Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування посилаючись на те, що 19.12.2009 р. сталася ДТП, в результаті якої був пошкоджений автомобіль Мутцубісі , який належить йому на праві приватної власності. 21.12.2009 року він звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. 18.03.2010 року відповідач виплатив йому страхове відшкодування у сумі 14 257 грн. 72 коп. З розміром страхового відшкодування він не згоден, оскільки згідно висновку спеціаліста [PERSON] вартість відновлювального ремонту складає 38 840 грн. 82 коп., а з урахуванням проведеної виплати , франшизи, сума недоплати складає 24 583 грн. 10 коп. грн., яку просив стягнути з відповідача та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування на час розгляду справи, а також витрати по справі та витрати за проведення експертизи. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просив позов задовольнити, стягнути недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 24 583 грн. 10 коп. , 600 грн. витрат по проведенню експертизи, 961 грн. 68 коп. пені за несвоєчасне проведення страхових виплат і витрати по справі та визнати недійсною оцінку розміру збитку завданого позивачеві. Представник відповідача у судове засідання не з»явився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, в попередніх судових засіданнях позов не визнавав. Третя особа, представник ВАТ « Ощадбанк» просив задовольнити позовні вимоги, не заперечував проти стягнення страхового відшкодування на користь позивача. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля легкового вантажно пасажирського Мутцубісі днз В1 0220 ВА на підставі свідоцтва про реєстрацію № В1С 081377 від 14.08.2008 року виданим Лохвицьким ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Полтавській області. Зазначений автомобіль позивач придбав в кредит, що підтверджується кредитним договором, що укладений між позивачем та ВАТ « Державний ощадний банк України» 14 серпня 2008 року. В рахунок забезпечення виконання вказаного кредитного договору автомобіль, що належить позивачеві переданий кредитодавцю в заставу відповідно до договору від 14.08.2008 року. 1 грудня 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу , яким позивач застрахував належний йому автомобіль на строк з 01.12. 2009 року по 01.12. 2010 рік, вигодонабувачем по якому є ВАТ « Державний ощадний банк України». 19.12. 2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача , яка визнана відповідачем страховим випадком. 21.12.2009 року позивач звернувся до відповідача за заявою про виплату страхового відшкодування. Страховик залучив аварійного комісара [PERSON] Відповідно до п. 16 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, що затверджене Постановою КМУ № 8 від 05.01.1998 року на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. 23.12. 2009 року аварійним комісаром [PERSON] в присутності представника ВАТ HACK « Оранта» був проведений огляд автомобіля позивача, проте вартість відновлювального ремонту ним не була визначена, не був складений аварійний сертифікат. Відповідач визначив суму страхового відшкодування у розмірі 14 257 грн. 27 коп. Зазначена сума була встановлена згідно звіту № 1249 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 11.02.2010 року [PERSON] Як вбачається із звіту № 1249 від 11.02.2010 року, який складний [PERSON] він складений нібито на підставі заяви [PERSON] від 23.12.2010 року, яка містила прохання [PERSON] провести автотоварознавче дослідження. Зазначена в звіті заява [PERSON] до ВАТ HACK « Оранта» не подавалась, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. З ремонтної калькуляції від 09.02.2010 року вбачається, що вона складена працівником HACK «Оранта» , хоча HACK «Оранта» не є суб»єктом оціночної діяльності. Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні визначає ЗУ « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» Практична діяльність з оцінки майна може здійснюватися виключно суб»єктами оціночної діяльності, визнаними такими відповідно до статті 5 цього Закону. Згідно ст.. 4 Закону суб»єктами оціночної діяльності є суб»єкти господарювання - зареєстровані у встановленому законодавством порядку відповідно до ст. 5 Закону. Відповідно до ст. 7 Закону проведення незалежної оцінки майна є обов»язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування. Оцінка майна у випадках її обов»якового проведення, зазначених у статті 7 цього Закону, виконана суб»єкгами, які не є суб»єктами оціночної діяльності, визнається недійсною відповідною до ст. 8 цього Закону. [PERSON] хоч є аварійним комісаром та набув фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки із напрямком оцінки майна : «Оцінка об»єктів в матеріальній формі» та спеціалізацію в межах напрямку: Оцінка дорожніх транспортних засобів, але він не є суб»єктом оціночної діяльності . Суд не приймає як доказ визначення вартості відновлювального ремонту звіт № 1249 від 11.02.2010 року, оскільки [PERSON] не був правомочний складати звіт про оцінку майна, так як він не є суб»єктом оціночної діяльності в розумінні ЗУ « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»,окрім того вказаний звіт не підписаний [PERSON], атому і з цих підстав не може бути прийнятий судом. Пункт 2.12.4 договору страхування встановлює, що вартість відновлювального ремонту визначається за одним із обраних Страхувальником при укладенні договору варіантів, зазначених в п.15 договору, а саме варіант 1 на підставі висновків аварійного комісара Страховика , варіант 2, або спеціаліста узгодженої зі страховиком експертної організації виконаних відповідно до методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів. Отже умови договору передбачають безумовне обрання страхувальником порядку встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Відповідач не надавав право страхувальнику, позивачеві по справі, обрати варіант встановлення розміру відновлювального ремонту автомобіля, асам визначив варіант встановлення розміру відновлювального ремонту, доручивши проведення визначення вартості такого ремонту аварійнопу комісару [PERSON] [PERSON] має кваліфікацію судового експерта ( свідоцтво № 235 від 26.06.2007 року видане Мінюстом України, на час проведення огляду та оцінки збиту дійсне по 26.06.2010 року) має кваліфікацію оцінювача за спеціалізацією « оцінка автотранспортних засобів» ( свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 473 від 25 березня 2002 року, видане Фондом Держмайна України, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 4915-ПК бід 17.10.2009 року) , член Союзу експертів України, отже в розумінні ЗУ « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є суб»єктом оціночної діяльності. Згідно висновку № 04-03 експертного автотоварознавчого дослідження від 16 березня 2010 року складеного експсртом-товарознавцем [PERSON] вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу становить 38 840 грн. 82 коп. Відповідно до договору добровільного страхування від 1 грудня 2009 року № 580109 пункт 1.5.1 при визначенні суми страхового відшкодування знос деталей ( частин) що замінюються при ремонті не враховується. Отже позивач повинен виплатити страхове відшкодування враховуючи вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу без урахування зносу деталей, що замінюються. Таким чином сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню розраховується з суми відновлювального ремонту 38 840 грн. 82 коп. за мінусом виплаченої суми страхового відшкодування 14 257грн. 72 коп. та становить 24 583 грн. 10 коп. Підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов»язані з проведення незалежної оцінки транспортного засобу у сумі 600грн. Згідно ст. 37. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Страховик отримав від страхувальника останній передбачений договором страхування висновок експертного автотоварознавчого дослідження 23.04.2010 року та повинен був в строк до 12 травня 2010 року скласти страховий акт, а до 02.06.2010 року виплатити страхове відшкодування. Страхове відшкодування не виплачене на час розгляду справи у суді. Отже з 03.06.2010року позивач має право вимагати сплати пені за прострочення виплати страхового відшкодування. Облікова ставка Національного банку України за вказаний період з 12.08.2009 року по 2.03.2010року становить 10,25%, з 08.06.10р. - 07.07.10р. - 9,50%, 08.07.10р. - 09.08.10р. - 8,50%, з 10.08.10р. - 6.12. 2010 р. - 7,75 % , тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 3 червня 2010 року по 6 грудня 2010 року у розмірі 961 грн. 68 коп., відповідно розрахунку наданого представники ком позивача. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по справі.

Outcome: approved