Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором купівлі-продажу. Свої вимоги позивач [PERSON] , в позовній заяві, обгрунтував тим, що в березні 2007 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі- продажу меблів, в вигляді розписки,згідно якого відповідачка по справі отримала у нього меблі на суму 38520 гривень та зобов`язалася оплатити вартість товару на протязі 45 календарних днів, про що написала відповідну розписку. В 2008 році позивач звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення 38520грн, однак ухвалою суду йому було відмовлено у прийнятті позовної заяви у зв`язку з непідвідомчістю цього спору господарським судам. Так як до теперішнього часу відповідачка не виконує умов договору і не сплачує коштів за отриманий товар, то він вимушений звернутись до суду з проханням стягнути з відповідачки суму у .'8520 гривень та всі понесені ним судові витрати та витрати за ІТЗ судового процесу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] проти задоволення позову заперечував, та вказуючи на те що не надано аніякого позивачем доказу про те що відбувалась передача меблів від позивача до відповідача, щодо підпису на претензії від 09.07.2007 року то цей підпис свідчить лише про те що відповідачка отримала надану їй претензію. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника відповідачки, особисто позивача, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, та розписки [PERSON] 2 березня 2007 року зобов`язалась повернути протягом 45 календарних днів, тобто до 15.04.2р року суму 38520 гривень отриманих у вигляді товарного кредиту - міблів, отрг нею у січні 2007 року. Оригінал розписки оглядався судом у судовому засідайн: Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, у відповідності до вимог частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. При цьому, зазначений договір не був договором купівлі-продажу з розстрочкою платежу, оскільки оплата повинна бути здійснена одноразово. На момент розгляду справи доказів оплати коштів боржником за придбаний товар у суду не має, також як і не має доказів вручення товару покупцеві . Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів, у т.ч. безпосередньо з актів цивільного законодавства^. 2 ст. 509 ЦК України). За змістом вимог ст. 545 ЦК України, підтвердженням виконання зобов`язання є видача розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі. Згідно до ст. 2 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 1 червня 2000 року N 1776-111. розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі- продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Судом встановлено, що 02 березня 2007 року згідно розписки [PERSON] зобов`язалася в строк до 15.04.2007 року повернути [PERSON] гроші у розмірі 38520 гривень. За змістом розписки від 02 березня 2007 року відсутні докази отримання позивачем і повернення відповідачем коштів на виконання цієї розписки в сумі 38520 грн.. також як і відсутні докази отримання відповідачкою і вручення позивачем меблів на виконання цієї розписки в сумі 38520 грн. Зазначення у розписці про отримання меблі у січня 2007 року не може бути визнано доказом виконання зобов`язання. У судовому засіданні суддею було запропоновано, проте позивач не надав до суду належних доказів передачі меблів відповідачці (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, письмова розписка тощо) з яких вбачалось би що відповідачка отримала меблі у позивача на суму у розмірі 38520 грн. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Обов`язок доведення\~обставин,\~на які\~позивач посилається\~як на\~підставу для\~задоволення свого\~позову,\~покладено саме\~на позивача\~(ст.11,\~60\~ч.І\~ЦПК).\~Тобто,цивільно-процесуальне законодавство України покладає на позивача обов`язок довести наявність обставин для задоволення позову. Позивачем ніяких доказів, щодо передачі меблів відповідачці надано не було. За таких обставин суд вважає вимоги позивача не обґрунтованими. Також строк позовної давності, відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України згідно до розписки від 02.03.2007 року сплив 15.04.2010. Однак як вбачається з матеріалів справи (а.с.6) є претензія щодо не сплати боргу [PERSON] до [PERSON] від 09.07.2007 року на якій відповідачка поставила свій підпис 22.08.2007року. Однак аніяких дій щодо виконання вказаної претензії не здійснила. Також підпис на претензії не може свідчити доказом визнання відповідачкою свого боргу або іншого обов`язку, тому як на ньому окрім дати та підпису [PERSON] більш нічого не зазначено, окрім дише того що 22 серпня 2007 року вказану претензію позивача по справі відповідачка по справі отримала. Також в 2008 році позивач звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення 38520грн, однак ухвалою суду йому було відмовлено у прийнятті позовної заяви у зв`язку з непідвідомчістю цього спору господарським судам, також у квітні 2010 року [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкас з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором купівлі - продажу, однак ухвалою суду від 11.05.2010 року йому було повернуто позовну заяву для подання до суду за місцем проживання відповідача. Згідно до ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України строки позовної давності у межах яких особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права становить три роки. Відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором купівлі-продажу не підлягають задоволенню, через пропуск позивачем строку позовної давності. Зважаючи на вимоги ст. 88 ЦПК України не підлягають вимоги про стягнення на користь позивача сплачених ним судових витрат.

Outcome: dismissed