Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-01 00:00:00

У вересні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 15 червня 2006 року між позивачем та [PERSON], був укладений договір страхування № 0016844 наземних транспортних засобів (автокаско), згідно якого було застраховано транспортний засіб марки «Great Wall Hover» д.н. [NUMBER]. 05.04.2007 року в м. Києві на перехресті бул. Перова вул. А.Навої сталося ДТП за участю транспортних засобів, автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що належить [PERSON]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що постановою Дніпровського районного суду м. Києві від 16.05.2007 року водія [PERSON] та водія [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 грн. Згідно висновку № 184-1 автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику ТЗ від 24.04.2007 року, ТОВ «Бюро експертиз та оцінки майна «Бюмекс» матеріальний збиток власнику автомобіля [NUMBER] склав 12625,55 грн. За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено оплату в розмірі 300 грн., що підтверджується платіжним дорученням. 05.09.2007 року на підставі Страхового акту № 084/07 від 04.09.2007 р. позивачем було сплачено страхове відшкодування у сумі 5812,49 грн. та перераховано на рахунок страхувальника. Враховуючи викладене загальна сума збитків понесених АТ «УПСК» становить 6112 (шість тисяч сто дванадцять) грн. 49 коп., та підлягає стягненню з відповідача. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187, ст. 1192 ЦК України матеріальна шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її заподіяла. Відповідно до ст. 993 ЦК України, та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. В судовому засіданні в якості співвідповідача було залучено Відкрите акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», на підставі того, що відповідачем надано підтвердження того, що його цивільно-правова відповідальність застрахована в НАСК «Оранта» відповідно до полісу № ВА/5331844 від 14.04.2006 р. Пізніше представник позивача уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 510 грн., з співвідповідача НАСК «Оранта» матеріальну шкоду в розмірі 5602,49 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, причини їх неявки суду не відомі, тому суд ухвалив проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані подати добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.04.2007 року в м. Києві на перехресті бул. Перова вул. А.Навої сталося ДТП за участю транспортних засобів, автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що належить [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києві від 16.05.2007 року водія [PERSON] та водія [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 грн. Загальна сума збитку АТ «УПСК» становить 6112 (шість тисяч сто дванадцять) грн. 49 коп. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Як вбачається із заперечень відповідача, на момент ДТП 05.04.2007 року між відповідачем та НАСК «Оранта» на термін з 14.04.2006 р. по 13.04.2007 р. діяв договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно із полісом № ВА/5331844. а тому виходячі з наведеного, збитки внаслідок ДТП має відшкодовувати НАСК «Оранта». Враховуючи викладене, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути з відповідача [PERSON] розмір франшизи в сумі 510 грн.., з співвідповідача НАСК «Оранта» страхове відшкодування в розмірі 5602,49 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі в розмірі 56,02 грн. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. підлягають стягненню з відповідача НАСК «Оранта» на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved