Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-10 00:00:00

ПАТ Банк «Фінанси і Кредит» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ Банк «Фінанси і Кредит з позовом про розірвання кредитного договору, який обєднаний в одне провадження з первісним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.08.2006 року між ПАТ Банк «Фінанси і Кредит» та [PERSON] було укладено договір, згідно якого Банк надав Позичальнику грошові кошти у сумі 10093 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором: з терміном погашення кредитних ресурсів до 29.07.2011 року та оплатою по процентній ставці 10% річних, а останній зобов'язався повернути кредит, щомісячно сплачуючи ануітетний платіж, розмір якого становить 215 доларів США , відповідно до графіку зниження розміру заборгованості. Відповідно до договору придбаний автомобіль був переданий у заставу. При настанні чергових строків погашення кредиту, відсотків за користування кредитом, Позичальник свої зобов'язання перед Банком не виконав. Згідно умов Кредитного договору від 01.08.2006 року та розрахунку боргу станом на 07.02.2010 року відповідач має заборгованість перед позивачем 107302,31 гривень. У зв'язку з цим Позивач просить стягнути з відповідача дану заборгованість та судові витрати. Відповідач предявив позов, який обєднаний за його клопотанням в одне провадження з первісним позовом. Його позов мотивований тим, що сторони заключили договір від 01.08.2006 року про надання кредиту на суму 10093 долари США шляхом перерахування на позичковий рахунок № 22036195279801 для придбання автомобіля ВАЗ-21043-20 ЗНГ зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік з кінцевим терміном повернення 29.07.2011 року. З моменту заключення кредитного договору істотно змінились обставини, якими сторони керувались під час укладення кредитного договору. В обґрунтування істотності змін обставин у зустрічному позові вказується, що під час укладення договору Позивач за зустрічним позовом не міг передбачити, що офіційний курс долара США до гривні може зрости від 5,05 грн. до 7,79 гривень, сподівався на стабільну ситуацію на валютному ринку. Під час укладення договору Позивач не міг запобігти виникненню світової фінансової кризи, та усунути її негативний вплив. Виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів і позбавило його того, на що він розраховував під час укладення договору. Зміна обставин вносить істотний дисбаланс в договірні відносини між Позивачем та Відповідачем. На даний момент, Позивачу потрібно значно більше заробляти кошти в гривнях, щоб погасити кредит. Із суті кредитного договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставини несе Позивач. Банк ініціював звернення з позовом до суду, чим фактично в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору і стягує кошти одночасно і одноразово, в звязку з чим Позивач вважає, що кредитний договір підлягає розірванню, а зобов'язання, що виникли згідно договору припиняються у відповідності до ст.653 ЦК України. У звязку з цим просить зустрічний позов задовольнити, та винести рішення, яким укладений кредитний договір розірвати, зобовязавши нотаріуса, який посвідчував договір застави придбаного за рахунок кредитних коштів автомобіля. Крім того, він посилався на те, що банк не мав права укладати з ним договір в іноземній валюті, оскільки на мав індивідуальної ліцензії. Представник позивача по первісному позову у судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Щодо задоволення заявленого відповідачем позову заперечила, зазначивши про відсутність обґрунтованих підстав для його задоволення та розірвання кредитного договору. Відповідач [PERSON] судовому засіданні заявлені позовні вимоги за первісним позовом не визнав, власні підтримав у повному обсязі. При цьому визнав та підтвердив факт укладення договору про надання кредиту на суму 10093 доларів США для придбання автомобіля зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік з кінцевим терміном повернення 29.07.2011 року. Однак через погіршення матеріального становища, взяті на себе зобовязання виконати не зміг. Щодо заявлено власного позову, то позивач [PERSON] свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у його позові, розірвати кредитний договір, зняти заборону із заставленого автомобіля. Заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 01.08.2008 року між ПАТ Банк «Фінанси і Кредит» та [PERSON] було укладено договір, згідно якого Банк надав Позичальнику грошові кошти у сумі 10093 долари США в порядку і на умовах, визначених цим договором, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити Банку відсотки за користування кредитом з розрахунку 10% річних з кінцевим терміном повернення кредиту 29.07.2011 року. Умови зазначеного договору банком виконано у повному обсязі. Згідно заяви від 01.08.2006 позивачу надано кредит у сумі 10093 долари США . При настанні чергових строків погашення кредиту, відсотків за користування кредитом, Позичальник свої зобов'язання перед Банком не виконав. Згідно умов Кредитного договору від 01.08.2006 року та розрахунку боргу станом на 07.02.2010 року відповідач має заборгованість перед позивачем 107302,31 грн., яка складається з наступного: 40896,36 грн. основної суми боргу по кредиту (що складає 5146,98 доларів США за курсом НБУ), 3899,67 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами ( що складає 490,79 доларів США), 840,95 грн. щомісячної комісії, 61665,33 грн. заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засіданні фактів, суд констатує, що дані правовідносини врегульовані відповідними нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозвязку, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач, в порушення умов кредитного договору від 01.08.2006 року та в порушення ст.526 ЦК України, виконав свої зобов'язання перед позивачем по погашенню Кредиту тільки частково, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Банку підлягають до задоволення повністю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що при подачі до суду позову позивачем сплачено 1073,02 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді. Щодо поданого позову [PERSON], суд прийшов до висновку, що у його задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони змогли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах. Як убачається з матеріалів справи сторони кредитного договору погодили, що строк дії даного договору встановлюється з дати його укладення (дати підписання сторонами ) до повного погашення всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки у разі її нарахування. На час вирішення спору сума кредиту відповідачем не погашена. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Сама істотна зміна обставин не є підставою для розірвання договору. Вимагаючи розірвання договору на цій підставі, позивач [PERSON] з урахуванням положень ст.60 ЦПК України щодо обов'язку доказування повинен довести впевненість сторін (як позичальника так і банку) у момент укладення договору в тому, що така зміна обставин не настане. Таких доказів позивачем [PERSON] суду не надано. Згідно абз.4 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Доводи позову [PERSON] стосовно того, що він, укладаючи кредитний договір не передбачав та не міг передбачати зміну курсу валют та зміну економічної (фінансової ситуації в державі, які він вважає теж істотними обставинами для розірвання кредитного договору) не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав. Зокрема, діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти гривні. Так, відповідно до ст.36 Закону України «Про Національний банк України», офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, п.2 та п.4 Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затверджених постановою Правління Національного Банку України № 469 від 12.11.2003 р., встановлено, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют на останню дату. Тобто, з наведеного можна зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют нормативно не закріплена. Таким чином, при укладенні договору в іноземній валюті (в доларах США) та беручи на себе певні зобовязання щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, відповідач за договором [PERSON] повинен був усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та що зміна цього курсу можливе настане. Щодо посилання позивача за зустрічним позовом на підвищення курсу долара США, тобто на фінансову кризу як на одну з підстав розірвання договору, то це не є підставою для розірвання договору, коли банком наданий кредит, а позивачем не сплачується кредит та проценти по ньому. Тобто, фінансова криза не може вважатися істотною зміною обставин, оскільки економічна ситуація в державі впливає на діяльність сторін однаково. Стаття 652 ЦК України передбачає можливість розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Розірвання договору з цієї підстави на вимогу заінтересованої сторони в судовому порядку можливе за наявності одночасно чотирьох умов, зазначених у ч.2 ст.652 ЦК України, а саме: в момент укладення договору сторони керувались тим, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зібраними по справі належними доказами доведено, що в момент укладення кредитного договору обидві сторони допускали та усвідомлювали можливість росту кусу валюти долара США та настання змін на фінансовому ринку, в тому числі й тих які характеризують кризові явища. Виходячи зі змісту статей 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Отже, [PERSON] зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Частиною 2 ст.652 ЦК України встановлено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, тоді договір може бути розірваний, з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони, за наявності одночасно певних умов, які перелічені в вказаній нормі закону. Судом встановлено, що сторони по справі не надали суду жодних належних та допустимих доказів того, що у відповідності до ч.1 ст.652 ЦК України, [PERSON] звертався до відповідача із заявою про зміну або розірвання кредитного договору та що йому у цьому було відмовлено. Не посилається на цю обставину він і своєму позові. Щодо посилань [PERSON] на те, що банк не мав права надавати йому кредит у іноземній валюті, суд зазначає наступне. Як вбачається з наданих банком копій документів, з 2003 року вони мають відповідну ліцензію та дозвіл. За відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМ України є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Тобто, маючи в даному випаду відповідну генеральну довіреність та письмовий дозвіл НБУ, видача кредиту в іноземній валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України. З огляду на вищенаведене, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за недоведеністю вимог. На підставі наведеного, ст. 258, 525-527, 530, 533, 610, 625, 629, 651, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial