Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування»є правонаступником ЗАТ «Страхова компанія «ВЕСКО». 17.11.2008 р. в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася на перехресті вул. Канатної та вул. Богданова в м. Дніпропетровську, була спинена шкода автомобілю марки «Тойота Прадо»р/н [NUMBER], що належить [PERSON] Шкода була заподіяна у звязку з порушенням Правил дорожнього руху [PERSON], який, керуючи автомобілем [NUMBER], під час руху допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота Прадо»р/н [NUMBER]. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, належний [PERSON] транспортний засіб був застрахований відповідно до страхового полісу страхування автотранспорту №1576-а/08 дз від 11.09.2008 р.; у відповідності до умов страхування та на підставі розрахунку суми страхового відшкодування було виплачено в розмірі 14 683 грн.06 коп. Позивач посилається на приписи ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»та вважає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача на суму виплаченого страхового відшкодування у зазначеному вище розмірі; окрім цього, відшкодування підлягають також витрати позивача, повязані із експертними послугами в розмірі 100,00 грн., та вартістю довідки ДАІ (83 грн.). У звязка уз вищенаведеним у позові й заявлено відповідну вимогу. У судове засідання сторони не зявилися, водночас представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд позов задовольнити повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, та не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішував справу у порядку заочного розгляду та на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені обставини. 17.11.2008 р. в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася на перехресті вул. Канатної та вул. Богданова в м. Дніпропетровську, була спинена шкода автомобілю марки «Тойота Прадо»р/н [NUMBER], що належить [PERSON] Шкода була заподіяна у звязку з порушенням Правил дорожнього руху [PERSON], який, керуючи автомобілем [NUMBER], під час руху допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота Прадо»р/н [NUMBER] (постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2008 р. [PERSON]П, було визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення). Належний [PERSON] транспортний засіб був застрахований відповідно до страхового полісу страхування автотранспорту №1576-а/08 дз від 11.09.2008 р.; у відповідності до умов страхування та на підставі розрахунку суми страхового відшкодування останнє було виплачено [PERSON] в розмірі 14 683 грн.06 коп. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування»до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як було встановлено судом, страховиком було виплачено страхове відшкодування на користь вигодонабувача, про що свідчать матеріали судової справи, та що підтверджується копією відповідних платіжних доручень, через що на виконання ст. 27 Закону України «Про страхування»та ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 3 ст. 62 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; відповідно до ч. 4 зазначеної вище статті вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як було встановлено судом, постановою судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2008 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення; постанова у встановленому КУпАП порядку оскаржена не була та набрала законної сили; постановою судді було встановлено, що 17.11.2008 р. о 14.00 год. [PERSON], керуючи а/м «ІЖ 27175»р/н [NUMBER], на перехресті вул. Канатної та вул. Богданова при зміні напрямку руху не впевнився у безпеці маневру, в результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем «Тойота Прадо»р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]; автомобілі отримали механічні пошкодження. За ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виконуючи даний обовязок доказування, з боку позивача було доведено здійснення підстав та факту самої виплати страхового відшкодування, утім, відповідач у судове засідання не зявився, не скористався правом надання заперечень проти позову, з його боку не було надано жодних доказів та не було заявлено клопотань про їх витребування у випадку складнощів в їх отриманні, адже на виконання ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та через що суд вирішував справу на підставі наявних у справі доказів. Вирішуючи в обовязковому порядку питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, та бере до уваги, що при подачі позову позивачем було належним чином оплачено судові витрати, у звязку з чим на виконання зазначеної вище правової норм для суду вбачаються підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача сплачених позивачем при подачі позову судових витрат.

Outcome: approved