Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] та просять суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів в сумі 5588,68 грн. та неустойку від суми несплачених аліментів у розмірі 45262,80 грн. згідно з уточненнями позовних вимог (а.с.143-144). До суду також надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про звільнення його від сплати аліментів, яка прийнята судом до спільного розгляду із первинним позовом (а.с.83-84, 101). В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], який діє на підставі доручення [PERSON] (а.с.139) заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позові та уточненнях до нього, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] просив відмовити. Позивач [PERSON] в судове засідання, на якому постановлено рішення, не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась своєчасно, належним чином, причину неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі на підставах, викладених в запереченнях на позов (а.с.55-57), заявлені зустрічні вимоги підтримав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а в позові [PERSON] слід відмовити в повному обсязі по наступним підставам. В судовому засідання встановлено, що на підставі постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.10.2000 року із [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 'А частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2000 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 04.03.2018 року (а.с.59). Постановою другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 05.03.2008 року виконавче провадження було закінчено (а.с.7). Згідно зі ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до розрахунку, наданого другим відділом державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 05.03.2008 року заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 05.03.2008 року становила 5588,68 грн. (а.с.8). Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до листів Головного управління юстиції в Одеській області №С-458-09 від 11.06.2009 року (а.с.150-151), №09-6262/11312-09-21671 від 03.11.2010 року аліменти за виконавчим листом Комінтернівського районного суду Одеської області № АЕ-80 від 13.10.2000 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON], сплачувалися боржником нерегулярно та не в повному обсязі, у звязку з чим і виникла заборгованість по їх сплаті. У зв'язку з чим, відповідний розрахунок заборгованості по аліментах від 05.03.2008 було складено на підставі довідок Головного управління статистики в Одеській області щодо заробітної плати одного середньооблікового штатного працівника по м. Одесі (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження») та з урахуванням наданих [PERSON] копій квитанцій про сплату аліментів. Копія постанови про закінчення виконавчого провадження направлена [PERSON] за вих. № 4810 від 06.03.2008 року, простою кореспонденцією, у відповідності до положень статті 27 Закону. Однак, відповідно до супровідного листа, копія зазначеного розрахунку йому направлена не була, про свідчить супровідний лист (а.с.36 виконавчого провадження №39-08). Також, відповідь на скаргу [PERSON] від 08.07.2008 відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області надано заявнику 21.07.2008 за вих. № С- 802-09. Відповідно до п.19 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за рішенням суду батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину, якщо її дохід набагато перевищує дохід кожного з них і повністю забезпечує її потреби (ст. 188 СК України). Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК №007246 від 17.09.2008 року [PERSON] встановлена 2 група інвалідності на строк до 01.09.2009 року (а.с.86) та на строк до 01.10.2011 року (а.с.109). Проте на момент утворення заборгованості він був працездатною особою, нерегулярно платив аліменти, у звязку з чим суд вважає необгрунтованими зустрічні вимоги про повне звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. До моменту звернення до суду із зустрічним позовом [PERSON] розрахунок заборгованості та її розмір не оскаржував, у звязку з чим суд вважає, що в задоволенні зустрічних позовних вимог про звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам слід відмовити. В частині позовних вимог [PERSON], [PERSON] про стягнення із відповідача 1% пені за кожен день прострочення від суми несплачених аліментів у розмірі 45262,80 грн., суд вважає їх необгрунтованими. Відповідно до п.22 зазначеного Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № З, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Проаналізувавши пояснення сторін та надані ними докази, суд вважає, що хоча заборгованість по сплаті аліментів утворилась у звязку з нерегулярною їх сплатою відповідачем [PERSON], він є інвалідом другої групи, фактично копію розрахунку про заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 5588,68 грн. на момент закриття виконавчого провадження не отримував, частково намагався погасити заборгованість, про що вказано в наданому розрахунку (а.с.106-107), розмір визначеної позивачами пені в вісім разів перевищує заборгованість відповідача, її розрахунок суду не наданий, тому не підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст. 182, 195, 198-201 СК України, Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: partial