Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та зобов»язання звільнити кімнату 1-6, площею 6,8 квадратних метрів у домоволодінні 50 по вулиці Фабричній у місті Чернігові. Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 21.05.2010 року було змінено рішення Новозаводського районного суду міста [PERSON] від 12.03.2010 року і кімната 1-6 площею 6,8 квадратних метрів вартістю 5926 гривень 20 копійок була виділена у власність [PERSON] Посилається, що відповідач добровільно не звільняє кімнату та продовжує нею користуватися, чим чинить перешкоди у користуванні приватною власністю. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсягу і до викладеного в позовній заяві доповнив, що кімната необхідна йому для проживання, а відповідач категорично відмовляється її звільнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що кімната перебуває у його користуванні з 2005 року, бо так розпорядився покійний батько. Вказав, що рішення Новозаводського районного суду міста [PERSON] від 12.03.2010 року є законним і справедливим, цим рішенням було саме за ним визнано право власності на спірну кімнату. Посилається на договір про порядок користування приміщеннями в будинку, як на підставу для відмови в задоволенні вимог позивача. Вислухавши позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи: рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 21.05.2010 року (а.с.З-б), ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15.06.2010 року (а.с.7-8), посвідчення [PERSON] (а.с.9), [PERSON] про державну реєстрацію права власності (а.с.10), ухвалу Верховного Суду України від 30.09.2010 року (а.с.17), листи КП «Чернігівського МБТІ» від 06.01.2011 року і від 01.04.2010 року на адресу [PERSON] (а.с.18-21), договір про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної часткової власності від 17.07.1992 року (а.с.28), договір дарування від 24.03.1969 року (а.с.29-30), реєстраційне посвідчення (а.с.31), рішення Новозаводського районного суду міста [PERSON] від 18.08.2004 року (а.с.32-33), ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 21.12.2004 року (а.с. 34-36), ухвалу Верховного Суду України від 05.04.2005 року (а.с.38-39), виконавчий лист по справі № 2-2285/2004 Новозаводського районного суду міста [PERSON] та акт державного виконавця (а.с.41-42), рішення Новозаводського районного суду міста [PERSON] від 12.03.2010 року (а.с.43-44), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсягу. При цьому суд виходить з наступного: Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 21.05.2010 року рішення Новозаводського районного суду міста [PERSON] від 12.03.2010 року змінено: виділено у власність [PERSON] 13/25 частин будинку з надвірними будівлями в місті Чернігові, вулиця Фабрична, 50, яка складається з кухні 1-4, площею 6,4 кв.м, вартістю 5611,40 гривень, кімнати 1-5, площею 7,7 кв.м., вартістю 6751,20 грн., кімнати 1-7, площею 11,9 кв.м, вартістю 10433,80 грн., кімнати 1-6, площею 6,8 кв.метрів, вартістю 5962,20 грн., веранди al-1, площею 7,0 кв.м., вартістю 3937 грн., прибудови АЗ-1 (к1-2 котельня), площею 6,6, вартістю 5699 грн., літньої кухні Б1-1, площею 33,7 кв.м, вартістю 33642 грн., тамбура 6-1, площею 5,0 кв.м, вартістю 4295 грн, погреба аЗ-1, площею 13 кв.метрів, вартістю 2332 грн., сараю Б-1, площею 27 кв.метрів, вартістю 1642 грн., вбиральні В.-1, вартістю 1462 грн., гаражу Д-1, площею 44 кв.м, вартістю 10792 грн.; виділено у власність [PERSON] 12/25 частин будинку з надвірними будівлями в м.Чернігів, вулиця Фабрична, 50, яка складається з прибудови А1-1 (к 2-5, к 2-6) , площею 25,3 кв.м., вартістю 32430 грн., прибудови А2-1 (к 2-3, к 2-4), площею 12,8 кв.м., вартістю 11396 грн., прибудови А4-1 (к 2-1, к 2-2), площею 4,7 кв.м, вартістю 4884 грн., літньої кухні Г-1, площею 16,2 кв.м, вартістю 15724 грн., тамбура Г1-1, площею 6,2 кв.м., вартістю 5369 грн., погреба а5-1, площею 9 кв.м, вартістю 2187 грн., сараю Г1-1, площею 36 кв.м, вартістю 6377 грн, вбиральні Е-1, вартістю 1462 грн., навісу Ж-1, площею 27 кв.м, вартістю 4348 грн. За отримання надлишку при розподілі домоволодіння стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 13 482 грн. 40 коп. Кожна із сторін повинна облаштувати автономні системи опалення, газопостачання, локальної каналізації, вентиляції та електропостачання, замовивши проектну документацію у відповідній організації і узгодивши її в установленому законом порядку. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 157 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.3-6). Ухвалою Верховного Суду України від 30.09.2010 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення апеляційного суду Чернігівської області від 21.05.2010 року залишено без змін (а.с.17). [PERSON] є власником 13/25 частин домоволодіння 50 по вулиці Фабричній в місті Чернігові (а.с.10). Суд вважає, що не є підставами для відмови у задоволенні позову доводи відповідача про виділення саме у його користування кімнати 1-6 в будинку 50 по вулиці Фабричній в місті Чернігові відповідно до договору про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної часткової власності від 17.07.1992 року (а.с.28), як і посилання на рішення Новозаводського районного суду міста [PERSON] від 18.08.2004 року, оскільки на той час реальний розподіл домоволодіння здійснено не було і жодній із сторін у власність кімната 1-6 не виділялась. На час розгляду даної справи [PERSON] є власником спірної кімнати (володіє нею), в здійсненні права власності (користування і розпорядження) щодо цього майна він зазнає перешкод з боку [PERSON], який проживає у цій кімнаті, а отже порушене право власності позивача підлягає захисту відповідно до ст.ст.15, 386, 391 ЦК України. Стаття 387 ЦК України в даному випадку не може бути застосована, оскільки має місце негаторний позов, а не віндикаційний. На підставі наведеного,

Outcome: approved