Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-08 00:00:00

До суду із позовною заявою звернулась [PERSON] в якій просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за позикою у розмірі 2050 грн. - суму боргу за договором позики від 16 лютого 2009 року. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 16 лютого 2009 року відповідач позичила у неї 2050 грн. На підтвердження договору позики та умов договору відповідачем власноручно було складено розписку яку передано їй як підтвердження прийнятих зобов»язань та отримання грошових коштів. В розписці також був зазначений кінцевий термін повернення позики - до липня 2009 року. У добровільному порядку відповідач не бажає повернути суму боргу хоча зобов»язання є простроченим. Сторони в судове засідання не з»явились, в суд надійшли заяви від сторін в яких вони просять розглянути справу без їх участі, позивач в заяві вказала, що позов підтримує повністю, відповідач вказала, що позов визнає в повному об»ємі. Суд встановив наступне. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Розпискою [PERSON] від 16 лютого 2009 року стверджено, що цього числа вона позичила у [PERSON] 2050 грн. та зобов»язалась повернути вищезазначену суму до липня 2009 року, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України та посвідчує передання відповідачу позикодавцем вказаної суми коштів. Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі не були насправді одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти/ у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимоги кредитором про стягнення з відповідача встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми не заявлені. Отже, до стягнення підлягає всього 2050 грн.00 коп. Також слід стягнути з [PERSON] плачені на користь [PERSON] плачені при подачі позовної заяви 51 гривню 00 коп., судового збору. 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та 50 /п»ятдесят/ грн. за надання юридичної допомоги, що стверджено відповідно квитанціями № 127, 128 від 20.01.2011р. і від 28.01.2011р.

Outcome: approved