Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

В серпні 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської Ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ Держкомзему у місті Вознесенськ Миколаївської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. В подальшому, позивачка [PERSON] надала до суду уточнений позов до Вознесенської міської Ради Миколаївської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просила визнати незаконним рішення виконавчого комітету Вознесенської міської Ради Миколаївської області від 25 січня 1994 р. за N921 «Про розгляд заяв громадян на будівництво, оформлення установчих документів, впорядкування землекористування в індивідуальному секторі» та скасувати його в частині закріплення у приватну власність для обслуговування житлового будинку та ведення домогосподарства за [PERSON], а також визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий 18 березня 1994 р. виконавчим комітетом Вознесенської міської Ради Миколаївської області на земельну ділянку, площею 0.0192 га для обслуговування житлового будинку по вулиці Євгенії Бош, №24 (двадцять чотири) в місті Вознесенськ Миколаївської області. 02 грудня 2010 р. позивачка [PERSON] уточнила свої вимоги та остаточно просила визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий 18 березня 1994 р. виконавчим комітетом Вознесенської міської Ради Миколаївської області на земельну ділянку, площею 0.0192 га для обслуговування житлового будинку по вулиці Євгенії Бош, №24 (двадцять чотири) в місті Вознесенськ Миколаївської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4707. При цьому, остання зазначала, що вищевказаний державний акт був виданий всупереч вимогам діючого законодавства, оскільки згідно зі ст.42 ЗК України (1990 р.) поруЛений порядок передачі земельної ділянки у власність виходячи з того, що земельна ділянка може передаватися у власність або надаватись у користування лише всім співвласниками житлового будинку, чого не було дотримано. Передача у власність окремим співвласникам житлового будинку частини земельної ділянки нормами земельного законодавства не передбачена. Також, площа земельної ділянки, що була надана в приватну власність становить 0.0192 га, тоді, як на плані зовнішніх меж цього ж державного акту площа земельної ділянки зазначена 0,0368 га, що суперечить положенням п.п.1.7, 1.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю. Окрім того, на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської Ради Миколаївської області від 25 січня 1994 р. за №21 «Про розгляд заяв громадян на будівництво, оформлення установчих документів, впорядкування землекористування в індивідуальному секторі» земельна ділянка була передана у приватну власність лише позивачці [PERSON]Л, а державний акт був виданий на імя [PERSON], а також на [PERSON] і [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, при цьому, надав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, направила на адресу суду письмову заяву від 31 травня 2011 р., відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача - Вознесенської міської Ради Миколаївської області, в судове засідання не зявився, направив до суду заяву від 12 травня 2011 р., відповідно до якої, позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, направили на адресу суду письмові заяви, відповідно до яких позовні вимоги визнали та просили розглянути справу у їх відсутність. Представник третьої особи - Відділу Держкомзему у місті Вознесенськ Миколаївської області, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, згідно поданої до суду письмової заяви не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу у його відсутність. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність сторін, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок №24 (двадцять чотири), що знаходиться в місті Вознесенськ Миколаївської області по вулиці Є. Бош є обєктом права приватної спільної часткової власності, зокрема: - ? частка вказаного будинку належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу частини будинку з відстроченням платежу, посвідченого 21 вересня 2005 р., [PERSON]В, приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1697; - ? частка даного будинку належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу частини будинку з відстроченням платежу, посвідченого 21 вересня 2005 р. [PERSON]В, приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1697; - ? частка належить [PERSON] на підставі письмового договору дарування частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, посвідченого 14 травня 2008 р. [PERSON]В, приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1002. Попередніми власниками вищевказаного будинку були: позивачка [PERSON]Л, [PERSON] і [PERSON] - в рівних частках 1/2 частки житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від ЗО березня 1993 р. Власниками іншої 1/2 частки цього ж будинку були [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Вознесенського міського суду (справа №2-282/1994). Відповідно до ст.17 ЗК УРСР (в редакції 1990 р.), який діяв на час виникнення спірних правовідносин), передача у власність земельної ділянки, проводиться відповідними Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Тобто, підставою набуття права на землю в таких випадках є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, з подальшим оформленням відповідних правовстановлюючих документів. При цьому, обовязок по перевірці дотримання вимог діючого законодавства при прийнятті відповідного рішення та подальшої видачі правовстановлюючого документа покладається безпосередньо на органи місцевого самоврядування, які є відповідальними за свою діяльність перед юридичними та фізичними особами (ст.74 Закону України „Про місцеве самоврядування). Порядок та підстави безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, визначений ст.17 ЗК УРСР (в редакції 1990 р.), відповідно до якої громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки. З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області №21 від 25 січня 1994 р. «Про розгляд заяв громадян на будівництво, оформлення правовстановлюючих документів та упорядкування землекористувань в індивідуальному секторі», громадянці [PERSON] було передано в приватну власність земельні ділянки, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 192 кв. м. відповідно до її 1/2 частки вищевказаного будинку. Разом з тим, на час прийняття вказаного рішення позивачка [PERSON] не сама, а разом з [PERSON] і [PERSON] були власниками в рівних частках 1/2 частки житлового будинку №24 (двадцять чотири), що розташований по вулиці Є.Бош в місті Вознесенськ Миколаївської області, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від ЗО березня 1993 р. Власниками іншої 1/2 частки цього ж будинку були [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Вознесенського міського суду (справа №2-282/1994). На підставі вищевказаного рішення №21 від 25 січня 1994 р. позивачка [PERSON]Л, а також [PERSON]М, [PERSON] отримали державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4707. З довідки Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області за 1039/02-14 від 28 вересня 2010 р. вбачається, що після смерті [PERSON], померлого 11 серпня 1994 р. заведено спадкову справу №150/2002 та видано Свідоцтво про право на спадщину 28 травня 2002 р. на відповідну частку вказаного житлового будинку. Спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON]О, діти [PERSON]М, [PERSON]М, [PERSON]М, [PERSON]М, а також мати [PERSON] Після смерті [PERSON], померлого 20 січня 2001 р, заведено спадкову справу № 151/2002 та видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідну частку житлового будинку №24 (двадцять чотири) по вулиці Є.Бош в місті Вознесенськ Миколаївської області. Спадкоємцями [PERSON] є його мати [PERSON] та син [PERSON] 11 лютого 2004 р. на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу частини житлового будинку, [PERSON] придбала 1/12 частку житлового будинку у [PERSON]В, яка діяла від імені свого малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В подальшому, 11 жовтня 2005 р. на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу, позивачка придбала у продавців [PERSON]М, [PERSON]М, [PERSON]М, [PERSON]О, [PERSON] 5/36 часток житлового будинку №24 (двадцять чотири), що розташований за адресою: вулиця Є.Бош, місто Вознесенськ, Миколаївська область. 08 грудня 2005 р. позивачка [PERSON] здійснила відчуження належної їй 1/г частинки житлового будинку N924 (двадцять чотири) по вулиці Є.Бош в місті Вознесенську шляхом укладення нотаріально посвідченого договору дарування та згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст.377 ЦК України до нового власника перейшло право власності на земельну ділянку на якій розміщено будинок та на земельну ділянку, яка необхідна для його обслуговування (за відсутності в договорі відчуження житлового будинку питання про земельну ділянку). Разом з тим, право власності на земельну ділянку 1/2 частки житлового будинку відчуженого позивачкою новий власник належним чином не оформив та не зареєстрував його в установленому порядку. Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2011 р. рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області №21 від 25 січня 1994 р. «Про розгляд заяв громадян на будівництво, оформлення правовстановлюючих документів та упорядкування землекористувань в індивідуальному секторі», в частині передачі в приватну власність [PERSON] земельної ділянки по вулиці Є.Бош №24 (двадцять чотири) в місті Вознесенськ Миколаївської області, площею 192 кв.м. призначеної для обслуговування житлового будинку, визнано протиправним та скасовано (справа №2-А-64/2011). Згідно розяснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», питання про недійсність документів, що посвідчують право приватної власності на землю, виданих на підставі рішення органу місцевого самоврядування, вирішується в судовому порядку в разі, якщо буде встановлено, що порушений порядок надання земельних ділянок або скасування такого рішення. Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що вказаний державний акт на право приватної власності на землю, був виданий з порушенням законодавства, оскільки згідно зі ст.42 ЗК України (яка діяла на час видачі державного акту) був порушений порядок передачі земельної ділянки у власність виходячи з того, що земельна ділянка може передаватися у власність лише всім співвласникам житлового будинку, чого не було дотримано: волевиявлення інших співвласників про набуття у власність земельної ділянки зясовано не було. Передача ж у власність окремим співвласникам житлового будинку частини земельної ділянки нормами діючого земельного законодавства не передбачена. Отже, враховуючи вищенаведене, позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір та витрати на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи сплачено позивачкою при подачі позову до суду.

Outcome: approved