Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

13 серпня 2010 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач вказав, що з 2 липня 2009 року по 3 жовтня 2009 року працював апаратником борошномельного виробництва у відповідача, а з 3 жовтня 2009 року по 8 квітня 2010 року апаратником борошномельного виробництва 4го розряду. Звільнився 08.04.2010 року. При звільненні підприємство заборгувало йому 3748 грн. 87 коп. Після звільнення ця заборгованість не погашалася і йому не виплачена по даний час. Позивач вважає дії ДП ДАК «Хліб України» Черняхівський КХП незаконними. Крім того, вказує, що з вини відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виразилась у моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих звязків, через неможливість продовження повноцінного життя у звязку з нестачею коштів. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ДП ДАК «Хліб України» Черняхівський комбінат хлібопродуктів на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 2041 грн. 36 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, просив його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, вважав що вини підприємства у невиплаті заробітної плати позивачу не має, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази на умовах змагальності та в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити виходячи із наступного. Відповідно до ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю і право на своєчасне одержання винагороди за неї. Частиною 3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95ВР визначено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобовязань щодо оплати праці. Статтею 24 цього ж закону визначено строки виплати заробітної плати, яка виплачується не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, і що своєчасність та обсяги її виплати не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів і їх черговості. Аналогічні положення містить ст.115 КЗпП України. Стаття 110 КЗпП України, крім того, зобовязує власника підприємства регулярно повідомляти працівника про розміри його заробітної плати. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум належних працівникові при звільненні власник або уповноважений ним орган мають виплатити у вказаний вище строк не оспорювану суму. З поданої позивачем позовної заяви (а.с.1-2) та копії трудової книжки (а.с.3) вбачається, що у відповідача він працював з 02 липня 2009 року по 08 квітня 2010 року, а тому розрахунок мав бути проведений в день звільнення 08 квітня 2010 року, відповідно до довідки ДП ДАК «Хліб України» Черняхівський комбінат хлібопродуктів заборгованість по заробітній платі перед позивачем станом на 14 липня 2010 року становить 3748 грн. 87 коп. (а.с.7). Позивачем в судовому засіданні було подано копію судового наказу, згідно із яким 16 серпня 2010 року Черняхівським районним судом Житомирської області з відповідача ДП ДАК «Хліб України» Черняхівського комбінату хлібопродуктів» на користь позивача [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 3748 грн. 87 коп. (а.с.23). Стаття 117 КЗпП України встановлює відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні і вказує, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, встановлені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Згідно п.20 розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідачем до суду представлений лист підприємства, який, на його думку, доводить відсутність його вини у невиплаті зарплати. Оцінивши поданий доказ, суд вважає його непереконливими і такими що не доводить відсутності вини підприємства у невиплаті зарплати загалом. З поданого листа вбачається, що основний дебітор підприємства Аграрний фонд України має перед підприємством велику заборгованість, а саме станом на 01 вересня 2010 року заборгованість становить 252 895 грн. 50 коп., що негативно відзначилося на своєчасності виплат заробітної плати. Погашати заборгованість дебітор почав з липня 2010 року. Крім цього з листа вбачається, що підприємство відновило свою діяльність з січня 2009 року та на підприємстві відбулися зміни в керівництві (а.с.14). Зазначені вище обставини не дають суду підстав звільнити від відповідальності підприємства взагалі, оскільки підприємство мало змогу провести розрахунок з позивачем з моменту відновлення роботи підприємства з січня 2009 року, однак не зважаючи на це заборгованість перед позивачем не погашена до завершення розгляду справи в суді. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Крім того, суд погоджується, що протиправними діями відповідача позивачу завдано і моральної шкоди, оскільки невиплата заробітної плати очевидно погіршила його матеріальне становище, і стягує цю шкоду з відповідача в розмірі 1000 грн., оскільки вона знайшла підтвердження під час розгляду справи. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду та середній заробіток за час затримки розрахунку по день постановлення рішення. Днем постановлення рішення, суд вважає день винесення судового наказу Черняхівським районним судом Житомирської області про стягнення з відповідача ДП ДАК «Хліб України» Черняхівський комбінат хлібопродуктів заборгованості по заробітній платі в сумі 3748 грн. 87 коп. на користь позивача [PERSON] 16 серпня 2010 року. Визначаючи суму компенсації за затримку розрахунку при звільнені, суд виходить з таких розрахунків: сума середньоденної заробітної плати судом визначається за останні два повних місяці роботи позивача, виходячи з довідки про заробітну плату, виданої ДП ДАК «Хліб України» Черняхівський комбінат хлібопродуктів позивачу (а.с.6), згідно із якою: за лютий місяць позивачу нараховано 295 грн. 74 коп., за березень - 1034 грн. 40 коп. Середньоденну зарплату суд визначає відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №100 від 08.02.1995 року, діленням зарплати за фактично відпрацьовані протягом двох повних робочих місяці роботи позивача робочі дні на число відпрацьованих робочих днів: лютий 2010 року 19, березень 2010 року 22, разом 42 робочих днів. Середньоденна зарплата складає: 1330,14/42=31,67 грн. При визначенні кількості робочих днів суд враховує положення ст.73 КЗпП України та листи Мінпраці та соціальної політики про норми тривалості робочого часу. Кількість робочих днів за час затримки розрахунку (з 09.04.2010 року по 16.08.2010 року) з урахуванням святкових та неробочих днів визначених ст.73 КЗпП України, листів Мінпраці та соціальної політики про норми тривалості робочого часу складає 87. Виходячи з середньоденної зарплати, сума середнього заробітку за вказаний період, яка підлягає до стягнення з відповідача, складає 31,67 грн. х 87 = 2 755 грн. 29 коп. Однак, оскільки суд не може вийти за межі позову, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2041 грн. 36 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку. В звязку із задоволенням позову суд стягує з відповідача судові витрати в розмірі 51грн. + 8,50 грн. = 59 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічного розгляду справи в розмірі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved