Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю і з урахуванням уточнень, суду пояснили, що 31.12.2008 року о 15-00 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по дворовій частині буд. № 18 по вул. Подлєпи, м. Кривого Рогу, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв зіткнення з рухаючимся позаду автомобілем [NUMBER], який належить позивачу на праві власності і яким на той час керував її батько [PERSON]. Внаслідок ДТП, автомобіль отримав механічні ушкодження. По факту споєння ДТП, працівниками ДАЇ м. Кривого Рогу було складено протокол про порушення [PERSON] Правил дорожнього руху. 09.02.2009 року Інгулецький районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП. [PERSON] повідомив, що автомобіль яким він керував застрахований в САТ „Остра і зазначену компанію буде повідомлено у строк визначений законом. Однак, до цього часу будь-яких відшкодувань зазначеною компанією не виплачено, як посилається остання, з вини відповідача [PERSON], тому як ним не надаються необхідні документи для проведення вказаних виплат. Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи від 09.09.2010 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 5 778,71 грн. Сума матеріальних збитків з урахуванням втрати товарної вартості автомобіля складає 7 717,07 грн. Також позивач вважає, що вказаними діями відповідача [PERSON] їй було заподіяно моральної шкоди, що знайшла своє відображення у нервуванні, роздратованості та негативних емоціях у звязку з пошкодженням та неможливістю відремонтувати автомобіль, який купувався в кредит. До того ж позивачем було змінено звичайний спосіб життя у звязку з неможливістю користування автомобілем. З урахуванням викладеного, просять суд стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 7\~717,07 грн., моральну шкоду у сумі 5000 грн., витрати повязані з проведенням експертизи у сумі 600 грн. та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю зазначивши, що 19.12.2008 року ним було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з страховим акціонерним товариством „Остра поліс № ВС/2597331, строк дії договору до 19.12.2009 року. Про настання страхового випадку, останній повідомив страховика 08.01.2009 року. Таким чином, обовязок відшкодування завданої шкоди лежить на страховій компанії відповідно до ст. 999 ЦК України та вказаного Закону. В судове засідання призначене на 25.11.2010 року відповідач не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності останнього. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства „Страхова компанія „Остра в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, зазначивши, що позивачем було порушено вимоги ч. 2 ст. 33 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо надання пошкодженого транспортного засобу. Також позивачем було проведено звіт № 047 про оцінку матеріального збитку без письмової згоди СК „Остра. До того ж [PERSON] до страхової компанії також не було надано копій документів, які необхідні для прийняття рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування, а саме заяви про настання страхового випадку. В судове засідання призначене на 25.11.2010 року представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності останнього. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні вважала, що позовні вимоги позивача до [PERSON] підлягають задоволенню повністю на підставах зазначених позивачем. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності останнього. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 31.12.2008 року о 15-00 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по дворовій частині буд. № 18 по вул. Подлєпи, м. Кривого Рогу, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв зіткнення з рухаючимся позаду автомобілем [NUMBER], який належить позивачу на праві власності і яким на той час керував її батько [PERSON]. Внаслідок ДТП, автомобіль отримав механічні ушкодження. По факту споєння ДТП, працівниками ДАЇ м. Кривого Рогу було складено протокол про порушення [PERSON] Правил дорожнього руху. 09.02.2009 року Інгулецький районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ст. 124 КУпАП (а.с.33, 35, 38,39). Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи від 09.09.2010 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 5 778,71 грн. Сума матеріальних збитків з урахуванням втрати товарної вартості автомобіля складає 7 717,07 грн (а.с.131-147). Приписами ч. 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно, якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що автомобілем [NUMBER] керував [PERSON] на підставі довіреності (даний факт визнається сторонами). Таким чином, враховуючи, що постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.02.2009 р. (справа № 3-41/09) встановлено факт ДТП та визначено винну особу, якою є відповідач по справі [PERSON], встановлено наявність шкоди, протиправної поведінки спричинителя шкоди, тобто відповідача та наявності причинного звязку між протиправними діями та заподіяною шкодою, суд вважає, що підлягають задоволенню в повному обсязі вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди, яка згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи з урахуванням втрати товарної вартості автомобіля складає 7 717,07 грн. Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу моральної шкоди суд виходить з наступного. Приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Судом встановлено, що дійсно позивачу було завдано моральної шкоди, що знайшла своє відображення у нервуванні, роздратованості та негативних емоціях у звязку з пошкодженням та неможливістю відремонтувати автомобіль, який купувався в кредит. До того ж позивачем було змінено звичайний спосіб життя у звязку з неможливістю користування автомобілем. Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з приписів ст. 23 ЦК України відповідно до якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань тощо. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з принципів розумності і справедливості та з урахуванням тих душевних страждань, яких зазнав позивач у звязку із пошкодженням його майна (автомобіля), а саме неможливості користуватися даним транспортним засобом та зміною звичайного способу життя, суд вважає, що сума морального відшкодування повинна складати 1000 грн. При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Не приймаються судом до уваги твердження відповідача [PERSON] щодо обовязку відшкодування заподіяної шкоди саме [PERSON] акціонерним товариством „Страхова компанія „Остра, оскільки відповідно до ст. 33 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів учасники дорожньо-транспортної пригоди зобовязані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально. Судом встановлено, що [PERSON] 19.12.2008 року було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з страховим акціонерним товариством „Остра поліс № ВС/2597331, строк дії договору до 19.12.2009 року і даний факт визнається сторонами (а.с.36). Однак, судом враховується, що дорожньо-транспортна пригода сталася 31.12.2008 року біля 15-00 год., а доказів повідомлення страхову компанію, як того вимагає Закон, відповідачем [PERSON] суду не надано. Натомість, повідомлення про настання страхового випадку датоване 08.01.2009 року, що міститься в матеріалах справи і надане позивачем, судом оцінюється критично, оскільки 04.01.09, 05.01.09 та 06.01.09 року були робочими днями. До того ж останнє не містить доказів його направлення на адресу страховика (а.с.37). Приписами ст. 26 Закону України „Про страхування визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, в тому числі, - є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Також суд враховує, що на неодноразові звернення страхової компанії на адресу, в тому числі відповідача [PERSON], відповідний пакет документів останнім, надано не було та ту обставину що 18.02.2010 року позивачу з боку страхової компанії було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, в тому числі з тих підстав, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані зберегти транспортний засіб чи пошкоджене майно в такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, доки їх не огляне призначений страховиком аварійний комісар або експерт, що не позбавляє права останньої, на звернення до суду про стягнення заподіяної шкоди з винної особи. При вирішенні питання щодо зобовязання відшкодувати заподіяну шкоду позивачеві, саме [PERSON], суд також виходить з приписів ч. 2 ст. 11 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та враховує, що позивач наполягає на відшкодуванні шкоди саме особою винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат та витрат повязаних з проведенням судової експертизи, суд виходить з приписів ст.ст. 86, 88 ЦПК України та враховує, що дані витрати підтверджені квитанціями про сплату. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial