Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що 23.03.2007 року між ним та відповідачем (далі ССТ) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна в кредит з розстроченням платежу. Згідно з договором відповідач, як власник нерухомого майна зобовязався передати в його власність підсобні приміщення продпромкомплексу № 1 загальною площею 178,7 м. кв., які знаходяться за адресою: вул. Ак. Сайгака, 23 а с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської обл., а він, як покупець повинен був оплатити вартість нерухомого майна, згідно з договором та прийняти майно у власність. Виконуючи у мови п. 2.1, 4.1.1 зазначеного договору, він до 23.03.2010 року повністю оплатив вартість нерухомого майна за договором, що підтверджується відповідними платіжними документами, але відповідач до теперішнього часу не передав йому у встановленому договором та законом порядку придбане ним у власність нерухоме майно, згідно з зазначеним вище договором купівлі-продажу, що призвело до грубого порушення його майнових прав. Таким чином, він виконав усі вимоги договору та фактично набув право власності на нерухоме майно підсобні приміщення продпромкомплексу № 1 в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської обл., оплативши повністю їх вартість у сумі 12 000 грн. відповідачу, як продавцю цього майна, але відповідачем не була здійснена державна реєстрація правочину в нотаріальній конторі відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 року № 671. Оскільки реєстрація обєктів нерухомості здійснюється бюро технічної інвентаризації відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мінюсту України від 07.02.2002 р. № 7/5, лише на підставі нотаріально посвідченого договору або за рішенням суду, то він змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, оскільки зазначені вище обставини позбавляють його можливості на реалізацію свої прав володіння, користування та розпорядження майном. Просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно підсобні приміщення промпродкомплексу № 1, загальною площею 178,7 м. кв., розташованих за адресою: вул. Ак. Сайгака, 23 а с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської обл. Зобовязати КП «Павлоградське МБТІ» здійснити державну реєстрацію його права власності на зазначене вище нерухоме майно. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав та дав пояснення по суті справи. Просить суд позов задовольнити. Представник відповідача до суду не зявився. Надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутності. Претензій до позивача не мають. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що між сторонами дійсно було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна від 23.03.2007 р. Предметом купівлі-продажу є підсобні приміщення промпродкомплексу № 1, загальною площею 178,7 кв.м. і дані приміщення знаходяться за адресою: вул. Ак. Сайгака, 23 а с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Вартість приміщення складає 12 000 грн. Позивач повністю сплатив усю суму, вказану в договорі, про це свідчать квитанції про сплату та заява відповідача. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Стаття 334 ч. 1 ЦК України передбачає , що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна , якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином , суд вважає , що позивач набув права власності на вищевказане нерухоме майно з моменту передачі грошей за дану будівлю. Крім того, правочин який заключений між сторонами вчинений у письмовій формі , а тому він , як того вимагає ч. 1 ст. 209 ЦК України , повинен бути нотаріально посвідчений . Суд може визнати такий правочин дійсним , якщо буде встановлено , що він відповідав справжній волі особи , яка його вчинила , а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина , яка не залежала від її волі . На час укладення угоди з відповідачем будівля у спорі , під заставою і забороною ( арештом ) не перебуває . По вищевказаним підставам суд дійшов висновку щодо задоволення позову у повному обсязі , так як позивач обґрунтувала свій позов належними та достатніми доказами . На підставі викладеного ,

Outcome: approved