Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-15 00:00:00

У жовтні 2010 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія ФІНЕКС (далі ТДВ СК ФІНЕКС, Страховик) звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 30 листопада 2006 року між нимі Товариством з обмеженою відповідальністю Банк Фамільний (далі ТОВ Банк Фамільний, Банк, Страхувальник) був укладений договір добровільного страхування фінансових ризиків, повязаних з кредитуванням фізичних осіб № 18.09/11/2006, предметом якого є страхування ТДВ СК ФІНЕКС ризику заподіяння збитків Банку як кредитору непогашенням або погашенням не в повному обсязі позичальниками суми кредиту та процентів за кредитними договорами. Відповідно до п. 41 додатку № 3 до договору страхування ТДВ СК ФІНЕКС застрахувало ризик заподіяння збитків ТОВ Банк Фамільний як кредитору непогашенням або погашенням не в повному обсязі позичальником [PERSON] суми кредиту та процентів за кредитним договором № 979 від 28 листопада 2006 року. 18 лютого 2008 року ТОВ Банк Фамільний звернулося до ТДВ СК ФІНЕКС із повідомленням про виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором та проханням здійснити страхове відшкодування. Страхове відшкодування дорівнює страховій сумі в розмірі 16000 грн., за вирахуванням франшизи в розмірі 800 грн., тобто 15200 грн. 28 травня 2008 року на підставі договору страхування та страхового акту № 574/3/18.09/11/2006 від 23 травня 2008 року ТДВ СК ФІНЕКС перерахувало страхове відшкодування на рахунок ТОВ Банк Фамільний в розмірі 15200 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1270. Таким чином, датою виникнення заборгованості позивача [PERSON] перед відповідачем ТДВ СК ФІНЕКС є 29 травня 2008 року. Відповідно до ст. 27 Закону України Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційного збільшення заборгованості складає 4379 грн. 38 коп., 3 % річних за період з 29 травня 2008 року по 21 жовтня 2010 року становлять 1094 грн. 40 коп. З метою досудового регулювання спору 14 червня 2010 року ТДВ СК ФІНЕКС направляло на адресу [PERSON] претензію за № 367 з вимогою погасити заборгованість. Однак, заборгованість відповідачем не сплачена. Просило стягнути з [PERSON] на користь ТДВ СК ФІНЕКС в порядку регресу заборгованість в розмірі 15200 грн., інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 4379 грн. 38 коп. та 3 % річних у розмірі 1094 грн. 40 коп., всього 20673 грн. 78 коп. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позов. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Направив до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позов він не визнає, просить у задоволенні позову ТДВ СК ФІНЕКС відмовити, оскільки про заміну кредитора його ніхто не повідомляв. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. 30 листопада 2006 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія ФІНЕКС і Товариство з обмеженою відповідальністю Банк Фамільний уклали генеральний договір добровільного страхування фінансових ризиків, повязаних з кредитуванням фізичних осіб № 18.09/11/2006, (далі договір страхування) предметом якого є страхування ризику заподіяння збитків Страхувальнику як кредитору непогашенням або погашенням не в повному обсязі позичальниками суми кредиту та процентів за кредитними договорами. Відповідно до додатку № 3 до вказаного договору у реєстрі договорів страхування фінансових ризиків за № 41 зазначено кредитний договір № 979 від 28 січня 2006 року, укладений між Банком та відповідачем [PERSON] на суму 16000 грн. Згідно із п. п. 9.1, 9.2. договору страхування Страхувальник протягом 15 робочих днів з моменту, коли Страхувальнику стало про це відомо, повідомляє Страховика про настання події, що має ознаки страхового випадку, шляхом подачі письмової заяви. Страхувальник зобовязаний протягом 2 місяців з моменту настання події, що має ознаки страхового випадку, надати Страховику документи, що підтверджують виникнення заборгованості, а саме: відповідний кредитний договір; бухгалтерську документацію за звітний період, що засвідчує факт настання події, що має ознаки страхового випадку; банківську виписку з позичкового рахунку; документи, що фіксують платежі за кредитним договором тощо; документи, що підтверджують направлення позичальнику попередження Страхувальника про повернення суми кредиту та/або сплати відсотків за його користування. 18 лютого 2008 року за № 17 ТОВ Банк Фамільний направило ТДВ СК ФІНЕКС пакет документів у відповідності до п. п. 9.1, 9.2 договору страхування, що підтверджують факт настання страхового випадку для визнання події страховою та виплати страхового відшкодування за [PERSON], зокрема анкету позичальника, кредитний договір № 979 від 28 листопада 2006 року, графік погашення заборгованості, виписку з особового рахунку, довідку № 47 від 04 березня 2008 року та листи звернення до [PERSON] від 17 травня 2007 року та 06 серпня 2007 року про погашення простроченої заборгованості. Згідно із страховим актом № 574/3/18.09/11/2006 заявлена ТОВ Банк Фамільний подія визнана страховим випадком, тому на рахунок Банку було перераховано страхове відшкодування в розмірі 15200 грн. (16000 грн. страхова сума 800 грн. франшиза), що підтверджується платіжним дорученням № 1270 від 28 травня 2008 року. У ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 10 червня 2010 року ТДВ СК ФІНЕКС направляло [PERSON] претензію, у якій просило перерахувати сплачену страхову суму в розмірі 15200 грн. на поточний рахунок ТДВ СК ФІНЕКС, у випадку незгоди повідомити про це. Відповідач [PERSON] на дану претензію ніяким чином не відреагував, кошти не сплатив. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що за період з червня 2008 року по вересень 2010 року, враховуючи встановлений індекс інфляції, інфляційне збільшення заборгованості складає 4379 грн. 38 коп., 3 % річних за прострочення виконання зобовязання за період з 29 травня 2008 року по 21 жовтня 2010 року становить 1094 грн. 40 коп. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ТДВ СК ФІНЕКС є обґрунтованим, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача стягненню підлягає виплачене страхове відшкодування в розмірі 15200 грн., інфляційне збільшення заборгованості в сумі 4379 грн. 38 коп. та 3 % річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 1094 грн. 40 коп., всього 20673 грн. 78 коп. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із платіжних доручень №№ 7559, 7558 від 21 жовтня 2010 року видно, що при подачі позовної заяви до суду ТДВ СК ФІНЕКС сплатило судовий збір у сумі 206 грн. 74 коп. та оплатило витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Всього судові витрати у справі становлять 326 грн. 74 коп., які теж підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 625, 993, 1166, 1191 ЦК України,

Outcome: approved