Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

В липні 2010 року ВАТ «Катіон» звернулося до суду із позовом-до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору, посилаючись на те, що 17 червня 2010 року між відповідачами було укладено договір про виділення частки у спільному сумісному майні подружжя, про те, рішення суду, на підставі якого було зареєстровано право власності на нерухоме майно за [PERSON] було скасоване, а тому просить його позов задовольнити та визнати вищезазначений договір недійсним. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову, однак при цьому зазначив, що сторонам на момент укладення договору було відомо про скасування рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13.06.2006року, яким було визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення по вул. Тернопільській 19/1А в м. Хмельницькому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову, та пояснив, що йому було відомо про скасування рішення суду від 13.06.2006 року, однак враховуючи, що право власності не було скасовано, він уклав договір з [PERSON] Представник третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] в судовому засіданні поклався на думку суду при винесенні рішення, про те зазначив, що нотаріусу не було відомо про скасування рішення суду від 13.06.2006 року та 26.03.2007 року, оскільки сторони договору не повідомили про це його, крім цього не було скасовано і право власності на нежитлове приміщення, оскільки відповідачами було подано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. Представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні заперечив проти позову. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Акціонерному товариству «Катіон» на підставі постанови Ради міністрів СРСР №121 від 29.041963 року на праві власності належало приміщення складу модуля П-15, що розташоване за адресою вул. Тернопільска 19 в м. Хмельницькому. 7.10.1997 року між АК АПБ «Україна» та ВАТ «Катіон» був укладений договір застави, за умовами якого ВАТ «Катіон» передав банку у заставу приміщення модулі П 15, що розташований по вул. Тернопільській 19 в м. Хмельницькому в забезпечення повернення позики та відсотків за кредитними договорами №6 від 1.06.1995 року, №21, 25, 31 від 12.05.1994 року, від 22.08.1994 року, від 22.12.1994 року. 11.05.2000року за умовами угоди про передачу основних засобів з балансу на баланс, ВАТ «Катіон» передав АК АПБ «Україна» на баланс модуль П 15, на який у банку виникло право власності з моменту підписання акту про передачу майна. 21.05.2001року право власності на 47/100 приміщення модуля П 15 на підставі договору купівлі-продажу було набуто ТОВ «Глобал-Авто» . 30.10.2003 року між [PERSON] і ТОВ «Глобал-Авто» укладено договір про передачу у власність [PERSON]В, приміщення модуля П 15 площею 487,5 кв.м., розташованого по вул. Тернопільській 19/1 в рахунок погашення боргу за договором безвідсоткової допомоги від 19.05.2000 року, в результаті чого сторони вважають виконаним рішення суду від 22.09.2003 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.06.2006 року було визнано дійсним договір від 30.10.2003 року та визнано за [PERSON] право власності на 47/100 нежитлового приміщення модуля П 15, що по вул. Тернопільській 19/1А в м. Хмельницькому площею 487,5 кв.м. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 26.03.2007 року було задоволено адміністративний позов [PERSON] до Хмельницького БТІ та виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення по вул. Тернопільській 19/1А в м. Хмельницькому, яке складається з першого поверху площею 446 кв.м., та другого поверху площею 462,7 кв.м., а всього 908,7 кв.м. та зобовязання вчинити його державну реєстрацію. 30.10.2007 року постановою Житомирського апеляційного господарського суду угода від 11.05.2000 року укладена між ВАТ «Катіон» та АК АПБ «Україна» в особі Хмельницької дирекції, яка стала підставою набуття АК АПБ «Україна» приміщення «Модуля П 15» у власність, була правомірно визнана недійсною рішенням господарського суду Хмельницької області від 13.10.2006 року. 16.10.2009 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13.06.2006 року було скасоване ухвалою цього ж суду за нововиявленими обставинами, оскільки ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 16.06.2009 року по справі №22ц-1171 було встановлено, що договір про передачу у власність приміщення модуля П 15 від 30.10.2003 року укладено між субєктами підприємницької діяльності. В подальшому ухвалою суду від 13 вересня 2010 року провадження у справі було закрито, про те ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2010 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 13 вересня 2010 року було скасовано. 16квітня 2009 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду по справі №22-а-14005/08/9104 постанову Хмельницького міськрайонного суду від 26.03.2007 року було скасовано, а провадження у справі закрито. Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 26 серпня 2010 року було залишено без змін рішення господарського суду Хмельницької області від 2 березня 2010 року по справі №8/2007 яким було задоволено позов ВАТ «Катіон» до фізичної особи підприємця [PERSON] про витребування чужого майна з чужого незаконного володіння, а саме нежитлове приміщення площею 487,5 кв.м., що по вул. Тернопільська 19/1А в м. Хмельницькому. 17 червня 2010 року між [PERSON] та його дружиною [PERSON] був укладений договір про виділення частки в спільному майні подружжя, за яким [PERSON] набула право власності на Уі частину нежитлового приміщення площею 908,7 кв.м., що розташоване по вул. Тернопільській 19/1А в м. Хмельницькому. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований за номером 910. Право власності за [PERSON] було зареєстровано 21 червня 2010 року. Згідно ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільний, господарській, адміністративній справі, що набрали законної сили не доказуються при розгляді інших справ. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.203 цього ж Кодексу, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює наслідків, крім тих, що повязані із його недійсністю Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.319 ЦК7 України, власник має право вчиняти відносно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Про те, як встановлено в судовому засіданні, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13 червня 2006 року та постанова Хмельницького міськрайонного суду від 26 березня 2007 року, на підставі яких було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення модуль П 15, що по вул. Тернопільській 19/1А в м. Хмельницькому за [PERSON] на момент укладення договору були скасовані, про що було відомо відповідачам при укладенні договору про виділення частки в спільному майні подружжя 17 червня 2010 року, та що в судовому засіданні підтвердили сам [PERSON] та представник [PERSON], при цьому не повідомивши про даний факт приватного нотаріуса, який посвідчував цей договір, предявивши йому витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, копію постанови суду від 26 березня 2007 року, а отже, на момент укладення договору [PERSON] не мав права укладати його, а [PERSON] не може вважатися добросовісним набувачем спірного майна. Дані обставини підтверджуються даними інвентарної справи нежитлового приміщення №19/1А по вул. Тернопільській в м. Хмельницькому, відповідними судовими рішеннями, свідоцтвом про одруження, та іншими матеріалами справи. Крім цього п.29 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року звернуто увагу на те, що відповідно до положень статей 57, 61 СК, ст. 52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Враховуючи, що факт укладення договору від 30 жовтня 2003 року [PERSON] як субєктом підприємницької діяльності встановлений ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 16 червня 2009 року по справі №22ц-1171, суд приходить до висновку, що модуль П 15 не може бути спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що договір від 17 червня 2010 року про виділення частки в спільному майні подружжя укладений між [PERSON] та [PERSON] слід визнати недійсним.

Outcome: approved