overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 78 в будинку № 45а по вул.Рокоссовського у м.Чернігові. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачка з 2000 року не проживає у даній квартирі і всі обовязки по утриманню квартири несе він. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач та третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка у судове засідання не зявилась. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно довідки ОЖБК м.Чернігова від 26.03.2010 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані власник (частка 1/2) [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], що має частку 1/2 у праві власності, знята з реєстрації 23.06.2009. Відповідно до довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації»від 29.11.2010 № 5879 за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири. Як свідчить акт ОЖБК м.Чернігова від 23.03.2010, [PERSON] не проживає у квартирі з 2000 року. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.283 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За таких обставин суд приходить до висновку, право користування квартирою належить відповідачці як співвласнику і не може бути обмежене. Відсутність власника не є підставою для позбавлення його права користування належним йому майном. Ст.ст.71, 72, 107, 147 ЖК України, на які посилається позивач, на дані правовідносини не поширюються. Крім того, з реєстрації за даною адресою відповідачка вже знята.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити порядок користування квартирою № 2 в будинку № 12 по вул.С.Русової у м.Чернігові, визнавши за ним право користування жилою кімнатою 2-4 площею 12,6 кв.м, кухнею 2-3 площею 4-8 кв.м, сінями 2-2 площею 6 кв.м, погребом і гаражем для автомашини. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що в період 1985-2010 років перебував у шлюбі з відповідачкою. Останнім часом, під впливом матері відповідачки, відповідачка заперечує його право користування житлом. Іншого житла він не має. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що проти проживання позивача у житловому приміщенні, оскільки він не дотримується правил співжиття. Позивач має будинок у селі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Сторонами у справі визнано, що шлюб між ними розірвано у 2010 році. Квартира [ADDRESS] належить відповідачці на підставі договору дарування від 22.10.1975 і не є спільним сумісним майном подружжя. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу, яка визначає плату за користування жилим приміщенням. Угоди між сторонами про безоплатне користування жилим приміщенням немає. Вимогу про встановлення платного користування жилим приміщенням позивач не заявляє. За таких обставин суд приходить до висновку, що при відсутності згоди власника позивач, як колишній член сімї, не має права вимагати встановлення порядку безоплатного користування жилим приміщенням.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

Зважаючи на обмеженість в часі у викладені повного рішення, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

29.11.2010 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 3427 грн 02 коп., а також 171 грн у відшкодування понесених судових витрат. Сторони у судове засідання не з'явилися, при цьому представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до положень частини 1 статті 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 15.02.2008 року сторони уклали кредитний договір за № 43/08, відповідно до якого позивач надав відповідачу в користування грошові кошти в сумі 3500 грн, строком до 15.02.2011 року, зі сплатою 24% річних (далі по тексту Договір). Згідно пункту 2.4.2 Договору та узгодженого сторонами графіку, відповідач зобовязаний щомісячно до 15 числа сплачувати в повернення кредиту і нарахованих відсотків за користування ним 138 грн. Пунктом 4.3 Договору передбачено нарахування штрафу в разі неналежного виконання його умов. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 26.11.2010 року складає 3427 грн 02 коп., зокрема: - заборгованості по кредиту 2187 грн 18 коп., - заборгованість по відсоткам 755 грн 32 коп., - штраф 484 грн 52 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 8), правильність якого відповідачем не спростована. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зазначене є підставою для задоволення позову і стягнення суми боргу в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 51 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн, а всього 171 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В силу статей 79, 81, 88 ЦПК України понесені позивачем витрати вважаються судовими і підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

29.11.2010 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 5473 грн 14 коп., а також 174 грн 73 коп. у відшкодування понесених судових витрат. Сторони у судове засідання не з'явилися, при цьому представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до положень частини 1 статті 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 04.01.2008 року сторони уклали кредитний договір за № 02/08, відповідно до якого позивач надав відповідачу в користування грошові кошти в сумі 5500 грн, строком до 04.01.2011 року, зі сплатою 24% річних (далі по тексту Договір). Згідно пункту 2.4.2 Договору та узгодженого сторонами графіку, відповідач зобовязаний щомісячно до 04 числа сплачувати в повернення кредиту і нарахованих відсотків за користування ним. Пунктом 4.3 Договору передбачено нарахування штрафу в разі неналежного виконання його умов. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 26.11.2010 року складає 5473 грн 14 коп., зокрема: - заборгованості по кредиту 3807 грн 28 коп., - заборгованість по відсоткам 999 грн 78 коп., - штраф 666 грн 08 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 8), правильність якого відповідачем не спростована. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зазначене є підставою для задоволення позову і стягнення суми боргу в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 54 грн 73 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн, а всього 174 грн 73 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В силу статей 79, 81, 88 ЦПК України понесені позивачем витрати вважаються судовими і підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.11.2010 року і до досягнення нею повноліття на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON]»ї Станіславовни, [INFO]. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, уточнивши позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця та письмово погодилася на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 23 березня 2001 року. З жовтня 2010 року сторони проживають окремо. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON]»ю Станіславівну, [INFO] , яка проживає з позивачем. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.11.2010 року і до досягнення ним повноліття.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

В січні 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 26 серпня 2002 року він зареєстрував з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають непов-нолітню дитину: Наталію, [INFO], яка проживає з дружиною та повністю знаходиться на утриманні позивача. Спочатку виникали постійні непорозуміння, внаслідок чого останні три роки вони живуть окремо. Подальше сумісне життя і збереження сімї вважає не можливим, тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнала повністю, просила не надавати строк для примирення, оскільки подальше сумісне життя дійсно неможливе. Більше трьох років не проживають разом. Дитина спілкується з батьком майже кожного дня, так як проживають в одному селі. Просила після розлучення залишити їй прізвище - [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 2002 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить фотокопія свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії І-ВЛ № 154043, видане Ковязькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 09. Як вбачається із пояснень позивача та відповідача, сторони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому повинен бути розірваний. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати за ним право власності на 1/3 частину будинковолодіння, розташованого за адресою с. Вовковиї Демидівського району Рівненської області, вул. Шевченка,106. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що будучи членом колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року разом з іншими членами сім»ї набув у власність ? частину вказаного житлового будинку, а після смерті його дружини разом з дочкою [PERSON] та матір»ю покійної [PERSON], як спадкоємці першої черги успадкували в рівних долях частку дружини, після чого частка кожного з них склала 1/3 частину будинковолодіння. Таким чином, набув у власність 1/3 частину вказаного будинковолодіння. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги. Просить визнати за [PERSON] право власності на ? ч. розташованого в с. Вовковиї Демидівського району Рівненської області по вул.. Шевченка, 106, будинковолодіння, яке набуте ним, як членом колгоспного двору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилась. Однак, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] та дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року позивач проживав в колгоспному дворі, головою якого була [PERSON]. Членами колгоспного двору також були його дружина [PERSON] та їхня донька [PERSON], що підтверджується документально . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. ч.2 ст.123 ЦК Української РСР, чинної на час дії правовідносин, що визначають правовий статус майна колгоспного двору, розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Отже, на час ліквідації колгоспного двору його члени, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] набули право спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою с. Вовковиї Демидівського району Рівненської області, вул. Шевченка,106 в рівних частках, зокрема по ? ч. кожен. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт набуття [PERSON] права спільної часткової власності в розмірі ? частини на майно колгоспного двору, зокрема, будинковолодіння в с. Вовковиї Демидівського району Рівненської області, по вул.. Шевченка,106 На підставі ч.2 ст.123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

У грудні 2010 року позивач [PERSON]. звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 15.05.2010 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в с. Кустолові Кущі по вул. 1-Травня, 42 Кобеляцького району Полтавської області. Він є спадкоємцем за законом. Відповідач [PERSON] до нотаріуса не зверталася, тому спадщину не прийняла. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючий документ на будинок з господарськими будівлями і первинна реєстрація права власності. Позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явилися. Від них надійшли заяви про визнання позову та про розгляд справи у їх відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України »право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України» право власності припиняється у разі смерті власника». З матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2010 року помер [PERSON] (а.с.5). Позивач є спадкоємцем за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.6). Померлому [PERSON] належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Кустолові Кущі по вул. 1-Травня, 42 Кобеляцького району Полтавської області, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради ( а.с.8), однак свідоцтво про право власності та первинна реєстрація права власності відсутні. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом, прийняв спадщину, то за ним необхідно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

В січні 2011 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, в обґрунтування якого вказує, що 14 листопада 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Маріупольскому Міському відділі реєстрації актів громадського стану Донецької області, актовий запис № 1042. 21 листопада 2000 року від шлюбу народилась дочка [PERSON]. З вересня 2010 року шлюбні відносини між сторонами припинено, відповідач утриманням родини не займається, ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Дитина повністю перебуває на утриманні позивачки. В теперішній час родина переживає скрутне матеріальне становище. Позивачка просить стягнути аліменти з відповідача в розмірі ? частини його заробітку посилаючись на те, що їй самій важко забезпечувати дитину, вона працює викладачем в МШ №5 м.Маріуполя, але отримує мізерну платню. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем позов визнаний у повному обсязі, що не суперечить закону і не порушує прав, свобод й інтересів інших осіб, у зв'язку з чим суд вважає можливим прийняти визнання відповідачем позову і задовольнити вимоги позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

На адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею і відповідачем, - [PERSON], який зареєстрований 21 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 159, неповнолітню дитину залишити проживати з нею. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення на ступним. 21 жовтня 2006 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, який ми зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 159. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON] , [INFO], яка проживає разом зі мною і перебуває на утриманні позивачки, так як на даний час позивачка проживаю окремо від відповідача. Під час спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями і учиняв сварки та бійки , внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивачки та інтересам неповнолітньої дочки. У зв'язку з цим позивачка півтора року припинила з відповідачем шлюбні стосунки та перестала вести спільне господарство і спільний бюджет. Шлюб у позивачки з відповідачем носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення з ним неможливе. Малолітня дитина залишається проживати з позивачкою, а на її утримання позивачка має намір стягнути з відповідача аліменти. Шлюб сторони розривають вперше. Позивачка не бажає стягувати з відповідача понесені нею судові витрати. На підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача [PERSON] 8 грн. 50 коп. державного мита на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

Позивачка просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 на утримання дитини [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що у шлюбі з відповідачем перебувала з 10.08.2002 року від якого мають неповнолітню дочку, яка проживає з нею, у зв'язку з тим, що відповідач не ніс відповідальність за сімю , не забезпечував її та дитину, шлюбні відносини були припинені у 2009 році, з цього часу проживають окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Вважає що сімя розпалася остаточно. В судовому засідання позивачка підтримала свої вимоги та дала пояснення відповідно до викладених у позовній заяві. Відповідач вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, досліджувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 2002 року , від шлюбу мають неповнолітню дитини [PERSON] [INFO] , батьком якої є відповідач. Шлюбні відносини були припинені у 2009 році, з цього часу проживають окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Домовленості між сторонами про способи і розмір аліментів на утримання дитини не має. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їм повноліття. Оскільки дитина проживає з матір'ю, то батько дитини зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища сторін і дитини, стану здоров'я дитини і відповідача, і вважає, що відповідач у стані виплачувати дитині аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів. Припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Таким чином судом встановлено, що шлюб існує лише формально. Так само з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 107 грн.30 коп.

Outcome: approved