Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-11 00:00:00

У жовтні 2010 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить постановити рішення, яким розірвати шлюб з останнім, посилаючись на те, що шлюб із відповідачем зареєстровано 11 листопада 2006 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 470. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не складалося, постійно виникали сварки, відсутнє взаєморозуміння, систематичні конфлікти, сварки, які призвели до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Сімя розпалася з вини відповідача, який не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у дитини та у неї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені з вересня 2010 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спір про майно відсутній, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачкою, на примирення не згодна. На даний час відповідач офіційно не працює, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. У судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги, однак уточнила позов у частині стягнення аліментів, просить стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 250 гривень щомісяця. Відповідач у судове засідання з'явився, проти розірвання шлюбу та уточненого позовуу частині стягнення аліментів не заперечував, пояснив, що дійсно родина розпалася, спір про майно відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Суд, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Так у судовому засіданні вірогідно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 11 листопада 2006 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 470 (а.с. 5). Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] ( а.с.8). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з вересня 2010 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, родина фактично розпалася й існує формально, суперечки про майно не має. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати із матірю. Відповідно до ст.ст.180,181 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] від утримання свого сина ухиляється, про що пояснила суду позивачка та що не було спростовано у судовому засіданні. Таким чином, позов [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільного сина повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір, також у відповідності до ст. 81 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи . На підставі викладеного й

Outcome: approved