Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у вересні 2004року в с.Міжріччя між ними укладено шлюб та в 2005році народилася дочка [PERSON]. Посилаючись на те, що спільне життя не склалося з вини чоловіка, який не приділяє уваги сім'ї, вживає алкогольні напої, вчиняє скандали, які супроводжуються нецензурною лайкою та діями, що ганьблять їхню родину і це негативно впливає на дочку. Тому вважає, що спільне життя з ним є неможливим, шлюбні відносини припинені, просить суд шлюб розірвати, неповнолітню дочку залишити на проживанні з нею. В судовому засідання позивачка підтримала вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та просила не надавати строк на примирення через неправомірну поведінку чоловіка, яку він не бажає змінити, що унеможливлює спільне з ним проживання. Відповідач позовні вимоги визнав і не заперечував щодо розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 18 вересня 2004року сторони уклали шлюб у Міжрічанській сільській раді, актовий запис №8, в якому народилася дочка [PERSON], 27.02.2005р.н. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень позивача , як підставу своїх вимог вона вказувала на те, що відповідач зчиняє бійки та скандали, що негативно впливають на атмосферу в домі та на емоційний розвиток ючки та не надає сім'ї матеріальної допомоги. Суд визнав, що із-за частих скандалів, які вчиняв відповідач, позивачка втратила почуття любові, поваги до нього, між сторонами немає взаєморозуміння, тобто тих основ, на яких утримується міцна сім'я. А подальше проживання з відповідачем, який не змінив своєї поведінки, неодмінно викличе хихологічні стреси, від яких необхідно вберегти не тільки позивачку, але й дочку. Крім того, відповідач матеріально сім'ю не утримує, сторони подружні стосунки не підтримують . Суд вважає, що із за такої поведінки відповідач не може забезпечити сім'ї нормальних умов життя. Згідно ч.І ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та -:оловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про юбудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної поваги, любові, іружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами гім'ї за свою поведінку в ній. А за ч.З, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, вимушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав іружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. При таких обставинах, враховуючи поведінку відповідача в сім'ї, категоричність дій позивачки та її заперечення можливості примирення, суд, враховуючи інтереси кожного з подружжя, їх ддитини, приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати, неповнолітню дочку залишити на проживанні з матір'ю. На підставі наведеного, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved