Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-05 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит»звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором № 15-34228-22 від 09.06.2008 року про відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка виникла станом на 01.12.2010 рік та складається з заборгованості за кредитом 6116,01 гривень та пені 14233,16 гривень, зазначивши, що [PERSON] добровільно не виконує умови договору, тому просить стягнути з нього суму заборгованості та судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснили, що 09.06.2008 року між ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит», правонаступником якого є позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 15-34118-22 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якого відповідачу [PERSON] було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом 8000 гривень, але в порушення умов зазначеного договору [PERSON] своєчасно не сплачує суму кредиту та відсотки за користування кредитом, та станом на 01.12.2010 рік заборгованість складає 6116,01 гривень та пеня 14233,16 гривень. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості у загальній сумі 20349,17 гривень, а також судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду 203,49 гривень державне мито, 120 гривень витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що в нього дійсно виникла заборгованість перед позивачем за договором про надання відновлювальної кредитної лінії у сумі 6116,01 гривень, але сума пені є занадто завищеною і такою що значно перевищує розмір заборгованості, тому просить суд задовольнити позов частково та зменшити суму пені. Представник відповідача у судовому засіданні просить позов задовольнити частково та зменшити суму пені. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та відповідача [PERSON], оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 09 червня 2008 року між позивачем ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит»та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 15-34228-22 про відкриття відновлювальної кредитної лінії. За умовами цього договору позивач відкрив [PERSON] відновлювальну кредитну лінію з лімітом в сумі 8000 гривень, а [PERSON] зобовязався повернути кредитні ресурси до 09.04.2010 року та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 2,2% за умови, якщо протягом 22 днів, починаючи з дати здійснення кожної операції по картрахунку з використанням картки і кредитних коштів в рамках відновлювальної кредитної лінії за кредитним договором; 22% за умови, якщо в період, починаючи з 22 дня після здійснення кожної операції по картрахунку з використанням картки і кредитних коштів в рамках відновлювальної кредитної лінії, і до моменту повного погашення виданих кредитних коштів; 22% за умови, якщо при знятті з карткового рахунку готівкових коштів в банкоматах або у пунктах видачі готівки банку або інших банків. Згідно з ст. 526, 530 ЦПК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк. Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Позивач зі свого боку умови кредитного договору виконав в повному обсязі, але відповідач, в порушення умов договору свої зобовязання в частині погашення заборгованості виконав частково, станом на 01.12.2010 рік заборгованість за кредитом складає 6116,01 гривень. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до п. 6.1 Кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати відсотків, [PERSON] зобовязався сплачувати Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Таким чином, згідно з розрахунком у сума пені за період з 01.04.2010 року по 01.12.2010 рік складає 14233,16 гривень. У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача до 6000 гривень, оскільки пеня у розмірі 14233,16 більш ніж 2 рази перевищує суму заборгованості за кредитом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги АТ Банк «[PERSON] та Кредит про стягнення з [PERSON] підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом 6116,01 гривень та пені в сумі 6000 гривень. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду з позовом пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного, та

Outcome: partial