Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останньої ;уму боргу в розмірі 1 821 210 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що між нею та відповідачкою був укладений договір позики, за умовами якого позивачка надала відповідачці грошові кошти в розмірі 510 000,00 грн. строком до 31.05.2003 року. В обумовлений сторонами строк позичені гроші відповідачка позивачці не повернула, але від виконання зобов'язання по поверненню грошей не відмовлялась. До цього часу борг відповідачкою не повернуто, що змусило позивачку звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивачка підтримав заявлені вимоги та просить суд їх задовольнити. Представник відповідачки надав до суду заяву з проханням слухання справи в його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином причини неявки суду не відомі. Згідно з ч. 4 ст. 169 суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та її представника на підставі матеріалів та доказів які є в справі. Вислухавши пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, вивчивши докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачкою 31.05.2002 року був укладений договір займу відповідно до ст. 374 ЦК України (1963 р.) Договір займу посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 778. Відповідно до п.1 вказаного договору, позивачка дає в позику відповідачці 510 000,00 грн., що еквівалентно 100 000,00 доларів США строком на один рік, тобто до 31.05.2003 року. У відповідності до п. 2 договору займу від 31.05.2002 року відповідачка вправі повернути, а позивачка зобов'язана прийняти платіж і до скінчення встановленого строку. Пунктом 4 договору займу від 31.05.2002 року визначено, що платіж повинен бути здійснений в м. Одесі. На час розгляду справи борг відповідачем не повернутий. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходу громадян. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок. Наслідками порушення договору позичальником у вигляді несвоєчасного повернення сум позики згідно ст. 1050 ЦК України є зобов'язання позичальника сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до\~листа головного\~управління статистики\~в Одеській\~області №\~12-1-53/583\~ви 19.11.2010\~року індекс споживчих цін за період червень 2002 року - жовтень 2010 року становить 257,1%. Таким чином, оскільки відповідачкою борг в строк не повернуто, то розмір заборгованості урахуванням встановленого індексу інфляції становить 1 821 210,00 грн. Стаття 60 ЦПК України покладає обов'язок доказування обставин, на які сторони спор посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачкою не наведено доводів, які б спростовували вимоги позивачки про стягнення неї заборгованості за договором займу від 31.05.2002 року, а також належних та допустимих доказі які б свідчили про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення прийнятих на се зобов'язань за означеним договором. Враховуючи встановлені в судовому засіданні факти, суд вважає вимоги позивач обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, с\\ присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто, відповідачки на користь позивачки також підлягає стягненню понесені останньою судові витрати вигляді державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved