overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 3200 грн. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 05 травня 2004 року вона працювала у відповідача на посаді дорожнього робітника на ділянці господарського обслуговування, 25 грудня 2008 рок вона була звільнена з підприємства за ст. 36 п. 1 за згодою сторін. На час звільнення їй не була виплачена заробітна плата за вересень 2008 р, жовтень 2008 р, листопад 2008 р, та компенсація за невикористану відпустку, всього у розмірі 3200 гривень, тому вона і просить її стягнути. Позивачка у судове засідання не зявилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та що уточнює заявлені вимоги, та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 2002,16 грн, що відповідає довідці /а.с. 18/. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та що підтримує уточнені позовні вимоги /а.с. 13/. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. З 05 травня 2004 року позивачка працювала у відповідача на посаді дорожнього робітника на ділянці господарського обслуговування, та 25 грудня 2008 рок вона була звільнена з підприємства за ст. 36 п. 1 за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки /а.с. 4/. Згідно довідки від 09.02.2011 р. / а.с. 17 /, заборгованість підприємства перед позивачкою по виплаті заробітної плати складає 2002,16 гривень, що і не оспорюється і відповідачем. Відповідно до ст. 116 КЗпроП України, при звільненні робітника виплата всіх належних йому сум проводиться у день звільнення, або на слідуючий день. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки, та стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості у розмірі 2002,16 гривень, що підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі /а.с. 17/.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду мотивуючи тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та споживачем наданих комунальних послуг, а саме водопостачання та водовідведення. Відповідач не проводить оплату вартості наданих послуг, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за період з 01.01.08 по 01.11.10 в розмірі 1078 грн. 14 коп. Просить стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з»явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просить заслухати справу за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явився, заперечень проти позову не надав. За вказаних обставин у відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та споживачем наданих комунальних послуг, а саме водопостачання та водовідведення.. Відповідач не проводить оплату вартості наданих послуг, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за період з 01.01.08 по 01.11.10 в розмірі 1078 грн. 14 коп. Відповідно до ст..66, 67 та 68 ЖК України наймач (власник) квартири зобов2язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог закону, не допускається одностороння відмова від виконання зобов»язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись, що з 10.10.2008 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1396. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Після народження дитини їх сімейні відносини погіршилися. Відповідач перестав поважати позивача як дружину, мало часу приділяв сімї, всіляко ображав її. З липня 2010 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Просить їх шлюб розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, натомість подали до суду заяви, якими позивач позов підтримала, відповідач позов визнав та просять справу розглянути у їх відсутності,. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.10.2008 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1396. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З липня 2010 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Миритися сторони категорично не бажають, шлюб між ними існує формально. Наданий сторонам час на примирення позитивних наслідків не дав. На підставі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнав відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому судом приймається. За викладеного позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. За викладеного, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті витрат з ІТЗ судового розгляду справи в сумі 30-00 грн. та витрати по оплаті витрат судового збору на користь держави в розмірі 8-50 гривень. Сторони звільнені від сплати судового збору на підставі п.18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулось ПАТ „ Універсал банк „ з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 23689,62грн., мотивуючи свої вимоги тим, що ПАТ «Універсал банк» відповідно до кредитного договору №CL 108397 від 09.07.2009 р. надав кредит відповідачу у розмірі 18792,69 грн. під 28 % річних строком до 15.06.2017року. Позичальник [PERSON] не виконував своєчасно взяті зобовязання тому банк звернувся до суду з вимогами про дострокове стягнення суми кредиту та заборгованості станом на 22.11.2010р.. У судове засідання представник позивача не зявився надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, в судове засідання не зявився подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Справа розглянута відповідно до приписів ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши доводи позивача та представлені докази, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так у ході судового розгляду з вірогідністю було встановлено, що 09.07. 2009 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL 108397 від 09.07.2009 р. в сумі 18792,69 грн. під 28 % річних строком до 15.06.2017р.. Згідно до п.1.1. договору кредиту, відповідач [PERSON] зобов'язувався своєчасно та повно погашати Кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно не пізніше 30 числа кожного звітного місяця, шляхом внесення визначеної додатком 2 договору суми. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.536 ЦК України - за користування чужими грошовими коштами боржник повинен сплачувати відсотки. Згідно ст. 530 ЦК України зобовязання підлягає виконанню у встановлений строк. Але відповідач в порушення вимог Кредитного договору не виконує умови кредитного договору, отриманий кредит не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Відповідно до наданого розрахунку заборгованість по кредиту складає 708,19грн; по процентах- 5390,29грн.; по сумі дострокового стягнення кредиту-17482,35грн., по підвищених відсотках- 108,79грн.. Відповідно до вимог п.6,6 договору , позивач має право вимагати від відповідача дострокового погашення кредиту зі сплатою процентів за користування кредитом, неустойки та інших платежів, в разі затримки сплати частини кредиту та/ або процентів за його користування (принаймні за один місяць). В суді встановлено, що вбачається з розрахунку. Що така затримка погашення кредиту та відсотків у відповідача мала місце. Тобто для позивача виникли підстави дострокового стягнення з позичальника, кредиту та інших передбачених умовами договору платежів, відповідно до умов договору та приписів ч.2 ст.1050, 1048 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулось ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» скорочена назва «ВіЕйБі банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 17062,34 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що ПАТ «ВіЕйБі банк» відповідно до кредитного договору №96-Б/08-8 від 03.03.2008 р. надав кредит відповідачу у розмірі 16800,00 грн. під 24 % річних строком до 28.02.2011року. Позичальник [PERSON] не виконував своєчасно взяті зобовязання тому банк звернувся до суду з вимогами про дострокове стягнення суми кредиту та заборгованості станом на 28.12.2010р. в сумі 17062,34грн.. У судове засідання представник позивача не зявився надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, в судове засідання не зявився подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Справа розглянута відповідно до приписів ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши доводи позивача та представлені докази, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так у ході судового розгляду з вірогідністю було встановлено, що 03.03. 2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №96-Б/08-8 від 03.03.2008 р. та банк надав кредит відповідачу у розмірі 16800,00 грн. під 24 % річних строком до 28.02.2011р.. Згідно до п.2.5. договору кредиту, відповідач [PERSON] зобов'язувався своєчасно та повно погашати Кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно, шляхом внесення визначених графіком договору суми. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.536 ЦК України - за користування чужими грошовими коштами боржник повинен сплачувати відсотки. Згідно ст. 530 ЦК України зобовязання підлягає виконанню у встановлений строк. Але відповідач в порушення вимог Кредитного договору не виконує умови кредитного договору, отриманий кредит не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Відповідно до наданого розрахунку заборгованість по кредиту складає 13252,29грн; по процентах- 2558,35грн.; плата за пропуск платежів- 1251,70грн.. Відповідно до вимог п.2.7 договору , позивач має право вимагати від відповідача дострокового погашення кредиту зі сплатою процентів за користування кредитом, неустойки та інших платежів, в разі затримки сплати частини кредиту та/ або процентів за його користування . В суді встановлено, що вбачається з розрахунку, що така затримка погашення кредиту та відсотків у відповідача мала місце. Тобто для позивача виникли підстави дострокового стягнення з позичальника, кредиту та інших передбачених умовами договору платежів, відповідно до умов договору та приписів ч.2 ст.1050, 1048 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до виконкому Снячівської сільської ради Сторожинецького району про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на наступне. Позивач разом з мамою [PERSON] станом на 15.04.1991р. проживали в будинковолодінні, яке знаходиться по вул.8-го березня,9 в с.Снячів Сторожинецького району. Це будинковолодіння складається з: житлового будинку літ. А-І, ганку літ. а, сараїв літ. Б, В, Д, літньої кухні літ. Г, криниці №1. Дане будинковолодіння відносилось до категорії колгоспних дворів. Відповідно до ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) це будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності по 1/2 частині будинковолодіння кожному, але право власності вони за собою не зареєстрували. 08.05.2006р. померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно, в тому числі і на належну їй 1/2 частину вказаного будинковолодіння. Позивач, являючись донькою спадкодавця, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. Вона спадщину прийняла оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з нею. Після прийняття спадщини позивач стала власником всього будинковолодіння. Але оскільки спадкодавець не зареєструвала за собою право власності на свою частину у цьому будинковолодінні позивач також не може зареєструвати за собою право власності на нього. Крім того у Свідоцтві про народження позивача її мамою вказана [PERSON]. Виходячи з викладеного, позивач просить суд встановити факт, що [PERSON], яка померла 08.05.2006р. є її матірю, та визнати за позивачем право власності будинковолодіння, яке знаходиться по вул.8-го березня,9 в с.Снячів Сторожинецького району. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені обставини. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, заслухавши думку представника позивачів, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наданих документів та ухвалити судове рішення у попередньому судовому засіданні. Виходячи з того, що відповідач, являючись органом місцевого самоврядування, та маючи про спадкодавця найбільш достовірні відомості, позовні вимоги визнав, і таке визнання не порушує нічиїх прав та охоронюваних законом інтересів, суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню Виходячи з викладеного, ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 року), 1261, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до виконкому Нижньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району про визнання права власності на майно, посилаючись на наступне. Позивач [PERSON] з чоловіком [PERSON], та їх донька станом на 15.04.1991р. проживали в будинковолодінні, яке знаходиться по вул.Ватутіна,70 в с.Нижні Петрівці Сторожинецького району. Це будинковолодіння складається з: житлового будинку літ. А-І, ганку літ. а, сходів літ. а1, літньої кухні з банею літ. Б, підвалу літ. Пд, тераси літ. б, сараїв літ. В, Г, Д, Є, вбиральні літ. Е, господарської будівлі для приготування кормів літ. Ж, воріт з хвірткою №1, огорожі №2, колодязя №3. Дане будинковолодіння відносилось до категорії колгоспних дворів. Відповідно до ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) це будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності по 1/3 частині будинковолодіння кожному, але право власності вони за собою не зареєстрували. 19.06.2001р. помер [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно, в тому числі і на належну їй 1/3 частину вказаного будинковолодіння. [PERSON], відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.)являючись спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON], на момент смерті спадкодавця була малолітньою, від спадщини не відмовилась, а тому також є такою, що спадщину прийняла. Позивач [PERSON] відмовляється від своєї частки у спадковому майні на користь [PERSON] після чого [PERSON]К стало належати 2/3 частини будинковолодіння, а [PERSON] 1/3 частина. Але оскільки спадкодавець не зареєстрував за собою право власності на свою частину у цьому будинковолодінні вони також не можуть зареєструвати за собою право власності на нього. Виходячи з викладеного, позивачі просять суд визнати за [PERSON]В право власності на 1/3 частину будинковолодіння, яке знаходиться по вул.Ватутіна,70 в с.Нижні Петрівці Сторожинецького району, за [PERSON] право власності на 2/3 частини цього будинковолодіння, та встановити факт прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені обставини. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, заслухавши думку представника позивачів, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наданих документів та ухвалити судове рішення у попередньому судовому засіданні. Виходячи з того, що відповідач, являючись органом місцевого самоврядування, та маючи про спадкодавця найбільш достовірні відомості, позовні вимоги визнав, і таке визнання не порушує нічиїх прав та охоронюваних законом інтересів, суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню Виходячи з викладеного, ст. 120, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

21.12.2010 р. [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту неправильності актового запису. Свою вимогу мотивувала тим, що 30 квітня 2004 року вона зареєструвала шлюб з громадянином КНР [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів 30.04.2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 227 та 23.05.2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб в якому допущено помилку, а саме : громадянство чоловіка - [PERSON] вказане як «громадянин НРК», замість правильного «громадянин КНР», що підтверджується нотаріально посвідченим перекладом паспорту [PERSON]. Оскільки, при зверненні позивачки до Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області з вимогою про внесення відповідних змін до актового запису про шлюб № 227 від 30.04.2004 року, складеного Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, остання отримала відмову, а тому змушена звернутися до суду. Посилаючись, на вищевикладене, заявниця просила встановити факт неправильності актового запису про шлюб № 227 від 30.04.2004 року складеного Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, в частині напису громадянства її чоловіка - [PERSON], вказаного в даному свідоцтві як «громадянин НРК», замість правильного «громадянин КНР», та зобовязати Міський відділ реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції внести відповідні зміни у вказане свідоцтво про шлюб. Заявник в судовому засіданні свої вимоги підтримала. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 30 квітня 2004 року у заявниця зареєструвала шлюб з громадянином КНР [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів 30.04.2004 року зроблено актовий запис за №227. 23.05.2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], в якому допущено помилку, а саме : громадянство чоловіка - [PERSON] вказане як «громадянин НРК», замість правильного «громадянин КНР». Це підтверджується нотаріально посвідченим перекладом паспорту на імя [PERSON], згідно якого він є громадянином [PERSON] Народної Республіки. Враховуючи надані суду документи, суд вважає, що є усі законні підстави задовольнити заявлені вимоги. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що до 21.12.2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Вона одна не спроможна матеріально утримувати дитину, оскільки зростають ціни і ростуть потреби дитини, отримуваного нею заробітку не вистачає, а відповідач є працездатним, інших утриманців не має, тому просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги, подавши письмову заяву. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги визнав частково у розмірі 200 гривень, вказуючи, що не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитини, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач не працює, інших утриманців не має, суд вважає, що підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 200 гривень щомісячно з урахуванням можливості отримувати позивачкою державної допомоги в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial