Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом, зазначила, що 3 серпня 2006 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої вона отримала каліцтво й тривалий час знаходиться на лікуванні. Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 22 травня 2007 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач потребує постійного лікування і тому з 05 по 09 липня 2010 року була госпіталізована в Інститут травматології та ортопедії АМН України, а 6 липня була проведена операція-пластика. Просила стягнути з відповідача витрати понесені в звязку з госпіталізуванням і проведенням операції в сумі 10 671,20 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] 1.1, заявлені вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені у письмовій заяві. Просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Представник відповідача адвокат [PERSON] заперечувала проти задоволення позову покликаючись на те, що відповідач має тяжке матеріальне становище, оскільки немає постійного місця роботи, на утриманні має двох малолітніх дітей і тому не може відшкодувати понесен\ позивачем витрати. Також вказала, що позивач ненадала заключения МСЕК про те, що вона потребує проведення саме такої операції і саме в тому мединому закладі. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача та дослідивши надані суду докази, суд рахує заявлені вимоги обґрунтованими. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 3 серпня 2006 року відповідач під час керування автомобілем, заподіяв позивачці тяжкі тілесні ушкодження, що призвело до втрати нею 100 відсотків професійної працездатності. Факт ушкодження здоровя позивача відповідачем підтверджується вироком Костопільського районного суду від 22 травня 2007 року і у відповідності до ст.61 ЦПК України не потребує доказуванню. У відповідності до ч.І ст.1195 ЦК України позивач має право на відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Після отриманної травми позивач переодично продовжує лікування і тому, перебувючи на лікуванні, понесла витрати на придбання ліків в період квітень 2010 року, з 5 липня по 9 липня 2010 року, в післяопераційний період, на проведення операції, за надання платних медичних послуг (огляд, консультації, медикаменти), витрати на проїзд до місця лікування. Розмір витрат становить 10 671 грн 20 коп, вони обгрунтовані і на підставі ч.І ст. 1195 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.3-16) . Витрати на правову допомогу в сумі 1100 грн не підлягає до відшкодування, оскільки правова допомога передбачає надання юридичних послуг, а відповідно до договору від 08.09.2010 року (а.с.17) адвокат [PERSON] здійснював лише представництво інтересів позивача в суді, У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати по справі, а саме державне мито в сумі 107,50 грн та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі наведеного та

Outcome: approved