Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, вказуючи, що відповідач не сплатив заборгованість за договором позики, внаслідок чого за ним утворився борг у сумі 3030 грн. Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, день і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причина неявки суду не відома. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст„ 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 20.11.2008 року і 28.12.2008 року [PERSON] позичив під розписку у позивача гроші в сумі 4000 грн., які зобовязався повернути 30.04.2008 року в сумі 3000 грн. і ще 100 доларів. Після спливу вказаного строку 30.04.2008 року відповідач борг не повернув, 21 серпня 2009 року написав ще одну розписку в якій визначив строк повернення грошей 10.08.2009 року, однак свого зобовязання не виконав і 31.05.2010 року зобовязався іншою розпискою повернути борг на протязі 3-х місяців частинами, однак по теперішній час відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 вказаного кодексу, в том числі у силу укладення договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність друїди стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж: сум)' грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Відповідно до ч. З ст. 88 ЩІК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved