Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд до відповідача з даним позовом посилаючись на те, що 19.03.2010 року померла його мати - [PERSON], яка проживала у с. Мар*янівка Поліського району Київської області. Після смерті матері постало питання про оформлення спадщини. На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: земельної ділянки розміром 0, 25 га, що надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , що знаходиться в с. Мар*янівка по вул.. Шляховій, 35 Поліського району Київської області; земельної ділянки розміром 0, 3725 га , що надана для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Мар*янівка по вул.. Шляховій, 35 Поліського району Київської області; земельної ділянки розміром 0, 7234 га , що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Мар*янівської сільської ради Поліського району Київської області та належала покійному батьку позивача [PERSON] та жилого будинку з господарськими будівлями, що знаходиться у с. Мар*янівка по вул. Шляховій, 35 Поліського району Київської області, що належала покійному батьку позивача - [PERSON], який помер 20.04.2007 року, спадщину після якого прийняла його дружина ( мати позивача), але не оформила своїх спадкових прав у встановленому законом порядку. Спадщину позивачка прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори 22.05.2010 року ( спадкова справа № 236 за 2010 рік). 30.10.2010 року він звернувся до Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок та на земельні ділянки. Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0, 7234 га йому було видане у день звернення. У видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на жилий будинок та інші земельні ділянки йому було відмовлено, оскільки державні акти на право власності виготовлені після смерті спадкодавці, також не пред*явлено правовстановлюючого документу на спадковий будинок. У 1960 році батьки побудували жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Мар*янівка по вул. Шляховій, 35 Поліського району Київської області. Вказане домоволодіння вони побудували за власні кошти та власними силами, але ніяких правовстановлюючих документів не було оформлено. Документом, що підтверджує право власності на будинок є довідка Мар*янівської сільської ради (виписка з по господарської книги № З, за № 169) за № 183 від 30.10.2010 року. Після смерті свого чоловіка мати позивача вирішила приватизувати землю біля спадкового будинку. Вона звернулась до Мар*янівської сільської ради з цього питання, але державні акти на право власності на земельні ділянки були виготовлений тільки після їх смерті, тому позивачу відмовлено у оформленні його спадкових прав. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину та претендує на спадкове майно, після смерті [PERSON] є позивач ( її син). Відповідачка дочка спадкодавці від прийняття спадщини відмовилась, на спадкове майно не претендує. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Позивач вважає, що має право на спадкове майно, тому просить визнати його право власності на нього. У попереднє судове засідання позивач не з*явився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, написав заяву про те, що позов підтримує, просить справу розглянути без його участі. Відповідачка у попереднє судове засідання не з*явилася, написала заяву, у якій позовні вимоги визнає, і просить справу розглядати без її участі. Представник третьої особи у судове засідання не заявився, написавши заяву про те, що не заперечують проти задоволення позову. Суд, вивчивши докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, приходить до висновку про задоволення позову як обґрунтованого доказами. В даному випадку позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 19.03.2010 року, якій належав жилий будинок в с. Мар*янівка, вул. Шляховій 35 Іванківського району Київської області, і був збудований нею разом з чоловіком [PERSON] згідно даних технічного паспорта у 1960 році і за даними сільської ради рахувався як його власність, спадщину після нього прийняла його дружина [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав у вставленому законом порядку Документів на право власності батьки позивача не оформили, у звязку з чим позивач не може Оформити своє право власності на нього, хоча це домоволодіння є обєднання спадкового майна за законом. Крім того, [PERSON], належала земельні ділянки: розміром 0, 25 га, що надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , що знаходиться в с. Мар*янівка по вул. Шляховій, 35 Поліського району Київської області та 0, 3725 га , що надана для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться там же. Оскільки державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки були виготовлені після смерті спадкодавці, а позивач не може оформити своїх спадкових прав. Нотаріальна контора не може видати на них свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу рекомендовано звернутися до суду. Рішення про передачу [PERSON] земельних ділянок у власність прийняте Мар*янівською сільською радою 23.12.2009 року, а також самі державні акти виготовлені після її смерті. Оскільки рішення про надання земельних ділянок та про передачу їх у власність [PERSON] приймалося Мар*янівською сільською радою, яка уповноважена розпоряджатися земельними ділянками на території сільської ради, і, враховуючи визнання позову відповідачем, відсутність заперечень третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На даний час ніхто, крім позивача, на зазначене спадкове майно не претендує. 4.4 цієї ст.1268 передбачає, що незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, позивач вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини, передбачені ст. 1269 ЦК України, подавши вчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, частково оформив спадкові права. Відповідно до ст. 41 Конституції України „кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. На підставі наведеного, ст. 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1291 ЦК України,

Outcome: approved