overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Камянець - Подільського району Хмельницької області про визначення додаткового тримісячного строку для подання до нотаріальної контори заяви прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 15 січня 2007 року. На обґрунтування свої вимог зазначила, що після його смерті відкрилася спадщина, проте вона як спадкоємець за заповітом з поважних причин у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки в звязку з похороном, встановленням памятника перебувала в скрутному матеріальному становищі, за станом здоровя їй важко пересуватись, оскільки має захворювання опорно-рухового апарату, і до того ж вона неправильно розуміла положення закону про шестимісячний строк для її подання, оскільки вважала, що наявний заповіт посвідчує її спадкові права. В ході судового розгляду представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Камянець - Подільського району, який оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Заслухавши представника позивача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Орловецької сільської ради про визначення додаткового строку, необхідного для подачі заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 20.02.2000 року, помер її батько - [PERSON], спадкоємцем якого являється позивач. Будучи спадкоємцем батька, позивач, в установлений законом термін для прийняття спадщини, не подала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у звязку з тим, що не знала про наявність у спадкодавця спадкового майна у вигляді сертифікату на право власності на земельну частку (пай) та відсутність коштів для узаконення спадщини. На даний час, позивач має намір прийняти спадщину та належним чином її узаконити. З огляду на вказане, [PERSON] звернулася з даним позовом до суду, просить його задовольнити, визначивши їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. У судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Орловецької сільської ради в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про слухання справи за відсутності їх представника. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечує проти їх задоволення. При цьому вказав, що позивач знала про наявність спадкового майна, оскільки його довірителька пропонувала їй узаконити права спадкоємця, однак позивач відмовилась і, лише дізнавшись про вартість земельного паю, вирішила отримати частину спадкового майна. На даний час, земельна ділянка, яку має намір успадкувати позивач, успадкована його довірителькою [PERSON]. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог та при відсутності зустрічних вимог, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення в силу наступного. Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за законом, мала б у шестимісячний строк, після смерті 20.02.2000 року, її батька [PERSON], звернутися до Городищенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, позивач цього не зробила, посилаючись на незнання про наявність земельного паю та відсутність коштів на переоформлення спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що позивач, в судовому засіданні, не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а також враховуючи відсутність не успадкованого майна, після смерті 20.02.2000 року [PERSON], оскільки земельна частка (пай) у ЗАТ «Орловецьке» с. Орловець, розміром 3,90 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, вартістю 26131 грн., що належала померлому, вже успадкована [PERSON], підтвердженням чому є свідоцтво про право на спадщину від 22.03.2004 року, суд вважає, що відсутні підстави, вважати пропущений позивачем строк для прийняття спадщини, поважним, у звязку з чим, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що сімя розпалась. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд, находить позов який задоволенню підлягає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Встановлено, що сторони на протязі чотирьох місяців не проживають разом, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, причиною розірвання шлюбу є психологічна несумісність, відсутність взаємопорозуміння та взаємоповаги. При таких обставинах шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Витрати повязані з розірванням шлюбу можливо покласти на відповідача, оскільки на утримані позивачки знаходиться малолітня дитина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вважає його таким, що існує формально. До судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність та повне визнання позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26.06.2009 році, спору про місце проживання дітей не мають, спільно не проживають з травня 2010 року, спільного господарства не ведуть. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не припускається. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що сімя розпалась. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд, находить позов який задоволенню підлягає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Встановлено, що сторони з листопада 2010 року не проживають разом, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, причиною розірвання шлюбу є психологічна несумісність, відсутність взаємопорозуміння та взаємоповаги. При таких обставинах шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Витрати повязані з розірванням шлюбу можливо покласти на відповідача, оскільки на утримані позивачки знаходиться малолітня дитина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 15.01.2005р. між сторонами зареєстрований шлюб в Черкаському міському відділі РАЦС, актовий запис № 57. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів [PERSON], 16.04.2006р., [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишаються проживати з позивачкою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені з квітня 2010 року, оскільки вони мають різні погляди на життя, не знаходять порозуміння у вирішенні спільних питань сімейного життя, в звязку з чим часто між ними виникають конфлікти, в даний час шлюб існує формально, тривалий час сторони не підтримують шлюбних стосунків, спільне господарство не ведуть. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила суд позов задоволити, проти надання строку для примирення заперечила. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, надання строку для примирення вважав недоцільним. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сімя розпалася остаточно, для відновлення сімї можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують з квітня 2010 року і поновлювати їх не збираються. Майнового спору між сторонами немає, домовленість про утримання дитини досягнута.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу, мотивуючи свої вимоги наступним: 31 березня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № С112, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1000,00 грн. на термін до 30.03.2005 року на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, забезпеченості та сплати відсотків в розмірах та строки, визначені умовами цього договору. Відповідач свої зобовязання щодо повернення кредиту не виконала, порушивши умови договору щодо погашення кредиту. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшив та просив стягнути з відповідача борг в сумі 2535,42 грн. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 31 березня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № С112, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1000,00 грн. на термін до 30.03.2005 року на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, забезпеченості та сплати відсотків в розмірах та строки, визначені умовами цього договору. За умовами п. 4.1. кредитного договору сторони домовилися про графік погашення основної суми кредиту та відсотків за користування кредитом. Згідно цього графіку відповідач повинна була робити зазначені сплати 30 числа кожного місяця, але вона з 30.04.2004 року перестала погашати основну суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Згідно п. 3.3. договору при порушенні строку сплати кредиту позичальник зобовязувалась сплатити 64% річних за весь термін фактичного користування кредитом згідно графіка платежів. 05 жовтня 2009 року відповідачу була направлена вимога про погашення основного боргу та відсотків за користування кредитом, але відповідач дану вимогу проігнорувала. Таким чином, заборгованість відповідача становить 2535,42 грн., з яких: 1000,00 грн. основна сума боргу, 1535,42 грн. заборгованість по відсоткам. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Оскільки при прийнятті позовної заяви позивачу надавалась відстрочка сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то суд вважає, що при задоволенні даного позову необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 51,00 грн. та на користь УДК в м. Черкаси витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

10 березня 2011 року позивач звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, у зв'язку з досягненням повноліття та продовженням навчання, де зазначила, що вона є донькою [PERSON]. В наступний час навчається у Маріупольському державному університеті на 1му курсі та потребує матеріальної допомоги. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку(доходів) щомісячно на час її навчання. Позивач до судового засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду заяву в якій позов визнав, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку(доходів) на час навчання позивача, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є донькою відповідача (а.с. 5). Згідно довідки від 24.12.2010 р. №471 позивач є студенткою Маріупольського державного університету, 1го курсу денного факультету, термін навчання до 2014 року . (а.с. 6). Згідно зі ст. 198 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням, а відповідач у змозі надавати матеріальну допомогу, у звязку з чим зобовязаний утримувати свою повнолітню доньку до закінчення нею навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача, позивача та його матері та вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку(доходів) щомісячно на час його навчання, за умовою продовження навчання. Оскільки при поданні позовної заяви позивач був звільнений від сплати судових витрат, вони підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.03.2011 року, звернулася до відповідача з вищезазначеним позовом. В судовому засіданні позов підтримала і пояснила, що із померлим 01.03.2011 року чоловіком [PERSON] являються власниками квартири №2 в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в смт.Новотроїцьке Херсонської області по пров.Городньому 13. В цій квартирі з 19.12.2008 року прописана відповідачка з дітьми , які фактично проживають в [INFO]. Відповідачка проживала в цивільному шлюбі з її сином, тому її з дитиною [PERSON] та своїх онуків вона прописала у своєму будинку. Зараз цивільний шлюб відповідачки з її сином розпався, [PERSON] на початку вересня 2010 року з дітьми виїхала на постійне місце проживання до своїх батьків в с.Сивашівка. Її онуки [PERSON]»я та [PERSON] у лютому 2011 року померли. Відповідачка добровільно виписатися з будинку разом із своїм сином не Просила визнати [PERSON] [INFO], Рюм шина [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №2 в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованим в смт.Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області по пров.Городньому,13. Представник відповідача проти позову не заперечує, пояснив, що слід попередити позивачку не чинити перешкод в забиранні речей відповідачці. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини є житловими правовідносинами і регулюються ст.ст.155,156,157 ЖК України, відповідно до яких члени сім»ї власника будинку, які проживають з ним мають права і обов»язки, як і власник. Суд встановив, що [PERSON], [PERSON] не проживають в будинку по пров.Городньому,13 в смт.Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області, з власної волі, не несуть витрат на його утримання, комунальні платежі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави визнати [PERSON] [INFO], Рюм шина [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №2 в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованим в смт.Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області по пров.Городньому,13. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст.. ст..155,156,157 ЖК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

У звязку з необхідністю затрати значного часу для складання повного рішення, суд на підставі ст. ст. 209, 218 ЦПК України, вважає за необхідне відкласти його складання на строк 5 днів, до 12.04.2011 року, при цьому проголосивши його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

24 листопада 2010 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання племінника [PERSON] недієздатним, оскільки його вчетверте помістили на стаціонарне лікування до Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні, і він потребує стороннього догляду та необхідно встановити над ним опіку. В ході розгляду справи представник заявника подав до суду заяву про визнання [PERSON] обмежено дієздатним в частині розпорядження отримуваною пенсією та належним на праві власності домоволодінням, та земельною ділянкою без попередньої згоди піклувальника і органу опіки і піклування. У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали і наполягали на її задоволенні. Представник заінтересованої особи органа опіки та піклування Деснянської районної ради у місті Чернігові поклався на думку суду. Представник заінтересованої особи - Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за своїм психічним станом на даний час здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У [PERSON] має місце розлад психічної діяльності у вигляді параноїдної шизофренії, стан повної ремісії. Проте, після активного лікування психофармакологічними лікарськими засобами у стаціонарі ( а також під час амбулаторного спостереження дільничної психіатричною службою ), як й на даний час, у [PERSON] продуктивна симптоматика редукована і дезуактуалізована, тому його поводження у соціумі не визначає, а незначні зміни в його емоційно-вольовій сфері і мисленні не досягають такого ступеню та глибини, щоб впливати на мотивацію його вчинків у соціумі. Це підтверджено актом додаткової амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 114 від 07.03.2011 року. Відповідно до вимог ст. 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та ( або ) керувати ними. Матеріалами справи та в судовому засіданні не було надано суду достовірних доказів, що [PERSON] страждає на психічний розлад, який істотно впливає на здатність усвідомлення ним значення своїх дій та можливість керувати ними.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

25.11.2010 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання удаваним правочином, укладеного з відповідачем 26.03.2008 року кредитно-заставного договору № CNGLAК24220010, із застосуванням наслідків удаваного правочину. В обґрунтування позову зазначив, що фактично сторонами укладено кредитно-заставний договір у національній валюті України гривні, а не в доларах США, як зазначено у тексті договору. Крім того, відповідач не мав законного права надавати кредит в іноземній валюті, оскільки не мав індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення вказаної операції. У звязку з цим, просив визнати, що сторони уклали договір у національній валюті України в сумі 52230 грн 20 коп. та в доларах США в розмірі 243 долара 23 цента. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позов не визнала. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 26.03.2008 року сторони уклали кредитно-заставний договір за № CNGLAК24220010 відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит на придбання автомобіля в сумі 11927 доларів 04 цента США, строком до 25.03.2013 року, зі сплатою 10.56% річних (далі по тексту Договір). З метою забезпечення належного виконання своїх зобовязань за Договором позивач передав в заставу відповідачу придбаний за кредитні кошти автомобіль CHERY AMULET, 2008 року випуску, що передбачено пунктами 7, 8, 17.9 Договору. Отримана позивачем за Договором іноземна валюта була продана відповідачем, а виручена від продажу національна валюта перерахована на рахунок продавця автомобіля ЗАТ «Автоцентр на Кільцеві», на підставі поданої позивачем заяви від 26.03.2008 року. Посилаючись на фінансову кризу, те, що фактично за Договором відповідач надав кошти в національній валюті Україні, а не доларах США, а також на відсутність у відповідача індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення валютної операції, позивач просить визнати Договір удаваним і застосувати до нього наслідки удаваного правочину визнавши, що фактично сторонами укладено Договір у національній валюті України гривні в сумі 58230 грн 20 коп. та 243 долара 23 цента США. Згідно статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Таким чином, удаваним являється правочин, що приховує інший правочин, який насправді вчинили сторони. Удаваним може бути визнаний лише правочин в цілому, а не окремі його положення. Позивач не вказав, який насправді правочин приховує оскаржуваний Договір, а заявлені ним вимоги фактично спрямовані на зміну окремих положень Договору в частині валюти договору, шляхом визнання їх удаваними, що не відповідає закону. Інші наведені позивачем доводи також не дають підстав для визнання Договору удаваним правочином, що в сукупності є безумовною підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed