Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] відділ ДВС Чернігівського міського управління юстиції про визнання права власності на майно, виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту, в якій просить визнати право власності на майно: стіл компютерний, вартістю 200 грн., DVD програвач PHILIPS моделі DVD 3011/51, вартістю 150 грн., телевізор TOSHIBA з серійним номером 71А08254, вартістю 400 грн., виключити з акту опису та арешту майна, а також звільнити з-під арешту майно: стіл компютерний, вартістю 200 грн., DVD програвач PHILIPS моделі DVD 3011/51, вартістю 150 грн., телевізор TOSHIBA з серійним номером 71А08254, вартістю 400 грн., судові витрати покласти на відповідачів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.06.2003 року Деснянським районним судом м. Чернігова виданий виконавчий лист № 2-4190 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 09.06.2003 року до її повноліття. 23.12.2010 року державний виконавцем [PERSON] відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції [PERSON] складений акт опису й арешту майна серія АА № 652640, згідно з яким було описано та накладено арешт на наступне майно, що знаходилося у квартирі за адресою м. Чернігів, вул.. Попудренка, 1/7: стіл компютерний, вартістю 200 грн., DVD програвач PHILIPS моделі DVD 3011/51, вартістю 150 грн., телевізор TOSHIBA з серійним номером 71А08254, вартістю 400 грн.. Позивач вважає, що накладення арешту на вказане майно є незаконним, оскільки воно належить їй на праві приватної власності, про що вона повідомила державному виконавцю Шестаку Я.В. під час складання акту опису ц арешту майна. Крім того, державним виконавцем Шестаком Я.В. не дотримані вимоги п.5.6.6 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 74/5 від 15.12.1999 року, а саме, в акті опису й арешту майна не вказані відмінні ознаки кожного внесеного в акт предмету. Так, описаний телевізор TOSHIBA моделі 14CJ1RB з серійним номером 71А08254; описаний стіл компютерний бежевого кольору, прямокутної форми, має чотири висувні шухляди, вмонтовані тумби під принтер та процесор, висувну полицю під клавіатуру. DVD програвач PHILIPS та телевізор TOSHIBA, зазначені в акті опису й арешту майна, придбані позивачем за власні готівкові кошти на початку 2008 року за обявою. Оскільки продавцем була приватна особа, речі були до цього у користуванні, то договір був усним. Будь-які документи на підтвердження укладення договору не складалися. На даний час позивач не може пригадати особу, у якої позивач придбала DVD програвач PHILIPS та телевізор TOSHIBA, у обяві мався лише номер мобільного телефону, який позивач не зберегла. Зазначений у акті опису й арешту майна компютерний стіл подарований позивачу на початку 2008 року [PERSON], оскільки нею придбаний інший. З відповідачем [PERSON] позивач познайомилася влітку 2008 року, за його пропозицією з початку 2009 року позивач тимчасово проживає у квартирі за адресою м. Чернігів, вул.. Попудренка, 1/7. Після вселення позивачем до вказаної квартири у найменшій кімнаті встановлені меблі, побутова техніка. Також у іншій кімнаті встановлений компютерний стіл, побутова техніка на кухні, серед цього майна і те, що вказане в акті опису і арешту майна. Вказані в акті опису й арешту майна речі придбані позивачем за результатами вчинення правочинів, які не потребують обовязкової передбаченої законом форми, право власності позивача на це майно можуть підтвердити її знайомі. Позивач боргових зобовязань не має перед [PERSON], а відповідно позбавлення її майна в рахунок погашення грошових зобовязань за [PERSON] є протиправним позбавленням права власності, що забороняється законом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що телевізор та DVD програвач було придбано в 2008 році за оголошенням, телефону бувшого власника речей немає, компютерний стіл був подарований [PERSON] трішки пізніше в 2008 році. З відповідачем [PERSON] позивач познайомилася наприкінці 2008 року і вже 2 роки вони мешкають разом, позивач завезла до квартири відповідача власні речі, і тому числі і майно, яке описано. В грудні 2010 року був складений акт опису майна, коли складався акт, позивач повідомляла, що майно її, хоча описане майне належить їй. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що вказане майно йому не належить, а належить позивачу. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що арешт на вказане майно було накладено, оскільки позивачем не було надано документи на право власності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дані речі належать позивачу, телевізор та DVD вона купила, а компютерний стіл позивачу подарувала їх спільна подруга, на той час позивач ще не була знайома з [PERSON] [PERSON] речі знаходяться в квартирі [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона дружить з позивачем, пояснила, що телевізор та DVD позивач купувала сама, а компютерний стіл позивачу було подаровано нею. Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволені вимог слід відмовити, з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України „Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що описане майно не належить відповідачу [PERSON], а належить їм на праві приватної власності, оскільки у 2008 році телевізор та DVD програвач були придбані нею у фізичної особи у якої вони раніше були в користуванні, а компютерний стіл подарований [PERSON], її доводи підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] і сам відповідач [PERSON] заперечував факт належності йому описаний речей. Проте, сама по собі наявність гарантійного талону TOSHIBA у позивача не свідчить про те, що вона є власниками цієї речей і не можна також брати до уваги як беззаперечний доказ обґрунтованості позовних вимог покази свідків [PERSON], [PERSON], відповідача [PERSON] оскільки сукупність наведених доказів не дає правових підстав вважати, що позивачу на праві особистої приватної власності належить описане державним виконавцем майно. Таким чином, відповідно до положень ст. ст. 391, 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, та з урахуванням того факту, що відсутні належні та допустимі докази належності позивачу на праві особистої приватної власності описаного в акті опису й арешту майна серії АА № 652640 від 23 грудня 2010 року майна, суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, а отже відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на описані речі та виключення їх з акту опису. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 43 грн. 50 коп. виходячи із розміру визначеному п.а ч.1 ст. 3 Декрету КМ України «Про Державне мито» - 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Outcome: approved