Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

Позивачка 15.10.2010 року звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 01.09.2008 року в місті Борисполі між відповідачем відділенням № 42 Київського РУ ВАТ КБ «Надра» в м. Бориспіль, було укладено строковий депозитний договір № 597296. Предметом договору є розміщення позивачем у відповідача депозитного вкладу в сумі 4500 євро на строк 12 місяців з виплатою процентів на суму депозитного вкладу з розрахунку 11,4 % річних. По закінченню терміну дії договору сума депозиту становить 4500 євро, а сума нарахованих процентів складала 511, 13 євро. 01.09.2009 року закінчився термін дії договору, у звязку з цим позивачка звернулася до відповідача щодо повернення їй суму депозиту та нараховані відсотки. Відповідач відмовився повертати позивачу суму депозиту та нараховані відсотки, чим порушив її права як власника коштів. Позивач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, до початку розгляду справи надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд проводити розгляд справи у її відсутність. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть особи, які беруть участь у справі, не причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач в судове засідання не з'явивсь про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 01.09.2008 року в місті Борисполі між відповідачем відділенням № 42 Київського РУ ВАТ КБ «Надра» в м. Бориспіль, було укладено строковий депозитний договір № 597296. Предметом договору є розміщення позивачем у відповідача депозитного вкладу в сумі 4500 євро на строк 12 місяців з виплатою процентів на суму депозитного вкладу з розрахунку 11,4 процентів річних. 01.09.2009 року позивачка звернулася до відповідача повернути їй суму депозиту та нараховані відсотки. В усній формі представник банку повідомив [PERSON] , що гроші їй не повернуть та запропонували укласти додаткову угоду до договору. Однак вказані умови додаткової угоди не виконувались належним чином з боку відповідача. Таким чином, починаючи з 07 серпня 2010 року відповідач взагалі вже не повертає позивачу депозитний вклад, таким чином порушуючи виконання грошового зобовязання, а тому повинен сплатити інфляційні та 3 % річних. Згідно протокольної ухвали від 19.11.2010 року ВАТ КБ «Надра» залучено до справи в якості належного відповідача по справі. 10.09.2009 року було укладено додаткову угоду до договору на умовах пролонгації депозиту: з 10.09.2009 року по 10.01.2010 року виплачується 20 % депозиту, з 10.01.2010 року по 10.05.2010 року 20 % депозиту, з 10.05.2010 року по 10.09.2010 року 20 % депозиту, з 10.09.2010 року по 10.01.2011 року 20 % депозиту. Відповідно до ч. 2 ст. 1058 Цивільного Кодексу України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ст. 1073 ЦК України встановлено, що в разі порушення банком розпорядження клієнта про перерахунок грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідно суму на рахунок клієнта. Сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки. Якщо інше не встановлено законом. Суд дійшов висновку, що на момент подачі позову до суду строк дії договору закінчився, але відповідач не повернув внесок у розмірі 31890, 48 грн. та відсотки в розмірі 2589,07 грн. позивачу. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені дві сторони договору. Договір, насамперед, належить до юридичних фактів, на основі яких виникають зобовязання, так як у договорі виявляється воля не однієї особи, та договір це спільна дія осіб, яка спрямована на досягнення певних цивільно-правових наслідків. Стаття 629 ЦК України вказує, що договір є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку і, як наслідок, неможливість виконання відповідачем грошового зобовязання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють відповідача від відповідальності за прострочення грошового зобовязання. Частиною 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, так як дія депозитного договору закінчилася та відповідно до умов договору відповідач, станом на дату закінчення договору повинен був повернути депозитний вклад позивачу та відсотки. Згідності ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 526, 625, 1073, ч. 2 ст. 1052 ЦК України, ст. ст. 77, ч. 2, 88, 224, 225 ЦПК України, ст. -

Outcome: approved