Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 10 жовтня 2009 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 2,3029 га, яка знаходиться на території Утконосівської сільської ради колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) № 662, 520а, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю: серія IV-ОД № 011653 виданого 25.02.2005 року на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації №240`/А-2003 від 31 березня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00 772. Ще за життя [PERSON] склав посвідчений секретарем Утконосівської сільської ради заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав вищезазначену земельну ділянку [PERSON] позивачу по справі. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], йому у цьому було відмовлено у звязку із тим, що немає витягу з Державного реєстру земель, необхідного для оформлення спадщини. З наведених підстав позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на зазначене вище спадкове майно. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідачки з позовом згоден у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Крім цього в п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю, або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 10 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 12.10.2009 року, серія І-ЖД №196175. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 2,3029 га, яка знаходиться на території Утконосівської сільської ради колишнє КСП «Вікторія», частка (пай) №662,520а, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю: серія IV-ОД № 011653 виданого 25.02.2005 року на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації №240`/А-2003 від 31 березня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00 772. 16 січня 2008 року [PERSON] склав заповіт посвідчений, секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 11, яким на випадок своєї смерті заповідав усе своє майно, позивачу по справі. У встановлений законом строк спадкоємець за заповітом позивач по справі звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив йому видачі такого свідоцтва, мотивуючи свою відмову тим, що на підставі Постанов КМ України від 06.05.2009 року № 439 та від 28.08.2009 року № 901 для оформлення свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку повинен бути витяг з Державного реєстру земель, який у даному випадку відсутній. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved