Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

В квітні 2010 року [PERSON] звернувся з позовом до приватного підприємці [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу, стягнення матеріальних збитків та моральної (немайнової) шкоди. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 07 жовтня 2009 року ним в магазині «Vector» по [ADDRESS] у фізичної особи-підприємця [PERSON] придбані вхідні металеві двері ТМ «Fortezza», розміром 1200 х 2050 мм, вартістю 2300 гривень. Того ж дня працівниками салону-магазину двері були встановлені в його квартирі [ADDRESS] , за що він заплатив 250 гривень. Через декілька днів, коли була знята захисна плівка, виявлено, що двері мають істотний недолік, оскільки дві частини двері мають абсолютно різний відтінок. По його заяві в телефонному режимі про виявлені недоліки, вимогу заміни двері, або розірвання договору купівлі-продажу, 08 листопада 2009 року представником відповідача був підтверджений дефект товару і останній запевнив, що до кінця 2009 року двері будуть замінені на нові аналогічної моделі. Однак данні обіцянки до цього часу не виконані. До того ж проявився ще один недолік товару - порушення гумової ізоляції, що при зниженні температури повітря призвело до додаткових витрат на оплату опалювання квартири. В подальшому, незважаючи на його неодноразові звернення до відповідача [PERSON] , Управління у справах захисту прав споживачів та органи міліції по питанню врегулювання спірних правовідносин, [PERSON] продовжує злісно ухилятися від виконання гарантійних зобов`язань. Посилаючись на зроблений ним розрахунок, [PERSON] , який підтримав позовні вимоги, в судовому засіданні просив розірвати договір купівлі-продажу від 07 жовтня 2009 року, стягнути з ФОП [PERSON] вартість дверей у розмірі 2300 гривень; 250 гривень, сплачених за їх встановлення, 2270 гривень неустойки за несвоєчасне виконання гарантійних зобов`язань, 460 гривень компенсації за непередбачені витрати на опалення житлового будинку, грошову компенсацію моральної (немайнової) шкоди в розмірі 100 гривень та понесені ним судові витрати у розмірі 120 гривень. Представник третьої особи - Управління у справах захисту прав споживачів у Миколаївської області у судове засідання не з`явився та в своєму клопотанні від 06.10.2010 р. за № 1120/01-4 просив розглядати справу без участі представника управління. У зазначеному клопотанні юрист управління Коваленко Н.М., посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 та ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», підтримав вимоги позщвача [PERSON] в частині розірвання договору купівлі-продажу дверей, стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 2300 гривень, затрачених на їх придбання, та неустойки в розмірі 1% вартості товару за кожен день затримки виконання вимог щодо усунення недоліків. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилася у судове засідання; про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином повідомлена; про причину своєї неявки до суду не повідомила; заяв та заперечень на позов не надала, тому за згодою позивача та у відповідності до вимог ст.ст. 224 та 225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В процесі розгляду справи встановлено, що 07 жовтня 2009 року між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] укладений договір купівлі-продажу вхідних металевих дверей моделі «Fortezza», розміром 1200 х 2050 мм та вартістю 2300 гривень. Цей юридичний факт підтверджується дослідженим гарантійним талоном фірми продавця - салону - магазину «Vector», з підписом та печаткою самого продавця - відповідача [PERSON] . Та обставина, що після встановлення дверей позивачем, а потім 08 листопада 2009 року і представником салону-магазину «Vector» зафіксовані суттєві недоліки придбаного товару, підтверджується заявою [PERSON] , яка 06 січня 2010 року прийнята працівником салону-магазину «Vector» Одробинським; зареєстрованою 22 січня 2010 року заявою позивача до Миколаївського обласного управління у справах захисту прав споживачів та відправленою по пошті 18 березня 2010 року претензією на адресу приватного підприємця [PERSON] . У зазначеній претензії [PERSON] вимагав невідкладно, але не пізніше 14 днів, виконати гарантійні зобов`язання, або розірвати договір та повернути сплачену за товар грошову суму. Як встановлено судом, вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо виконання гарантійних зобов`язань до теперішнього часу не виконані, а відповідач на заяву та претензію позивача відповіді не надала. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, а також безпеку продукції. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості. Згідно ч. 1 ст.7 Закону виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Згідно ч.І ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1)пропорційного зменшення ціни; 2)безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3)відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1)розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2)вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Істотний недолік недолік, який робить неможливим чи недопустимий використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) \~ \~ \~ \~він взагалі не може бути усунутий; б) \~ \~ \~ \~його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) \~ \~ \~ \~він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Недолік, що проявився в товарі під час гарантійного терміну, є таким, що виник з вини продавця, усунути його неможливо. Таким чином зазначений недолік визнається судом як істотний. Його наявність надає споживачу право вимагати від продавця заміни товару на такий же або аналогічний з числа наявних у продавця або розірвання у відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України договору купівлі-продажу та відшкодування коштів, сплачених за товар. Крім того, ч. 9 ст. 8 Закону передбачено право споживача на отримання неустойки в розмірі 1 % вартості товару за кожен день затримки виконання вимог щодо усунення недоліків. З огляду на ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», на день звернення позивача до суду, тобто на 09 квітня 2010 року, відповідачем не виконувались гарантійні зобов`язання з 06 січня 2010 року або 93 дні. Враховуючи вартість дверей (2300 гривень) та неустойку у розмірі 1% вартості товару за кожен день просрочки невиконання зобов`язання, загальна сума неустойки, яка підлягає стягненню , дорівнює 2139,00 гривень. Вимоги позивача про стягнення з ФОП [PERSON] моральної (немайнової) шкоди у розмірі 100 гривень не протирічать ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, оскільки продаж [PERSON] неякісного товару та фактична відмова відповідача виконувати гарантійні зобов`язання потягом року погіршили умови проживання сім`ї позивача та спричинили моральні страждання. Що стосується вимог щодо стягнення компенсацій за непередбачені витрати на опалювання житла у розмірі 460 гривень та витрат на встановлення дверей в розмірі 250 гривень, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки в порушення вимог ст.. 60 ЦПК України позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Так, представлені [PERSON] квитанцій про збільшення оплати за користування газом на опалення приміщень не підтверджують причинного зв`язку з використанням та придбанням ним неякісних дверей, а посилання позивача на додаткові витрати у зв`язку із встановленням дверей працівниками салону - магазина не підтверджено доказами. У відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України понесені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають стягненню на його користь з відповідача [PERSON] , а державне мито підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial