Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про визнання дійсним правочину договору купівлі - продажу гаражу, розташованого по вул. К.-Лібкнехта, 38-а в м. Чугуєві Харківської області. В позовній заяві позивач вказав, що в жовтні 2005 року між ним та [PERSON] відбулася домовленість стосовно купівлі - продажу гаражу розташованого по вул. К.- Лібкнехта, № 38-а в м. Чугуєві Харківської області. Дійшовши згоди з відповідачем в відношенні всіх умов договору купівлі-продажу гаражу, 15.02.2006 року позивачем була сплачена йому обумовлена договором грошова сума в повному обсязі. Відповідач в свою чергу, передавши позивачу в користування та розпорядження вищевказаний гараж, повинен був надати всю належну правову та технічну документацію для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Однак, на цей час, такої документації на спірний об'єкт нерухомості позивач так і не отримав. У відповідача відсутній документ про право власності на гараж, оскільки він був відсутній і у попереднього власника, який також в встановленому законом порядку не оформив право власності на нього. Встановити факт права власності за собою на гараж в судовому порядку відповідач не бажає, посилаючись на те, що не хоче нести судові витрати по слуханню справи в суді. Тому, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі - продажу гаражу, розташованого по вул. К.-Лібкнехта, 38-а в м. Чугуєві Харківської області, що необхідно йому для оформлення правової документації і юридичного закріплення права власності на нерухоме майно. Сторони в судове засідання на з'явилися, надавши суду письмові заяви про підтримку та визнання позовних вимог і проханням слухати справу без їх участі. Представник третьої особи, що діє на підставі довіреності Чугуївської міської ради від 11.02.2010 року надала суду письмову заяву з проханням слухати справу без її участі та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства України. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач, дійшовши згоди з [PERSON] в відношенні всіх умов договору купівлі-продажу, придбав у нього гараж, розташований по вул. К.-Лібкнехта, № 38-а в м. Чугуєві Харківської області, сплативши при цьому грошову суму в повному обсязі, відповідно до умов договору. А відповідач, згідно тих же умов договору, повинен був, як «Продавець» підготувати та оформити всю правову та технічну документацію для нотаріального посвідчення договору купівлі- продажу гаражу. З моменту сплати позивачем грошових коштів, [PERSON] фактично передав позивачу в користування та розпорядження вищевказаний гараж, яким він користується до теперішнього часу. Однак, відповідач з моменту фактичного виконання умов договору купівлі-продажу гаражу, передачі повної суми вартості гаражу, передачі гаражу позивачеві, як покупцю - до теперішнього часу не надав правову та технічну документацію на спірний об'єкт нерухомості, оформлену на своє ім'я для нотаріального оформлення правочину. У відповідача відсутній документ про право власності на гараж, виданим на його ім'я, оскільки попередній власник гаражу, за яким рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 05.04.2002 року було визнано право власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна, не зареєстрував в встановленому законом порядку право власності в Чугуївському МБТІ на гараж на своє ім'я та не отримав технічну документацію. Відповідач встановити факт права власності за собою на гараж в судовому порядку не бажає, посилаючись на те, що не хоче нести судові витрати по слуханню справи в суді. В відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З вищевикладеного вбачається, що позивач, як сторона в договорі добросовісно виконав всі умови цього договору, на даний час є фактичним власником гаражу, його право власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна ніхто не оспорює, відповідач не заперечує проти визнання права власності на гараж за позивачем. На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо обґрунтованості позову і можливості його задоволення, як заснованого на законі.

Outcome: approved