДП «АзцентрПівденЬІІРО», НДБ «Сиваш», як структурний підрозділ держпідприємства, без права юридичної особи, було передано до Державного підприємства «Укрриба». Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 21.04.2009 року у справі №2-289/09 було встановлено, що з 16.07.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено контракт з керівником підприємства, що є у загальнодержавній власності, і позивача було допущено до роботи на посаді директора НДБ «Сиваш» державного підприємства «Укрриба». Після перепідпорядкування НДБ «Сиваш», новий власник не забезпечив структурний підрозділ виробничо-науковими програмами, відповідно до яких він зобов'язаний функціонувати, тим самим позбавив позивачку можливості належно виконувати функціональні обов'язки, передбачені умовами контракту на посаді директора, і таким чином, відповідач, постановив НДБ у вимушений простій, викликаний відсутністю організаційних умов. Порушуючи вимоги ст.34 КЗпП України, власник структурного підрозділу, з листопада 2007 року не вжив будь-яких заходів щодо переведення позивача на іншу роботу у тому ж підприємстві, та не виплачує позивачці заробітну плату. За період вимушеного простою з 27 листопада 2007 року по 31 березня 2009 року заробітну плату в розмірі 2/3 посадового окладу, як це передбачено ст. 113 КЗпП в розмірі 11946,67 грн. за рішенням суду у справі №2-289/09 від 21.04.2009 року було стягнуто з відповідача. Продовжуючи порушення законодавства про оплату праці під час вимушеного простою структурного підрозділу, відповідач у період з 01 квітня 2009 року і по час подання позову до суду - 18.01.2010 року, порушує строки виплати заробітної плати і заробітну плату не виплачує. Відповідно до ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Позивач просить стягнути з відповідача заробітну плату з 01 листопада 2007 року по час ухвалення судового рішення, яка станом на 01.02.2010 року складає 17546,78 грн., компенсацію втрат частини заробітної плати в розмірі 295,59 грн., індексацію заробітної плати в розмірі 4309,54 грн, на відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди в розмірі 4000,00 грн, на відшкодування понесених судових витрат 350,00 грн. У попередньому судовому засідання представник позивача відмовився від стягнення заробітної плати за час вимушеного простою структурного підрозділу у період з 1 листопада 2007 року по 31 березня 2009 року мотивуючи тим, що стягнення заробітної плати за вказаний період було здійснено за рішенням суду від 21 квітня 2009 року у справі №2-289/09, і надав до суду уточнений розмір сум, які підлягають стягненню за період з 1 квітня 2009 року по липень 2010 року включно, а саме просить стягнути заробітну плату за час вимушеного простою структурного підрозділу у період з 1 квітня 2009 року по липень 2010 року включно, у розмірі 11199,99 грн., компенсацію втрат частини заробітної плати за квітень 2009 по червень 2009 року - 10120,94 грн., індексацію заробітної плати з квітня 2009 по січень 2010 року - 867,23 грн. Відмова та уточнення періоду стягнення суми судом прийнята. Представник відповідача - до судового засідання не з'явився , хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення. Повідомлення про причини неявки до суду не надійшло. Представник позивача наполягає на розгляді справи без участі представника відповідача на підставі матеріалі, які знаходяться у справі, та постановленні рішення. Заслухавши пояснення позивача у справі, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Рішенням суду у справі №2-289/09 від 21.04.2009 року встановлено, що позивач з 16.07.2007 року працює у посаді директора НДБ «Сиваш», яка являлася відокремленим структурним підрозділом ДП «Азцентр ПівденНІРО», підпорядкований Державному комітету рибного господарства Мінагрополітики України. Наказом голови Держкомітету рибного господарства [PERSON] №150 від 2307.2007 року, на підставі Закону України «Про управління обєктами державної власності», постанови Кабінету Міністрів України «Про передачу обєктів права державної власності» від 21.09.1998 року №1482, постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2007 року №42 «Про затвердження Положення про Державний комітет рибного господарства України», було змінено підпорядкування НДБ «Сиваш» шляхом передачі від державного підприємства «Азцентр ПівденНІРО» до державного підприємства «Укрриба». Зазначеним наказом було передбачено здійснення прийому-передачі. державного майна структурного підрозділу та відповідних зобовязань, станом на 16 липня 2007 року з балансу ДП «АзцентрПівденНІРО» на баланс ДП «Укрриба» з оформленням акту прийому - передачі. Пунктом 3.1. наказу № 150 від 23.07.2007 року було передбачено забезпечення переведення та працевлаштування працівників НДБ «Сиваш», відповідно до трудового законодавства України. Забезпечення виконання даного пункту наказу було покладено на голову комісії [PERSON] Пунктом 4 наказу № 150 від 23.07.2007 року визначено, що ДП «Укрриба» є правонаступником ДП «АзцентрПівденНІРО» в частині майнових прав та обов'язків структурного підрозділу -НДБ «Сиваш». Передавальний баланс між ДП «АзцентрПівденНІРО» та ДП «Укрриба» було складено та підписано станом на 16.07.2007 року. Відповідно до змісту передавального балансу, окрім майнових зобовязань, ДП «Укрриба» прийняла на себе зобовязання по заборгованості з заробітної плати, яка існувала у НДБ «Сиваш» перед працівниками у розмірі 10773,00 грн., що підтверджується рядком передавального балансу, код №580. 28.07.2007 року головою Держкомітету рибного господарства України було затверджено акт прийому - передачі державного майна та відповідних майнових прав і обовязків НДБ «Сиваш» з балансу ДП «Азцентр ПівденНІРО» на баланс ДП «Укрриба». Відповідно до п. 10 постанови КМУ №1482 від 21.09.1998 р. «Про передачу права державної та комунальної власності», право на управління обєктом передачі виникає з дати підписання акту приймання-передачі. Під час дослідження доказів відповідач у справі, не надав суду докази того, що ним було виконано вимоги п. 11 вказаної вище постанови КМУ № 1482, в частині внесення відомостей до Єдиного реєстру обєктів державної власності, інформування державних органів(статистики, податкової служби, фінансові і т.п.), закріплення майна за відповідним підприємством, внесення змін в установчі документи та проведення їх державної реєстрації. У свою чергу, орган управління у особі Державного комітету рибного господарства, не здійснив контроль за виконання ц. 3.1: наказу №150. у частині дотриманням чинного законодавства про працевлаштування працівників НДБ «Сиваш». Судом встановлено, що на підставі наказу .№150 від 3.07.2007 р. було здійснено зміну підпорядкованості НДБ «Сиваш», шляхом передачі її від ДГІ «АзцентрПівденНІРО» до ДП «Укрриба» з моменту затвердження, 28.07.2007 року акту прийому - передачі, усі права і обовязки щодо НДБ «Снваш» перейшли до відповідача, і не припинило дію трудового контракту з позивачем і що згідно рішення суду від 21.04.2009 року встановлено, що НДБ «Сиваш» функціонувала у складі державного підприємства «Укрриба», відповідач у справі фактично допустив позивача до роботи у посаді директора НДБ «Сиваш» Державного підприємства «Укрриба» і до жовтня 2007 року він отримував заробітну плату відповідно до умов контракту. Досліджені судом обставини дають підстави вважати, що з боку відповідача у справі, порушено законні права позивача на отримання винагороди за виконання посадових обов'язків, на працю, шляхом невиконання обовязків по оформленню працевлаштування, у звязку зі зміною підпорядкування підприємства, невиплати заробітної плати за час вимушеного простою, втрати Страхового стажу у звязку з несплатою відповідних страхових платежів до фондів, а отже позивачеві спричинено моральну(немайнову) шкоду, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст. 237-1 КЗпП України, і дає підстави суду задовольнити вимогу позивача про стягнення, на відшкодування заподіяної їй моральної (немайнової) шкоди, у розмірі 2000,00 грн., яка, на думку суду, відповідає у повному обсязі тривалості порушення трудових прав позивача, більше ніж один рік та характеру шкоди. На підставі наданих позивачем доказів, суд вважає за можливе, на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату правової допомоги у розмірі 350,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved