Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду, посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 21.07.1998 року № 196 їй у приватну власність було передано земельну ділянку площею 0,057 га для ведення садівництва, розташовану по вул. Садовій, 11 в Садівницькому товаристві «Ветеран» Вишгородської міської ради Київської області та на вказану земельну ділянку виготовлено державний акт на право власності на землю. Позивачка зазначає, що після розлучення з відповідачем - [PERSON], у Шевченківському районному суді м. Києва відбувся судовий розгляд справи , пов'язаний із поділом майна, після чого відповідач та посадові особи Управління земельних ресурсів, правильно трактуючи рішення Шевченківського районного суду м. Києва, під впливом помилки, переоформили земельну ділянку, належну на праві власності [PERSON] та імя [PERSON], яку згодом той продав [PERSON] Позивачка вказує, що договір купівлі-продажу земельної ділянки був вчинений відповідачами під впливом помилки, оскільки державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, виготовлений на ім'я [PERSON] під час укладення договору купівлі- продажу земельної ділянки та наразі є чинним, державний акт на право власності на спірну мельну ділянку, переоформлений на [PERSON] за рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24.12.2010 року визнаний недійсним, як такий, що був виготовлений під впливом помилки. Зважаючи на викладені вище обставини, позивачка просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0575 га, розташованої по вул. Садовій, 1 в СТ «Ветеран-3» Вишгородської міської ради, укладений між [PERSON] та [PERSON] 22.03.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу, [PERSON] за реєстровим №457 та стягнути судові витрати з відповідача. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити повністю. Відповідачі позов не визнали. Посилалися на те, що рішенням Шевченківського районного суду Київської області право власності на земельну ділянку було визнано за [PERSON], який потім відчужив її на користь [PERSON] Так, як [PERSON] є добросовісним набувачем земельної ділянки, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення та її представника, відповідачів та представника відповідача - [PERSON], дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають правове значення для розгляду справи і вирішення спору по сутті, суд приходить до наступного. Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 21.07.1998 року №196 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0575 га, яка розташована по вул. Садовій, 11 в СТ «Ветеран-3» на території Вишгородської міської ради та на неї видано державний акт на право власності на землю. 20.02.1999 року [PERSON] та [PERSON]. зареєстрували шлюб, проте подружнє життя у них не склалося, та в 26.02.2008 році шлюб був розірваний. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2008 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку № 28 площею 0,057 га для ведення садівництва, розташовану по вул. Садовій, 11 в садівницькому товаристві «Ветеран - 3» Вишгородської міської ради Київської області та виділено її в натурі , а також визнано право власності на недобудований садовий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,071 га по вул. Садовій, 11 у вказаному вище садівницькому товаристві. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва вказане вище рішення суду скасоване та в позовних вимогах про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку № 28 площею 0,57 га для ведення садівництва, розташовану по вул. Садовій, 11 в СТ «Ветеран-3» та виділення її в натурі, визнання права власності на недобудований садовий будинок для ведення садівництва на земельній ділянці площею 0,071 га по вул. Садовій, 11 в СТ «Ветеран-3», відмовлено. Мотивуючи рішення суду, [PERSON] на ім'я начальника управління земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області було подано заяву про переоформлення права власності на земельну ділянку площею 0,057 га для ведення садівництва на своє ім'я. Актом відновлення меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків, з приватної власності [PERSON] вилучено земельну ділянку площею 0,057 га для ведення та передано її у приватну власність [PERSON], після чого на ім'я [PERSON] був виготовлений державний акт на право власності на землю. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24.12.2010 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07.04.2011 року, визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,057 га для ведення садівництва, розташовану по вул. Садовій, 11 в СТ «Ветеран - З» Вишгородської міської ради Київської області, виданого на ім'я [PERSON] та зобовязано Київську обласну філію державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану вище земельну ділянку. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24.12.2010 року встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,057 га по вул. Садовій, 11 у СТ «Ветеран-3» Вишгородської міської ради Київської області був переоформлений із [PERSON] на [PERSON] внаслідок помилки, а отже правочин, щодо відчуження державного акту на землю також був вчинений сторонами під впливом помилки. Відповідно до статей 229-233 ЦК України та Постанови Пленуму Верхового Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин, здійснений під впливом помилки, обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представником однієї сторони з іншою стороною або внаслідок збігу тяжких обставин може бути визнаний судом недійсним, якщо будуть доведені факти обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною або збіг тяжких для сторони обставин і наявність їх безпосереднього звязку із волевиявленням сторони вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Обставини, щодо яких помилялася одна сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням суду від 24.12.2010 року встановлено, що [PERSON] помилявся щодо дійсних обставин справи, оскільки вважав, що спірна земельна ділянка належить йому на праві приватної власності на підставі рішення суду. Вказана помилка мала місце при укладені [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу земельної ділянки. Суд враховує обставини, встановлені рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24.12.2010 року, які не потребують доказуванню та вважає, що спірний договір купівлі-продажу земельної ділянки був вчинений сторонами внаслідок помилки, а тому має бути визнаний недійсним. До того ж державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я [PERSON] є чинним, та реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] призведе до порушення права власності позивача. Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно ст.ст. 229-233, 719-722 ЦК України, Постанови Пленуму Верхового Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

Outcome: approved