Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому вказував на те, що він надавав відповідачу послуги із водопостачання та водовідведення на підставі абонентської книжки та відкритого особового рахунку №2/2082, а відповідач користувався наданими йому послугами. Відповідач не постійно сплачував гроші за отримані послуги, а тому утворилася заборгованість у розмірі 1932,01 гривень станом на 31 грудня 2009 року. Оскільки відповідачем підписаний договір про реструктуризацію боргу, який відповідачем також не виконувався, а тому позивач просив стягнути із відповідача вказану суму заборгованості. Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2010 року задоволено позов Комунального підприємства «Верхньодніпровського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто із відповідача на користь позивача 1932,01 гривень заборгованості за надані послуги. В апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення суду та відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено без врахування обставин у справі, а також із порушенням норм процесуального права. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду змінити із наступних підстав. Приймаючи заочне рішення про задоволення позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що на ім'я відповідача була оформлена абонентська картка про відкриття особового рахунку №2/2082 і відповідач користувався наданими йому послугами із водопостачання квартири [ADDRESS]. Факт наявності заборгованості позивач доводить розрахунком заборгованості. Крім того, 26 січня 2007 року сторони уклали договір про реструктуризацію всієї суми боргу до 01 лютого 2009 року, а 06 серпня 2009 року член сімї наймача [PERSON] уклала договір про реструктуризацію всієї суми боргу станом на 01.08.2009 року. Але відповідач не регулярно сплачував надані йому послуги, внаслідок чого станом на 31.12.2009 року утворилась заборгованість у розмірі 1932,01 гривень, яку суд стягнув на підставі ст.ст. 257,526,611 ЦК України. Але із висновками суду в частині розміру боргу погодитись не можна, оскільки судом не враховано надані відповідачем квитанції про часткову сплату суми боргу у 2010 році. Так в матеріалах справи є копії квитанцій про часткову сплату послуг по реструктуризації боргу: від 23.01.2010 року у розмірі 127,25 грн., від 30.04.2010 року у розмірі 66,5 грн., від 19.07.2010 року у розмірах 53 грн. і 66 грн., від 20.08.2010 року у розмірі 53 гривні. Проти розміру проведених виплат не заперечував і представник позивача. Таким чином, відповідач підтвердив достовірними доказами факт погашення боргу в період розгляду справи на загальну суму 365,75 гривень. У звязку із чим вказану суму необхідно виключити із загальної суми боргу. А тому загальна сума заборгованості складає 1566,26 гривень (1932,01 грн. 365,75 грн.). Тому рішення суду необхідно змінити, зменшивши стягнуту із відповідача суму заборгованості до 1566,26 гривень. Що стосується доводів апеляційної скарги про безпідставне врахування суми із реструктуризації боргу, відсутність доказів про факти надання послуг, відсутність між сторонами договорів про надання послуг, то вони не відповідають встановленим обставинам у справі та нормам законодавства. Відповідно до вимог ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. А тому відсутність письмового договору не може бути підставою для відмови у стягненні наданих послуг. Крім того, відсутні належні та достовірні докази про те, що комунальне підприємство не надавало послуги із водопостачання у квартиру [ADDRESS], де проживає відповідач із сімєю. Відповідач не надав письмових документів про факти свого звернення чи претензій до будь-яких організацій, в тому числі і відповідача, щодо неналежного надання послуг за період виникнення боргу. Вказаних обставин доводи апеляційної скарги не спростовують, у звязку із чим відсутні підстави для відмови у задоволенні позову. Враховуючи наведене, рішення суду підлягає зміні в частині суми стягнутого боргу, на підставі ст..309 ЦПК України.

Outcome: partial