Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-01 00:00:00

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав уточнений позов, зазначивши, що [INFO] померла її мати -[PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS]. За життя [PERSON] було складено заповіт, згідно якого вказане нерухоме майно спадкодавець заповіла позивачці. Однак, спадкодавцем не було отримано державного акту на вказану земельну ділянку, що унеможливлює належне оформлення спадкових прав позивачки через державну нотаріальну контору. Вважав [PERSON] єдиним спадкоємцем житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] і просив визнати на них право власності. Представники відповідача та третіх осіб до суду не з'явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері - [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 15.11.2008 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровської ради Дніпропетровської області). Так, згідно заповіту від 10.01.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. за реєстраційним номером 79, [PERSON] заповіла житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] [PERSON] Згідно ст.ст.1233-1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин; має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. На момент смерті [PERSON] була власником житлового будинку та земельної ділянки площею 1600 кв.м. по [ADDRESS] (свідоцтво про право на спадщину за законом серії після смерті [PERSON] [NUMBER], видане 24.09.2003 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі за №1-1698). Право власності на дану земельну ділянку спадкодавцем належним чином зареєстроване не було. Позивача у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відповідає вимогам ст.ст.1268-1270 ЦК України. Особи, які б згідно ст.1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку у спадщині відсутні, що вбачається з матеріалів спадкової справи. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з п.п.212,216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Спадкодавець [PERSON] за життя не отримала державного акту на право власності на земельну ділянку, що вбачається з листа Дніпропетровського районного відділу Дніпропетровської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру"№1019 від 07.12.2010 року. У зв'язку з цим 23.10.2009 року позивачу було відмовлено Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Дана обставина унеможливлює оформлення спадкових прав позивача через державну нотаріальну контору. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішенням виконкому Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №158 від 16.09.2009 року дозволено оформлення самочинно збудованих господарських будівель за вказаною адресою. Згідно висновку Придніпровської державної академії будівництва та архітектури 25.12.2009 року, будівельні конструкції житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] виконані із дотриманням діючих будівельних, санітарних та протипожежних норм та правил, що дозволяє ставити питання про оформлення правовстановлюючих документів. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивачки на вищезазначене нерухоме майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку, а її вимоги не суперечать чинному законодавству та не порушують прав третіх осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved