Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електричну енергію. В обґрунтування позову зазначив, що 24.05.2000 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір №2180027 на користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, відповідно до умов якого енергопостачальник зобов’язався постачати споживачу електричну енергію, а споживач в свою чергу зобов’язався оплачувати спожиту електричну енергію по встановленим тарифам та в строки, передбачені договором, а саме: у відповідності до п.п.2.15,4.2 договору –щомісячно в 10-ти денний термін після закінчення розрахункового періоду. Але відповідачка свої обов’язки за договором не виконує, в зв’язку з чим, станом на 05.11.2010 року має заборгованість в розмірі 522 грн. 35 коп., за період з 02.06.2002 року по 05.11.2010 року. В зв’язку з цим, просив стягнути з відповідачки зазначену вище заборгованість в сумі 522 грн. 35 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначивши, що з 2006 року оплачує спожиту електричну енергію своєчасно та заборгованості не має. Сума заборгованості в розмірі 522 грн. 35 коп. виникла до 2006 року. Однак позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення цієї суми боргу. В зв’язку з цим, просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач надає електричну енергію за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Пастера,12/24, в якій зареєстрована та проживає відповідачка [PERSON], на підставі договору №2180027 від 24.05.2000 року на користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області (а.с.6-7). Згідно наданого до позову розрахунку станом на 05.11.2010 року заборгованість відповідачки за використану електричну енергію складає 522 грн. 35 коп. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п.42.5 «Правил користування електричною енергією для населення»споживач електричної енергії зобов’язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов цих «Правил…». За вимогами ст.ст.256,257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, протягом строку передбаченого позовною давністю; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач в своїй заяві просив стягнути з відповідачки заборгованість за використану електричну енергію в розмірі 522 грн. 35 коп., що виникла за період з 02.06.2002 року по 05.11.2010 року. Разом з тим, як вбачається з наданого до позову розрахунку вказана заборгованість у відповідачки виникла станом на грудень 2005 року. Після цього, оплата за послуги з електропостачання здійснювалась відповідачкою в повному обсязі. Таким чином, позивачем пропущено передбачений законом трирічний строк для звернення до суду з позовом. Доказів щодо поважності причин пропуску останнього позивачем не надано та клопотання про його поновлення не заявлялось. Відповідачка в судовому засіданні заявили про застосування трирічного строку позовної давності. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.256,257,267 ЦК України, суд приходить до висновку, о в задоволенні позову слід відмовити в зв’язку з пропуском позивачем трирічного строку для звернення до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed