Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про скасування свідоцтв про право на спадщину за законом та накладення зобов`язання видати нові, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 січня 2007 року помер їхній батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з : - жилого будинку №9, що знаходиться в с. Новоолександрівка Синельниківського району по вул. Кірова, та розташований на земельній ділянці площею 6000 кв.м.; - земельної ділянки площею 0,60 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,25 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,35 га, яка розташована за адресою: с. Новоолександрівка вул. Кірова,9; - земельної ділянки площею 5,960 га, що знаходиться на території Новолександрівської сільської ради, наданої для ведення товарного сільскогосподарського виробництва та належної померлому на підставі державного акту на право власності на землю серії ДП №002315 ; - земельної ділянки загальною площею 5,960 га, що знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №002316; - земельної ділянки загальною площею 5,960 га, що знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району , наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №002314. 16 лютого 2008 року державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори були видані в порядку ст.1261 ЦК України три свідоцтва на право на спадщину за законом дітям спадкодавця позивачам по справі. За даними свідоцтва кожному з них у спадщину ввійшло все спадкове майно в рівних частках, а саме: по 1/3 частині майна, в тому числі з урахуванням частини майна матері позивачів, від якої вона відмовилась на їх користь. Три земельні ділянки, що увійшли в спадщину, є абсолютно рівнозначними. Саме тому, визначені спадкоємці (позивачі), до отримання свідоцтв домовились між собою, що кожний з них успадкує по одній з цих ділянок, не поділяючи жодну на три частини. Під час оформлення свідоцтв у державного нотаріуса [PERSON] всі спадкоємці неодноразово виявляли бажання не ділити на частки дані земельні ділянки, а визначити яка саме з цих трьох ділянок і якому спадкоємцю відійде в спадок. Однак на дане волевиявлення зазначений вище нотаріус відповів, що таким чином зробити не можна, оскільки закон цього не передбачає, а вимагає, щоб частки у спадщині кожного спадкоємця за законом були рівними. Вони наголосили, що домовились й готові змінити розміри часток у спадщині, тим більше, вони залишаються такими самими. Однак нотаріус проігнорував прохання позивачів, й нічого більше не пояснюючи, видав свідоцтва про право на спадщину за законом,зміст яких суперечить правомірному волевиявленню спадкоємців. Часом пізніше, при оформленні необхідних документів для отримання державних актів на право власності на земельні ділянки, що увійшли в спадщину, позивачі дізналася, що внаслідок дій нотаріуса [PERSON], вони вимушені оформлювати цілих дев`ять актів на землю. З цього випливає й збільшення як мінімум втричі відповідних витрат. Крім того, позивачам пояснили, що чинне законодавство передбачає можливість розподілу спадкового майна між всіма спадкоємцями так, як вони бажали й домовлялися у нотаріуса ще до отримання свідоцтв про право на спадщину за законом. Коли позивачі повторно звернулись до нотаріуса з вимогою засвідчити угоду про перерозподіл часток у спадщині й видати нові свідоцтва, він демонструючи байдужість до даної справи відмовив позивачам, мотивуючи своє рішення тим, що [PERSON] є неповнолітньою й потрібно дозвіл комісії з питань захисту прав дітей. 28.10.2010 року дана комісія прийшла до висновку, що мати неповнолітньої може здійснити угоду в інтересах доньки з іншими спадкоємцями щодо розподілу спадщини так, як домовлялися ще до отримання свідоцтв про право на спадщину, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] отримають земельні паї на кожного по 5,960 га, що знаходяться на території Новоолександрівської сільської ради, а [PERSON], [INFO] отримає житловий будинок, розташований по вул.. Кірова, 9 в с. Новоолександрівка Синельниківського району, земельну ділянку під ним та земельний пай розміром 5,960 га, що знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради. Дії державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори вважають неправомірними та такими, що порушують права позивачів законодавчо визначених у ст..57 Конституції України та ст..5 Закону України Про нотаріат. Просять скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом, видані [PERSON], [PERSON], [PERSON] 16.02.2008 року та визнати їх такими, які не враховують інтересів й волевиявлення спадкоємців; зобов`язати [PERSON] державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори з метою усунення допущеного порушення прав всіх спадкоємців засвідчити договір спадкоємців про зміну розміру часток у складі спадкового майна з урахуванням висновку комісії з питань захисту прав дитини від 28.10.2010 року та видати нові свідоцтва про право на спадщину за законом у відповідності з умовами договору спадкоємців. Законний представник позивача [PERSON] [PERSON], позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, пояснили обставини справи таким чином як вони викладені вище. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] державна нотаріальна контора в особі [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги не визнає, надав письмові заперечення. Представник служби у справах дітей [PERSON] райдержадміністрації в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. З позовними вимогами згодна. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Факт смерті спадкодавця [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №143467, виданого виконкомом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району 10 січня 2007 року. З матеріалів спадкової справи №260/2007 [PERSON], померлого 07 січня 2007 року, вбачається, що 14 червня 2007 року з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] надала копію свідоцтва про своє народження, оскільки на час прийняття спадщини була малолітньою ([INFO]). Дружина померлого [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після його смерті шляхом подання заяви про відмову від спадщини. Дана заява [PERSON] не була відкликана протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. На підставі прийнятих документів, 16 лютого 2008 року державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON]Ж, були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадкового майна дочці померлого [PERSON] [PERSON] , на 1/3 частину спадкового майна синові померлого [PERSON], на 1/3 частину спадкового майна дочці померлого [PERSON] з урахуванням частини майна, від якої відмовилася [PERSON] Судом встановлено, що заяви про прийняття спадщини та про відмову від спадщини спадкоємцями після смерті [PERSON] були подані до державної нотаріальної контори 14 червня 2007 року, а 16 лютого 2008 року державним нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину. До отримання свідоцтв про право на спадщину позивачі не подавали заяву до нотаріальної контори про зміну розміру частки у спадщині. Відповідно до копії розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 10.02.2011 року №Р-90/0/3-11 та копії висновку комісії з питань захисту прав дитини від 28.10.2010 року Про надання дозволу на здійснення угоди розподілу спадкового майна [PERSON], [INFO][PERSON] дозволено здійснити угоду розподілу спадщини таким чином, де [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], - отримають земельні паї на кожного по 5,960 га (що знаходяться на території Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району), а неповнолітня [PERSON], [INFO] отримає житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новоолександрівка, вул.. Кірова, 9), земельну ділянку під ним та земельний пай розміром 5,960 га, що знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради, оскільки майнові права неповнолітньої не порушуються. Відповідач в письмових запереченнях зазначив, що зробити розподіл спадкового майна не було можливості в звязку з тим, що малолітня [PERSON] не має право підписувати договір про розподіл спадкового майна, так як не було предявлено рішення опікунської ради про дозвіл на підписання договору. Позивачі посилаються на неправомірність дій нотаріуса, на те, що зміст свідоцтв про право на спадщину суперечить правомірному волевиявленню спадкоємців. Але суду не надано належних доказів того, що перед видачею свідоцтв про право на спадщину за законом нотаріусу надавався належним чином оформлений дозвіл органу опіки для укладення договору про зміну розміру часток, так як серед спадкоємців була малолітня особа, а також не надано належних доказів того, що позивачі повідомляли нотаріуса до видачі свідоцтв про право на спадщину про їх намір укласти між собою письмову угоду щодо зміни розміру частки у спадщині. З матеріалів справи встановлено, що висновок комісії з питань захисту прав дитини Про надання дозволу на здійснення угоди розподілу спадкового майна [PERSON], 24 травня 1960 року народженняоформлений належним чином, був виданий [PERSON] райдержадміністрацією тільки 28.10.2010 року. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч.3 ст.1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно ч.1, ч.2, ч.3 ст. 177 Сімейного кодексу України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобовязані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: - укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; - видавати письмові зобовязання від імені дитини; - відмовлятися від майнових прав дитини. Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених ч.2 ст.177 СК України, лише з дозволу органу опіки та піклування. У п.67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року, щодо захисту майнових та немайнових прав дітей зазначено про те, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається у разі гарантування збереження її права на житло і оформлюється рішенням районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної в місті ради, витяг з якого заявникам видає служба у справах дітей. Відповідно до п.228 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004, № 20/5, зміна розміру частки у спадщині проводиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, до видачі свідоцтв про право на спадщину. У разі недосягнення згоди, зміна розміру часток здійснюється у судовому порядку. Зміна розміру часток у складі спадкового нерухомого майна або транспортних засобів оформляється нотаріально посвідченим договором спадкоємців. Враховуючи викладене та ті обставини, що нотаріус діяв в межах норм чинного законодавства при видачі свідоцтв про право на спадщину, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, так як жодного документального доказу суду не надано. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі викладеного та ч.1, ч.3 ст.1267 ЦК України, ст. 177 СК України, п.67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини (постанова КМ України №866 від 24.09.2008 року), п.288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004, № 20/5,

Outcome: dismissed