Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-07 00:00:00

18.01.2011 року позивач звернувся до Варвинського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання загальних зборів колишніх членів колективного сільськогос\-подарського підприємства «Україна» від 18.01.2010 року № 1 такими, що не відбулися та визнання рішен\-ня загальних зборів колишніх членів КСП підприємства «Україна» від 18.01.2010 року № 1 щодо виділу в натурі частки майна СТОВ «Дружба-Нова», СТОВ «Україна» та [PERSON]А - незаконними. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що в списку осіб, що мають право на отримання майна зі складу уточненого пайового фонду колишнього сільськогосподарського підприємс\-тва «Україна» значиться 873 особи. Як вбачається з протоколу зборів від 18.01.2010 року із 873 осіб коли\-шніх членів КСП «Україна» на зборах були присутні лише [PERSON], який діяв по довіреності від імені 421 колишнього члена КСП «України» та [PERSON], який діяв по довіреності від 1 колишнього члена КСП «України». Відповідно до п.2.5 Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності вла\-сниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики від 20.05.2008 року № 315, рішення загальних зборів співвласників прийма\-ється за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно. Представник позивача, обґрунтовуючи підстави визнання зборів власників майнових паїв від 18.01.2010року такими, що не відбулись, зазначає, що на зборах не були присутніми 2/3 співвласників від необхідної загальної кількості, тобто взагалі не було наявності необхідного кворуму співвласників для про\-ведення зборів та прийняття ними будь-яких рішень, а тому і прийняті зазначеними зборами рішення що\-до виділення майна в натурі - є незаконними. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в циві\-льному позові, та наполягав на їх задоволенні /т.1 а.с.8-10/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], незважаючи на те, що ухвалою суду їх явку визнано обовязковою, в судове засідання вкотре не зявились, відповідно до вимог п.6 ст.76 ЦПК України були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення. Про причини неявки до суду не повідомили, клопотань про розгляд справи у їх відсутності не надано. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], предявлений цивільний позов не ви\-знав з підстав, зазначених в письмових поясненнях, що долучені до матеріалів цивільної справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні предявлені позовні вимоги не визнав також, обґрун\-товуючи тим, що збори власників майнових паїв від 18.01.2010 року були проведені згідно вимог чинного законодавства. Разом з тим, пояснив, що він, як Голова комісії з організації вирішення майнових питань,які виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки КСП «Україна», визнає, що встанов-У лення фактичної загальної кількості співвласників майнових паїв було обумовлено певними труднощами, повязаними з їх підрахунком, оскільки жодних офіційних данних на момент проведення зборів в його роз\-порядженні не було. Дані обставини й зумовили наявність відповідних неточностей зазначених в оскаржу\-ваному протоколі загальних зборів колишніх членів КСП «Україна» від 18.01.2010 року щодо кількості осіб, які надали доручення [PERSON] для представлення їх інтересів. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, вивчив\-ши та дослідивши докази по справі, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяв\-лені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задо\-воленню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сто\-рін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення^ фі\-зичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підс\-таві доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ч.2 ст.11 та ч.З ст.27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджа\-ється своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, достатніх та належних доказів на спростуван\-ня заявленого представником позивача цивільного позову, ані відповідачами, ані їх представниками на розгляд суду не надано. У відповідності до Наказу Міністерства аграрної політики України № 315 від 20.05.2008 року, яким затверджені «Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками май\-нових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств» /далі-Рекомендації/, під майновим паєм розуміється частка майна у пайовому фонді колишнього колективного сільськогосподарського підп\-риємства, що належить члену такого підприємства або іншій особі, яка має на нього право, виражена в грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. - - В судовому засіданні на підставі належних та достовірних доказах встановлено, що позивач - То\-вариство з обмеженою відповідальністю «Гнідинці-Агро» згідно свідоцтва про право власності на майно\-вий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНВР № 05-874, виданого 25 січня 2008 року Варвинською селищною радою - має право на пайовий фонд майна КСП «Україна» (правонаступник СТОВ «Україна» смт. Варва) загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01 лютого 2007 року становить 5 554 585 гривень, частка ТОВ «Гнідинці-Агро» визначе\-на в розмірі 132 929 грн. або 2,393140081%, що підтверджується виданим 18.01.2011 року Варвинським селищним головою дублікатом свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільсь\-когосподарського підприємства /а.с.13/. Тобто, виданим Варвинською селищною радою свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНВР № 05-874 від 25 січня 2008 року підтверджується набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Гнідинці-Агро» права власності на майновий пай члена КСП «Україна» з січня 2008 року, що надавало право позивачу, як члену співвласників КСП «Україна» на прийняття участі в загальних зборах колишніх членів цього КСП з правом голосу, в тому числі і щодо вирішення питань повязаних із здійсненням прав по управлінню та розпорядженню спільною частковою власністю членів цього КСП, яке було порушеним. В звязку з тим, що майно КСП «Україна» належить співвласникам майна на праві спільної частко\-вої власності, то відповідно до вимог ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками лише за їхньою згодою. Згідно п.2.5 зазначених вище Рекомендацій, рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно. Як встановлено судом, 18.01.2010 року були проведені загальні збори колишніх членів КСП «Укра\-їна» на яких було прийнято рішення про виділ в натурі часток майна, а саме: сільськогосподарському то\-вариству з обмеженою відповідальністю «Україна» на суму - 110365 грн., сільськогосподарському товари\-ству з обмеженою відповідальністю «Дружба Нова» на суму - 3 628 553 грн., та громадянину [PERSON] - культиватор КПС-4. Як вбачається з протоколу № 1 загальних зборів колишніх членів колективного сільськогосподар\-ського підприємства «Україна» від 18.01.2010 року всього у списку осіб, що мають право на отримання майна зі складу уточненого пайового фонду колишнього КСП «Україна» значиться 873 особи. Із 873 осіб», колишніх членів КСП «Україна» на зазначених зборах були присутні лише [PERSON], який діяв по дові-ї реності від імені 421 колишнього члена КСП «України» для представлення їх інтересів на загальних збо\-рах та [PERSON], який діяв по довіреності від 1 колишнього члена КСП «України» для представлення його інтересів, як колишнього члена КСП «Україна»/т.1 а.с. 15/. Наявна в матеріалах справи довіреність від 23 грудня 2008 року, яка видана колишнім членом КСП «Україна»- [PERSON] на представлення його інтересів на загальних зборах колишніх членів КСП [, «Україна» відповідачем [PERSON] не може бути визнана, як належний доказ на представлення інте\-ресів колишнього члена КСП «Україна» [PERSON] на загальних зборах від 18.01.2010 року з огляду на положення ч.5 ст.245 ЦК України, оскільки довіреність на право участі та голосування на загальних зборах може посвідчуватися реєстратором, депозитарієм, зберігачем, нотаріусом та іншими посадовими особами, які вчиняють нотаріальні дії, чи в іншому порядку, передбаченому законодавством /т.2 а.с.96/. У звязку з тим, що зазначений законом порядок видачі та посвідчення довіреностГна представ\-лення інтересів особи дотриманий не був, зазначена довіреність не надавала можливості відповідачу [PERSON] представляти інтереси колишнього члена КСП «Україна» [PERSON] на загальних зборах від 18.01.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представ\-ляє. Отже, учасниками цього правовідношення є представник та особа, яку він представляє (довіритель). Згідно вимог ч.З ст.237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта ор\-гану юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представницт\-во, яке грунтується на договорі, здійснюється за довіреністю, форма якої повинна відповідати формі, ^якій згідно із законом повинен вчинятися правочин /ч.1 ст.244, ч.1 ст.245 ЦК України/. Положеннями ч.5 ст.245 ЦК України визначено, що довіреність на право участі та голосування на загальних зборах може посвідчуватися реєстратором, депозитарієм, зберігачем, нотаріусом та іншими посадовими особами, які вчиняють нотаріальні дії, чив іншому порядку, передбаченому законодавством Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи і відповідачем і аидаи С.А., незважаючи на покладений на нього обовязок ухвалою суду від 11.04.2011 року, жодного належного доказу на підтвердження наявності у нього певного обсягу повноважень на здійснення пред\-ставництва інтересів 421 колишнього члена КСП «Україна» при проведенні зборів 18 01 2010 року на роз- і«ЯпЛУп/пНаДаН° НЄ було- що в свою ЧЄРГУ беззаперечно ставить під сумнів легітимність проведення 18.01.2010року загальних зборів колишніх членів КСП "Україна" та прийняття будь-якого рішення на цих зоорах, у звязку з відсутністю на них співвласників або наявності їх представників, повноваження яких були б належним чином підтверджені. Як вбачається з відповідей, наданих приватним нотаріусом Варвинського нотаріального районного нотаріального округу та державним нотаріусом Варвинської районної державної нотаріальної контори довіреностей на представництво з правом участі у загальних зборах колишніх членів КСП «Україна» та вирішення питання щодо виділу майна в натурі від колишніх членів КСП «Україна» на імя відповідачів [PERSON] та [PERSON] протягом 2007-2009 року не видавалося та не посвідчувалося /т.2 а.с 9 51/ Окрім того, відповідно до п.13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабі\-нету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177 (далі - Порядок), майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність'майнового паю (його частини) на підставі угоди міни дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво. З оглянутого в судовому засіданні Журналу обліку свідоцтв про право на майновий пай Варвинсь\-кої селищної ради встановлено, що відповідач по справі [PERSON] станом на 18.01.2010 року на підс-і таві укладених договорів купівлі-продажу з колишніми членами КСП «Україна», придбав майнові паї ко^" лишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», свідоцтва яких в подальшо\-му були анульовані, що підтверджується відповідними записами у оглянутому журналі. Тобто, право власності на придбаний майновий пай (його частину) було посвідчено відповідним свідоцтвом, вирішення питання про видачу якого і перебуває в компетенції Варвинської селищної ради Частинами третьою та четвертою статті 334 ЦК України передбачено, що право власності на май\-но за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвід\-чення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, не посвідче\-ного нотаріально. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.З ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або держа\-вній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені зако\-ном, зокрема із правочинів. Окрім того, не надаючи юридичної оцінки договорам купівлі-продажу майнових паїв згідно свідоцтв про право власності на майновий пай, укладеними між відповідачем [PERSON] та членами колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», суд приходить до висновку, що після продажу своїх паїв і останні не мали права уповноважувати відповідача [PERSON] представляти їх інтереси при прийнятті^ РІшень виділу в натурі майна колишніх членів КСП «Україна», оскільки на день проведення загаль\-них зборів від 18.01.2010 року їм таке право вже не належало у звязку з тим, що вказані їх майнові паї були вже проданими та змінили власника. Враховуючи вище викладене, судом встановлено, що 18.01.2010 року відповідач [PERSON] на загальних зборах колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» приймав ючи участь у виділенні в натурі частки майна підприємства, не міг діяти в інтересах 421 колишнього чле\-на КСП «Україна» та представляти їх інтереси на загальних зборах, оскільки належним чином оформле\-них довіреностей на представлення інтересів 421 колишнього члена КСП він не мав, а з огляду на прид\-бання ним майнових паїв у колишніх членів КСП «Україна» та зміну власника цих майнових паїв - відпові\-дач і аидаи С.А. міг представляти тільки свої інтереси, як співвласника колишнього члена КСП «Україна». Згідно діючого законодавства передбачається, що у випадку відчуження права власності на усю частку у майні, право на участь у загальних зборах переходить до нового співвласника. Незалежно від розміру частки та кількості правовстановлюючих документів (свідоцтв), якими ця частка оформлена V кожного співвласника є лише один голос. .... опТ°бт0, як вбачається з протоколу № 1 загальних зборів колишніх членів КСП «Україна» від 18.01 2010 року, при проведенні зазначених зборів не було наявності необхідного кворуму (2/3 співвлас\-ників) не тільки для можливості приймати будь-які рішення зборами, а й взагалі для можливості проводи\-ти такі збори, тому, проведені збори не можуть бути визнані легітимними та такими, що відбулися. Крім того, відсутність при проведенні зазначених зборів обовязкової необхідної 2/3 кількості спів\-власників також позбавляло можливості учасників зборів взагалі прийняття на даних зборах будь-яких рішень, а тим паче, прийняття рішень щодо розпорядження майном, що перебуває у спільній частковій власності та виділення в натурі частки цього майна. Відповідно до п.4.2 зазначених вище Рекомендацій, якими визначений виділ частки майна що пе\-ребуває у спільній часткові власності, частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, ви\-діляється її співвласнику в натурі у розмірі, еквівалентному вартості частки, визначеної договором про порядок володіння та користування майном. Згідно до п.4.4 зазначених вище Рекомендацій, якими визначений виділ частки майна, що пере\-буває у спільній часткові власності, договір між співвласниками про виділення в натурі частки з нерухо\-мого майна, що перебуває у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі та підлягає но\-таріальному посвідченню. Положеннями ст.356 ЦК України, визначено право спільної часткової власності. Згідно цієї норми власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У відповідності до ст.364 ЦК України, передбачається виділ частки із майна, що є у спі\-льній частковій власності. Згідно цієї норми договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно цієї норми договір про поділ нерухомого май\-на, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвід\-ченню. Відповідно до ст.191 ЦК України передбачається, що підприємство є єдиним майновим комплек\-сом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділян\-ки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом Згідно цієї норми підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Положеннями ст.182 ЦК України законодавчо визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.657 ЦК України передбачається форма окремих видів договорів купівлі-продажу. Згідно цієї норми, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Як вбачається з переліку майна, що виділяється з майна уточненого пайового фонду колишнього КСП «Україна», затвердженого загальними зборами колишніх членів КСП «Україна» протоколом № 1 від 18.01.2010року,, сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Україна» було виді\-лено майно, в тому числі і транспортні засоби (трактори, причеп, погрузчики, зернопогрузчики, трансорте- ри та інше) та нерухоме майно (телятник, комплекси, котельня, гараж, ветпункт, ветсанізолятор, примі\-щення, навозосховище, зерносклад, ангар, комора, пристройка складу) т.1 а.с.23-25. Як вбачається з переліку майна, що виділяється з майна уточненого пайового фонду колишнього КСП «Україна», затвердженого загальними зборами колишніх членів КСП «Україна» протоколом № 1 від 18.01.2010року, сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» було виділено майно, в тому числі і транспортні засоби (автомашини, автобуси, автопричепи, трактори, причеп, комбайни, автомойка грузова та інше) та нерухоме майно (телятники, кормокухня з банною, свинарники, склад, бензоколонка, гаражі, зерносховища, корівник) т.1 а.с.26-34. Тобто, згідно з зазначених переліків виділеного майна вбачається, що рішенням загальних зборів колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» від 18.01.2010 року було прийнято рішення про виділ майна в натурі, яке є спільною частковою власністю співвласників колишнього КСП «Україна» з порушенням вимог законодавства, якими регламентуються перехід права власності на рухоме та нерухоме майно. Діючим законодавством також визначено порядок і щодо переходу прав власності на автотранспо\-ртні засоби з обовязковим нотаріальним посвідченням переходу права власності та подальшої державної реєстрації. Оскільки, вищенаведеними нормами законодавства чітко передбачені порядок відчуження, зміни та припинення прав власності на нерухоме майно, прийняття рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, що є спільною частковою власністю співвласників, а саме, прийняття таких рішень на загальних зборах одностайно співвласниками майна спільної часткової власності; обовязкове укладан\-ня письмового договору між співвласниками майна про виділ у натурі частки з нерухомого спільного май\-на та його обовязкове нотаріальне посвідчення, тому, прийняті з порушенням зазначених вимог законо\-давства рішення загальних зборів колишніх членів КСП «Україна» від 18.01.2010 року про виділ частки майна в натурі - є незаконними. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені зако\-ном, зокрема із правочинів. Разом з тим, за даних обставин справи, з врахуванням приписів статей 361, 363 ЦК України, суд приходить до переконання про наявність беззаперечних підстав для визнання рішен\-ня зборів колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» від 18.01.2010 року № 1, як співвласників майна, що належить їм на праві спільної часткової власності - такими, що не відбулися, а прийняте на ньому рішення - незаконним. На підставі викладеного,

Outcome: approved