Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що кімната № 4 в [ADDRESS] придбана ним за час шлюбу з відповідачкою за кошти, які належали йому особисто, а тому на підставі ст. 57 СК України просив визнати за ним право особистої приватної власності на це майно. [PERSON] звернулася із зустрічним позовом, у якому порушує питання про визнання за нею на підставі статей 60 і 70 СК України права на 1\\2 частину спірної кімнати, посилаючись на те, що це майно придбано за час шлюбу з відповідачем за їхні спільні кошти. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Наполіг, що кімнату придбано за його кошти, що йому надала мати від продажу його власності. Відповідачка заперечила проти позову [PERSON] Ствердила, що кімнату придбано ними за спільні кошти, коли вона утримувала позивача. Також вказувала, що в цій кімнаті має проживати їх дитина. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з [INFO]. Рішенням цього ж суду від 17 червня 2004 року шлюб між сторонами розірвано і фактично шлюбні відносини між ними припинено. В той же час до укладення шлюбу [PERSON] мав у власності ? [ADDRESS]. Іншими співвласниками були [PERSON] (мати позивача), [PERSON] та [PERSON] (кожному по 1/4 частини), що підтверджується свідоцтвом про право власності № 10623 від 05 серпня 1994 року. 13 серпня 2001 року згадану квартиру продано за 80 000 грн., що підтверджується договором купівлі - продажу квартири № 14794. За ? частину квартири [PERSON] отримав від [PERSON], (своєї матері), кошти в сумі 23 700 грн.. що вбачається з відповідної розписки від 13 серпня 2001 року. За вказані грошові кошти, які належали йому особисто, 20 серпня 2001 року [PERSON] придбав кімнату № 4 в кв. 95 по вул. Набережній в м. Вишгороді Київської області. Дану кімнату згідно умов укладеного договору [PERSON] придбано за 16 800 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). В той же час згідно вимог п. З ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. З укладеного договору купівлі - продажу спірної кімнати не вбачаються дані про те, що дану кімнату куплено подружжям за спільні сімейні кошти. Крім того в справі відсутні будь-які докази стосовно того, що спірну кімнату придбано за правилами ст. 60 СК України. Натомість у справі наявні достатні докази про те, що позивач використав виключно особисті грошові кошти на придбання цієї кімнати 20 серпня 2001 року, які ним отримано 13 серпня 2001 року. В судовому засіданні позивач довів джерело отримання особистих коштів. Крім того суд зважає і на те, що після придбання цієї кімнати позивач постійно проживає в ній та іншого житла не має. Натомість відповідачка разом із сином [PERSON] постійно проживала в [INFO], що вбачається з акту обстеження умов проживання від 22 вересня 2003 року. Разом з тим у справі є дані щодо постійного проживання відповідачки разом із сином - [PERSON] в [ADDRESS], згідно довідки форми №3 від 12 січня 2011 року. Дані про проживання відповідачки в спірній кімнаті, після її придбання позивачем, в справі відсутні. Доводи відповідачки щодо врахування інтересів їх спільної з позивачем дитини ([PERSON]І.) на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до рішення апеляційного суду Київської області від 25 січня 2011 року відомості про те, що [PERSON] є батьком [PERSON] з актового запису виключено. З цих підстав до спірних правовідносин у цій справі слід застосувати вимоги ст. 57 СК України і визнати, що спірна кімната належить позивачеві особисто. Відтак підстав вважати спірну кімнату спільним сумісним майном подружжя, передбачених ст. 60 СК України, суд не вбачає, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити . Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню і за ним слід визнати право особистої приватної власності на спірне майно, а в зустрічному позові [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: approved