Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою і просить ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до нього про визнання недійсності частини угоди, а саме: вирішити питання про стягнення з [PERSON]Ф, на його користь судових витрат у розмірі 10312,49 грн. При цьому посилається на те, що рішенням суду від 25 лютого 2010 року по вказаній цивільній справі позов був залишений без задоволення, рішення набрало законної сили 03 липня 2010 року, питання про судові витрати судом не вирішувалося. У зв»язку з розглядом цивільної справи він був змушений приймати участь у судових засіданнях, виїздити на місце судового засідання, звертатися за наданням правової допомоги. Ним понесені витрати у зв»язку з розглядом цивільної справи: залучення до участі у справі спеціаліста 8340,14 грн., витрати, пов»язані з виїздом на місце розгляду позову 1972,29 грн. [PERSON] і його представник у судовому засіданні на задоволенні заяви наполягали і пояснили, що були понесені витрати у зв»язку з виїздом на місце розгляду позову у розмірі 1972,29 грн., крім того, за надання правової допомоги було сплачено 8340,20 грн. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала, згодом до судового засідання не з»явилася, від неї надійшла заява, якою вона просила продовжити розгляд справи у її відсутність. Представник [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, оскільки витрати нічим не підтверджені. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як встановлено у судовому засіданні, в провадженні суду знаходилася цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсності частини угоди. 25 лютого 2010 року рішенням суду позов був залишений без задоволення (а.с. 51-52), рішення набрало законної сили. 20.12.2009 року [PERSON] уклав угоду зі [PERSON] про надання юридичної допомоги при розгляді вказаної цивільної справи (а.с. 90-91). Відповідно до розрахунку (а.с. 92), [PERSON] сплатив [PERSON] 8340,14 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги, суд виходить з положень ст.84 ЦПК України та положень постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Відповідно до п.п.1 п.1 Додатку до вищезазначеної постанови граничний розмір витрат, пов»язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, - не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. 3 журналів судового засідання вбачається, що загальна кількість часу, витраченого на розгляд справи за участю представника [PERSON], який надавав правову допомогу відповідачеві становить 3,5 год., а саме: 0,8 год. - складення заперечень проти позову, 0,3 год. - вивчення нормативних актів, 2,4 год. - участь у судових засіданнях . Посилання представника у розрахунку на те, що він 9,2 год. витратив на підготовку і складання заперечень на апеляційну скаргу суд до уваги не приймає, оскільки в матеріалах справи відсутні такі заперечення. Також не приймаються судом до уваги і те, що представник [PERSON] витратив 20 год. на участь у судових засіданнях, оскільки як вбачається з матеріалів справи, він витратив на це 2,4 год., тобто 25.12.2009 року з 10.00 год. до 10.10 год., 22.01.2010 року з 09.30 год. до 10.00 год., 25.02.2010 року з 14.35 год. до 15.45 год., і в апеляційному суді Одеської області з 10.33 год. до 11.20 год. Виходячи з мінімальної заробітної плати, яка на грудень 2009 року становила 669 грн., до компенсації витрат підлягає 938 грн. (669х40%х3,5=938 грн.). [PERSON] в підтвердження витрат на придбання пального були надані копії чеків па загальну суму 1972,29 грн., але в них відсутні відомості про те, що саме [PERSON] сплатив вказану суму за придбання пального, крім того, суд не приймає до уваги його посилання на те, що третя особа по справі [PERSON] хворіє на гіпертонічну хворобу, внаслідок чого він був змушений користуватися приватним транспортом, оскільки ці доводи нічим не підтверджені, а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial