Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-03 00:00:00

[PERSON] 02.03.11 р. звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на ј частину домоволодіння по [ADDRESS], як на частку в спільному сумісному майні подружжя. Крім того позивач просить визнати за нею право власності на певні частки зазначеного домоволодіння в порядку спадкування за законом, а саме: на ј частину після смерті [INFO] р. чоловіка [PERSON]; на ј частину після смерті [INFO] р. сина [PERSON]; на ј частину після смерті [INFO] р. сина [PERSON]. Позов обґрунтовується тим, що позивачка фактично прийняла спадщину чоловіка та синів, однак перепоною в отриманні свідоцтв про право на спадщину є той факт, що право власності померлих на частини домоволодіння не зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. 01.04.2011 року позивачкою уточнено позовні вимоги, вона просить визнати за нею тільки право власності на частини домоволодіння в порядку спадкування за законом. /а.с.32-33/ У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явились, оскільки 01.04.2011 року від представника надійшла до суду заява, згідно якої він просить суд справу розглянути у його відсутність та наполягає на задоволенні позовних вимог. /а.с.34/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача по справі, Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання сільрада повідомлена належним чином. Згідно поданого до суду клопотання від 24.03.2011 р. голова сільської ради просить справу розглянути без участі їх представника, заперечень проти позову не має. /а.с.26/ Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивачка -[PERSON] народилася [INFO] року у с. Дібрівне, Городнянського району і з квітня 1950 року зареєстрована проживаючою по [ADDRESS]. /а.с.5-6/ 26 червня 1967 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], який помер [INFO] року. /а.с.7,9/ Син позивачки [PERSON] помер [INFO] року, а син [PERSON] помер [INFO] року. /а.с.8-9/ Дослідженням довідки виконавчого комітету Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області встановлено, що за життя чоловіку позивачки, синам та їй належало по ј частині домоволодіння кожному, що розташоване по [ADDRESS]. /а.с.10/ 16 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області прийняте рішення №32 про оформлення [PERSON] правовстановлюючих документів на ј частину домоволодіння по [ADDRESS], видати свідоцтво про право власності та зобов'язано виготовити технічну документацію. Роз'яснено, що визнання права власності на інші частини домоволодіння, в порядку спадкування після смерті чоловіка та синів, повинно вирішуватись у судовому порядку. /а.с.24, додаток/ Зазначене вище домоволодіння за даними Городнянського БТІ побудовано у 1965 році, його процент готовності 100 %, в експлуатацію не здано, власник не зареєстрований. /а.с.19/ Дослідженням інвентаризаційної справи №95 на жилий будинок [ADDRESS] встановлено, що власником будинку значиться «[PERSON]», він складається з «А-1»житлового будинку, «Б-1»сарай, «В-1» погріб, «1»огорожа. /додаток/ У відповідності до приписів ст.100 ЦК УРСР у особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Згідно ст.101 ЦК УРСР в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджено Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р., а оскільки у сільській місцевості, до затвердження зазначеного Порядку, така реєстрація підприємствами БТІ не проводилась взагалі, то суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до об'єктивного висновку, що спадкове домоволодіння до припинення цивільної правоздатності, фактично належало по ј частині кожному [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно вимог ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до приписів ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка та синів. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено у судовому засіданні позивач 22.02.2008 р. звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і нотаріусом було відкрито спадкову справу. Нотаріальною конторою [PERSON] було видано лише свідоцтво про право на спадщину на грошові заощадження померлого чоловіка. Враховуючи той факт, що позивач є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину, то вона має право на спадкування за законом на певні частини спадкового будинку. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, є те, що за життя не було зареєстровано в органах БТІ правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved