Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

15 листопада 2010 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 07 квітня 2006 р. померла її бабуся [PERSON], після смерті якої залишилось майно, а саме, земельна ділянка площею 7,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Михайлівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Вказала, що за життя бабуся склала на неї заповіт, за яким на випадок смерті заповіла їй житловий будинок та сертифікат на право на земельну частку (пай). Окрім неї спадкоємцем майна померлої у порядку спадкування за законом є її мати [PERSON], яка у встановлений законом час спадщину не прийняла і заяву про продовження строків на її прийняття до нотаріальної контори не надала. Зазначила, що державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, оскільки їй заповідали сертифікат на земельну частку (пай), а на день смерті спадкодавець отримав Державний акт на право приватної власності на землю, що є перешкодою для прийняття спадщини у порядку визначеному законом. Просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що вимоги визнає, і не заперечує проти їх задоволення, а справу просить розглянути за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцем за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1222 ЦК). За правилами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені діти після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із матеріалів справи вбачається, що 07 квітня 2006 року у селі Богданівка Доманівського району Миколаївської області померла [PERSON]. Встановлено, що після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 7,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Михайлівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Після смерті спадкодавця залишилася її донька [PERSON], тобто відповідач у справі і онука [PERSON], тобто позивач у справі. Положенням ч. 1 ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Судом встановлено, що 07 червня 2001 року [PERSON] за життя зроблено заповіт належного їй майна, а саме, сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON], тобто позивачу у справі, що посвідчений секретарем Михайлівської сільської ради, який на момент відкриття спадщини не скасований, а отже є чинним. Зі змісту свідоцтва про шлюб випливає, що 18.11.2005 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і їй присвоєно прізвище «Куликова». За такого, спадкоємцем за заповітом є [PERSON], а спадкоємцем за законом [PERSON] Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК). В силу ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом зясовано, що відповідач [PERSON] не проживала разом із спадкодавцем і в установлений ч. 1 ст. 1270 ЦК строк для прийняття спадщини відповідну заяву до нотаріальної контори не надала. До суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не зверталась. Отже відповідач [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину від померлої матері. Разом з тим, [PERSON] в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але у звязку з видачею спадкодавцю 28 грудня 2001 р., на підставі вказаного в заповіті сертифіката на право на земельну частку (пай) Державного акта на право приватної власності на землю, що не зазначений у заповіті, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Наведене свідчить, що існують обставини, які перешкоджають позивачу успадкувати майно від спадкодавця у Державній нотаріальній конторі, як це передбачено чинним законодавством, а тому слід задовольнити її вимоги щодо визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на спірну земельну ділянку.

Outcome: approved