Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати безпідставною відмову відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дочки, дозволити виїзд неповнолітньої дочки [PERSON] за кордон до Російської Федерації без згоди батька. В позовній заяві позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 1995 року, який було розірвано рішенням Бердянського міського суду, про що відділом РАЦС 05.07.2001 р. було зроблено актовий запис та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. З моменту фактичного припинення сімейних відносин, з жовтня 1999 року, дитина проживає з позивачем та вона її матеріальнго утримує, належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивач має намір за запрошенням друзів відвідати з дочкою м. Москву, РФ на пеірод зимових канікул та новорічних свят, зазначаючи, що така подорож позитивно відобразиться на духовному та фізичному розвитку дитини. Але колишній чоловік безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, але вагомих аргументів не приводить. Позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Суду пояснила, що друзі запросили її разом з дочкою відвідати на новорічні свята м. Москву, Російської Федерації та вона вважає, що така подорож матиме значення для духовного та фізичного розвиту дитини велике значчення, що надасть можливість відвідати музеї, історичні пам'ятки та відпочити, тощо. Вона не має наміру залишатися в м. Москві триваліше ніж зимові свята та канікули дочки, але її колишній чоловік дозволу не надає на виїзд дитини за кордон, вагомих причин з цього привиду не наводить. Вона має намір відвідати м. Москву в період з 289.12.2010 р. по 10.01.2011 р. та просить надати дозівіл на вивіз дитини до Російської Федерації до досягнення нею повнголіття. Позивач також пояснила, що дитина проживає разом з нею, вона її утримує самостійно. Відповідачв судове засідання не з'явився, 03.12.2010 р. до суду надійшла заява, в якій відповідач просить розглянути справу за його відсутності та зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.14). Представник органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради Аліпової І.А. (за дорученням), суду пояснила, що вважає необхідним надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, така подорож буде мати для дитини позитивний вплив, зокрема для її культурного розвитку та відпочинку та вважає можливим надати дозвіл до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1995 року, який було розірвано за рішенням Бедянського міського суду, про що 05.07.2001 року було зроблено актовий запис та підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад родини (а.с.6). Як вбачається з поячнень позивача, її разом з дочкою запросили друзі відвідати на новорічні свята м. Москву, Російської Федерації та вона вважає, що така подорож позитивно відобразиться на духовному та фізичному розвиту її дочки, наміру залишатися в м. Москві триваліше ніж зимові свята та канікули дочки вона не має, подорож буде тривати з 29.12.2010 р. по 10.01.2011 р., просить надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньої дочки до досягнення нею повноліття. Разом з тим, її колишній чоловік дозволу не надає на виїзд дитини за кордон, вагомих причин з цього привиду не наводить. Згідно заяви відповідача від 03.12.2010 р. він не заперечує проти задоволення позовних вимог про надання дозволу на виїзд дочки до РФ (а.с.14). Згідно ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16-ти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно п. 2-1 Правил пересування державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їх супроводі або у супроводі осіб, уповноважених ними. Також, згідно п.п. 3 п. 2-2 зазначених Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а уразі, коли батьки не перебувають у шлюбі, - того з них, з ким проживає дитина. За наявності заперечень одного із батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За нормами ст.ст. 8,11,12 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей та несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Враховуючи те, що сторони не перебувають у шлюбі та дитина проживає з позивачем, а також той факт, що метою даної подорожі є відпочинок дитини, її культурний розвиток, відповідач в заяві зазначив, що не заперечує проти позову, суд не знайшов будь-яких обставин, які обмежують право виїзду неповнолітньої дитини за кордон та вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved