Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, пояснюючи, що на підставі державних актів про право власності на землю серії 11ДН №093109 від 28.02.2002 року та ДН №061055 від 14.04.2004 року вона є власником земельних ділянок площею відповідно 5,91 га та 5,18 га, розташованих на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району. З 2005 року її земельні ділянки використовуються відповідачем, але жодних договірних відносин між ними не існує. У серпні 2009 року вона звернулась до відповідача із заявами про невикористання земельних ділянок та повернення їй, на що отримала відповідь, із якої вбачалось, що між ними існує договір оренди земельних ділянок, укладений 20.01.2005 року, який зареєстрований у Волноваському районному відділі ДРФ ЛП ЦДЗК 14.04.2005 року, який вона не підписувала. До наступного часу вона не тримала від відповідача жодного екземпляру договору оренди земельних ділянок, та не має гадки на яких же умовах він існує. З 2005 року вона отримувала від підприємства кошти за користування землею, оскільки знаходилась у тяжкому матеріальному становищі. Просить суд визнати договір оренди землі недійсним та зобов*язати відповідача повернути їй земельні ділянки в належному стані та не чинити перешкоди у користуванні ними. Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, на їх задоволенні наполягають. Представник відповідача, СФГ «Мечта», позов не визнав та пояснив, що договір оренди земельних ділянок був укладений між підприємством та позивачкою, про що свідчать підписи на ньому. Позивачка не довела суду, що на договорі не її підпис і тому він є чинним. Крім того, умови договору виконувались, позивачка отримувала орендну плату. Представник третьої особи, Волноваського районного відділу Донецької регіональної філії ДП «ЦДЗК», у судовому засіданні пояснила, що договір оренди земельних ділянок дійсно був зареєстрований у районному відділі, але перевірка дійсності підписів на ньому не входить до її компетенції, тому вирішення спору відносить на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка 28.02.2002 року та 14.04.2004 року отримала Державні акти на право приватної власності на землю відповідно серії 11 ДН №093109 та ДН №061055 та стала власником земельних ділянок площею 5,91 га та 5,18 га, розташованих на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району. Згідно до положень статей 3,6,13,18,20 Закону України «Про оренду землі», статей 124, 125 Земельного Кодексу України, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, іншими законами України і договором оренди землі. Право на оренду виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. [PERSON] оренди землі підлягає державній реєстрації і тільки після цього набуває чинності. 20.01.2005 року, тобто вже після набуття позивачкою статусу власника земельної ділянки, між нею та СФГ «Мечта» був укладений договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 11,09 га, яка знаходиться на території Новоандріївської сільської ради, строком на 7 років з виплатою один раз на рік орендної плати у розмірі 2280 гр. [PERSON] підписаний сторонами, що свідчить про наявність їх волевиявлення. Вказаний договір оренди 14.04.2005 року був зареєстрований у Волноваському РВ ДРФ ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №040515000040, тобто з вказаного часу договір набрав чинності та його умови мають виконуватися обома сторонами. 19.04.2005 року спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 11,09 га була передана позивачкою у користування СФГ «Мечта», що підтверджується актом приймання-передачі. Таким чином, з урахуванням матеріалів справи та наданих доказів, приймаючи до уваги те, що після укладення сторонами договору оренди земельної ділянки, обома сторонами виконувались його умови і до наступного часу строк його дії не закінчився, тому позивачка не має права перешкоджати відповідачу користуватися землею на свій розсуд. Суд критично відноситься до пояснень позивачки та її представника у тій частині, що договір оренди не був підписаний орендодавцем і тому має бути визнаний судом недійсним, а земля повернута її власнику, оскільки, відповідно до ст. 203, 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, у даному випадку, частиною третьою ст. 203 цього Кодексу, але вказана обставина, яку, згідно ст. 60 ЦПК України, зобов*язана була довести позивачка, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні і тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed