overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

[PERSON], звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу, в позові посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2002 року, подружжя має неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї вказувала те, що чоловік зловживає спиртними напоями, майже постійно відсутній і вдома не буває, не працює і не забезпечує сімю. Вони не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що сім'я існує лише формально, підстав для примирення немає, збереження сім'ї неможливе, просила шлюб розірвати, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, повідомила, що спорів майнового характеру та щодо місця проживання дитини немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та ; доказів, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 17 серпня 2002 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Миргородського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 173 (а.с.4), згідно свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню дитину - І дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина проживає з ; матірю. На даний час сімя фактично розпалася по причині психологічної несумісності подружжя, спільне життя суперечить інтересам позивачки, сім'ю зберегти не можливо, умов для примирення немає, а тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулась з позовом [PERSON] до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, про продовження строку на прийняття спадку та визнання права власності на спадок. Позивач просить суд продовжити їй строк для прийняття спадщини після смерті 5 листопада 1999 року її рідної матері [PERSON], та визнати за нею право власності на спадщину у вигляді земельної ділянки площею 6,52 умовних кадастрових гектарів по КСП «Знамя» на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району, згідно сертифікату направо на земельну частку (пай) серії ХР №0099986, виданого на підставі рішення Нововодолазької районної державної адміністрації від 28 грудня 1996 року №647 . Позивач в судовому засіданні пояснив, що 5 листопада 1999 року в с. Старовірівка Нововодолазького району померла її рідна мати [PERSON] Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді у вигляді сертифікату на земельний пай . Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження від 4.02.1963 року . На даний час позивач є єдиним спадкоємцем, так всі інші померли. В силу своєї юридичної необізнаності позивач не звернулась в установлений законом шестимісячний строк до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але фактично прийняла спадщину так, як обробляла вищевказану земельну ділянку. Представник Старовірської сільської ради Нововодолазького району Харківської області в судове засідання не зявився але надав заяву в якій проти задоволення позову не заперечує і просить суд розглядати справу за його відсутності. Суд, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки не суперечить вимогам ст. 529 ЦК України/1963/ згідно якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти. Обставини викладені в позовній заяві підтверджуються : Даними актового запису №102 від 10.11.1999 року Старовірівської сільради Нововодолазького району Харківської області про смерть [PERSON]. Сертифікатом на право на земельну ділянку площею 6,52 умовних кадастрових гектарів по КСП «Знамя» на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району, серії ХР №0099986, виданого на підставі рішення Нововодолазької районної державної адміністрації від 28 грудня 1996 року року №647 . Так як позивач по справі пропустила встановлений законом строк на подачу заяви на прийняття спадщини , з урахуванням того, що спадщина фактично нею прийнята, суд вважає за доцільне продовжити їй строк на прийняття спадщини як пропущений з поважних причин, та визнати за нею право власності на спадкове майно, що не суперечить вимогам ст.ст.548,550 ЦК України (1963 року).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 20888 гривень 42 копійки, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди з вини відповідача. Позивач посилається на те, що 11.07.2008 року [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], скоїв зіткнення з автомобілем «Опель Рекорд» держномер 38106 КР, який належить [PERSON] на праві власності згідно тимчасового реєстраційного талону. Згідно постанови Красногвардійського районного суду АР Крим від 22.07.2008 року [PERSON] визнаний винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Відповідно до висновку фахівця автотоварознавця №210-8/08 від 22.08.2008 року витрати на ремонт автомобілю складають 15301 гривню 62 копійки, вартість матеріальної шкоди складає 4936 гривень 80 копійок. Витрати на автотоварознавче дослідження складають 650 гривень. Просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 20888 гривень 42 копійки. Крім того судові витрати склали 208 гривень 88 копійок за сплату судового збору, 30 гривень за сплату інформаційно-техничного забезпечення розгляду справи. Позивач у ході судового розгляду справи змінив свої позовні вимоги. У звязку з тим, що він бажає відремонтувати автомобіль просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду виходячи із висновку фахівця про вартість ремонту у сумі 15301 гривню 62 копійки, витрати на автотоварознавче дослідження у сумі 650 гривень, а всього 15951 гривню 62 копійки, судові витрати у сумі 238 гривень 88 копійок. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Вважає, що позов підлягає задоволенню лише в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4936 гривень 80 копійок. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11.07.2008 року [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], скоїв зіткнення з автомобілем «Опель Рекорд» держномер 38106 КР, який належить [PERSON] на праві власності згідно тимчасового реєстраційного талону. Згідно постанови Красногвардійського районного суду АР Крим від 22.07.2008 року [PERSON] визнаний винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Вказані обставини підтверджується поясненнями сторін, постановою Красногвардійського районного суду АР Крим від 22.07.2008 року. Відповідно до висновку фахівця автотоварознавця №210-8/08 від 22.08.2008 року витрати на ремонт автомобілю складають 15301 гривню 62 копійки. Позивач бажає відремонтувати автомобіль тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Витрати на авто товарознавче дослідження складають 650 гривень, що підтверджено наданою квітанцією. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Представник відповідача не заперечує проти стягнення судових витрат з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Вільненської сільської ради [PERSON] району про визнання права власності в порядку спадкування, в якій зазначає, що 06.05.2008 року в с.Їздецьке В.Писарівського району померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) у розмірі 2,0468 га, розташована у межах території Вільненської сільської ради, яка належала померлій у відповідності до Державного акту серії CM №106610. Позивач та його сестра [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом. За [PERSON] у відповідності до рішення [PERSON] райсуду Сумської області від 24.04.2009 року визнано право власності на ? частину земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом. У звязку із втратою Державного акту, право власності на ? частину земельної частки (паю) можливо визнати за [PERSON] лише в судовому порядку. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засіданні не зявився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2008 року в с.Їздецьке В.Писарівського району Сумської області померла [PERSON] (a.c.5). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) у розмірі 2,0468 га у відповідності до Державного акту про право приватної власності на землю серії CM № 106610 (a.с.l0). У відповідності до ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом. Спадкоємцями першої черги за законом, у відповідності до CT.1261 ЦК України, являються діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, [PERSON] та його сестра [PERSON] являються спадкоємцями за законом першої черги як рідні діти померлої [PERSON]. їх родинні стосунки підтверджені відповідними документами(а.с.8,32). Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За [PERSON] у відповідності до рішення [PERSON] райсуду Сумської області від 24.04.2009 року визнано право власності на Уг частину земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом. У зв'язку з викладеними обставинами, суд вважає за можливе позов задовольнити і визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на Уг частину земельної частки (паю), що належала [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що відповідач за час спільного проживання постійно і безпричинно влаштовував вдома сварки, ображав її. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що вони з відповідачем уклали шлюб 1 червня 1985 року, який зареєстрований Вишнівчицькою сільською радою, Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №7. Від даного шлюбу є двоє дітей: дочка-Романишин [PERSON] та дочка-Романишин [PERSON], які на даний час досягай повноліття. Позивачка пояснила, що після реєстрації шлюбу і до 2006 року у неї з відповідачем були нормальні шлюбні відносини. Пізніше поведінка відповідача змінилася, він став неврівноваженим, агресивним, в поривах злості ображав її честь і гідність, наносив побої. Не краще він відносився до своїх дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалося, за таких обставин позивачка вважає, що шлюб повинен бути розірваним, на примирення не згідна. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та щодо розірвання шлюбу не заперечує. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.І ст.ПО СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1 червня 1985 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ИД № 442891 від 1 червня 1985 року, видане Вишнівчицькою сільською радою, Теребовлянського району, Тернопільської області. Сторони вже досить тривалий час не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, перебувають у неприязних відносинах, спільного господарства не ведутв, їх сім'я фактично розпалася, перебування у шлюбі носить формальний характер, що може перешкодити сторонам у реалізації їхніх інтересів. Суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, зберегти її неможливо, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного проживання з відповідачем у них 04 квітня 2009 року народився син [PERSON], який перебуває на утриманні позивачки. З відповідачем вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Відповідач ухиляється від утримання дитини та не надає ніякої матеріальної допомоги, тому позивачка просила суд стягнути на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, але на адресу надійшла заява про можливість розгляду справи у її відсутність та змінила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не зявився, але на адресу надійшла заява про можливість розгляду справи у його відсутність змінені позовні вимоги не визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав: З свідоцтва про укладення шлюбу І-ОЛ № 033806 від 22 листопада 2008 року виданого Іванівською сільською радою, Новоархганельського району, Кіровоградської області вбачається, що сторони по справі уклали шлюб між собою, про що зроблено актовий запис № 4. Згідно свідоцтва про народження 1ОЛ № 075046 від 05 квітня 2009 року, виданого Іванівською сільською радою, Новоархганельського району, Кіровоградської області, вбачається, що [PERSON] [INFO] являється сином відповідача по справі. З довідки № 201 від 06.08.2010 року виданої Іванівською сільською радою, Новоархганельського району, Кіровоградської області, вбачається, що до складу сімї позивачки входить син [PERSON] [INFO], дід [PERSON], бабуся [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач фактично не утримує дитину. Згідно ч.1 ст. 184 СК України - Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач являється батьком дитини, тому на нього покладений обовязок по утриманню дитини в звязку з чим суд стягує з нього аліметнти на утримання дитини. Суд, задовольняючи позов стягує з відповідача на користь держави державне мито в сумі 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь УДК в м. Золотоноша р/р 31215259700007 в УДК м. Золотоноша, МФО 854018, код 22050000 в сумі 120 грн. від яких позивачка була звільнена при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

05 серпня 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають зазначену дитину. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В попереднє судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву, в якій підтримала свої вимоги та просила справу розглянути без її участі. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач визнав позовні вимоги. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2004р.. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що шемет С.М. не виконує обов'язку по утриманню дитини, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальний стан дитини, яка не перебуває на диспансенрному обліку у лікарів, обєктів рухомого і нерухомого майна не має і проживає з матірю. Суд враховує також стан здоровя і матеріальне становище відповідача [PERSON]. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку . У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, повязані зі сплатою держмита. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 листопада 1997 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 620. Від шлюбу в них дітей немає. Шлюб з відповідачем бажає розірвати, оскільки спільне життя у них не склалося, вони не зійшлись характерами, постійно між ними виникають непорозуміння та сварки. Почуття любові, поваги, взаємопорозуміння між ними зникло. Відповідач дозволяє собі пригнічувати її психологічно та фізично, обзиває її нецензурними словами, постійно зловживає спиртними напоями. Подальше проживання у шлюбі стало неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причину неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 листопада 1997 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 620. Від шлюбу в них дітей немає. Позивач бажає розірвати шлюб з відповідачем, оскільки спільне життя у них не склалося, вони не зійшлись характерами, постійно між ними виникають непорозуміння та сварки. Почуття любові, поваги, взаємопорозуміння між ними зникло. Відповідач дозволяє собі пригнічувати її психологічно та фізично, обзиває її нецензурними словами, постійно зловживає спиртними напоями. Подальше збереження сімї неможливе, так, як це суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, шлюб існує тільки формально, а тому його слід розірвати. Питання про зміну прізвища в звязку з розірванням шлюбу позивачем не ставилося. Правовідносини між сторонами регулюються сімейним законодавством України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 7.09.2003року, шлюб зареєстрували у Селищенській сільській раді Літинського району, актовий запис № 7. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя не склалось через постійні сварки та непорозуміння. Відповідач рідко приділяє увагу дитині , не виконує подружні обовязки. Позивачка та відповідач в судове засідання не зявилися, подали заяви в яких просять справу розглянути в їх відсутність. Позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав . Свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.5) свідчить, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 7.09.2003року у Селищенській сільській раді Літинського району, актовий запис № 7. Із копії свідоцтва про народження (а.с.6) видно, що сторони мають спільну доньку [PERSON] [INFO]. Згідно ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, зясувавши дійсні причини позову, суд вважає, що при таких відносинах між сторонами, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому шлюб слід розірвати. Дитина [PERSON] [INFO] залишається проживати біля матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2004 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Від спільного проживання в шлюбі, у них народився син [PERSON] [INFO]. Однак, сімейне життя не склалось по тій причині, що відповідач постійно створює конфлікти, які зразу переростають у сварки, в більшості в присутності їхнього сина [PERSON], в звязку з чим у неї зникли почуття до відповідача, як до свого чоловіка. В серпні 2010 року відповідач [PERSON] з дому від сімї пішов жити на іншу квартиру. Спільне господарство не ведеться. Малолітній син [PERSON] проживає і знаходиться на її утримані та виховані. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, пояснила суду, що подальше спільне сімейне проживання з відповідачем є недоцільним, шлюб носить формальний характер, а тому просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив шлюб розірвати, сина [PERSON] залишити проживати біля матері. Суд вислухавши сторін, дослідивши і перевіривши зібрані докази приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення оскільки сторони однією сімєю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам. Тому суд

Outcome: approved