Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

Промінвестбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ «Корпорація «Райагробуд», виконавчого комітету Черкаської міської ради, КП ЧООБТІ про визнання договору недійсним, скасування рішення про оформлення права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги наступним: 01.10.2007 року між Промінвестбанком та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 02-489/07, за умовами якого [PERSON] зобовязалася погашати у встановлений кредитним договором строк отриманий кредит в сумі 5000000,00 грн. на придбання нерухомості (квартири №№ 1, 2, 5, 6, 9, 10, 13, 14, 17, 18, 21, 22, 25, 26 по вул. Котовського, 73). З метою забезпечення виконання кредитного договору між Промінвестбанком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 02-408/07 від 01.10.2007 року, згідно якого було передано в іпотеку банку майнові права на квартири, в томі числі на 3-х кімнатну квартиру будівничим номером 5, яка розміщена на 5-му поверсі житлового будинку по вул. Котовського, 73, 1-й підїзд, за договором на пайову участь в будівництві квартири в житловому будинку по вул. Котовського, 73 в м. Черкаси від 12.01.2006 року укладеним між [PERSON] та ТОВ «Корпорація «Райагробуд». Згідно п. 1.2. іпотечного договору № 02-408/07 від 01.10.2007р. після закінчення будівництва збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки. Кредитні кошти [PERSON] отримала в повному обсязі шляхом перерахування з касового рахунку №22337550790435 на поточний рахунок №26008301790254, який належить TOB «Корпорація «Райагробуд» (замовнику по договору на пайову участь), як рахунок за придбані квартири, в тому числі і [ADDRESS]. Підтвердженням повного розрахунку за договором на пайову участь у будівництві квартири в житловому будинку по вул. Котовського, 73 у м. Черкаси від 12.01.2006р. є квитанції до прибуткових касових ордерів. Таким чином, свої грошові зобовязання за договором на пайову участь [PERSON] виконала належним чином, сплативши вартість квартири в повному обсязі. У відповідності до ст. 5 закону України „Про іпотеку", ст. 5 закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»[PERSON] документально підтвердила право на набуття нею у власність 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] в майбутньому, надавши банку наступні документи: договори на пайову участь від 12.01.2006р., в т.ч. договір на пайову участь на 3-х кімнатну [ADDRESS], довідку, видану TOB "Корпорація "Райагробуд" про те, що [PERSON] внесено кошти в сумі 2145000,00 грн., згідно договорів на пайову участь від 12.01.2006 року, в т.ч. по договору на пайову участь на 3-х кімнатну кв. 5 по вул. Котовського в м. Черкаси. У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, 26.07.2010 року Промінвестбанк звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. В процесі розгляду даного питання Промінвестбанку стало відомо, що в лютому 2008 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], від імені яких діяли [PERSON], [PERSON], укладено з ТОВ «Корпорація «Райагробуд» договір на пайову участь в будівництві квартири в житловому будинку по вул. Котовського, 73 в м. Черкаси, на підставі якого виконавчим комітетом Черкаської міської ради 14.04.2009 року прийнято рішення про оформлення права власності на квартиру та 17.04.2009 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Даним договором порушено право Промінвестбанку як іпотекодержателя, оскільки позбавляє його права здійснити реалізацію предмету іпотеки для задоволення своїх вимог. Таким чином, Промінвестбанк вважає, що договір на пайову участь № 51 від лютого 2008 року є недійсним, так як даний договір укладений після підписання договору на пайову участь від 12.01.2006 року. Згідно договору про зміни та доповнення від 01.10.2007 року договір на пайову участь від 12.01.2006 року було доповнено третьою стороною Промінвестбанком. Таким чином, договір на пайову участь від 12.01.2006 року став трьохстороннім договором. А отже його розірвання, в т.ч. дострокового, без згоди Промінвестбанку не допускається. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність»починаючи з 14.01.2006 року (внесення змін до закону) обєктами інвестиційної діяльності не можуть бути обєкти житлового будівництва, фінансування спорудження яких здійснюється з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління. Інвестування та фінансування будівництва таких обєктів може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також через випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром виступає одиниця такої нерухомості. Законом України «Про фінансово - кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»встановлено порядок залучення коштів юридичних осіб з метою фінансування будівництва та особливості управління цими коштами. Відповідно до ч. 1 ст. З вказаного закону, системою фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю є врегульовані цим законом та договорами дії суб'єктів системи при організації будівництва житла, фінансуванні цього будівництва та здійсненні операцій з нерухомістю. Суб'єктами такої системи у відповідності до ст. 3 даного закону є довірителі, управителі, забудовники, страхові компанії, емітенти ФОП та власники сертифікатів ФОП. TOB «Корпорація «Райагробуд»не є фінансовою установою, що підтверджується статутом підприємства та довідкою з ЄДРПОУ. Таким чином, оскільки договір між сторонами укладався в лютому 2008р. - в період дії законів України «Про інвестиційну діяльність», «Про фінансово кредитні механізми і управління майном при будівництві житла з нерухомістю" та враховуючи те, що TOB «Корпорація «Райагробуд»не є фінансовою установою, а отже не мала права за вищевказаним законом здійснювати відповідну діяльність та залучати кошти фізичних осіб для будівництва житла, а тому укладений договір на пайову участь № 51 від лютого 2008 року підлягає визнанню недійсним, як правочин, укладений в порушення ст. 4 вимог Закону України «Про інвестиційну діяльність», ст. 3 , ч. 1 ст. 4 «Про фінансово кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Крім того, на момент укладення договору на пайову участь № 51 в лютому 2008 року майнові права на квартиру [ADDRESS] перебували у власності [PERSON] та були обтяжені на користь Промінвестбанку, як предмет іпотеки. Пунктом 6.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерств юстиції України №7/5 від 07.02.2002р., в редакції чинній на момент реєстрації права власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартири [ADDRESS], вказано, що права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності фізичним особам при пред'явленні договору про пайову участь у будівництві обєкта нерухомого майна та акту приймання-передавання цього об'єкту. Умовами договору на пайову участь у будівництві квартири в житловому будинку по вул. Котовського, 73 в Черкаси передбачено передачу квартири у власність від замовника пайовику актом приймання-передачі, за яким пайовик оформляє квартиру у власність, а дата підписання акту приймання-передачі є датою переходу права власності пайовика на квартиру. Підставою оформлення права власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були договір №51 на пайову участь в будівництві квартири в житловому будинку по вул. Котовського, 73 в м. Черкаси від лютого 2008р. та акт приймання-передачі від 2009р. до договору №51 на пайову участь в будівництві квартири в житловому будинку по вул. Котовського, 73 в м.Черкаси від 05.11.2007 року. Так, п. 3.5. Тимчасового положення вказано, що реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству України і пред'явленим правовстановлювальним документам. У відповідності до п. 3.3. даного положення у реєстрації прав на нерухоме майно може бути відмовлено, якщо: заявлене право не є таким, що підлягає реєстрації відповідно до положення; із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно звернулась особа, яка не може бути заявником відповідно до положення; подані документи не відповідають вимогам, установленим положенням та іншими нормативними актами чинного законодавства України, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Таким чином, органом БП при підготовці документів для видачі свідоцтва про право власності виконавчим комітетом Черкаської міської ради не були належним чином досліджені дані правовстановлюючі документи, які стали підставою незаконного оформлення даної нерухомості, тим самим були вчинені протиправні дії. Оскільки рішення про оформлення права власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та свідоцтво про право власності приймалося на підставі договору на пайову участь №51 від лютого 2008р., який підлягає до визнання недійсним, Промінвестбанк вважає, що рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 14.04.2009р. в частині надання дозволу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] та свідоцтво про право власності на нерухоме майно підлягають скасуванню. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON] звернулися із зустрічним позовом до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», [PERSON], приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору недійсним, мотивуючи наступним: На момент укладення спірного іпотечного договору від 01.10.2007р. №02-408/07 ст. 5 Закону України «Про іпотеку»було передбачено наступний вичерпний перелік обєктів, які можуть бути предметом іпотечного договору: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~обєкт нерухомого майна; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~об'єкт незавершеного будівництва; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~право оренди чи користування нерухомим майном. Отже, станом на дату укладення спірного іпотечного договору від 01.10.2007р. №02-408/07 законодавцем не було передбачено можливості передачі в іпотеку майнових прав на незбудовані обєкти нерухомості, а тому такі майнові права не могли бути предметом іпотеки за цим договором. У даному випадку, передача в іпотеку майнових прав на майно, створення якого завершиться у майбутньому, суперечить приписам ст. 5 цього Закону України „Про іпотеку (в редакції, чинній на момент укладенні спірного договору). Така можливість зявилася лише згодом, із набранням чинності Законом України від 25.12.2008 р № 800-VI, згідно з яким до ст.5 Закону України „Про іпотеку було внесено зміни, що передбачають можливість передачі в іпотеку майнових прав на обєкти незавершеного будівництва. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку»опис предмета іпотеки є однією із істотних умов іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, спірний іпотечний договір від 01.10.2007р. №02-408/07 має бути визнаний судом недійсним на підставі ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України. На підставі вказаного договору банк оскаржує їх право власності на належним чином отриману у власність за власні кошти квартиру, в якій вони проживають, що і змусило їх звернутися з відповідним позовом. З витягу з Державного реєстру іпотек від 01.10.2007 р. № 14689954 вбачається, що 01.10.2007 р. за № 5759667 приватним нотаріусом [PERSON] на підставі спірного іпотечного договору № 02-408/07 від 01.10.2007 р., 8088, 01.10.2007 р., ПН [PERSON] зареєстровано іпотеку квартири, майнових прав, [ADDRESS], 2,5,6,9,10,13,14,17,18,21,22,25,26 (запис 5). Згідно з п. 2 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою КМУ від 31.03.2004 р. № 410, реєстратори - державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру, здійснюють державну реєстрацію іпотек, відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду, приймають запити, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені цим Порядком. Пунктами 25, 26 Порядку визначено, що запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. У звязку з тим, що в Держаному реєстрі іпотек міститься заборона відчуження належної позивачам квартири, що позбавляє [PERSON] можливості вільно розпоряджатися особистою власністю, вони вважають за необхідне заявити вимогу до приватного нотаріуса [PERSON] про зобовязання зняти заборону відчуження спірної квартири та майнових прав на неї а також про виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження майна іпотекою. Треті особи із самостійними вимогами звернулися з позовами до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», [PERSON], приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору недійсним, мотивуючи наступним: Спірний іпотечний договір було укладено на забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань перед Промінвестбанком за договором про іпотечний кредит від 01.10.2007р. №02-489/07, згідно з умовами якого [PERSON] зобовязалася перед банком погасити у встановлений кредитним договором строк отриманий кредит в сумі 5 млн. грн. на придбання нерухомості та сплатити відсотки за користування ним. Треті особи вважають, що укладений між Промінвестбанком та [PERSON] іпотечний договір від 01.10.2007р. №02-408/07, на підставі якого заявлено первісний позов, не відповідає вимогам закону. При цьому аргументують свої твердження аналогічно твердженням [PERSON]. Предметом іпотечного договору від 01.10.2007р. №02-408/07 є також і майнові права щодо належних їм квартир в будинку №73 по вулиці Котовського в м.Черкаси, тому даний договір в частині передачі в заставу банкові майнових прав на належні їм квартири в будинку №73 по вул. Котовського в м. Черкаси повинен бути визнаний недійсним, оскільки існування цього договору та зареєстрованих на підставі нього обтяжень перешкоджає вільно володіти та розпоряджатися належною їм спільною власністю. В судовому засіданні представник Промінвестбанку свої позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Позовні вимоги [PERSON] та третіх осіб з самостійними вимогами не визнав та проти їх задоволення заперечував. Відповідач [PERSON] та представник [PERSON] заперечували проти задоволення первісного позову, підтримали зустрічний позов та не заперечували проти задоволення позовів третіх осіб із самостійними вимогами. Представник третіх осіб із самостійними вимогами ПП «[PERSON] Продукт», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник третіх осіб [PERSON], [PERSON] представник ТОВ «Корпорація «Райагробуд»в судовому засіданні позовні вимоги Промінвестбанку не визнали та проти їх задоволення заперечували, позовні вимоги зустрічного позову в частині, що стосується квартири [PERSON], та позовів третіх осіб підтримали та просили суд їх задоволити. [PERSON] та приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи. Представники виконавчого комітету Черкаської міської ради та ЧООБТІ в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 01.10.2007 року між Промінвестбанком та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 02-489/07, за умовами якого [PERSON] зобовязалася погашати у встановлений кредитним договором строк отриманий кредит в сумі 5000000,00 грн. на придбання за договорами на пайову участи у будівництві квартири від 12.01.2006 р. нерухомості, а саме квартир №№ 1, 2, 5, 6, 9, 10, 13, 14, 17, 18, 21, 22, 25, 26 по вул. Котовського, 73. З метою забезпечення виконання кредитного договору між Промінвестбанком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 02-408/07 від 01.10.2007 року, згідно якого було передано в іпотеку банку майнові права на вищевказані незбудовані квартири в житловому будинку по вул. Котовського, 73. В подальшому договірні відносини між [PERSON] та ТОВ «Корпорація «Райагробуд» за договорами на пайову участи у будівництві спірних квартир були розірвані, що не суперечить існуючим між ними договірним вимогам. Суд критично ставиться до посилань представника позивача про те, що на тека розірвання потрібна була згода банку, оскільки таке твердження суперечить викладеним у договорі умовам, згідно яких вже після розірвання договору банк ставиться до відома, а не дає на це згоду. В подальшому фінансування будівництва спірних квартир було здійснене [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ПП «[PERSON] Продукт», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після завершення будівництва нерухомість була введена в експлуатацію а право власності на квартири оформлене за інвесторами. На даний час ці квартири належать на праві власності наступним фізичним та юридичним особам: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №1 - [PERSON], неповнолітні [PERSON] та [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №2 - [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира № 5 - [PERSON], [PERSON], неповнолітні [PERSON] та [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №6 - [PERSON] ; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №9 - [PERSON], [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №10 - [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №13 - ПП „[PERSON] Продукт (ЄДРПОУ 31546641); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №14 - [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №17 - [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №18 - [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №21 - [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №22 - [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №25 - [PERSON]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квартира №26 - [PERSON]. З огляду на те, що іпотечний договір № 02-408/07 від 01.10.2007 року між Промінвестбанком та [PERSON] та накладені на його підставі обтяження перешкоджають можливості власників квартир на вільне розпорядження ними суд визнав їх право на захист своїх інтересів шляхом оскарження іпотечного договору та зобовязання зняття обтяжень шляхом прийняття до розгляду зустрічного позову та позовів третіх осіб із самостійними вимогами. Як вбачається із змісту оспорюваного іпотечного договору, у якості предмету іпотеки за цими іпотечним договором були визначені майнові права на квартири, що будуються у житловому будинку № 73 по вул. Котовського в м. Черкаси. Основним та спеціальним законом, який регулює правовідносини сторін при передачі майна в іпотеку є Закон України «Про іпотеку». Вичерпний перелік об'єктів, які можуть бути предметом іпотеки за іпотечним договором, визначений у статті 5 цього Закону. Дана стаття має назву «Предмет іпотеки», отже ця стаття має спеціальне призначення та є обов'язковою для застосування сторонами при визначенні предмету іпотеки за іпотечним договором. На момент укладення іпотечного договору ст. 5 Закону України „Про іпотеку було встановлено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об'єкт, незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця, після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. Предметом іпотеки може бути право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об'єкт нерухомого майна. Таке право оренди чи користування нерухомим майном для цілей цього Закону вважається нерухомим майном. Таким чином, станом на момент укладення іпотечних договорів стаття 5 Закону України «Про іпотеку»передбачала лише три види майна, що може бути предметом іпотеки за іпотечним договором, а саме: об'єкти нерухомого майна, об'єкти незавершеного будівництва та право оренди чи користування нерухомим майном. Отже, можливості передання в іпотеку майнових прав на приміщення в об'єкті, що будується, ця стаття на момент укладення іпотечних договорів не передбачала. (Пізніше в частину 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку»були внесені зміни Законом України від 25.12.2008 р. № 800Л/І, які набрали чинності з 14.01.2009 р., і ця стаття стала передбачати можливість передання в іпотеку майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва). Таким чином, при вчиненні іпотечного договору сторонами були порушенні приписи статті 5 Закону України «Про іпотеку», так як у якості предмету іпотеки за цими іпотечним договором були безпідставно визначені майнові права на приміщення у житлових будинках, що будуються, які не могли бути предметом іпотеки на час вчинення цих договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. З наведеного випливає, що зміст іпотечного договору на момент його укладення був визначений усупереч ст. 5 Закону України «Про іпотеку», що відповідно є підставою для їх недійсності. Окрім того, суд приходить до висновку, що в іпотечному договорі в момент його укладення сторонами фактично не були визначені предмети іпотеки, адже у якості предметів іпотеки за цими договорами були визначені майнові права на приміщення у житлових будинках, що будуються, але ці майнові права станом на момент укладення іпотечних договорів не могли виступати предметом іпотеки з наведених вище підстав. У зв'язку з відсутністю в укладених іпотечних договорах предметів іпотеки, підлягає застосуванню ч. 2 ст. 18 Закону України «Про іпотеку», яка визначає, що у разі відсутності в іпотечному договорі однієї із істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Згідно із ч. 1 цієї ж статті, опис предмета іпотеки є однією із істотних умов іпотечного договору. З огляду на те, що в іпотечних договорах не були визначені предмети іпотеки, що передбачені діючим законодавством, суд вважає, що в цих договорах фактично відсутні описи предметів іпотеки, що також є підставою для визнання іпотечних договорів недійсними. Суд критично відноситься до посилань представника банку на те, що спеціальним законом для даних правовідносин є Закон України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»а не Закон України «Про іпотеку». Відповідно до сфери дії вказаних законів спеціальним саме для відносин щодо укладення договорів іпотеки та вимог до них є Закон України «Про іпотеку», який прямо їх регулює, а не Закон України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», який встановлює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном, як вказано в його преамбулі. За таких умов посилання відповідача на положення Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»є безпідставними та судом не приймаються. Виходячи з наведеного, суд робить висновок, що іпотечний договір № 02-408/07 від 01.10.2007 року був укладений з порушенням Закону України «Про іпотеку»(у редакції, яка діяла на момент укладення іпотечного договору), у звязку з чим він підлягає визнанню недійсним. Судом також встановлено, що на підставі оспорюваного іпотечного договору 01.10.2007 р. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] на спірні квартири було накладено заборону відчуження та зареєстровано її в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Також нотаріусом було внесено до Державного реєстру іпотек запис про обтяження квартир іпотекою. Враховуючи, що зазначений іпотечний договір визнається судом недійсним, суд робить висновок, що подальше знаходження вказаних записів у Єдиному реєстрі обтяжень рухомого майна та у Державному реєстрі іпотек є безпідставними і вони підлягають виключенню. Суд критично ставиться до вимоги банку про визнання недійсним договору № 51 про пайову участь у будівництві квартири в житловому будинку по вул. Котовського, 73 у м. Черкаси, укладеного між ТОВ «Корпорація «Райагробуд»та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Договір може бути визнаним недійсним на вимогу сторони договору чи особи, права та інтереси якої порушує такий договір. В той же час банк обґрунтовує своє право на оскарження укладеного іншими особами (і, до речі, виконаного обома сторонами) договору тим, що він порушує їх права, які виникають із розглянутого вище іпотечного договору. Оскільки суд прийшов до висновку про визнання недійсним зазначеного іпотечного договору, право банку на оскарження договору ТОВ «Корпорація «Райагробуд»та сімї [PERSON] не може бути визнане судом, а тому така вимога задоволенню не підлягає. Оскільки наступні вимоги банку, зокрема щодо скасування рішення міськвиконкому про надання дозволу на оформлення права власності на нерухоме майно, скасування свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності на це майно ґрунтуються на первісній вимозі, задоволенню вони також не підлягають. При цьому суд приймає до уваги також той факт, що відповідно до положень ст. 3 ЦПК України особа може звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та свобод. З огляду на це суд приходить до висновку що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] можуть оскаржувати іпотечний договір лише в тій частині, що порушує їх права та інтереси, а саме в частині належної їм квартири [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed