Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-30 00:00:00

[PERSON] предявив позов в суд до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту. Позовні вимоги мотивує тим що Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 01 грудня 2010 року визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «ВМW», 2004 року випуску, шасі WВАNВ31050В067517, реєстраційний номер [NUMBER], укладений між ним та [PERSON], який діяв на підставі довіреності з правом розпоряджатися автомобілем від імені [PERSON]. Відповідно до вказаного рішення його визнано власником автомобіля. На підтвердження укладеної угоди йому було передано автомобіль та надано довіреність, якою його було уповноважено на керування та розпорядження автомобілем. Однак, згодом йому стало відомо, що на автомобіль накладено арешт постановою державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25 серпня 2010 року та встановлено заборону на відчуження автомобіля. Він не може розпоряджатись автомобілем тому що на нього накладено арешт за борги [PERSON] Він не зобовязаний відповідати по боргам [PERSON] Просить суд позов задовольнити та звільнити автомобіль з-під арешту. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задовольнити. Представник Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволені позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 22 серпня 2008 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності з правом розпорядження автомобілем від імені [PERSON], та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу автомобіля марки «ВМW», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того, 22 серпня 2008 року [PERSON] надав довіреність [PERSON] з правом розпорядження автомобілем марки «ВМW», 2004 року випуску, шасі WВАNВ31050В067517, реєстраційний номер [NUMBER], що вбачається з довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрована в реєстрі № 3310. (а.с.10). Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 01 грудня 2010 року визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «ВМW», 2004 року випуску, шасі WВАNВ31050В067517, реєстраційний номер [NUMBER], укладений між ним та [PERSON], який діяв на підставі довіреності з правом розпоряджатися автомобілем від імені [PERSON] (а.с. 5,6) Постановою державного виконавця Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції [PERSON]Ю 25 серпня 2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-271/10, виданого 17.08.2010 року Київським районним судом м.Одеси, на виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за грошовим зобов`язанням у розмірі 497781,00 , накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], в тому числі на вказаний автомобіль, і заборонено його відчуження. Вказана обставина перешкоджає позивачу [PERSON] розпоряджатись власним автомобілем , та перереєструвати автомобіль. Відповідно до п.5.1.4 Інструкції «Про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Мін`юсту № 74/5 від 15 грудня 1999р., стягнення звертається тільки на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. Оскільки вказане майно не належить [PERSON] воно має бути звільнено з під арешту. Згідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно , на яке накладено арешт , належить їй , а не боржникові , може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно та про звільнення майна з-під арешту. Тобто вибраний позивачем спосіб захисту цивільного права щодо звільнення майна з-під арешту встановлений Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. Суд вважає , про звільнення автомобіля з-під арешту слід задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи слід покласти на позивача.

Outcome: approved