overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконкому Цюрупинської міської ради Херсонської області про визнання права власності на самочинно збудовану прибудову до квартири, а саме: прибудову загальною площею 16.2 м. кв., яка розташована [ADDRESS] та зобовязання Цюрупинське Бюро технічної інвентаризації зареєструвати за нею право власності на вищезазначену прибудову. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та пояснила, що на підставі свідоцтва права власності №2805 від 13.03.2001р. вона є власницею квартири [ADDRESS]. Не оформивши проектну документацію на квартиру вона самочинно збудувала прибудову загальною площею 16,2м.кв. Тому просить визнати за нею право власності на новостворене нерухоме майно у вигляді прибудови, розташованої [ADDRESS]. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва права власності №2805 від 13.03.2001р. вона є власницею квартири [ADDRESS]. Не оформивши проектну документацію на квартиру вона самочинно збудувала прибудову загальною площею 16,2м.кв. Тому просить визнати за нею право власності на новостворене нерухоме майно у вигляді прибудови, розташованої [ADDRESS]. Цей факт підтверджується копією технічного паспорту, свідоцтва про право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Таким чином, оскільки є законні підстави для визнання права власності і це не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будівлі, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка має на праві власності земельну ділянку розміром 0, 08 га цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташована в с. Ревно, вул.. Нова, 5 Кіцманського району Чернівецької області. На вказаній земельній ділянці позивач побудував житловий будинок з господарськими будівлями, які не псують архітектурної забудови села та не перешкоджає сусідам в користуванні їхніми садибами, а тому просив позов задовольнити. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка позов визнала повністю та не заперечуює проти його задоволення. Згідно із ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст. 182, 376, 1299 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Руданського № 3, ус. Лашківка Кіцманського району Чернівецької області, загальною вартістю будівель та споруд 154883 гривень, земельної ділянки площею 1,0394 га нормативна грошова оцінка якої становить 22904 гривень, після смерті 07 квітня 2010 року її батька - [PERSON]. Вказує, на те, що згідно довідки Лашківської сільської ради Кіцманського району вона та її мати - відповідач по справі, яка не претендує на спадкове майно, є спадкоємцями за законом, інших спадкоємців, передбачених законом та утриманців померлого немає, в управління та володіння спадковим майном вступила своєчасно, підтримує будівлі у належному стані, обробляє земельну ділянку, але оформити право на спадщину перешкоджає та обставина, що її батько, прийнявши спадщину, помер не оформивши своїх спадкових прав на житловий будинок, що залишився після смерті його матері [PERSON], яка померла 25 квітня 1998 року, а тому просила позов задовольнити. Позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач та треті особи на стороні відповідача позов визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В звязку з визнанням відповідачами позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховуючи наведене, ст. 375, 376, 1218, 1220-1222, 1272, 1278, 1282 ЦК України, ст.ст. 61, 130, 174, 212,213,214,215 ЦГЖ України,- ¦

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб 23.09.2000 року у Літківській сільській раді Броварського району Київської області, актовий запис № 6. Від спільного подружнього життя з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось та рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 18.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 303. Позивачка вказувала, що з 01.05.2007 року вона тимчасово не працює, оскільки є інвалідом другої групи загального захворювання довічно. Відповідач добровільно аліменти не сплачує, угоди про добровільну спалу аліментів між сторонами не досягнуто. Посилаючись на вкладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно на її користь починаючи з 05.11.2010 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просила суд про його задоволення. В судове засідання відповідач не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 23.09.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Літківською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 6 (а.с. 4) Від спільного подружнього життя позивачка з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с. 12, 13). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 18.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 303 (а.с. 6) Позивачка тимчасово не працює, оскільки є інвалідом другої групи загального захворювання довічно, що підтверджується довідкою до акта МСЕК № 293166 від 01.05.2007 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 11.06.2005 року у Калинівській селищній раді Броварського району Київської області, актовий запис № 8. Від спільного подружнього життя з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 48. Подружнє життя з відповідачем не склалось, протягом останнього року відповідач припинив матеріально утримувати сімю та надавати кошти для ведення домашнього господарства. Посилаючись на вкладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 650,00 грн. щомісячно на її користь починаючи з 04.11.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просила суд про його задоволення. В судовому засіданні відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 11.06.2005 року у Калинівській селищній раді Броварського району Київської області, актовий запис № 8 (а.с. 4) Від спільного подружнього життя позивачка з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 48 (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення позики в сумі 30 000 грн. і процентів за користування нею в сумі 1 500 грн. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 4 січня 2010 року позичила відповідачу вказані грошові кошти, які той зобовязався повернути до 4 липня 2010 року та сплатити 20 % за користування позикою, проте до цього часу не повернув гроші. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнав. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 4 січня 2010 року [PERSON] позичила [PERSON] 30 000 грн. При цьому, між сторонами укладено письмовий договір позики, за яким відповідач зобовязався повернути ці кошти до 4 липня 2010 року і тоді ж сплатити [PERSON] проценти за користування позикою в розмірі 20 % річних від позиченої суми щомісячно, які накопичились і мали бути сплачені одноразово в сумі 1 500 грн. Відповідач взяті на себе зобовязання за договором позики з повернення суму позики та відсотків не виконав. Ці обставини визнаються сторонами та підтверджуються: договором позики від 4 січня 2010 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON]; актом прийому - передачі грошових коштів від 4 січня 2010 року, претензією про повернення коштів від 8 жовтня 2010 року, яку отримав позивачльник. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ст.1048 ч.1 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За умовами договору позичальник зобовязувався сплатити проценти в розмірі 20% річних від суми позики 30000 грн., яка надавалася строком на 6 місяців та дорівнює 3 000 грн., про те, враховуючи, що позивач просить стягнути 1500 грн., то стягненню підлягає саме ця сума. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав зобовязання з повернення позики та сплати процентів за користування нею, а тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути позичені кошти в сумі 30 000 грн. і відповідні проценти в сумі 1500 грн., а всього - 31 500 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

01 липня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], вказавши, що 22 листопада 2008 року уклала шлюб з відповідачем. Шлюб перший, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 236. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи позов позивачка посилається на те, що подружнє життя між нею і відповідачем тривало 2 місяці, після чого він покинув її, коли вона була вагітна і переїхав на постійне місце проживання до своєї матері у Чернігівську область. Таким чином, сімейно шлюбні стосунки і ведення спільного господарства були припинені понад два роки тому і відновлювати їх вона не збирається, вважає, що за таких обставин примирення та збереження шлюбу не можливе. Сторони, належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, проте надали до суду заяви, у яких просили розглянути справу за їх відсутності. При цьому позивачка підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а відповідач позов визнав і проти його задоволення не заперечував. Дослідивши надані докази суд приходить до висновку, що в судовому засіданні підтверджені факти того, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені, їх сімя фактично розпалася, примирення не можливе, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки. Таким чином, суд вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими та у повному обсязі підтвердженими наданими доказами, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені під час звернення до суду і документально підтверджені судові витрати(а.с.1,2). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, вказавши, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 02 червня 1990 року. Шлюб перший, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Харківської області за актовим записом № 143. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що протягом подружнього життя вони втратили почуття любові та поваги один до одного, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями. Сімейно шлюбні стосунки і ведення спільного господарства припинені понад два роки тому і відновлювати їх вона не збирається, вважає, що примирення не можливе, а збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Сторони, належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, проте надали до суду заяви, у яких просили розглянути справу за їх відсутності. При цьому позивач підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а відповідач позов визнав і проти його задоволення не заперечував. Дослідивши надані докази суд приходить до висновку, що в судовому засіданні підтверджені факти того, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені, їх сімя фактично розпалася, примирення не можливе, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Таким чином, суд вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими та у повному обсязі підтвердженими наданими доказами, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені під час звернення до суду і документально підтверджені судові витрати(а.с.1,2). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивачка просить стягувати аліменти з відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі по 400 грн. щомісячно. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що батько дитини не надає для дочки матеріальної допомоги, тому вона звернулась до суду з приводу примусового стягнення з нього аліментів. Відповідач в судове засідання не з'явився, він належним чином повідомлений про час та місце проведення розгляду справи. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому відповідно до ст.224 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Встановлено, що відповідач не виконує обов'язок передбачений ст.180 СК України по наданню утримання своїй дитині, а тому з нього слід здійснити стягнення аліментів. Так як [PERSON] має мінливий, нерегулярний дохід, тому відповідно до ст.184 СК України розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити 400 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO], яка є інвалідом першої групи з дитинства, в розмірі 500 грн. щомісячно. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що до 16 .03.1993 року перебувала у шлюбі із відповідачем. Від подружнього життя у них народилась дочка [PERSON] [INFO], котра проживає з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26.03.2007 року відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивачки аліменти в сумі 156 грн. щомісячно на утримання непрацездатної дочки. Оскільки дочка є інвалідом першої групи з дитинства, і і стан здоров'я на даний час значно погіршився , у зв'язку з чим вона потребує додаткової матеріальної допомоги, тому просить суд винести рішення , яким зобов'язати відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки в сумі 500 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, пояснила , що дочка потребує постійного стороннього догляду , у зв'язку з чим вона не може ніде працювати, так,як постійно перебуває біля хворої дочки, у якої дуже часто бувають приступи . Тому просила позов задоволити , оскільки відповідач має постійний заробіток, так, як працює на будівництвах різних об'єктів. Відповідач позов не визнав, пояснив, що в нього на утриманні є дочка від другого шлюбу, на котру він також сплачує аліменти. Крім того зазначив, що ніде не працює, часто хворіє Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. З довідки № 1144 від 26.04.10р. та довідки № 408 від 26.04.2010 року виданих КП « Розділжитлосервіс» вбачається , що [PERSON] проживає з позивачкою на повному її утриманні. Згідно довідки № 298 від 14.05.2010 року виданої лікарсько-консультативною комісією міської лікарні м. Новий Розділ Львівської області [PERSON] являється інвалідом першої групи з діагнозом олігофренія в стані дебільності, шизофренія та потребує постійного медикаментозного лікування. Оскільки позивачка ніде не працює, здійснює догляд за дочкою [PERSON]. яка є інвалідом першої групи з дитинства і потребує стороннього догляду, відповідач має можливість надавати кошти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки, так,як має мінливий заробіток, суд вважає, що з відповідача слід стягувати в користь позивачки по 250 грн. аліментів щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що вона 26 липня 2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, відсутність спільних поглядів на життя та сімю. Шлюбних відносин вони не підтримують з грудня 2008 року, з того ж часу не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням позов задовольнити, а справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу розглядати у його відсутність. За таких обставин, суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню,виходячи з наступного. Сторони зареєстрували шлюб 26 липня 2002 року. /а. с. 5/. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. /а. с. 6/. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї є неможливим, оскільки її існування носить формальний характер і позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved