Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу за договором позики. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] отримав від [PERSON] за договором позики грошові кошти в сумі 20\~000 доларів США, які зобовязувався повернути до 02 квітня 2007 року, про що видав відповідну розписку. Відповідач в зазначений строк гроші не повернув, не оспорюючи свого зобовязання від його виконання ухилявся. За вказаних обставин позивач просив суд стягнути з [PERSON] борг за договором позики та судові витрати. В судове засідання позивач не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду вчетверте не зявився повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимога підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02 лютого 2007 року [PERSON] отримав від [PERSON] в позику грошові кошти у сумі 20\~000 доларів США (159\~200 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ від 28 березня 2011 року), із зобовязанням їх повернення в строк до 02 квітня 2007 року. Підтверджує цей правочин розписка (а.с. 6). 18 лютого 2010 року [PERSON] визнав свій борг перед [PERSON] в сумі 20\~000 доларів США і зобовязався повернути борг до 23 липня 2010 року про, що надав розписку (а.с. 7). Ст. 524 ЦК України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Перебіг строку позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу (п. 1 ст. 264 ЦК України). Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобовязання повинен відшкодувати на вимогу кредитора суму боргу та річні, які становлять 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Невиконання [PERSON] грошових зобовязань, згідно ч. 2 ст. 545 ЦК України, підтверджується наявністю в позивача оригіналу розписки. Повернення суми позики позикодавцеві, у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, є зобовязанням позичальника за договором позики. Чинним цивільним законодавством (ч. 3 ст. 509, ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України) встановлено, що зобовязання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, повинні виконуватися належним чином в установлений строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк встановлений договором або законом ч. 1 ст. 612 ЦК України. Суд, дослідивши надані письмові докази, визнає факт невиконання [PERSON] грошових зобовязань доведеним. Оскільки бездіяльністю відповідача порушуються цивільні права та інтереси позивача вони підлягають захисту у спосіб примусового виконання боржником обовязку в натурі. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума позики з урахуванням 3 % річних від простроченої суми та, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені останнім судові витрати (а.с. 1 2).

Outcome: approved