overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

У листопаді 2010р. ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електроенергію. Зазначивши, що [PERSON] проживає з адресою: [ADDRESS], та є абонентом ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» як споживач електроенергії, проте, при перевірці дотримання вимог діючих правил користування електроенергією для населення за вказаною адресою, були виявлені порушення, в зв'язку, з чим заподіяно збиток позивачу на суму 2044,37 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму збитку на користь ВАТ ЕК «Миколаївобленерго». В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та пояснив, що працівниками ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» було встановлено порушення відповідачкою Правил споживання енергії, а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до власної електромережі схованою електропроводкою поза приладом обліку, у зв'язку з чим. позивачу заподіяний збиток. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень доводам позивача не надала. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] проживає у квартирі 2 багатоквартирного будинку 28-а по вул. Електронна в м. Миколаєві. Даний будинок підключений до системи централізованого енерго-, водо- і теплоенергопостачання. Всі мешканці будинку, включаючи і відповідачку, є споживачами ВАТ ЕК «Миколаївобленерго». 17.08.2010р. працівниками «Миколаївобленерго», була проведена технічна перевірка та складений Акт № Ю-7056 про порушення Правил користування електроенергією, виражених у самовільному підключенні електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до власної електромережі схованою електропроводкою поза приладом обліку. 19.08.2010р. вказаний акт був розглянутий комісією та сума збитків нарахована згідно Методиці затвердженої Постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006р. (яка застосовується у разі виявлення порушення ПКЕЕн), що складає 2044,37 грн. Таким чином, посилаючись на вищевикладене, оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» підлягають стягненню витрати на ІТЗ процесу в сумі 120 грн. та судовий збір за подачу позову в сумі 51 грн. На підставі ст.ст. 525, 1166,1193 ЦК України, ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику»;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

11.11.2010р. ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, вказавши, що 03.02.2009р. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «RENAULT PRAVIUM», д/н [NUMBER], рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці маневру, в звязку з чим допустив наїзд на залізобетонну опору електромереж, яка є власністю ВАТ ЕК «Миколаївобленерго». Внаслідок вказаної події позивачу було заподіяно шкоди у розмірі 4255 грн. Оскільки, на думку позивача збиток нанесено з вини відповідача просив суд стягнути матеріальну шкоду у розмірі 4255 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 03.02.2009р. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «RENAULT PRAVIUM», д/н [NUMBER], рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці маневру, в зв'язку з чим допустив наїзд на залізобетонну опору електромереж, яка є власністю ВАТ ЕК «Миколаївобленерго». Факти здійснення правопорушення [PERSON] підтверджується Протоколом про адміністративне правопорушення серії АД № 395728 за ст. 124 КУпАП. В результаті зазначеної події ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» було заподіяно шкоди у розмірі 4255 грн; (арк. цив. справи 4,6-14). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на ІТЗ процесу у розмірі - 120 грн. На підставі ст.ст.1 166,1167,1187 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 листопада 2010 року, після чого 24 грудня 2010 року з уточненим позовом звернувся в суд до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2008 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у них не склалося. Унаслідок втрати почуття поваги та любові один до одного вони припинили шлюбні відносини півроку назад та з того часу проживають окремо за різними адресами, не ведуть спільного господарства, оскільки вони зовсім різні люди, у них різні інтереси і прагнення у житті, спроби до примирення позитивного результату не дали. Вважає, що сімейні відносини між ними поновити не можливо, їх сім`я розпалася остаточно, а тому збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Місце проживання дитини просив визначити з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив суд розірвати шлюб, так як втрачені почуття любові та поваги до дружини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 грудня 2008 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб сторін виявився невдалим, вони втратили почуття поваги і любові один до одного, просили суд не призначати їм строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вони проживають окремо один від одного тривалий час сімейних стосунків не підтримують, так як не знаходять порозуміння між собою, шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, чого вони не заперечували у судовому засіданні. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання дитини за домовленістю сторін визначає з матір`ю та на прохання відповідача відновлює її дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

В вересні 2010 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 15 березня 2008 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 79. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені з 2009 року, спільне господарство не ведеться та відновлення подружніх відносин із збереженням сім`ї неможливо у зв`язку зі зловживанням відповідача спиртними напоями і, як наслідок цього, систематичними та регулярними сварками і конфліктами на побутовому рівні, втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.І ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 15.03.2008 року, який був зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актова запис № 79. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з 2009 року, спільне господарство вони не ведуть, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, мідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу ,має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні позивач - [PERSON] , висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 2 листопада 1990 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого дітей не мають, сімейне життя не склалося, оскільки з початку спільного проживання в їх відносинах не було взаємоповаги та взаємопорозуміння, більше восьми років проживають окремо, сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 - 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 2 листопада 2008 року відділом РАЦСу Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1759. Від шлюбу у сторін дітей не має. Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивачки, наданими копією свідоцтва про шлюб. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини. Так, позивачка посилається на те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сім`ї є не можливим. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивачка заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а про надання строку для примирення позивачка клопотань не заявляла, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання підлягають до задоволення. Також, суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 24.09.1983 року Киківською сільською радою, Новоград-Волинського району, Житомирської області, актовий запис № 27. Від шлюбу мають повнолітніх дітей [PERSON], 23.08.1984 року народженя, та [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у звязку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння та кохання. Крім того, фактично не проживають як сімя. 05 жовтня 2010 року в судовому засіданні було винесено ухвалу про надання строку для примирення тривалістю 3 місяці. Однак сторони у зазначений судом строк не примирилися. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, заперечує проти розірвання шлюбу. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.09.1983 року Киківською сільською радою, Новоград-Волинського району, Житомирської області, актовий запис № 27, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4). Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя. Прізвище після розірвання шлюбу позивачка вирішила залишити «Михалюк»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~08.09.2009 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю будівель, розташованих в м.Татарбунари по вул.Степова, №1 Одеської області. Позивачка вказує, що як гарантію їхньої домовленості відповідач надав їй розписку про отримання від неї передплати за укладення в майбутньому договору купівлі-продажу, за якою позивачка передала [PERSON] кошти в розмірі 50 000 гривень, а він зобов'язався до 01 січня 2010 року оформити договір купівлі-продажу нотаріально. Однак, до теперішнього часу відповідач не виконав своїх зобов'язань та не оформив договір купівлі-продажу. У звязку з вищевказаним, позивачка просить стягнути з відповідача 50 000 гривень, як переплату за продаж нерухомого майна. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, надала заяву в якій просила слухати справу у її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання також не з'явився, однак надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії розписки (а.с.12) відповідач [PERSON]отримав від [PERSON] 50 000 гривень, як передплату за укладення договору купівлі-продажу та зобов'язався оформити його нотаріально до 01.01.2010 року. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В силу ст.693 ч2 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з ч2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. В судовому засіданні судом з достовірністю встановлено, що позивачка передала відповідачу 50 000 гривень, як передплату за укладення відповідачем договору купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально. Відповідач , в порушення домовленності з позивачкою, згідно письмової розписки від 08.09.2009 року, належним чином не уклав договір купівлі-продажу нерухомого майна, тому суд вважає, що він має повернути отриманні ним кошти в сумі 50000 грн як передплату за дане майно позивачці [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-20 00:00:00

У грудні 2010 року до суду надійшла позовна заява Кредитної спілки «Аккорд» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що між позивачем та [PERSON] 07 жовтня 2005 року укладено кредитний договір №02645 в сумі 10883,03 грн. з терміном повернення до 10.04.2007 року. Позивач свої зобовязання виконав. Відповідач не виконав зобовязання по кредитному договору, тому загальна сума заборгованості становить 16893,44 грн. Позивач у судове засідання не зявився, направивши клопотання про розгляд справи про його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, прізвище якої, згідно наданого паспорту [PERSON], у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності, у межах якої особа може звернутися до суду. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та [PERSON] 07 жовтня 2005 року укладено кредитний договір №02645 в сумі 10883,03 грн. з терміном повернення до 10.04.2007 року. Згідно кредитного договору погашення відповідної частини кредиту повинно здійснюватися позичальником щомісяця у розміри та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів шляхом поповнення поточного рахунку у валюті шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів, а також плати за обслуговування кредиту. Свої зобовязання щодо сплати суми отриманого кредиту і відсотків за користування ним, а також пені за порушення строків їх повернення, відповідач не виконав, тому на момент подачі позову до суду сума заборгованості становить 16893,44 грн., у т.ч.: · заборгованість за кредитом 10883,03 грн.; · відсотків за користування кредитом 568,89 грн.; · пеня 5441,52 грн. У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. Дослідивши матеріали справи та враховуючи, що строк позовної давності для звернення позивача до суду закінчився 10.04.2010 року, про що відповідачем зроблено заяву до винесення судом рішення, а позивач звернувся до суду із даним позовом 01.12.2010 року та не надав доказів поважності пропуску строків позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-20 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 20 листопада 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис №496. В обгрунтування вимог посилається на те, що сімейне життя не склалося, так як у них виявились протилежні погляди на шлюб та сімю, в результаті чого між ними виникали сварки, які переросли у глибокий сімейний розлад. Ведення спільного господарства припинено. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач позов підтримала та надала аналогічні пояснення. Відповідач позов визнав в повному обсязі, в наданні строку для примирення не має необхідності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 листопада 1999 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про шлюб а.с. 6). Судом достовірно встановлено, що між сторонами припинені шлюбні стосунки та не ведеться спільне господарство. Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Розяснивши наслідки визнання позову, передбачені ст.174 ЦПК України, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється власником квартири, розташованої за адресою: м. Лебедин пров. Верстатників, 5/85 Сумської області. В 2005 році в даному помешканні була зареєстрована відповідачка, яка там фактично не проживала жодного дня. Дані обставини порушуються права та інтереси позивача, а саме перешкоджають йому у вирішенні різних житлово-побутових питань. Тому він просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, причину неявки не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином. Відповідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідачки. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що позивач є їх сусідом, мешкає він в квартири по пров. Верстатників, 5/85 м. Лебедин тривалий час один і вони не памятають щоб в його помешканні проживала громадянка [PERSON] Вислухавши позивача, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце житлові правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло (а.с. 6) та згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 8) позивач являється власником квартири, розташованої за адресою: м. Лебедин пров. Верстатників, 5/85 Сумської області. На даний час в цьому помешканні значиться зареєстрованою [PERSON], яка там фактично не проживає. З довідки КП «Лебединська ЖЕК виконавчого комітету Лебединської міської ради»Сумської області (а.с. 13) вбачається, що позивач з 2007 року в квартирі мешкає один. Дані обставини також ствердили свідки [PERSON] та [PERSON], які показали, що відповідачка в помешканні, належному позивачеві, не проживала взагалі. Таким чином встановлено, що [PERSON] житловим приміщенням в м. Лебедин по пров. Верстатників, 5/85 не користується, але значиться там зареєстрованою, що суперечить інтересам позивача. Згідно вимог ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Тому суд вважає необхідним вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved