Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-24 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~01 квітня 2011 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] "ПРИВАТБАНК" про стягнення суми боргу по заробітній платі та моральної шкоди. В заяві послалася на таке. Що 21 січня 2009 року начальник Снігурівської виправної колонії в якій вона працює та начальник відділення «Снігурівське»Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] "ПРИВАТБАНК" уклали договір на обслуговування установи по видачі заробітної плати з використанням платіжних карт. Але на території установи відсутній банкомат, заробітну плату працівники отримують через банкомати міста Херсону, Миколаєва та м. Снігурівка. 25 лютого 2011 року позивач не отримала заробітну плату в банкоматі 7806 в м. Снігурівка вулиці Леніна 83\\5, з відміткою про відсутність коштів на картці. Тому що, при отримані авансу 18 лютого 2011 року, вона отримала кошти в більшому розмірі, замість 670 гривень, отримала 1270 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача 600 гривень не виплаченої їй заробітної плати, моральну шкоду в сумі 500 гривень, та судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав. Суду пояснив, що позивач порушив умови правил надання Банком послуг. Передав іншій особі пластикову картку, яка отримала 18 лютого 2011 року аванс в більшому розмірі, замість 670 гривень 1270 гривень. А тому банкомат 25 лютого 2011 року не видав їй кошти. Що стверджується службовою перевіркою. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Ухвалою суду від 01 червня 2011 року до справи залучено в якості 3-ї особи начальника виправної колонії № 5. Представник третьої особи, які не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача позов позивача підтримав в повному обсязі. Суд, заслухавши показання сторін, свідка, перевіривши матеріали справи, та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного, що позов позивача про стягнення суми боргу по заробітній платі підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 21 січня 2009 року начальник Снігурівської виправної колонії та начальник відділення «Снігурівське»Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] "ПРИВАТБАНК" уклали договір на обслуговування установи по видачі заробітної плати працівникам установи з використанням платіжних карт.(а.с.11-16). Згідно умов договору організація зобовязана своєчасно та в терміни перераховувати на транзитний рахунок Банку кошти в сумі необхідної для виплати працівникам заробітної плати. А також для оплати послуг Банку згідно тарифу. А [PERSON] зобовязався забезпечити без перепон виплату заробітної плати працівникам організації через мережу пунктів видачі і банкоматів Банку. Крім того ознайомити працівників організації з Правилами користування платіжною картою, умовами договору, тарифами на обслуговування та відкрити кожному працівнику організації картковий рахунок. Як вбачається з матеріалів справи, організація своєчасно та в терміни перерахувала на транзитний рахунок Банку в лютому 2011 року кошти для зарахування на карткові рахунки працівників організації та для виплати заробітної плати. (а.с. 72-74,80,81) Згідно довідки Приват банку (а.с.5) на картковий рахунок [PERSON], № 4627 0817 4179 4445 17 лютого 2011 року зараховано 680,69грн, а за обслуговування клієнта Банком з карткового рахунку знято 10 грн. І залишок склав 672,05грн. 18 лютого 2011 року через банкомат 7806 м. Снігурівка, вулиця Леніна 83\\5 клієнт отримав кошти в сумі 670 гривень, що підтверджується копією чека. (а.с.4). 25 лютого 2011 року на картковий рахунок [PERSON], Банком зараховані кошти в сумі 600 грн, але їх позивач по справі не отримав. Тому що, [PERSON] самостійно утримав цю суму з рахунку клієнта з посиланням на такі обставини. Що 18 лютого 2011 року клієнт отримав кошти у банкоматі понад запрошених сум тобто в сумі 1270 гривень, замість 670гривень. Допитана в судовому засіданні свідком [PERSON], головний бухгалтер установи пояснила, що згідно платіжних доручень організація перерахувала на транзитний рахунок Банку в лютому заробітну плату працівників. Оскільки банкоматів Приват банку на території установи відсутні, то працівники її отримують в містах Миколаєва, Херсону та Снігурівки. За дорученням [PERSON], та інших працівників установи, через банкомат 7806 в м. Снігурівка, вулиця Леніна 83\\5, отримувала їх заробітну плату. Дійсно 18 лютого 2011 року при отримані заробітної плати в банкоматі були присутні інкасатори Банку, які перевіряли правильність його роботи, зауважень не було. Вона отримала заробітну плату [PERSON]В, в сумі 670 грн, такими купюрами -3шт по 200грн, 1 шт -50грн, 2 шт по 10 грн. А 26 лютого 2011 року вона не отримала кошти [PERSON], тому що, на рахунку вони були відсутні. Про що вона в той же день повідомила керуючого відділення. Посилання Банка на ті обставини, що 18 лютого 2011 року вона отримала кошти понад запрошених сум є безпідставними. Суд не бере до уваги як доказ наданні відповідачем матеріали перевірки, щодо службових осіб Банку. Які допустили перерахування коштів клієнтам і в касету банкомату із купюрами 100 грн, вложили купюри 200грн. Оскільки вони не мають правового значення. А також вважає що у такий спосіб [PERSON] бажає уникнути відповідальності за не належне виконання ним своїх обовязків щодо видачі позивачу заробітної плати. Тому що, відповідач не надав належних та допустимих доказів щодо належного виконання ним зобовязань перед клієнтом. Чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. А доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того суд критично ставиться до заперечень відповідача, що позивач порушив умови Правил передавши заробітну карту іншій особі, оскільки їм було достовірно відомо при цьому, що установа знаходиться на відстані 50 км, від міста Миколаєва, 30 км від міста Херсону та 60 км від міста Снігурівка. А також про відсутність на території установи банкомату. І що заробітну плату працівники отримують за дорученням. А тому посилання на ці обставини є не доречними, спочатку треба забезпечити клієнту умови отримання коштів, а потім вимагати дотримання правил. З якими клієнт не був належним чином ознайомлений і ці правила була надані лише в судове засідання. (а.с.38-39). Суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 525,526,611,625,629 ЦК України у зв'язку з тим, що відповідач безпідставно не виконує своїх зобов'язань, які передбачені договором. Суд відмовляє у задоволенні позовних вимоги позивача щодо відшкодування їй Банком моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями його працівниками. Тому що нормами ЦК України та договором на обслуговування кредитних карток така відповідальність не передбачена. Відповідно до ст.ст. 81,88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судових витрат по справі у розмірі 51 грн., судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: partial