Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

Позивач відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України, від імені якого діє філія Славутське відділення № 2906 звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на заставне майно, відповідно до якого просить в рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться в місті Славута по вулиці Злагоди, 35-А, належний [PERSON] на праві власності, виселити відповідачів та їх дітей з даного будинку, а також стягнути з відповідачів в солідарному порядку борг за кредитним договором № 1429 від 21 травня 2008 року в сумі 1275479 гривень 34 копійки. Зокрема, позовні вимоги мотивовано тим, що між ВАТ «Державний ощадний банк України, від імені якого діє філія Славутське відділення № 2906 та відповідачкою [PERSON] 21 травня 2008 року укладений кредитний договір № 1429, відповідно якого Банк надав відповідачці кредитні кошти в сумі 1000000 гривень строком на 10 років на споживчі цілі зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 19,5 % на рік, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 21.05.2018 року. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що зобовязання відповідачки [PERSON] за кредитним договором забезпечено договором іпотеки №б\\н від 21 травня 2008 року, згідно якого відповідачка [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок в м.Славута, по вул. Злагоди (до перейменування вул. Артема), 35-А, та земельну ділянку, площею 975 кв.м., на якій розташований житловий будинок, які належить відповідачці [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 14 січня 2007 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 126926 від 7 травня 2007 року. Крім іпотеки, кредитний договір забезпечений договором поруки, укладеним із відповідачем [PERSON] № 1429 від 21 травня 2008 року. Вказуючи на повне виконання Банком зобовязань за кредитним договором в повному обсязі, позивач просить стягнути борг за кредитним договором шляхом звернення стягнення на будинок та земельну ділянку, виселити відповідачів з будинку, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги банку не визнав, заперечив проти їх задоволення, в обґрунтування заперечень пояснив, що кредитні зобовязання між відповідачами та банком діють до 2018 року, у відповідачів виникли тимчасові труднощі із виплатою боргу, але вони не відмовляються від виконання взятих на себе зобовязань. Звернення стягнення на будинок, в якому проживають відповідачі, поставить їх в негативні умови, в тому числі будуть порушенні права двох малолітніх дітей. Представник залученої до участі у справі в якості третьої особи Славутської міської ради в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог банку, посилаючись на те, що в разі задоволення позову будуть порушенні майнові і житлові права двох малолітніх дітей відповідачів. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, свідка [PERSON], всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 21 травня 2008 року укладений кредитний договір № 1429, відповідно до умов якого банк надав відповідачці [PERSON] кредитні кошти в сумі 1000000 гривень на строк до 21 травня 2018 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 19,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зобовязання відповідачки [PERSON] за кредитним договором забезпечено договором іпотеки № б/н від 21 травня 2008 року, згідно якого відповідачка [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок в м.Славута, по вул. Злагоди (до перейменування вул. Артема), 35-А, та земельну ділянку, площею 975 кв.м., на якій розташований житловий будинок, які належить відповідачці [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 14 січня 2007 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 126926 від 7 травня 2007 року. Крім іпотеки, кредитний договір забезпечений договором поруки, укладеним із відповідачем [PERSON] № 1429 від 21 травня 2008 року. Суд встановив, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит в розмірі 1000000 гривень, але відповідачка в порушення умов кредитного договору не виконала свої зобовязання і станом на 3 листопада 2010 року заборгованість відповідачки, згідно розрахунку позивача становить 1275479,34 гривень. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів, суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦК України та нормами Законів України Про іпотеку і «Про захист дитинства». Так, відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Матеріалами справи підтверджено, що орган опіки і піклування Славутської міської ради своїм рішенням № 4/8 від 6 травня 2008 року надав дозвіл відповідачці [PERSON] на передачу в іпотеку нерухомого майна житлового будинку по вулиці Злагоди, 35-А, право користування яким належало малолітнім дітям, отримавши згоду дідуся малолітніх дітей [PERSON] щодо надання для проживання малолітнім дітям власного житла в селі Голики, Славутського району, Хмельницької області на випадок відчуження будинку, що передавався в іпотеку. Діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні із власником або наймачем. Захист прав дітей, у тому числі захист та забезпечення дотримання житлових та майнових прав, здійснюється відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини, ст. 177 Сімейного кодексу України, ст.ст. 31, 32 Цивільного кодексу України, ст.ст.17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини» тощо. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку, охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. У частині 4 ст.29 Цивільного кодексу України зазначається, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Батьки управляють майном, майновими правами які належать дитині, з обовязковим врахуванням потреб та інтересів дитини. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договорів кредитування та іпотеки, на невиконання умов яких посилається позивач, вказані вимоги закону не були дотриманні, оскільки при відчужені будинку, право на користування яким мають малолітні діти будуть порушені їх права щодо місця проживання малолітньої дитини, щодо санітарно-гігієнічних та побутових умов. Зокрема, в судовому засіданні сам представник органу опіки і піклування Славутської міської ради [PERSON] просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити, посилаючись на те, що кредитні зобовязання між сторонами відповідно до договору діють до 2018 року, а звернення стягнення на будинок, в якому проживають відповідачі та їх малолітні діти негативно вплине на умови проживання малолітніх дітей, чим будуть порушенні їх права. Позиція представника органу опіки та піклування повністю узгоджується із поясненнями відповідача [PERSON], з яких слідує, що у відповідачів відсутнє будь-яке інше житло, крім будинку по вул.Злагоди, 35-А, в місті Славута. Місцем проживання малолітніх дітей, є місце проживання їх батьків, а тому будинок дідуся [PERSON] в селі Голики не може забезпечити конституційне право малолітніх дітей на житло. Вирішуючи питання про звернення стягнення на земельну ділянку в м.Славута по вул.Злагоди, 35-А, що належить відповідачці [PERSON], суд бере до уваги вимоги ст.139 ЗК України, згідно яких неприпустимим є звернення стягнення на земельні ділянки за рішенням суду в разі невиконання боржником зобовязань за договором позики та іншими зобовязаннями з одночасним припиненням на них права власності і визнанням права власності за кредитором. Крім того, з кредитного договору № 1429 вбачається, що він укладений між сторонами 21 травня 2008 року з терміном остаточного погашення 21 травня 2018 року. В суді також встановлено, що заборгованість у відповідачів виникла у звязку із важким матеріальним станом, повязаним з фінансовою кризою, проте вони не відмовляються від виконання своїх кредитних зобовязань, а відтак суд, зваживши на виняткові обставини справи - наявність у відповідачів малолітніх дітей, позицію органу опіки та піклування Славутської міської ради та з метою захисту житлових прав неповнолітніх дітей, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову в частині дострокового погашення заборгованості, шляхом стягнення суми боргу та відмови в задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на заставне майно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial