Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивача [PERSON], яка звернулась у серпні 2008 року до начальника відділення №150 Вінницького управління Подільського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON] щодо можливості отримання у даній фінансовій установі кредиту на споживчі цілі було поінформовано останнім в усній формі про наявність вигідних умов для позичальників за даним видом кредитування, зокрема надання АКІБ «УкрСиббанк» кредиту в іноземній валюті на тривалий строк із сплатою лише 15,00% (п'ятнадцять відсотків) річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Такі умови кредитування її цілком влаштовували і нею було прийнято рішення про отримання запропонованого АКІБ «УкрСиббанк» споживчого кредиту. Начальником відділення №150 Вінницького управління Подільського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON] було оформлено між ним та [PERSON] договір поруки №224533 від 20 серпня 2008 року і організовано укладення між ним та [PERSON]А договору іпотеки від 22 серпня 2008 року у приватного нотаріуса Барського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] Після оформлення вказаних правочинів було укладено між АКІБ «УкрСиббанк», в особі начальника відділення №150 Вінницького управління Подільського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON] та [PERSON]А договір про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року із змістом якого остання за її твердженням не ознайомилась. АКПБ «УкрСиббанк» було видано [PERSON] споживчий кредит, який нею було використано його за призначенням. [PERSON]А добросовісно виконувались умови зазначеного вище договору про надання споживчого кредиту, оскільки нею вчасно і у передбаченому правочином розмірі вносились до каси щомісячні платежі. Ознайомившись наразі із змістом договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року та діючим законодавством України [PERSON]А вважає, що вказаний правочин порушує її права споживача, свободи і законні інтереси громадянина, він і похідні від нього договори є недійсними, їй мають бути повернуті незаконно одержані кошти на його виконання та просить суд: визнати недійсним з 22 серпня 2008 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк», в особі начальника відділення №150 Вінницького управління Подільського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON] і нею договір про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року; стягнути з АКІБ «УкрСиббанк» на її користь всі кошти, що було проплачено нею йому на виконання укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», в особі начальника відділення №150 Вінницького управління Подільського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON] і нею договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року у сумі 212079,49 грн. (двісті дванадцять тисяч сімдесят девять грн. 49 коп.); зобовязати АКІБ «УкрСиббанк» прийняти від [PERSON] кошти, як реституцію за укладеним між АКІБ «УкрСиббанк», в особі начальника відділення №150 Вінницького управління Подільського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON] і [PERSON] договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року у сумі 217971,00 (двісті сімнадцять тисяч девятсот сімдесят одна грн. 00 коп.); визнати недійсним з 22 серпня 2008 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк», в особі начальника відділення №150 Вінницького управління Подільського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON] і нею договір іпотеки від 22 серпня 2008 року; зобовязати АКІБ «УкрСиббанк» внести у встановленому законодавством порядку до державного реєстру відомості про припинення дії укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», в особі начальника відділення №150 Вінницького управління Подільського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON] і нею договору іпотеки від 22 серпня 2008 року; визнати недійсним з 20 серпня 2008 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк», в особі начальника відділення №150 Вінницького управління Подільського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON] і [PERSON] договір поруки №224533 від 20 серпня 2008 року; стягнути з АКІБ «УкрСиббанк» на її користь витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 120,00 грн. (сто двадцять грн. 0 коп.); звільнити її від сплати судового збору у розмірі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот грн. 0 коп.) та стягнути його з АКІБ «УкрСиббанк» в дохід держави. На ствердження наведених доводів [PERSON]А надано суду письмові докази (документи): копію договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року з додатком №1 (графік погашення кредиту); копію договору іпотеки від 22 серпня 2008 року; копію договору поруки №224533 від 20 серпня 2008 року; копію квитанції про отримання коштів згідно договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року; копії квитанцій про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року; квитанцію про сплату витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу . Допитана в судовому засіданні в якості позивача [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримала свої вимоги з мотивів викладених в скарзі, навівши обгрунтування та надавши докази. Представник відповідача [PERSON]позову не визнав , навівши обгрунтування та надавши докази . Третя особа [PERSON] позову не визнав, навівши обгрунтування та надавши докази .Зокрема він пояснив суду , що договір був укладений добровільно . Позивачка з умовами була ознайомлена . Власних позовних вимог не заявив . Суд вислухавши сторони, третю особу, вивчивши матеріали справи, докази та давши їм оцінку встановив, що позов слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступних мотивів. Так, в судовому засіданні встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168. Згідно частин 1,2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Суд вважає, що укладений між АКІБ «УкрСиббанк», в особі начальника відділення №150 Вінницького управління Подільського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON] і [PERSON] договір про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року є правочином (договором про надання споживчого кредиту). Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця ; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У відповідності до пункту 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Згідно пункту 2 абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначається детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача. Відповідно до пункту 3.3. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 банки зобовязані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту. б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Пунктом 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 передбачено, що банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням. Згідно пункту 2 абзацу 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. АКІБ «УкрСиббанк» не надало суду бюлетень, довідку, повідомлення, тощо надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів згідно пункту 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168. АКІБ «УкрСиббанк» не довело суду попередження перед укладенням договору про надання споживчого кредиту [PERSON]А, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе вона і надання їй інформації щодо методики, яка використовується Банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Суд констатує, що з боку АКІБ «УкрСиббанк», в особі начальника відділення №150 Вінницького управління Подільського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON], в порушення частини 2, пункту 2 абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», пунктів 3.3, 3.4, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, було введено [PERSON]А в оману - надано їй свідомо недостовірну та неповну інформацію щодо умов кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, не повідомлено її про дійсні умови та розрахунки у письмовій формі, не попереджено її, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе вона, не надано їй інформації щодо методики, яка використовується Банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, не зазначено у кредитному договорі сукупну вартість кредиту, абсолютне значення подорожчання кредиту, вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу та обґрунтування вартості такої послуги і тим самим використано нечесну підприємницьку практику. Згідно частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до частин 1,2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Згідно пункту 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Суд констатує, що з боку АКІБ «УкрСиббанк», в особі начальника відділення №150 Вінницького управління Подільського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON], в порушення частини 1 статті 627 ЦК України, частин 1,2, пункту 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», було підготовлено та укладено із [PERSON] договір про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року з умовами (положеннями), які не враховують вимоги розумності та справедливості, покладають на [PERSON] жорсткі обовязки та створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на її шкоду, зокрема: 1) Пункт 1.1 договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року передбачає: «Банк зобовязується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, Долар США (USD), в сумі 45000,00 (сорок пять тисяч доларів США 00 центів), що дорівнює еквіваленту 217971,00 (двісті сімнадцять тисяч девятсот сімдесят одна грн. 00 коп.) гривень за курсом НБУ на день укладення Договору, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплати плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. Суд вбачає, що на день укладення договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року офіційний курс НБУ 1 гривні до 1 долара США становив 4,08 грн. (чотири грн. 8 коп.) Наразі офіційний курс НБУ 1 гривні до 1 долара США становить 7, 96 грн. (сім грн. 96 коп.). Тобто, курс збільшився на 3,88 грн. (три грн. 88 коп.) і сума основного зобовязання (тіла кредиту) приблизно збільшилась до 425257,15 грн. (чотириста двадцять пять тисяч двісті пятдесят сім грн. 15 коп.) і так само зросли пропорційно розміри винагороди Банку. Суд вважає, що пункт 1.1 договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року є несправедливим. 2) Пункт 1.3.1 договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року передбачає: «За користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 15,00% (п'ятнадцять відсотків) річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору». Суд вбачає, що реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту немає і після спливу 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, АКІБ «УкрСиббанк» вправі щомісячно змінювати розмір процентної ставки в сторону збільшення. Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з яким встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Суд вважає, що пункт 1.3.1 договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року є дискримінаційним і несправедливим. 3) Пункт 2.1 договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року передбачає: «З метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника Банком приймається: - застава нерухомості (будівлі/споруди/приміщення), а саме: 1) нежитлового приміщення «СалонКраси» вбудованого на першому поверсі пятиповерхового будинку, загальною площею 61,39 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Леніна,11, та є власністю [PERSON], код за ДРФО [NUMBER]. порука, а саме: 1) порука [PERSON], код за ДРФО [NUMBER]» Суд вбачає, що кредит забезпечується не тільки заставою нерухомого майна, а ще й порукою. Це не зважаючи на те, що за законодавством АКІБ «УкрСиббанк» і так має право звернути стягнення на майно [PERSON], якщо вартості заставленого майна не вистачить для покриття заборгованості. Суд вважає, що пункт 2.1 договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року є несправедливим. 4) Пункт 3.1.3 договору про надання споживчого кредиту № 11386156000 від 22 серпня 2008 року передбачає: «Банк має право

Outcome: approved