Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 25.09.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя, актовий запис № 465, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині різних характерів та відсутності спільних поглядів на життя, сім`я розпалася остаточно, бажання продовжувати шлюбні відносини відсутнє. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем, матеріальна допомога на її утримання буде сплачуватись відповідачем добровільно. Спір про розподіл майна подружжя буде вирішуватись окремо. В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В попередньому судовому засіданні відповідач не заперечував відносно задоволення позовних вимог. На пропозицію суду про надання строку для примирення сторони категорично відмовились, так як вважають, що відновити шлюб неможливо і їх подальше спільне життя негативно позначитися на інтересах дитини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення про задоволення позову в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 цього ж Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову Судом встановлено, що сторони 25.09.2004 року зареєстрували шлюб, відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя, актовий запис № 465. неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем, матеріальна допомога на її утримання буде сплачуватись відповідачем добровільно. Спір про розподіл майна подружжя буде вирішуватись окремо. Шлюбні відносини між [PERSON] і [PERSON] припинені, взаємини подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Шлюб у обох перший. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved