Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-16 00:00:00

В квітні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що в 1997 році вона уклала шлюб з [PERSON], який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва було розірвано 01 квітня 2002 р., про що Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 332. В період перебування у шлюбі у них, 18 квітня 1997 р. народилась донька [PERSON], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати із матір'ю. З моменту розірвання шлюбу, відповідач надавав гроші на утримання доньки, але останній час, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини від відповідача не надходить, хоча відповідач є приватним підприємцем, має високий грошовий дохід, але приховує його від позивача. В звязку з цим, позивач була змушена до суду. В судовому засіданні, позивач наполягала на позові з підстав викладених у ньому та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки заробітної плати та усіх видів доходу щомісячно. Відповідач заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що від іншого шлюбу він також має дитину, яка знаходиться на його утриманні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі до 01.04.2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина мешкає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, вихованням не займається. Відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ст.183 СК України, розмір аліментів на утримання дітей визначається судом. З урахуванням обставин справи, стану здоровя та матеріального становища дитини, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів,суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду, тобто з 27.04.2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18.04.2015 року. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93 (із змінами і доповненнями) «Про державне мито» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів» від 21.12.05 № 1258 (із змінами і доповненнями) не надано квитанцій про сплату судового збору та витрат, повязаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду цивільної справи - з відповідача у дохід держави належить стягнути судові витрати у розмірі 171 грн., які складаються з судового збору у розмірі 51 грн. та витрат повязаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду цивільної справи у розмірі 120 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved