Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків. В основі позовних вимог посилається на те, що 22 серпня 2005 року відповідач, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем ГАЗ 24-10, д\\н 533 12 РЕ здійснив ДТП, допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген Пасат, д\\н 64 771 РЕ під керуванням [PERSON] В результаті вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження, що відповідно до умов договору є страховим випадком. Відповідно до умов договору позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 25 500 грн. Вина відповідача у ДТП підтверджується вироком Мукачівського міськрайонного суду від 19 квітня 2007 року та ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27 червня 2007 року. Відповідач добровільно відмовляється відшкодувати завдані збитки, тому вони звернулися до суду. Відповідач про судове засідання повідомлявся, не зявився до суду повторно, суд у відповідності до ст.77 ч.2 ЦПК України розглянув справу в його відсутності. Суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль Фольксваген Пасат, д\\н 64 771 РЕ був застрахований, згідно наказу № 1244 від 15 листопада 2007 року Моторного (транспортного) страхового бюро України на рахунок [PERSON] перераховано 25 500 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля внаслідок ДТП. Згідно ч.1 ст.1166, ч.2 ст.1187, ст.1192 ЦК України матеріальна шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду від 19 квітня 2007 року та ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 27 червня 2007 року відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, що сталося 22 серпня 2005 року. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 1992 року №6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди під володарем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного стр. 2 із 2 управління або інших підстав. Відповідно до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно наказу № 1244 від 15 листопада 2007 року Моторного (транспортного) страхового бюро України на рахунок [PERSON] перераховано 25 500 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, винним якого являється [PERSON] Суду надано докази, що відповідач був володарем джерела підвищеної небезпеки на момент вказаної ДТП, що підтверджується вироком Мукачівського міськрайонного суду від 19 квітня 2007 року та ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27 червня 2007 року, а отже зобовязаний відшкодувати Моторному (транспортному) страховому бюро України предявлену суму збитків, як відповідальний за заподіяння шкоди в порядку регресу. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає позов обгрунтованим, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved