Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

06 вересня 2010 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судовому засідання представник позивача пояснив, що 18.12.2007 року між сторонами укладено кредитний договір № VE 4512. Відповідно до умов договору позивач відкрив [PERSON] кредитну лінію у сумі 10 тис. грн. для поточних потреб та сплати комісійної винагороди за надання кредиту на необмежний строк до розірвання договору. Відповідно до п.5.3 Договору у випадку зняття готівки в банкоматах та відділеннях банку , відповідач повинен сплатити плату, що встановлена додатком до договору , а саме 3% від знятої суми. Відповідно до п.5.6 Договору у кожному випадку зняття готівки, на зняту суму нараховуються відсотки з дня зняття згідно процентної ставки в розмірі 36 % річних. 05 червня 2008 року позивач відповідно до п.13.2 Договору змінив процентну ставку з 36% річних до 38% річних. Відповідача про зміну процентної ставки повідомляв звичайним листом. Станом на 29.07.2010 року заборгованість відповідача по кредиту становить -17275,68 грн. Відповідач в судове засідання не зявився , про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином , будь-яких заяв до суду не надсилав. Представник відповідача [PERSON] заперечив по суті позову , зазначив , що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем коштів в сумі 10 тис. грн. З укладеного договору між сторонами не видно , яка саме картка була надана [PERSON] Крім того позивач в односторонньому порядку без належного повідомлення відповідача збільшив процентну ставку. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що ставляться. В статті 1054 ЦК України зазначено , що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки . Судом встановлено , що відповідно до договору про видачу та використання кредитних карток № VE 4512 від 18 грудня 2007 року, укладеного між банком та [PERSON] , банк видав для використання кредитну картку та відкрив відповідачу кредитну лінію у розмірі 10 тис. грн. В п.4.4. Договору зазначено порядок використання картки наданої відповідачу ( зокрема картки VISA ELEKTRON ) ( арк.с. 6-15 ). Згідно п.5.3 Договору у випадку зняття готівки у банкоматах та відділеннях банку , відповідач (Держатель по Договору ) повинен сплатити плату , яка вказана у додатку. В пункті 5.6 Договору зазначено , що у кожному випадку зняття готівки , на зняту суму будуть нараховані відсотки з дня зняття згідно стандартної річної процентної ставки , що визначається додатком . Згідно додатку до Договору процентна ставка по договору становить 36 % та розмір мінімального місячного платежу 3 %. Пунктом 13.2 Договору передбачено право банку змінити процентну ставку при зміни дисконтної ставки НБУ або в інших випадках на розсуд банку. При цьому відповідно до п.13.3 Договору держатель повинен бути повідомлений про таку зміну процентної ставки у письмової формі протягом семи днів після зміни і така зміна буде дійсною на дату повідомлення. В п.13.4 Договору зазначено , що будь яке використання картки після отримання щомісячного рахунку за новою процентною ставкою чи незабезпечена повна чи часткова оплата щомісячного рахунку передбачають прийняття нової процентної ставки Держателем. При вирішені питання щодо законності дій банку при збільшені процентної ставки ,суд враховує те , що договір між сторонами був укладений до 10 січня 2009 року і в ньому сторони досягли домовленості про те, що банк має право в односторонньому порядку змінити проценту ставку, то це вже є домовленістю сторін. Рішення про зміну процентної ставки було прийнято банком 05 червня 2008 року тобто до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 р. № 661 (далі Закон №661), яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору банківського вкладу щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною. [PERSON] після збільшення розміру процентної ставки вносив кошти на погашення заборгованості , що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача . Тому суд приходить до висновку , що якщо боржник сплачував відсотки за новою ставкою, то пропозицію банку слід вважати прийнятою і правочин вчиненим, враховуючи ч.ч. 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України (навіть за відсутності доказів належного повідомлення боржника), так як фактичні дії вказують на прийняття пропозиції Підписання будь якої додаткової угоди між сторонами в даному випадку не передбачено. Відповідно до розрахунку заборгованості за [PERSON] станом на 29 липня 2010 року мається заборгованість за договором в розмірі 17275,68 грн. з яких сума заборгованості за кредитом становить 9845,98 грн. , нарахованих та несплачених відсотків 6643,87 грн., плати за кредитом 785,83 грн. Представник відповідача заперечуючи щодо розрахунку заборгованості по договору будь яких доказів на спростування даного суду не надав. На підставі досліджених доказів суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 292,75 грн.

Outcome: approved