Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 14 вересня 1996 року перебуває з відповідачем у шлюбі. З 13 квітня 2005 року вона є інвалідом III групи, не працює, потребує постійного лікування та матеріальної допомоги. Відповідач залишив сім»ю, матеріально не допомагає їй, хоча працює і має достатній заробіток. Просила в судовому порядку стягнути з нього аліменти на своє утримання в розмірі частини його заробітку. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, в поясненнях послалась на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Відповідач позов не визнав з тих підстав, що позивач, будучи інвалідом III групи, може працювати та забезпечувати себе матеріально, її інвалідність не пов»язана з його протиправними діями. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно з»ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги і заперечення, об»єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 вересня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії I- БК № 345760, виданим виконкомом Росавської сільської ради Миронівського району Київської області 14 вересня 1996 року. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Частиною 2 та 3 цієї статті передбачено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Встановлено, що позивачу в період перебування її в шлюбі з відповідачем 1 травня 2010 року встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 344431, виданною 5 травня 2010 року. Інвалідність встановлена на строк до 1 травня 2012 року. Комісією було встановлено, що позивач є обмежено працездатною. Позивач перебуває у шлюбі з відповідачем, не працює, потребує постійного лікування. Із довідки управління Пенсійного фонду № 842 від 19.10.2010 року вбачається, що вона отримує пенсію по-інвалідності у розмірі, що не відповідає прожитковому мінімуму, встановленому законом. Вказані обставини свідчать про те, що позивач є такою, що має право на утримання та потребує матеріальної допомоги. Відповідач не проявляє турботу про позивача, не дивлячись на її правовий статус дружини, залишив сім»ю та проживає окремо. Суд зважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки працює та має достатній заробіток, що підтверджуєтться наданою ним довідкою про доходи № 1491 від 7 грудня 2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і у твердій грошовій сумі. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує той факт, що позивач не має повнолітніх дітей, отримує незначну допомогу від батьків-пенсіонерів, якої недостатньо для належного утримання та лікування, відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина. З урахуванням зазначених обставин суд вважає, що розмір аліментів, що підлягає стягненню на утримання позивача, може бути визначений у частці від заробітку відповідача, проте в розмірі 1/6 частини його заробітку. Відповідно до ч. 3 ст. 79 СК України якщо один із подружжя одержує аліменти у зв»язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідной строк без додаткового рішення суду про це. Зазначена норма свідчить про те, що закінчення строку інвалідності відповідно до висновку охорони здоров»я не є підставою для припинення виконання рішення суду про стягнення аліментів, якщо до органу державної виконавчої служби буде поданий документ про продовження інвалідності на новий строк. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом.. На підставі викладеного, ст.ст. 75, 79, 80, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved