Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

В квітні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він є власником квартири №12 в житловому будинку №4 по вул. Кібрика в м. Вознесенську, зареєстрований та проживає за цією ж адресою. З вересня 2005 року за цією ж адресою зареєстрований його син [PERSON] Також вказував на те, що відповідач за місцем реєстрації з моменту її проведення не проживає, особистих речей цієї особи в квартирі немає, витрати по утриманню нерухомого майна не несе та не бажає в добровільному порядку знятися з реєстрації. Оскільки реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі створює власнику перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю, а тому [PERSON] на підставі ст.ст. 71, 72, 156, 163 ЖК України просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належним йому житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири №12 в житловому будинку №4 по вул. Кібрика в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрований та проживає за цією ж адресою. У вказаній квартирі з 12 вересня 2005 року також зареєстрований син позивача - [PERSON] Проте з показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], акту вуличного комітету №25 м. Вознесенська Миколаївської області вбачається те, що відповідач з моменту реєстрації по теперішній час за місцем реєстрації не проживає, особистих речей цієї особи в квартирі немає, витрати по утриманню нерухомого майна не несе та на користування цим майном фактично не претендує, однак не бажає знятися з реєстрації в добровільному порядку. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (в тому числі й колишні) мають право за згодою останнього користуватися цим житлом в разі постійного проживання в ньому при умові внесення витрат на його утримання та комунальних платежів. Відносини між сторонами повинні регулюватися главою 6 розділу ІІІ Житлового кодексу України (користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду). Проте вказана глава не містить підстав втрати права користування житлом у приватному секторі. Положення ЖК України дають підстави вважати, що норми гл. 2 разділу III цього Кодексу (користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду) можуть застосовуватися до житлових правовідносин в приватному житловому фонді тільки в тих випадках, коли в гл. 6 ЖК є посилання на ці випадки або коли подібні житлові правовідносини не врегульовано нормами гл. 6 і застосування до цих норм гл. 2 не суперечить їх змісту. Тому, суд до вказаних відносин вважає можливим застосувати аналогію закону. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.ст. 71, 107 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття за винятком випадків, коли за ним, як тимчасово відсутньою особою, зберігається жиле приміщення понад строки, встановлені цим Кодексом. Аналогічним чином вирішують питання втрати права користування членами сімї власника житла й положення ст. 405 ЦК України. Разом з тим, відповідно до вимог ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За такого, враховуючи встановлені обставини, зокрема відсутність відповідача без поважних причини за місцем реєстрації понад встановлені законом строки, його небажання знятися з реєстраційного обліку, наслідком чого є створення ним перешкод власнику щодо належного користування та розпорядження квартирою, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved