Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» про стягнення вихідної допомоги при звільненні, про стягнення компенсації інфляційних за знецінення грошових доходів, про стягнення компенсації за спеціальне харчування(молоко), про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди. Позивач посилається на те, що 30.06.2009року наказом №26 по ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» звільнений з роботи за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Тростянецький районний суд Сумської області по справі 2-580/09 від 08.12.2009 року зобовязав відповідача внести запис у трудову книжку про звільнення [PERSON] з роботи в редакції Звільнений за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим органом підприємства законодавства про працю та умови колективного договору, ч.3 ст.38 КЗпП України. За травень 2009 року підприємство виплатило всім працівникам зарплату, але йому не виплатило. Не виплачена сума за травень складає 1571грн.51коп. Відповідач також не виплатив нараховану заробітну плату за червень місяць 2009 року з урахуванням відпускних за 72 календарних дні в сумі 5470 грн.24 коп. Крім того, підприємство не виплатило допомогу при звільненні у вигляді тримісячного середнього заробітку, так як він звільнений з роботи по ст..38 ч.3 КЗпП України. Середньомісячна заробітна плата обчислюється за два місяці, що передують місяцю події, в даному випадку, звільнення, а тому відповідач порушив вимоги ст.44 КзпП України і підлягає виплаті 4779 грн.66 коп. ( за квітень нарахована зарплата 1961грн.04 коп відраховано 373 грн.78 коп. = на руки 1587 грн.26 коп.).( за травень всього нараховано 1941 грн.58 коп. відрахування 370 грн. 07 коп. = на руки 1571 грн. 51 коп.) Усього на день звільнення не виплачено 7041,75грн., що відповідає виданій на його імя довідці підприємством від 15.07.2009року за №123. Відповідач в добровільному порядку не виплачує заборгованість по заробітній платі, тому позивач звернувся для вирішення питання до суду. Крім того, посилається на те, що працював у шкідливих умовах праці, за що повинен був отримувати спецмолоко для виведення шкідливих речовин з організму. Спецхарчування позивач не отримував. Тому просить стягнути з відповідача вартість невиданого молока, яка становить 306,90грн. Посилається на те, що своїми діями підприємство порушило регламентовані вимоги ст.116 КЗпП України при звільненні працівника. У відповідності до вимог ст..117 КЗпП України за затримку розрахунку при звільненні просить стягнути середній заробіток за весь час затримки 21414 грн.07 коп. Крім того не нарахували за надурочну роботу в сумі 285 грн. 38 коп. В зв»язку з тим, що не видавалось спецхарчування просить стягнути компенсацію в сумі 306 грн. 90 коп. В зв»язку з невиплатою зарплати заподіяно моральну шкоду залишення без коштів для існування, втрата нормальних життєвих зв»язків, яку оцінює в 3.000 (три тисячі) гривень. Тому позивач звернувся до суду та просить суд стягнути з відповідача на його користь нараховану але не виплачену зарплату за травень місяць 2009 року-1571,51грн., червень місяць 2009 року 5470,24грн.; вихідну допомогу у розмірі тримісячного середньоденного заробітку 4779,66грн.; компенсаційні з розрахунку середньоденного заробітку(100,07грн.) за час затримки виплати заробітної плати з моменту звільнення з 30.06.2009року по день фактичного розрахунку; ненараховану зарплату за надурочну роботу за 31.01.2009р. 81,02грн, за 01.04.2009р. 201,36грн.; компенсацію за невидане спеціальне харчування(молоко) за період з 01.02.2009року по 31.06.2009року 306,90грн.. моральну шкоду в сумі 3000 грн. Під час розгляду справи в суді позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги: та остаточно просив суд стягнути з відповідача на його користь: не виплачену зарплату за травень місяць 2009 року-1571,51грн., за червень місяць 2009 року 10016,68грн.; ненараховану заробітну плату за 31.03.2009року в сумі 81,02грн., за 01.04.2009року -201,36грн. середньоденний заробіток за час затримки виплати зарплати, починаючи з 30.06.2009року по день судового рішення в сумі 106,06грн. за кожен день затримки. До 14.12.2010року така сума складає 37222,32 грн. компенсацію за невидане спеціальне харчування(молоко) за період з 01.02.2009року по 31.06.2009року 306,90грн. ненараховану зарплату за надурочну роботу за 31.01.2009р. 81,02грн, за 01.04.2009р. 201,36грн.; компенсацію втрати частини грошових коштів(заробітної плати позивача, повязану з порушенням термінів її виплати за травень-червень 2009року по день прийняття рішення судом. До 14.12.2010року така сума складає 1063,10грн. моральну шкоду в сумі 5000грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі, послався на те, що його син працював на заводі начальником цеха, що керівництво заводу порушувало діюче законодавство та несвоєчасно виплачувало йому заробітну плату, і він вимушений був звільнитись, що протягом тривалого часу позивачу не виплачувалась заробітна плата, що підтверджується рішенням суду про стягнення заборгованості по зарплаті, не надавалась за два роки відпустка, що підтверджується довідкою підприємства, не видавалось спецхарчування молоко, хоча його видача передбачена діючим Колективним договором та діючим Кодексом про працю, так як позивач працював в ливарному цеху, а тому він вважає, що його вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що погоджується з позовними вимогами в частині не виплаченої зарплати за травень місяць 2009 року-1571,51грн.,та червень місяць 2009 року 10016,68грн. з урахуванням відпускних за 72 календарні дні; Заперечує проти сплати середньоденного заробітку за час затримки виплати зарплати, починаючи з 30.06.2009року по день судового рішення в сумі 106,06грн. за кожен день затримки, так як позивач навмисно не звертався своєчасно з позовом, а підприємство не мало коштів на рахунку для розрахунку. Проти виплати компенсації за невидане спеціальне харчування(молоко) за період з 01.02.2009року по 31.06.2009року 306,90грн. Згідно Постанови Держкомітету СРСР праці та соціальни х питань і Президії ВЦСПС від 16.12.1987 року № 731\\П-13 та Заокну України «Про охорону праці» видача молока має цільовий характер, тому працівник повинен фактично його одержати і спожити, забороняється виплачувати гроші замість видачі молока, замінювати іншими продуктами, та не дозволяється видавати його додому. Посилаються на те, що на вказаний період витрати на молоко взагалі не були закладені в кошторис і молоко взагалі нікому не видавалось. Проти виплати за простой у відповідності до ч.2 ст.233 КЗпП України робітник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної зарплати, але не зміни розміру отримуваної під час роботи. Ніяких доказів відносно простою не навів. Мало місце коли працівники писали заяви про надання відпустки без збереження зарплати, що зробив і сам [PERSON], а тому просять відмовити. А крім того, пропущені терміни звернення до суду. Проти виплати ненарахованої зарплати за надурочну роботу за 31.01.2009р. 81,02грн, за 01.04.2009р. 201,36грн.; [PERSON] працював начальником цеху і не мав права допускати порушення трудового законодавства, так як надурочні роботи допускаються тільки з дозволу профспілкової організації підприємства та у відповідності джо вимог ст..ст.62,64 КЗпП України. Проти виплати компенсації втрати частини грошових коштів(заробітної плати позивача, повязану з порушенням термінів її виплати за травень-червень 2009року по день прийняття рішення судом. До 14.12.2010року така сума складає 1063,10грн. Проти стягнення моральної шкоди в сумі 5000грн., так як по моральній шкоді позивач взагалі не вказав конкретно в чому полягає моральна шкода, так як позивач зразу працевлаштувався, мав зарплату, та мав можливість придбати новий автомобіль. Крім того, підприємство вже сплачувало моральну шкоду в сумі 1000 грн. Відповідач пояснила, що враховуючи важкий фінансовий стан на підприємстві не тільки позивачу, а всім працівникам заводу затримувалась виплата заробітної плати. Що дійсно не видавалось молоко, але його видача за вказаний період не була закладена в видатки, а крім того компенсація за невикористане молоко забороняється законом. Просила відмовити в задоволенні питання про стягнення моральної шкоди, так як позивач сам затягнув час звернення до суду з вказаними вимогами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно копії трудової книжки [PERSON] дійсно працював начальником ливарної дільниці ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» та згідно довідки відповідача має заборгованість по заробітній платі в сумі 7041 грн. 75 коп. (а.с. 5). Яка не виплачена в зв»язку зі скрутним матеріальним становищем підприємства. В судовому засіданні як позивач так і відповідач узгодили суму заборгованості за травень-червень 2009 року та суму компенсації за невикористану відпустку за 72 календарні дні в сумі (а.с.19.) Узгоджена сума заборгованості підлягає стягненню на користь позивача. У відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати» - підлягає нарахування компенсації інфляційних за знецінення грошових доходів за травень-червень 2009 року. При звільненні [PERSON] відповідач повинен був виплатити вихідну допомогу в сумі 5853 грн.93 коп. Так в судовому засіданні було встановлено, що середній заробіток нараховується за 2 останні місяці що передують події у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року. Середньомісячна заробітна плата складає 1951 грн. 31 коп. х 3 місяці = 5853 грн.93 коп. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так в судовому засіданні встановлено, що середньоденний заробіток [PERSON] складає 100 грн.60 коп., затримка виплати зарплати встановлена з 30 червня 2009 року до 16 грудня 2010 року - 375 днів, сума компенсації = 37522 грн. 50 коп. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що несвоєчасним проведенням розрахунку позивачу завдана моральна шкода, оскільки він не міг в повній мірі розпорядитися своїми коштами, вимушений був звертатися до суду за захистом своїх прав, але заявлений розмір її відшкодування суд вважає необґрунтованим та вважає необхідним стягнути її в розмірі 500грн., що буде відповідати засадам розумності та справедливості. В судовому засіданні позивачем не надано ніяких доказів знаходження його в простої. Є заява позивача, в яки2 він просить надати йому відпустку без збереження заробітної плати. А тому немає підстав для стягнення сум за час простою. У відповідності до Наказу №124 від 15 грудня 2008 року по ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» з 15 грудня 2008 року встановлений 16 часовий робочий день для всіх працівників підприємства, з оплатою праці за фактично відпрацьований час. Даний наказ нікім не бу оскаржений і не зскасований. Надурочні роботи допускаються тільки з дозволу профспілкової організації підприємства та у відповідності до вимог ст..ст.62,64 КЗпП України, позивач не надав доказів що такий дозвіл надавався. Позивач сам був начальником дільниці і не мав права порушувати вимоги закону. А тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити. Відносно твердження позивача про неправильність нарахувань заробітної плати за 2008-2009 роки суд не може погодитись з таким твердженням, так як позивач сам не звертався в той період з претензіями до підприємства, проведеною перевіркою інспектором управління праці та соціального захисту населення не встановлено порушень законодавства при нарахуванні заробітної плати. На підставі ст.81 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь держави. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial