Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому позивач просить: стягнути з відповідача на її користь борг згідно договору позики в сумі 123 127,00 гривень; стягнути штраф у сумі 50000 гривень та судові витрати по справі в сумі 420 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений позов та пояснила, що позичила [PERSON] гроші на покупку квартири. Вона йому позичала в доларах і євро, а пізніше позичала в гривнях. Вони з відповідачем порахували загальну суму, яка вказана в розписці. Потім вона узнала, що йому дали гроші батьки. 08 січня 2009 року було перераховано суму боргу, яку відповідач отримав від неї в 2007-2008 році. 2009 року старі боргові розписки були знищені, а відповідач написав нову одну розписку на всю суму боргу. Пообіцяв повернути всю суми через 3-4 місяці. 50\~000 гривень це не штраф, а моральна шкода. Якщо б вона здала гроші в банк, мала б проценти. Збільшувати позовні вимоги не буде. Відповідач в судовому засіданні позов визнав на 123\~127,00 гривень та пояснив, що він повертав позивачці в 2008 році 1500 доларів США але розписка про це не знищена. Коли він пішов на пенсію стався спад з роботою по нерухомості, яку помагав продавати, у нього не стало доходів і він перестав повертати борг. Він позичав у позивачки 3500 євро і 4000 доларів, із них повернув 1500 доларів. Розписка ним була написана в 2009 році з урахуванням суми нарахованих процентів. Розписку він писав на довірі. Він згоден повернути суму зазначену в розписці але частинами. Не згоден з позовом про стягнення моральної шкоди. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 08.01.2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], було укладено договір позики, згідно домовленості відповідач отримав у борг від позивача 4453 євро і 9268 доларів США. На підтвердження укладення договору позики та його умов була представлена розписка відповідача, яка посвідчує передання йому позивачем визначеної грошової суми (а.с.4). Відповідно умов договору позики строк повернення боргу встановлений до 08 березня 2009 року, про що зазначено у розписці. В зазначений термін [PERSON] борг не повернув. Позивачка змушена була неодноразово звертатись до відповідача з вимогою повернути борг, але до теперішнього часу [PERSON] гроші не повернув. Сума боргу відповідачем не повернута та складає 123\~127,00 гривень. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові…наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж вартості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку норм діючого законодавства України маю право на стягнення відповідних сум з відповідача. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Outcome: approved