Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що кімнату [ADDRESS] надано в користування [PERSON] на підставі ордера від 07.12.1994 № 138. Вказує, що актами від 28.04.2010, 20.12.2010 зафіксовано факт, що [PERSON] у вищевказаній кімнаті протягом більше ніж половина року і до даного часу не проживає, не користується кімнатою, місцями загального користування, що свідчить про обрання нею іншого постійного місця проживання, яке на даний час невідоме. В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримано, висловлено прохання щодо їх задоволення. Відповідачем в судовому засіданні проти позову заперечено з тих підстав, що в кімнаті приміщення гуртожитку за адресою: [ADDRESS] надана їй в користування відповідно до ордеру № 138 від 07.12.1994 року, в якій вона проживає до теперішнього часу і несе витрати по її утриманню, в кімнаті знаходяться її особисті речі, побутова техніка. У зв'язку з цим вказує, що твердження позивача про відсутність її за місцем проживання більше ніж половини року безпідставні, просила відмовити в задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків вивчивши і дослідивши матеріали справи та надані документи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення потягом шести місяців. Судом встановлено, що підставою зайняття [PERSON] кімнати [ADDRESS] є ордер № 138 від 07.12.1994 року ( а.с. 11). Допитані в судовому засіданні в якості свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказали, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживає з 1994-1995 року, по теперішній час, у даній кімнаті знаходяться її особисті речі та побутова техніка. Протягом квітня - грудня 2010 року [PERSON], у вищевказаній кімнаті проживала, користувалася місцям загального користування. Випадків відсутності відповідача за зазначеним місцем проживання більше 6 місяців та проживання її в іншому місці не було. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що протягом квітня-грудня 2010 року [PERSON] в гуртожитку не бачили, але чули, що вона приїжджала. Свідком [PERSON], зазначено, що [PERSON] в кімнаті гуртожитку за вищевказаною адресою не проживає більше шести місяців. Поруч з цим, суд критично оцінює докази по справі надані позивачем - акти складені ЖЕК № 12 про відсутність [PERSON] за місцем проживання з 2007 року від 28.04.2010 та 20.12.2010 (а.с. 9-10), через те, що з їх змісту та природи неможливо встановити обставину безперервності відсутності відповідача за місцем проживання більше ніж шість місяців. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що [PERSON] постійно проживає в кімнаті [ADDRESS]. Обставину відсутності відповідача у зазначеній кімнаті протягом шести місяців суд вважає недоведеною позивачем в судовому засіданні. На підставі зазначеного вище суд визнає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню позовну вимогу щодо визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин.

Outcome: dismissed