Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 26 вересня 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 490. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з ним. Шлюбні відносини між ними припинені, вони мешкають окремо. Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, втрати почуття кохання. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, просив розірвати шлюб. В листопаді 2010р. [PERSON] , який є опікуном відповідачки [PERSON] та діє в її інтересах, звернувся до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним. В своїй заяві посилається на те, що на момент реєстрації шлюбу [PERSON] була визнана недієздатною внаслідок психічної хвороби і тому її згода на шлюб не могла бути вільною. Зустрічний позов був об`єднаний з первісним позовом в одне провадження. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати, зустрічний позов не визнав. Представник відповідачки первісний позов не визнав, вимоги зустрічного позову підтримав, просив шлюб визнати недійсним. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, в задоволенні первісного позову про розірвання шлюбу необхідно відмовити, а зустрічний позов про визнання шлюбу недійсним задовольнити. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26 вересня 2007 року, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 490. Відповідно до рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 02.06.2005р. [PERSON] визнана недієздатною в зв`язку з тим, що страждає тяжким психічним розладом. Відповідно до ст.40 Сімейного Кодексу України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Згідно до ч. З ст. 41 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого подружжя і їхніх нащадків. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» наявність рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним. Судом встановлено, що на момент укладення шлюбу відповідачка страждала тяжким психічним розладом, тому згода її на шлюб не була вільною, а з цих підстав шлюб може бути визнаний судом недійсним. На підставі викладеного, суд вважає, що в задоволенні первісного позову про розірвання шлюбу необхідно відмовити, а зустрічний позов про визнання шлюбу недійсним - задовольнити.

Outcome: approved