overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

19.01.2010 року позивач звернувся з даним позовом до суду, вказуючи, що 10.11.2010р. він був звільнений відповідачем по ст. 38 КзпП України, але відповідач у порушенні ст. 116 КзпП України не зробив з ним розрахунок, заборгованість перераховувалась частинами: 29.11.2010р. -1 283грн., 30.11.2010р. - 1301,50грн., 28.12.2010р. - 3857,78грн. Його середній заробіток складає 3 961,65грн., а денний заробіток 180,10грн. Відповідач затримав виплату належних йому сум з 8.01.2010р. по 28.12.2010р., що складає 50 днів просрочки ( 180х50=9003,76грн.) Просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплат сум при звільненні у сумі 9 003,76грн. та витрати пов'язані з правовою допомогою у сумі 500грн. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що [PERSON] наказом від 10.11.2010р. був звільнений з ОП Шахта Південнодонбаська№3 імені [PERSON] Державного підприємства Донецька Вугільна енергетична компаніяз посади підземного електрослюсаря за ст. 38 КзпП України. Розрахунок відповідач у порушенні ст. 116 КзпП України не зробив, сума невиплат при звільненні склала 6 534,65грн. Заборгованість позивачу перераховувалась частинами: 29.11.2010р. -1 283грн., 30.11.2010р. - 1301,50грн., 28.12.2010р. - 3857,78грн. Середній заробіток позивача складає 3 961,65грн., а денний заробіток 180,10грн. Відповідач затримав виплату належних йому сум з 8.01.2010р. по 28.12.2010р., що складає 50 днів просрочки ( 180х50=9003,76грн.) На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, 51 грн. судового збору на користь держави. Вимоги позивача у частині стягнення з відповідача 500 гривень за дання юридичної допомоги задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджено матеріалами справи. На підставі ст. 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 81, 88 ЦПК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з тих підстав, що 26 липня 2010 року помер її чоловік [PERSON] Вона є спадкоємцем після померлого, спадщину прийняла шляхом спільного проживання з померлим на час смерті останнього. За життя чоловік успадкував після своєї матері земельний пай площею 3,54 умовних кадастрових га, однак державного акту про право власності на земельну ділянку не отримував. З цієї причини вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельний пай. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Представники відповідача та 3-ї особи для розгляду справи до суду не з»явились, просили слухати справу без їх участі, з позовом погодились повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2010 року помер [PERSON] (а.с.8), чоловік позивача (а.с.7), після смерті якого відкрилась спадщина на належне померлому майно. За життя на ім»я [PERSON] 17 листопада 2000 року було видане свідоцтво про спадщину на земельний пай розміром 3,54 в умовних кадастрових га, що знаходиться на землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Великочернеччинське» Сумського району Сумської області (а.с.9). За життя спадкодавець державного акту про право власності на земельну ділянку не отримав. Позивач є спадкоємицею після чоловіка за законом і спадщину прийняла шляхом проживання зі спадкодавцем на час смерті останнього (а.с.5). Спадкова справа після померлого не заводилась (а.с.18- 19). Інша спадкоємиця - донька позивача та померлого [PERSON] на спадщину у вигляді паю не претендує (а.с. 12). Виходячи з того, що земельна ділянка за життя належала [PERSON], позивач має право її успадкувати після померлого чоловіка і на зазначену земельну ділянку за нею може бути визнане право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

10 лютого 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання її сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку відповідача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має сина [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вын навчається у Маріупольському будівельному коледжі та потребує матеріального забезпечення з боку батька на строк навчання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у звязку з чим просила стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням чинності та до закінчення навчання дитини. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, оскільки згідно ст. 199 СК України батьки зобовязані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. З відповідача слід стягнути судовий збор та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

У січні 2011р. ДП «Маріупольський морський торговельний порт» звернулося з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по комунальним послугам в сумі 1881,51 грн. та судових витрат. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та пояснила, що відповідачі мешкають та зареєстровані у [INFO]. Теплопостачання цього будинку здійснюється котельною, яка знаходилась на балансі позивача до вересня 2010р. Відповідачі несвоєчасно вносять плату за комунальні послуги, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 1881,51 грн., яку просив стягнути з відповідачів, а також судові витрати. Відповідачі до суду не з*явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв*язку з чим, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Наймач зобов*язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст.. 526 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з особовим рахунком відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO] б. 3 кв. 1. Розмір заборгованості підтверджується розшифровкою особового рахунку з розрахунком боргу та складає 1881,51 грн., який слід стягнути з відповідачів, а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та Анастасії, [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно до повноліття старшої дитини. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, уточнила та пояснила, що зареєструвала шлюб з відповідачем 20 квітня 2002 року у відділі РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 84. Спільне життя з відповідачем припинено у червні 2010р. по причині неприязних відносин, які склалися на побутовій основі, що робить неможливим подальше збереження родини. На примирення не згодна. Від шлюбу має дітей [PERSON], [INFO] та Анастасію, 1 [INFO], які мешкають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати та стягнути з нього на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до повноліття старшої дитини чи зміни матеріального становища. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі, що запропоновано позивачкою. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що родина розпалася остаточно, оскільки шлюб зв'язує їх тільки формально, приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені, а шлюб розірваний, оскільки згідно до ст.. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки згідно ст. 180 СК України відповідач повинен утримувати неповнолітніх дітей. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Судом встановлен той факт, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей стягувачки, яка виховує їх та з якою діти мешкають за однією адресою, та відповідач матеріальної та іншої допомоги дитині не оказує. Цей факт підтверджується копіями свідоцтва про народження, довідкою з місця мешкання, довідкою про народження. З відповідача слід стягнути витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи, а від сплати судового збору звільнити з урахуванням матеріального становища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: Ганни. [INFO] та Іллі. [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно до повноліття старшої дитини. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, уточнила та пояснила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого має дітей Ганну. [INFO] та Іллю, [INFO], які мешкають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у зв'язку з чим просила стягнути з нього на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку на утримання кожної дитини щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до повноліття старшої дитини чи зміни матеріального становища. Відповідач у судовому засіданні не запереч\ вав проти стягнення аліментів у розмірі, що запропоновано позивачкою. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки згідно ст. 180 СК України відповідач повинен утримувати неповнолітніх дітей. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Судом встановлено той факт, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей стягувачки. яка виховує їх та з якою діти мешкають за однією адресою, та відповідач матеріальної та іншої допомоги дитині не оказує. Цей факт підтверджується копіями свідоцтва про народження, довідкою з місця мешкання, довідкою про народження. З відповідача слід стягнути судовий збір та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у судовому засіданні підтримав його і пояснив, що він є власником житлового будинку № 24 по вул.Космонавтів в с.Тягун Іллінецького району, в цьому житловому будинку також зареєстрована та проживала його колишня дружина [PERSON] Шлюб із нею був розірваний 24 липня 2008 року, весною 2010 року вона залишила його будинок переїхала на постійне місце проживання в [INFO], де проживає по цей час, однак залишилась зареєстрованою в його будинку. Неодноразово він пропонував відповідачеві знятися із реєстрації у належному йому житлового будинку, однак вона відмовилась зробити це. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування належним йому на праві власності жилим приміщенням внаслідок її відсутності у ньому понад шість місяців. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала, пояснивши, що дійсно із весни 2010 року вона не проживає у житловому будинку свого бувшого чоловіка, проте має намір встановити у судовому порядку своє право власності на його частину, як спільного майна подружжя. За таких обставин суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем [PERSON] і задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки вони, крім повного визнання їх відповідачем, підтверджуються поданими позивачем письмовими доказами, а саме: копією паспорта позивача [PERSON] (а.с.5), копією технічного паспорта житлового будинку № 24 по вул.Космонавтів в с.Тягун Іллінецького району, власником якого є [PERSON] (а.с.7 12), копією домової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO] (а.с.13 - 15), копією свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.16) та довідкою виконкому Тягунської сільської ради Іллінецького району про те, що відповідач [PERSON] разом із дітьми не проживає за місцем реєстрації в с.Тягун Іллінецького району (а.с.17). Оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, суд визнає доведеними вимоги позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись, що з 26.05.2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 23.12.2010 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо від дочки, не утримує її і позивача не надає їй матеріальну допомогу на утримання. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку. Крім того, в звязку з тим, що вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, просить стягувати з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Сторони, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, натомість подали заяви, якими позивачка позов підтримує, відповідач позов визнає та просять розглянути справу у їх відсутності. Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно вимог ст.181 п.1 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обовязку по утриманню дитини визначаються за домовленістю між ними. Разом з тим, п.3 цієї норми визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обставинами, які враховуються судом визначенні розміру аліментів є стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.ст. 84, 91 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення нею трьох років. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнав відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому останній має бути задоволений шляхом стягнення на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача до досягнення нею повноліття та на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частину всіх видів доходів відповідача. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120-00 грн. та судовий збір в розмірі 5100 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що зареєстрували шлюб з відповідачем 13 серпня 2005 року. Шлюб у обох сторін перший. Від шлюбу мають доньку, Вікторію, [INFO], яка проживає біля неї. Причиною розпаду сімї є те, що вона з відповідачем з моменту їхнього спільного проживання не розуміли одне одного, не могли знайти спільної думки між собою, через що між ними постійно виникали сварки та скандали. Відповідач зловживав спиртними напоями, під дією який вчиняв побутові скандали. Між ними втрачено почуття взаєморозуміння, взаємоповаги та любові. Відповідач перестав поважати її як особистість. З грудня 2010 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розпався, носить формальний характер і просить його розірвати. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ній. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу згідний. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 серпня 2005 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від сумісного життя у них народилась донька, Вікторія, [INFO], що відповідно стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7), яка проживає біля позивача. Причиною розпаду сімї є те, що сторони з моменту їхнього спільного проживання не розуміли одне одного, не могли знайти спільної думки між собою, через що між ними постійно виникали сварки та скандали. Відповідач зловживав спиртними напоями, під дією який вчиняв побутові скандали. Між сторонами втрачено почуття взаєморозуміння, взаємоповаги та любові. Відповідач перестав поважати позивача як особистість. Як наслідок, з грудня 2010 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їхнім інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у нього не склалося, почали виникати сварки та непорозуміння. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, у звязку з чим подальше збереження сімї вважає неможливим. Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року за клопотанням відповідача сторонам було надано строк на примирення один місяць. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Відповідач позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 лютого 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції від 22 вересня 2010 року (а.с. 2); від шлюбу мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 11 лютого 2005 року (а.с. 12) та доньку [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні сторони підтвердили, що примирення між позивачем та відповідачем не відбулось. Вони проживають окремо більше року, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Також, стягненню з відповідача підлягають судові витрати в сумі 08 гривень 50 копійок судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які були сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище «Вечерська» на прізвище відповідача «Фроляк». При розгляді справи судом відповідач не порушувала питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved