overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

01.06.2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 22.11.1997 р. відділом РАЦС м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 523. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що 22.11.1997 року відділом РАЦС м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 523, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO], та Дениса, [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач не бажає працювати, не приділяє уваги сімї, через що між ними постійно виникають непорозуміння та сварки. Під час надання судом строку для примирення, відповідач на шлях виправлення не став, тому вважає, що сімя розпалася остаточно. Позивачка просить позов задовольнити, при цьому вказує, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити своє шлюбне прізвище «Ісаєва». Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали, справи дійшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22.11.1997 року відділом РАЦС м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 523, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 4). Від даного шлюбу мають двоє дітей - синів [PERSON], [INFO], та Дениса, [INFO] (а.с. 8). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що відповідач не бажає працювати, не приділяє уваги сімї, через що між ними постійно виникають непорозуміння та сварки. Вони не можуть знайти спільної мови. На примирення сторони не згодні. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також те, що наданий на примирення строк позитивних наслідків не приніс, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позов підлягає задоволенню на підставі вимог ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу, залишити прізвище, на яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів, щомісяця, до повноліття дитини. У своєму позові позивачка вказала, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008 року, який вони розірвали згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.01.2012 року. За час спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач. Після того як сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка самостійно доглядає дитину і підтримує матеріально. Відповідач з ними не проживає, вихованням дитини не займається, не приділяє йому ніякої уваги, матеріальної допомоги не надає. Тому позивачка змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, так як батьки повинні піклуватися і утримувати своїх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.01.2012 року, під час якого у них народилася донька [PERSON], [INFO], батьком якої в Свідоцтві про народження (серії І-КЕ № 073814) записаний відповідач [PERSON]. В даний час дитина знаходяться на повному утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, так як працює та має постійний стабільний заробіток. Згідно ж ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття, тобто відповідач ухиляється від виконання свого обовязку. Таким чином, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, є законні підстави для задоволення позову, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України. Врахувавши матеріальне становище сторін по справі, відсутність у відповідача інших утриманців, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів, щомісяця, починаючи з дня звернення позивачки до суду із зазначеним позовом до досягнення дитиною повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні належної для неї земельної ділянки шляхом звільнення землі від деревяного павільйону, а також стягнути з [PERSON] заподіяну моральну шкоду в розмірі 1500 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що на земельній ділянці, котра є її власністю знаходиться торгівельний кіоск, у якому відповідач в минулому займався підприємницькою діяльністю. Добровільно [PERSON] не бажає перенести кіоск з земельної ділянки, тому вона змушена звернутись з цього приводу до суду. Також позивачка зазначала, що через порушення її права на використання земельної ділянки для неї заподіяна моральна шкода. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач позов визнав, пояснив, що в 2005 році ним дійсно було встановлено торгівельний кіоск на земельній ділянці, та отримано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї землі площею 40 кв. м, однак в подальшому він не виготовив документації та в установленому порядку не оформив право оренди земельної ділянки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 23.12.2005 року рішенням Полонської міської ради [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 40 кв.м., розташованої в с. Ганусино, по вул. Урожайній під встановлення торгового кіоску з метою надання земельної ділянки в оренду. В послідуючому відповідач встановив кіоск, однак документації відносно отримання земельної ділянки не виготовив. 15.12.2009 року [PERSON] одержала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.25 га, розташовану в с. Ганусино по вул. Урожайній № 10, на якій знаходиться зазначений торгівельний кіоск. [PERSON] не виконує вимоги позивачки звільнити належну їй земельну ділянки від кіоску. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням право володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Тому вимога [PERSON] щодо звільнення земельної ділянки від кіоску є законною і підлягає задоволенню. Оскільки ст. 152 ЗК України не передбачає, що власник земельної ділянки в разі порушення його прав на землю має право на відшкодування моральної шкоди, а також враховуючи час набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку, незначний розмір землі на якій розміщено торговий кіоск, тому вимога позивачки про стягнення моральної шкоди з відповідача не ґрунтується на законі. Відповідно до ст. 88 ЦГЖ з [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею документально підтверджені судові витрати, з урахуванням часткового задоволення її позовних вимог, та часу затраченого особою, яка надавала для Маковій 3. правову допомогу.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

У листопаді 2010 року позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їм та [PERSON]Ф на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 05.06.2009 р. [PERSON] померла, спадщину після її смерті не оформлено. Позивачі зазначили, що крім них у зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], який не є родичем їх сім»ї та тривалий час там не проживає. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у спірній квартирі чинить позивачам перешкоди у розпорядженні власністю, крім того позивачі несуть витрати по оплаті комунальних послуг. В звязку з чим позивачі просили усунути перешкоди в користуванні квартирою № 65 по вул. Дорофеєва,16 в м. Херсоні шляхом зняття [PERSON] з реєстрації у вказаній квартирі. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Позивач [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її колишнім співмешканцем та коли він повернувся з в»язниці вона його тимчасово прописала в квартирі, але більш як півтора роки тому він виїхав з квартири. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення у пресі. В звязку з чим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по наявним у справі доказам. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився. Від ВГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області надійшла заява з проханням про розгляд справи у відсутності їх представника. Заслухавши пояснення позивачів та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності від 10.01.2007 року , виданого Фондом комунального майна м. Херсона, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. [PERSON] відповідно актового запису № 281 зробленого 11.06.2009р. відділом РАЦС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні, 05.06.2009 р. померла. Крім позивачів, відповідно довідки ПП « Жилсервис», у зазначеній квартирі зареєстрований колишній співмешканець позивачки [PERSON] [PERSON]. Останній відповідно акту від 14.10.2010р., складеного комісією ПП «Жилсервис», не проживає в квартирі. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація відповідача у спірній квартирі створює перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю. Крім того, позивачі вимушені нести зайві витрати по оплаті комунальних платежів, які нараховуються по кількості зареєстрованих осіб. Таким чином, оскільки позивачі є власниками квартири [ADDRESS] , а відповідач по справі не мешкає у зазначеній квартирі і не має на неї будь-яких майнових прав та при цьому перебуває у ній на реєстраційному обліку, чим чинить позивачам перешкоди у здійснені права власності, суд вважає можливим усунути перешкоди шляхом зняття останнього з реєстраційного обліку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він мешкає та є наймачем квартири [ADDRESS]. Крім нього у вказаній квартирі зареєстровані його дружина [PERSON] та відповідачка [PERSON]. Остання не проживає в спірній квартирі з 2006 року , місце її перебування невідоме, вселитися до квартир не намагалась, її речей там немає, перешкоди у вселенні їй не чинили. На підставі викладеного позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі № 115, що розташована у будинку № 4-А по вул.Дорофеєва в м. Херсоні . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з вище викладених обставин. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом оголошення у пресі. В звязку з чим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по наявним у справі доказам. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився. Від ВГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області надійшла заява з проханням про розгляд справи у відсутності їх представника. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України особа може бути визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановленого законом строку без поважної причини. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири № 115, що розташована у будинку № 4-А по вул. Дорофеєва в м. Херсоні . За зазначеною адресою згідно відомостей наданих ТОВ « Жилсервис» ( ф.№ЖХ-8) також зареєстрована внучка позивача [PERSON] . Однак, з 2006 року відповідачка за зазначеною адресою не проживає, до теперішнього часу місце її перебування невідоме, але на теперішній час вона залишається зареєстрованою за зазначеною адресою. Крім того дані обставини підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] є внучкою позивача та вже давно не проживає у спірній квартирі, її речей там не має, її місце перебування не відоме. Таким чином, оскільки відповідачка по справі більше шести місяців без поважних причин не мешкає у зазначеної квартирі, добровільно покинула її та не має наміру вселитися до житлового приміщення, крім того не має на неї будь-яких майнових прав та при цьому перебуває у ній на реєстраційному обліку, суд вважає можливим визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у спірній квартирі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 05.12.2003р. Шлюб зареєстровано відділом РАЦС Дніпровського управління юстиції у м. Херсона, актовий запис за №596. Від даного шлюбу дітей в них немає. Сімейне життя з відповідачем не склалось, між втрачені почуття поваги та любові один до одного, в них різні характери, різні погляди на життя в результаті чого в сімї виникають конфлікти та непорозуміння. Вважає, що за таких обставин життя і збереження шлюбу вважає недоцільним та неможливим. Примирення не бажає. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 05.12.2003р. відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції в м. Херсоні, актовий запис за №596, під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, залишити їй прізвище «Юдіна». В попередньому судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. З пояснень сторін та досліджених матеріалів справи вбачається, що сторони по справі з 05.12.2003р. перебувають в зареєстрованому шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис за №596. З пояснень сторін вбачається, що між ними втрачені почуття любові та поваги один до одного, в них різні характери та різні погляди на життя, що призводить до конфліктів та непорозуміння, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо понад два місяця, тому їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе, у звязку з чим позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 17.04.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в звязку з чим станом на 29.07.2010 року має заборгованість 14178,76 грн. Просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Просить позов задовольнити в повному обсязі за обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, судом встановлено, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обємі. У відповідності із ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно договору. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 17.04.2008 року, відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.07.2010 року має заборгованість 14178,76 грн., яка складається: 8000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 4189,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 837,82 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8,6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 651,37 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

В квітні 2010 року до суду звернулася [PERSON] з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей до досягненню дітьми повноліття у розмірі 50% від заробітку відповідача щомісячно. В обґрунтування позову посилалася на ту обставину, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилися діти [PERSON]В,[INFO], [PERSON][INFO], [PERSON] 25.12.2009 року. Діти проживає разом з нею. Вважає, що відповідач має стабільний дохід і може надавати допомогу на утримання дітей. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та пояснила, що знаходиться на теперішній час у відпустці по догляду за дітьми до 3-х річного віку і в управлінні праці та соцзахисту отримує допомогу по догляду за дітьми щомісячно, яка передбачена законодавством.. Інших доходів в неї немає, і вона вимушена звертатися до суду. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що офіційно він не працює, має заробітну плату 1000 грн. Згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. Відносно старшого сина [PERSON] [INFO] позивачка позбавлена батьківських прав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріалі справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що вбачається з Свідоцтва про народження 1-КГ № 096328 від 14.01.2010 року, [PERSON], [INFO], що вбачається з Свідоцтва про народження 1-КГ № 080753 від 05.02.2009 року, [PERSON], [INFO], що вбачається з Свідоцтва про народження 1-КГ № 043161 від 24.04.2007 року. Згідно довідки виданої Комишанської селищної ради м.Херсона № 1665 від 17.05.2010 року діти фактично проживають з позивачкою за адресою м. Херсон, с.Комишани, вул. Поштова, 12-г. Як вбачається з довідки наданої Управлінням праці та соціального захисту населення від 15.10.2010 року [PERSON] отримує допомогу по догляду за 2-ма дітьми в розмірі 2\~350 грн.щомісячно. Також судом встановлено, що позивачка та відповідач на підставі рішення суду позбавлені батьківських прав у відношенні свого сина [PERSON], [INFO], тому суд вважає необхідним відмовити в позові в частині стягненні аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач не працює, заробітку не має, тому на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON] січня 2009 року, [PERSON] 25.12.2009 року в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: partial