Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення 647 гривень 88 копійок заборгованості за надані послуги по теплопостачанню. У судовому засіданні позивачем позовні вимоги були змінені. Позивач просив суд стягнути заборгованість за послуги по теплопостачанню у сумі 647 гривень 88 копійок з [PERSON]. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог представник позивача вказав, що відповідачка мешкала у квартирі [ADDRESS]. Мешкаючи у квартирі, відповідачка користувалась послугами по тепло постанню, які їй надавались, але їх не оплачувала. Тому станом на 01 липня 2006 року утворилась заборгованість по оплаті наданих послуг по теплопостачанню в сумі 798 гривень 39 копійок. 13 липня 2006 року з відповідачкою був укладений договір реструктуризації вказаної заборгованості строком на 01 рік. Згідно укладеного договору відповідачка зобов*язалась своєчасно погашати борг та вносити плату за комунальні послуги у розмірах, встановлених договором. Остаточний розрахунок відповідачка зобов*язалась провести до 01 липня 2007 року. Однак, взятого зобов*язання відповідачка не виконала та не провела жодного платежу. Ними, позивачем, був здійснений перерахунок заборгованості та суму заборгованості було зменшено до 647 гривень 88 копійок, які і просить стягнути з відповідачки на їх користь. Відповідачка до них з заявами стосовно неякісного теплопостачання не зверталась. Якщо теплопостачання не відповідає санітарній нормі, то ними складаються відповідні акти та оплата за теплопостачання зменшується. Просить позов задовольнити. Зустрічний позов не визнає. У його задоволенні просить відмовити. Відповідачкою договір про реструктуризацію заборгованості по теплопостачанню був укадений добровільно та по її ініціативі. Відповідачка пред*явленого позову не визнала та пояснила, що договір на реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 13 липня 2006 року нею був підписаний під тиском, що нею за рішенням суду від 01 березня 2006 року була виплачена заборгованість у сумі 390 гривень 75 копійок. Окрім того, у липні 2006 року нею позивачу також було сплачено 200 гривень. Залишок заборгованості складає 190 гривень 75 копійок, а не 647 гривень 88 копійок. У задоволенні позову просить відмовити з тих підстав, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду з настоящим позовом. Просить суд визнати договір № 323а про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 13 липня 2006 року, укладений нею з позивачем недійсним з тих підстав, що між нею та позивачем не було укладено обов*язкового письмового договору на теплопостачання. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, відповідно до ст. 68 ЖК України «Наймач зобов*язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги». У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка, проживаючи у [INFO], користуючись наданими їй позивачем послугами по теплопостачанню, їх не сплачувала. Тому у відповідачки утворилась заборгованість за користування наданими послугами по теплопостачанню станом на 01 липня 2006 року у розмірі 647 гривень 88 копійок. У судовому засіданні було встановлено, що сторонами по справі 13 липня 2006 року був укладений договір № 323а про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги строком на один рік. Згідно укладеного договору відповідачка зобов*язалась сплатити заборгованість за теплопостачання до 01 липня 2007 року. Однак відповідачка не виконала взятого на себе зобов*язання. Згідно зі ст. 526 ЦК України «Зобов*язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства…» При цьому, у судовому засіданні не було встановлено, що позивачем послуги по теплопостачанню надавались у неповному обсязі чи неякісно. Посилання відповідачки на обставину, що позивачем пропущений встановлений законом строк позовної давності звернення до суду з настояним позовом не обґрунтований. Так, договір на реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги між сторонами було укладено 13 липня 206 року. Відповідачці розстрочка у погашенні заборгованості була надана з 01 липня 2006 року до 01 липня 2007 року. Таким чином, строк позовної давності починає вираховуватись з 01 липня 2007 року. Позивач же з настоящим позовом звернувся до суду 17 березня 2010 року. Таким чином, позивачем встановлений законом строк позовної давності не порушений. Тому суд, оцінюючи всі докази зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову відповідачки необхідно відмовити з наступних підстав. Так, із матеріалів справи вбачається, що сторонами договір № 323а про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги був укладений 13 липня 2006 року. Із матеріалів справи також вбачається, що з зустрічним позовом про визнання договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги № 323а відповідачка до суду звернулась лише 04 листопада 2010 року. Тобто, через чотири роки та чотири місяці в порушення встановлених законом строків позовної давності. У судовому засіданні відповідачкою не заявлялось клопотання про поновлення строку позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним. Посилання відповідачки на обставину, що договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги нею був підписаний під тиском не заслуговує на увагу. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, задовольняючи позовні вимоги позивача, враховуючи матеріальний стан відповідачки, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на рахунок держави.

Outcome: approved