Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

16.02.2010 року Вознесенський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах філії Вознесенського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 11 січня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 5, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у вигляді позичкового рахунку № 2233 в розмірі 450 000 гривень на 120 місяців в строк до 10 січня 2018 року, а останній зобов'язався вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 15 % річних (після зміни умов договору - 17 % річних) від суми залишку заборгованості. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є право позивача вимагати сплату неустойки та дострокового повернення всієї суми кредиту. В забезпечення виконання умов кредитного договору 11 січня 2008 був укладений договір іпотеки між банком та відповідачем за яким останній передав позивачу в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок № 11 по вул. Кравченка у м. Вознесенську, вартістю згідно експертної оцінки 653187 гривень; 11.01.2008 року на виконання зобов"язань щодо повернення кредиту позичальником був укладений договір поруки між банком та дружиною відповідача-Родік З.Г. Проте, позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним виконував не належним чином, в зв'язку з чим станом на січень 2009 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 450223,46 грн., що складається з суми поточного кредиту -371248,97 грн., суми простроченого кредиту - 33750грн., суми прострочених відсотків - 32118,63 грн., суми несплаченого супроводження - 1755,02 грн., суми пені - 4171,34 грн. та штрафу - 7179,50 грн. Враховуючи вказані обставини, позивач просив про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на майно, передане в іпотеку фізичною особою [PERSON] Ухвалою суду від 02.11.2010 року провадження по справі за позовом банку до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором було закрито зв»язку із відмовою позивача відносно неї від позову. В подальшому ВАТ "Державний ощадний банкУкраїни" збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] заборгованість по кредиту станом на 01.11.2010 року в загальному розмірі 519225,62 грн. Інші вимоги залишив незмінними. В судовому засіданні представник позивача помічник Вознесенського міжрайонного прокурора та представник банку [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. В судове засідання 07.12.2010 року відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з"явились, судом належним чином були повідомлені, причини неявки суду не повідомили. В судовому засіданні 02.11.2010 року представник відповідача [PERSON] зазначив, що прокурор взагалі не мав права звертатися до суду в інтересах ощадбанку, позивач мав звертатись до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та заперечував проти стягнення пені, оскільки строк звернення до суду з такою вимогою відповідно до вимог ст. 232 ГК України та ст. 258, 267 ЦК України минув. Вислухавши пояснення помічника Возенесенського міжрайонного прокурора та представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. 11 січня 2008 року Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі керуючого філії- Вознесенське відділення [PERSON] уклав з [PERSON] в письмовій формі договір про іпотечний кредит № 5 в якому сторони узгодили всі його умови. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк зобов'язався видати, а в подальшому надав позичальнику кредит на придбання житлового будинку № 11 по вул. Кравченка у м. Вознесенську в розмірі 450 000 грн. на строк до 10 січня 2018 року (а.с.6-8). Вказані обставини підтверджуються кредитним договором, кредитною заявкою позичальника про перерахування суми кредиту та платіжним дорученням про перерахування коштів. Позичальник зобов'язався щомісячно частинами повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 15 % річних (після укладення сторонами 01 грудня 2008 року додаткової угоди № 56 - 17 % річних) відповідно до узгодженого сторонами графіку. Згідно кредитного договору наслідками порушення його умов щодо своєчасного виконання зобов'язань позичальником є сплата ним банку пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також право банку вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. В забезпечення виконання умов кредитного договору з врахуванням усіх можливих подальших змін до нього 11 січня 2008 року також був укладений договір іпотеки: - між банком та [PERSON] , за яким останній передав позивачу в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок № 11 по вул. Кравченка у м. Вознесенську, вартістю за експертною оцінкою 653187 грн.; Відповідно до умов договору та вимог ст.ст. 546, 548-551, 1048-1050, 1054 ЦК України [PERSON] був зобов'язаний вчасно частинами повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування ним, а в разі порушення умов договору - сплатити пеню. Несвоєчасне повернення коштів не звільнило відповідача від обов'язку виконання зобов'язання, водночас ця обставина надала кредитодавцю право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та внесеня інших платежів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв'язку з цим станом на 01.11.2010 року заборгованість по кредитному договору становить 519225 гривень 62 копійки і на момент розгляду справи відповідач продовжує не виконувати своє зобов»язання, оплата по кредиту відсутня, тому розмір заборгованості лише зростає. Згідно ч 2 ст 1050 ЦК України з урахуванням порушень позичальника банк відповідно до п.п. 4.2.2, 5.2, 6.2 кредитного договору набув право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту та внесення інших платежів, передбачених договором. Пунктом 6.1 іпотечного договору від 11.01.2008 року сторонами обумовлено право іпотеко держателя звернення стягнення на предмет іпотекаи ( а.с. 9-13). Статею 35 Закону України "Про іпотеку" регламентовано, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що в зв'язку з порушенням [PERSON] своїх зобов'язань, 18.02.2009 року, 11.09.2009 року особисто отримав та заказною кореспонденцією ( а.с.17-19) йому направлено листи-претензії про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором і попереджено про можливість примусового стягнення заборгованості, в тому числі і шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, однак вимога позивача про усунення порушень основного зобов'язання відповідачами виконана не була. Відповідно до п. 3.1.3 та параграфу 6 іпотечного договору, що кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 33, ч. 1 ст .41 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Спосіб звернення стягнення обирає іпотекодержатель. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися й на підставі рішення суду. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" з дотриманням вимог цього закону. Предметом іпотеки є об'єкт нерухомого майна, що належать відповідачу [PERSON], вартістю згідно експертному висновку 653187 грн. Загальна сума поточної та простроченої заборгованості за кредитним договором станом на 01.11.2010 року складає 519 225,62 грн. Суд вважає, що спосіб захисту прав, обраний позивачем є еквівалентним об`єму його порушених прав і задоволення позовних вимог буде справедливим. \~ Суд враховує співмірність заборгованості з вартістю іпотечного майна і вважає необхідним звернути стягнення на предмет іпотеки для повного задоволення вимог кредитора за основним зобов'язанням достатнім є звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок № 11 по вул. Кравченко у м. Вознесенську, вартістю 653187грн., що належить [PERSON] Доводи представника відповідача про необхідність застосування ч 3 ст 267 ЦК України до вимог щодо стягнення пені суд вважає безпідставними з урахуванням того, що неустойка ( штраф, пеня) відповідно до глави 49 ЦК України є засобом цивільно-правової відповідальності згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, враховуючи її компенсаційну природу, стягується за правилами основного грошового боргу. Суд з урахуванням положення ч 3 ст 551 ЦК України може зменшити розмір пені, але враховуючи ступінь невиконання зобовязання боржником, співмірність боргу вартості іпотечного майна, розмір пені , вважає застосування даної норми неправомірним. З відповідача на користь держави має бути стягнуто відповідно до вимог п 1 ч 1 ст. 80, ст.81 ЦК України судові витрати з урахуванням категорії справи та розміру задоволеної частини вимог.

Outcome: approved