Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Лубенського міськрайонного центру зайнятості про розірвання трудового договору та зобов»язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він, як фізична особа підприємець прийняв на роботу завідуючою складським приміщенням зі зберіганням, прийманням та видачею продуктів харчування [PERSON]. 02 серпня 2010 року між ним та [PERSON] був укладений трудовий договір. 03.08.2010 року договір був зареєстрований в Лубенському міському центрі зайнятості. 02.08.2010 року з [PERSON] був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. 27.08.2010 року в результаті ревізії було виявлено, що в складі мається недостача, про що [PERSON] в зошиті обліку видатків і надходжень власноручно зробила запис про недостачу. Через деякий час 27.08.2010 р. працівники йому повідомили, що [PERSON] з 11-00 год. покинула робоче місце. Встановити причини її відсутності видалося неможливим, оскільки на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідала. Про це було складено акт. Не з»явилася [PERSON] на робочому місці і 28.08.2010 року. Така поведінка останньої і послугувала підставою для її звільнення. На неодноразові прохання з»явитись до центру зайнятості для розірвання трудового договору [PERSON] не з»являється. Прохав суд винести рішення, яким розірвати трудовий договір від 02.08.2010 року, укладений між фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в лубенському міськрайонному центрі зайнятості 03 серпня 2010 року під №1652000600 за ст.40 п.4 за прогул без поважних причин з 27.08.2010 року. Також прохав зобов»язати Лубенський міськрайонний центр зайнятості зняти з реєстрації Трудовий договір від 03.08.2010 року за №1652000600. В свою чергу [PERSON] також звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання трудового договору та стягнення невиплаченої заробітної плати, за затримку заробітної плати та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги том, що з 21 квітня 2010 року вона почала працювати у приватного підприємця [PERSON] на посаді завідувача складським приміщенням. [PERSON] надав їй договір цивільно-правового характеру про надання послуг, виконання робіт від 21 квітня 2010 року. Також [PERSON] видав їй один екземпляр договору про повну матеріальну відповідальність від 21 квітня 2010 року де вказано прізвища і адреси сторін. І вона вважає, що хоча обидва ці документи сторонами не підписані, але вони можуть розглядатися як доказ наявності трудових відносин між нею та [PERSON] За усною домовленістю [PERSON] повинен сплачувати їй заробітну плату в розмірі 1500 грн. на місяць Відповідно до цієї угоди він сплачував їй по 1500 грн. у травні та червні 2010 року. В подальшому заробітну плату не сплачував. Лише 02.08.2010 року між нею та [PERSON] було укладено безстроковий, на невизначений час трудовий договір. Цей договір було зареєстровано 3.08.2010 року в Лубенському міськрайонному центрі зайнятості за №1652000600. В її трудову книжку Лубенським міськрайонним центром зайнятості внесено запис про роботу у власника підприємця [PERSON],але трудову книжку вона здала [PERSON] ще у квітні 2010 року. 26 серпня 2010 року вона попрохала відповідача сплатити їй заробітну плату в розмірі 1500 грн. за липень 2010 р., але він відмовився це зробити і сказав, що її послуг він більше не потребує, забрав ключі від складу, фактично не допустивши до роботи. З 27.08.2010 р. вона на роботу не виходила. На її прохання виплатити їй заробітну плату, провести повний розрахунок, розірвати трудовий договір, оформивши розірвання в центрі зайнятості, видати трудову книжку, [PERSON] відмовив. Прохала суд винести рішення, яким розірвати трудовий договір, укладений 2 серпня 2010 року між нею та фізичною особою-підпиємцем [PERSON], зобов»язавши [PERSON] зареєструвати розірвання договору в Лубенському міськрайонному центрі зайнятості з формулюванням «звільнення з роботи за угодою сторін, п.1 ч.1 ст.36 КЗПП України». Також прохала стягнути з [PERSON] на її користь невиплачену заробітну плату за липень та серпень 2010 року у розмірі 3000 грн. а також за затримку розрахунку за вересень, жовтень, листопад, грудень 2010 і січень, лютий 2011 року у розмірі 9000 грн., а всього 12 000 грн. Прохала зобов»язати відповідача [PERSON] видати трудову книжку та стягнути з нього на її користь 10 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, вимоги [PERSON] не визнавав. [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, прохаючи також розірвати трудовий договір, укладений між нею та [PERSON], не погоджуючись з останнім щодо звільнення її за ст.40 п.4 КЗпП України за прогул без поважних причин. Представник Лубенського міськрайонного центру зайнятості погоджувався з позовними вимогами про розірвання трудового договору між сторонами, так-як ці трудові відносини оформляються за участю Державної служби зайнятості. Дослідивши обставини справи , заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 02 серпня 2010 року між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений трудовий договір. 03.08.2010 року цей договір був зареєстрований в Лубенському міському центрі зайнятості. 02.08.2010 року з [PERSON] був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Після проведеної ревізії підприємець повідомив [PERSON] про її звільнення, [PERSON] на робочому місці не з»являлася і 27.08.2010 року був виданий наказ про звільнення її за п.4 ст.40 КЗпПУ за прогул без поважної причини. Виходячи з пояснень [PERSON], самого [PERSON] та представника Лубенського міськрайонного центру зайнятості, після попередження про звільнення сторони зустрічалися у приміщенні Лубенськгого центру зайнятості з метою розірвання трудового договору і при цьому [PERSON], вимагаючи розрахунку у [PERSON] отримала відмову та покинула приміщення. Після цього [PERSON] зверталася з заявами до Лубенської міжрайонної прокуратури. При зазначених обставинах суд вважає позовні вимоги сторін про розірвання трудового договору обґрунтованими лише за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього кодексу. Таким чином суд зобов»язує [PERSON] видати трудову книжку [PERSON] Як встановлено судом, нараховані суми заробітної плати виплачені [PERSON] та надіслані поштовим переказом і суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за час затримки заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial