Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою, вимоги якої було уточнено під час судового розгляду, просить встановити факт проходження ним військової служби в період з 15 січня 1990 року по 20 жовтня 1992 року на території Азербайджану, де в той час велися бойові дії та факт безпосередньої участі у цих бойових діях. Встановлення даного факту необхідно йому для отримання посвідчення учасника бойових дій, що підтверджує статус учасника бойових дій, на якого поширюється чинність ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Посилаючись на те, що він не може отримати статус учасника бойових дій, оскільки період його перебування на території Азербайджану не зазначений у Переліку держав, в якому визначаються періоди та території бойових дій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02.1994 р. «Про організаційні заходи щодо застосування ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в зв`язку з чим він був змушений звернутися до суду з даною заявою, заявник просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні представника заявника [PERSON] уточнені вимоги підтримав. Представник зацікавленої особи - [INFO] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. В своїх письмових запереченнях на заяву просить відмовити в задоволенні вимог [PERSON] . Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника зацікавленої особи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з послужного списку заявника, під час перебування на військовій службі [PERSON] з 15.01.1990 року по 01.01.1991 року та з 01.01.1991 року по 20.10.1992 року виконував службові обов`язки, пов`язані із забезпечення порядку на території, на якій оголошено режим надзвичайного стану на території Азербайджану (а.с.41-45). Відповідно до п.2 ст.6 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього PCP (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу PCP проходили службу, працювали чи перебували у відрядженнях в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). При цьому перелік таких держав визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02.1994 року «Про організаційні заходи застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджений перелік держав, яким надавалась допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу PCP, і періодів бойових дій на їх території. Суд, аналізуючи зібрані по справі докази, приходить до висновку, що дійсно у вказаному Переліку відсутнє будь-яке посилання на ведення бойових дій на територіях колишніх республік СРСР, однак у примітці № 6 до позиції «інші країни після 1979 року» встановлено, що Генеральним штабом ЗС колишнього СРСР і після 1979 року направлялись військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб ЗС України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям в такому випадку пільги надавались на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу ЗС СРСР про їх особисту участь у бойових діях, яка у заявника відсутня. Однак, суд враховує те, що на виконання доручення Кабінету Міністрів України № 42048/4/1/05 від 05.09.2005 року Міністерство зовнішніх справ України розглянуло листа Міноборони стосовно внесення змін до переліку держав, де велися бойові дії, та, в межах своєї компетенції, надало інформацію щодо юридично визначених періодів бойових дій на територіях держав Кавказу та Молдови. Згідно наданої інформації, Азербайджанська республіка визнає ведення бойових дій на території республіки у період з жовтня 1988 року по квітень 1994 року, тобто у термін перебування заявника у зазначеному регіоні, в зв`язку з чим суд вважає вимоги заявника обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При цьому, приймаючи до уваги надану Міністерством зовнішніх справ України інформацію, суд керується тим, що МЗС України є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері зовнішніх зносин України, відповідно до Положення про МЗС України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.20106 року № 960, на яке покладається приведення законодавства України у відповідність з її міжнародними зобов`язаннями та міжнародно-правовими нормами, підготовка висновків і пропозицій до проектів законів, інших нормативно-правових актів з питань зовнішньополітичної діяльності, міжнародних відносин, які надходять для погодження від інших органів. Доказами, які підтверджують факт проходження військової служби [PERSON] в період з 15 січня 1990 року по 20 жовтня 1992 року на території Азербайджану, де в той час велися бойові дії та факт безпосередньої участі у цих бойових діях, суд визнає послужний список заявника, а також документи, надані його представником, зокрема грамоти, газетні публікації з фотознімками, які визначені Інструкцією про порядок видачі посвідчень, нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженою наказом Міністра оборони України від 31.03.1996 року № 87. Відповідно до п.8 вказаної Інструкції рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій приймаються на підставі довідок відповідного періоду, підписаних і завірених печаткою; грамот, фотографій (оригіналів); газетних матеріалів того періоду, який потребує доказування; історичних довідок, документів та інших архівних матеріалів; інших документів, на підставі яких можна зробити висновок про участь у бойових діях або розмінуванні (траленні бойових мін). У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів та наданих заявником документів, його доводи підтверджуються і не суперечать іншим зібраним по справі доказам. Таким чином, аналізуючи в сукупності докази, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved