Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив представник в процесі розгляду справи до відповідачів про стягнення боргу за Кредитним договором в сумі 1161100 грн.63 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 29.08.2007 року між Банком та [PERSON] був укладений Кредитний договір про надання кредиту на суму 141740 доларів США із сплатою 0,89 % місячних та строком повернення кредиту до 27.08.2027 року. Банк свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, кредит та відсотки в повному обсязі не сплачує. Також 21.08.2007 року між відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та Банком був укладений Договір іпотеки, відповідно до якого вони передали, а Банк прийняв в іпотеку майнові права на квартиру [ADDRESS], що належить відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради від 22.01.1998 року. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, просить тягнути з відповідача [PERSON] на користь Банку заборгованість по Кредитному договору в розмірі 161 100 грн. 63 коп. та судові витрати по справі. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 9.08.2007 року в розмірі 1161 100 грн. 63 коп. - звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки за іпотечним договором. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсними Кредитного договору та Договору іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що при укладенні кредитного договору були порушені вимоги діючого законодавства в частині валюти, в якій надавався кредит, скільки єдиною грошовою одиницею на території України є гривня, а кредит та всі розрахунки проводилися в доларах США. У зв"язку з недійсністю основного зобов'язання також є недійсним і Договір іпотеки від 21.08.2007 року. Па підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, просить: Визнати недійсним Договір кредиту №K2H0GG00000483. укладений між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" 29.08.2007 року; Визнати недійсним Договір поруки K2HCGG00000483\\01. укладений між [PERSON] га ПАТ КБ "ПриватБанк" 29.08.2007 року; Визнати недійсним Договір поруки №K2HCGG00000483\\02, укладений між [PERSON] га ПАТ КБ "ПриватБанк" 29.08.2007 року; Визнати недійсним Договір поруки №K2HCGG00000483\\03, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" 29.08.2007 року; визнати Договір іпотеки квартири від 21.08.2007 року припиненим; зобов'язати приватного нотаріуса Марченко М.Ф. виключити з реєстру іпотек та реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна записи про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за Договором іпотеки від 21.1082007 року, укладеним між [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ПАТ КБ "ПривагБанк", а саме нерухоме майно -квартиру [ADDRESS], що належить позивачам за зустрічним позовом на праві власності; зобов'язати приватного нотаріуса Марченко М.Ф виключити з реєстру іпотек та реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна записи про іпотеку та заборону відчуження майновий прав на нерухоме майно, які були передані в іпотеку за Договором іпотеки квартири від 21.08.2007 року, укладеним між [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] га ПАТ КБ "ПриватБанк", а саме майнових прав на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що належить позивачам за зустрічним позовом на праві власності. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом повністю підтримав уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, а саме стягнути з відповідача [PERSON] на користь Банку заборгованість по кредиту в сумі 1161100 грн. 63 коп. та судові витрати по справі. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.08.2007 року в розмірі 1161100 грн. 63 коп. - звернути стягнення на кваритиру [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Зустрічні позовні вимоги не визнав, пояснив, що Банк діяв в межах діючого законодавства. Договори відповідають вимогам закону, а тому підстав для визнання їх недійсними немає. На підставі викладеного просив в задоволенні зустрічного позову мовити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - в судовому засіданні позовні ноги за основним позовом не визнали, повністю підтримали зустрічні позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, визнати недійсними Кредитний договір від 29.08.2007 року. Договори поруки від 29.08.2007 року Договір іпотеки № від 21.08.2007 року, як такі, що не відповідають вимогам закону. Також зазначили, що підстав для задоволення позову Банку немає, оскільки він є незаконним та безпідставним, просили в його зволенні відмовити. Відповідачі за первісним позовом та треті особи за зустрічним позовом - [PERSON]. [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з»явилися. про його дату, час та місце відомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Третя особа у справі - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф. в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Визнавши матеріали справи достатніми для вирішення позову, суд розглядає справу у відсутність з»явившихся осіб - відповідачів за первісним позовом та третіх осіб за зустрічним позовом - [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф., проти чого не заперечували і інші учасники процесу. Вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, відповідача за первісним позовом [PERSON] та його представника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що повні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі, в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] повинно бути відмовлено з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.08.2007 року між ПАТ КБ "ПривагБанк", з однієї сторони, та іповідачем [PERSON], з другої сторони, був укладений Кредитний договір № №K2H0GG00000483 (а.с.09-13). Згідно п. 1.1 Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит на суму 141740 доларів США. За користування кредитом Позичальник зобов'язувався сплачувати 0.89 % місячних, що встановлено п. 1.1 Договору. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, забезпеченням виконання Позичальником за даним договором виступає Договір іпотеки на двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Повернення Кредиту на користь Банку передбачалось шляхом списання коштів з відкритого поточного рахунку Позичальника, що був відкритий згідно п. 1.4 Кредитного договору. Відповідно до умов ч. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. Відповідно до Кредитного договору та Графіку погашення заборгованості по кредиту і процентів, наведеному в Кредитному договорі. Позичальник зобов'язувався щомісячно з 25 до 21 числа кожного календарного місяця погашати отриманий у Банку кредит та суми нарахованих процентів. Проте Боржник порушив свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та и процентів за користування кредитом, що передбачені Кредитним договором, і не повернув Банку як суму Кредиту, так і не сплатив відсотки за користування кредитними коштами в терміни, передбачені Кредитним договором. Згідно із п. 2.7.1. 3.3.9 Кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання чальником своїх боргових та інших зобов'язань за Кредитним договором Банк має право вимагати від позичальника виконання боргових зобов'язань в цілому: погашення Кредиту в повному обсязі, сплати процентів о користування, сплати відповідних штрафних санкцій. Таким чином, станом на 04.10.2010 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед Банком становить 146790,81 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ становить 1 161 100 грн. 63коп., зокрема: 123840,07 доларів США - загальна заборгованість за кредитом; 17397,70 доларів США - проценти за користування Кредитом; 5238,88 доларів CUJA - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором: 314,16 грн. - комісія за розрахункове обслуговування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час рочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором іконом. При розгляді справи також встановлено, що в забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань 21.08.2007 року між Банком та відповідачами [PERSON]. [PERSON]. [PERSON] [PERSON] був укладений Договір іпотеки, відповідно до п. 1.1 якого вони надали в іпотеку нерухоме а саме: квартиру [ADDRESS], що належить позивачам за зустрічним позовом на власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради від 22.01.1998 року. Крім того, між відповідачами [PERSON],[PERSON], [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" 29.08.2007 року були укладені Договори поруки, відповідно до яких відповідачі взяли на себе зобов»язання солідарно відповідати перед Банком за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань по кредитному договору в повному об"ємі. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) Кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Згідно із вимогами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного вязания іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає ) іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки у будь - який спосіб покупцеві. Як встановлено при розгляді справи, предметом Кредитного договору є надання Банком позичальнику в тимчасосове користування на умовах забезпеченості, поворотності. строковості. платності кредитні кошти з оплатою процентів та встановленим терміном погашення. Згідно положень Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту уклахдається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом із нарахованими відсотками. Отже нами даного правочину є кредитодавець (банк або інша фінансова установа) та позичальник (споживач) (п. 1. 54 ЦК України). Банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов»язання боржника щодо повернення заборгованості суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та зборів з такої суми. Основними ознаками кредиту є строковість. платність і зворотність. Відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини Банку з клієнтом регулюються законодавством України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно із ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, яких не є обов'язковим для неї. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами за всіма істотними умовами, а саме згідно п. 7.2 Кредитного договору цей договір набирає чинності з моменту першої видачі них ресурсів і діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1056 ЦК України Позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або у повному обсязі, повідомивши про це кредитора до встановленого договору строку його надання. Також відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про і споживчого кредиту без пояснення причин. Слід звернути увагу на той факт, що відповідач за первісним позовом [PERSON] не відмовився від виконання умов Кредитного договору, а Банк, в свою чергу свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, здійснивши видачу Кредитних коштів на підставі письмової заяви Позичальника. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не ієно договором або законом (ст. 527 ЦК України). Оскільки Договір є обов'язковим для виконання сторонами, [PERSON] зобов'язаний виконувати себе зобов'язання за всіма існуючими умовами Кредитного договору від 29.08.2007 року та виконувати їх тим чином у встановлений строк. В своїх позовних вимогах позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилається на норми вимог щодо проведення операцій з валютою. Але слід зазначити, що законодавством України при проведенні операцій з валютою передбачено певний її використання. Так, згідно із вимогами ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банки мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті, отримання відсотків від позичальників за такими кредитами на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу Національного банку України на здійснення Цій з валютними цінностями, зокрема залучення і розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Стаття 533 ЦК України передбачає, що грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Але якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадках, порядку мовах, встановлених законом. І Декрет "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та нормативно-правові акти не передбачають обмежень щодо видачі кредитів в іноземній валюті. Пунктом "в" ч. 4 ст. 5 Декрету передбачено, що НБУ видає індивідуальні ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті. Таким чином, за наявності відповідної ліцензії, надання кредитів в іноземній валюті передбачено законодавством. Так, в матеріалах справи є відповідні банківські ліцензії Банку, зокрема: Банківська ліцензія № 35 від 03.12.2001 року на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та пунктами 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність"; Дозвіл Національного Банку України № 35-2 від 24.09.2009 року на здійснення операцій, визначених п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Отже твердження позивача за зустрічним позовом [PERSON] про незаконність надання та виконання Кредитного договору в іноземній валюті є такими, що не відповідають вимогам закону. Також слід зазначили, що в Листі Національного Банку України від 07.12.2009 року № 13-210\\7871-22612 "Про неправомірність укладення кредитних договорів в іноземній валюті" зазначено наступне: Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюті може використовуватися в Україні у випадках і порядку, явних законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно із ст. 345 Господарського кодексу України кредитні операції банків полягають у розміщенні від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян, Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Статті 47 та 49 Закону "Про банки і банківську діяльність" визначають операції банків із розміщення залучених від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Одночасно зазначаємо, що нормативно-правовими актами Національного Банку України встановлені вимоги щодо Ризиків за операціями в іноземній валюті, зокрема, Інструкцією про порядок регулювання діяльності банків України, затвердженою постановою правління НБУ від 28.08.2001 року № 368, передбачена вимога покриття ом валютного кредитного ризику; Положенням про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих витрат за кредитними операціями банків, затвердженим постановою Правління НБУ 07.2000 року № 279, встановлено підвищені коефіцієнти резервування за кредитними операціями в іноземній При цьому з урахуванням особливостей діяльності банківських установ в умовах фінансової кризи, Національний країни постановою Правління НБУ від 01.12.2008 року № 406 "Про затвердження Змін до Положення про : формування та використання резерву для відшкодування можливих витрат за кредитними операціями посилив вимоги щодо формування банками спеціальних резервів за кредитами, наданими позичальникам в іноземній валюті. З вищевикладеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній Щодо вимог пп. "в" п. 4 ст. 5 Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання гитами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання/одержання кредитів іноземній валюті. Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. " Слід зазначити, що під час укладання Кредитного договору Позичальник був ознайомлений в повному з умовами договору, а саме: особу та місцезнаходження кредитора, кредитні умови, зокрема, мету, для якої чий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування, тип відсоткової суму, на яку кредит виданий, варіанти повернення кредиту, можливість дострокового повернення их коштів, а також відповідальність сторін за невиконання або порушення умов договору, та підтвердив на укладення договору своїм підписом, що є повним дотримання положень ст. 11 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про захист прав споживачів". Також слід звернути увагу на те, що відповідачі за первісним позовом були повністю відомі істотні умови кредитного договору та Договору іпотеки, так як Позичальник жодного разу не звернувся до кредитора за роз»ясненням положень договорів, які були йому не зрозумілі, тим самим погоджуючись із всіма умовами кредитного договору та Договору іпотеки. Умови Кредитного договору передбачають двостороннє встановлені та обов"язків як Позичальника, так і Кредитора, передбачених ст. 1054 ЦК України, а саме: за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити, та умов самого договору. Укладаючи Кредитний договір, сторони дійшли згоди щодо встановлення обов"язків кожної сторони. Слід зазначити, що визнання договорів недійсними можливе лише в разі порушення вимог ст. 203 ЦК. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент я правочину стороною (сторонами) вимог ст. 203 ЦК України, а саме: - зміст правочину не мас суперечити чинному законодавству та моральним засадам суспільства; - особа, яка вчиняє правочин. повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину; - вчинення правочину у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. З наведених вище письмових доказів вбачається, що укладений між сторонами Кредитний p№K2H0GG00000483 від 29.08.2007 року повністю відповідав вимогам діючого законодавства, підтвердженням чого є також згода на укладення даного правочину та його підписання з боку позичальника. Теж саме можна зазначити і про Договір іпотеки та Договори поруки, які повністю відповідають вимогам діючого законодавства. А тому суд приходить до висновку, що підстав для визнання недійсними Кредитного договору №K2H0GG00000483 від 29.08.2007 року, Договорів поруки №K2HCGG00000483\\0I від 27.08.2007 року. HCGG00000483\\02 від 27.08.2007 року. №K2HCGG000004834)3 від 27.08.2007 року та Договору іпотеки квартири від 21.08.2007 року немає з мотивів, наведених вище. А тому зустрічні позовні вимоги [PERSON] є ставними та необгрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог Банку про звернення стягнення, то суд вважає, що дані вимоги є підставними та обгрунтованими, оскільки ані позивач за зустрічним позовом [PERSON] тривалий час не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання, ані треті особи за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] [PERSON] виконують свої зобов'язання за Договорами поруки, а тому з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за Договором кредиту в сумі 1161 100 грн. 63 коп. У рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 212-Ф/08 від 29 серпня 2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS]. належить на праві власності [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів за основним позовом солідарно на користь Банку підлягають стягненню витрати по сплаті державного мита в сумі 1.700 грн. та по сплаті інформаційно-технічних луг в сумі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved