Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

У березні 2010 року [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 21 серпня 1998 року Калинівською сільрадою Жовтневого району, Миколаївської області, актовий запис № 9. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Цей шлюб у сторон по даній справі другий. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини з листопада 2009 року. Крім того, позивачка зазначила, що відповідач на протязі сімейного життя мав тенденцію уходити з дому без попередження та згоди позивача. На даний час відповідач не проживає за місцем постійної реєстрації, позивачу його місце мешкання не відоме, що ще раз підтверджує факт ухилення відповідача від подружніх обов`язків зазначених сімейним кодексом. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому вважається повідомленим належним чином, у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України, доказів проти задоволення позову не представив. Тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21.08.1998 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Калинівською сільрадою Жовтневого району, Миколаївської області за № 9. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини сторонами припинені з листопада 2009 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved