Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], зацікавлена особа - органи опіки та піклування Рівненського міськвиконкому до [PERSON], третя особа на стороні відповідача - житлово-будівельний кооператив «Комунальник» про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, спонукання до укладення договору найму житлової кімнати. В судовому засіданні позивачка уточнила предмет позову та просить суд визнати укладеним договір найму житлової кімнати площею 7,5 кв.м. в квартирі [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] та зобовязати [PERSON] не перешкоджати позивачці та її неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] користуватися орендованим житловим приміщенням та підсобними приміщеннями в квартирі [ADDRESS]. Суду пояснила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який в 2008 році було розірвано, діти залишені на вихованні матері [PERSON] шлюбу є двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].. В квартиру [ADDRESS] вона вселилась як член сімї члена житлово-будівельного кооперативу «Комунальник». Вона та діти є постійно зареєстрованими в даній квартирі, іншого житла не мають. Оскільки після розлучення з [PERSON], їй перешкоджають безоплатно користуватися даним житловим приміщенням, вона тимчасово, на час вирішення питання щодо оренди кімнати в спірній квартирі, проживає в квартирі своєї матері. До подачі відповідачем позову до суду про зняття її з дітьми з реєстраційного обліку в спірній квартирі, вона намагалась в позасудовому порядку вирішити питання про безоплатне або на умовах оренди проживання в спірній квартирі. На даний час добровільно підписати договір найму кімнати відповідач відмовляється, угоди про безоплатне користування квартирою не досягнуто, тому позивачка змушена звернутись з даним позовом до суду. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що є членом житлово-будівельного кооперативу «Комунальник» та власником чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Позивачка після розлучення з [PERSON] добровільно з дітьми залишила дану квартиру, ніяких перешкод в користуванні житлом їй не чинили. Заперечує проти укладення договору найму житлової кімнати та про безоплатне користування квартирою позивачки з дітьми. Позивачка не зверталась до органів опіки та піклування щодо вирішення даного житлового спору, а подала даний позов до суду лише після подачі ним позову про зняття її з дітьми з реєстрації в даній квартирі. Представник органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому суду пояснила, що ними було проведено обстеження матеріально-побутових умов, в яких тимчасово проживає позивачка з неповнолітніми дітьми в квартирі [ADDRESS], власник якої категорично заперечує проти постійного проживання в ній позивачки з дітьми, та було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідача та членів його сімї в спірній квартирі. Вважає, що в інтересах неповнолітніх дітей необхідно задовольнити позовні вимоги [PERSON] 1.1. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матері&пи даної цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], зацікавлена особа - органи опіки та піклування Рівненського міськвиконкому до [PERSON], третя особа на стороні відповідача -житлово-будівельний кооператив «Комунальник» підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що квартира № 265 в будинку житлово-будівельного кооперативу «Комунальник» по вул. Д.Галицького, 2 в м. Рівне належить на праві приватної власності [PERSON], що вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майна та витягу з реєстру прав власності. Із досліджених судом довідок № 85 від 14.12.2009 p., б/н від 15.05.2010 р. вбачається, що відповідач [PERSON] є членом ЖБК «Комунальник», одержав в ЖБК «Комунальник» чотирьохкімнатну квартиру № 265 по вул. Д.Галицького в м. Рівне, пайовий внесок за дане житло було повністю сплачено станом на 01.01.1996 р. З 17.12.1999 р. позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] 1.1, було розірвано, про що 08.12.2008 р. в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за № 819, неповнолітні діти залишені з матірю. Стаття 145 ЖК України встановлює, що члени сімї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Такого ж права набувають особи, які вселились в жиле приміщення як члени сімї, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Припинення сімейних відносин з членом кооперативу не позбавляє колишніх членів його сімї права користування займаним жилим приміщенням У разі відсутності угоди між членом кооперативу і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені частиною пятою ст.144 ЖК України. Судом встановлено, що з 19.07.2000 року позивачка постійно проживала та є постійно зареєстрованою в [INFO]. Після народження неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] також постійно проживають в даному помешканні. Відповідач не заперечив в судовому засіданні, що вселилась позивачка та її неповнолітні діти в квартиру постійно, як члени його сімї. Сторони визнали, що між ними не досягнуто угоди про безоплатне користування даним жилим приміщенням. Стаття 144 ЖК України регулює найом житлового приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу. Відповідно до ч.5 ст.144 ЖК України, розмір плати за здане в найом приміщення встановлюється угодою сторін, але не може перевищувати розміру стягуваних з члена кооперативу експлуатаційних витрат, що припадають на здаване приміщення (частину приміщення), і відповідної частини витрат по оплаті комунальних послуг. Судом встановлено, що позивачкою було підготовлено договір найму жилого приміщення (кімнати) в квартирі [ADDRESS] та направлено по Пошті відповідачу, який визнав, що отримав даний проект договору найму, однак не підписав його, оскільки не згоден здавати в найм кімнату позивачці та їх дітям. З дослідженого судом проекту договору найму жилого приміщення вбачається, що розмір плати за орендоване приміщення відповідає вимогам ч.5 ст.144 ЖК України, визначено строк договору. Відтак, на думку суду, позовна вимога про визнання укладеним договір найму житлової кімнати площею 7,5 кв.м. в квартирі [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення. Суд не приймає до уваги акти від 16.04.2009 p., від 26.10.2007 p., від 20.07.2009 p., оскільки дані акти свідчать по відсутність позивачки в даній квартирі на час їх складання, а рішення суду про визнання позивачки та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право на користування житловим приміщення, відповідачем суду не надано. Суд не приймає до уваги також і довідку вих. № 01-7/2594 від 02.12.2010 р. служби у справах дітей виконкому Рівненської міської ради, оскільки не звернення позивачки в досудовому порядку із заявою щодо захисту законних прав та інтересів неповнолітніх дітей, не є перешкодою звернутися з даним позовом до суду. З дослідженого судом акту обстеження матеріально-побутових умов в квартирі [ADDRESS] вбачається, що у неповнолітнього [PERSON] відсутнє ліжко та письмовий стіл. З акту обстеження матеріально-побутових умов в квартирі [ADDRESS] вбачається, що бабуся, дідусь та батько постійно спілкуються з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON]. Щодо позовної вимоги про зобовязання [PERSON] не перешкоджати позивачці та її неповнолітнім дітям дітей [PERSON] та [PERSON] користуватися орендованим житловим приміщенням та підсобними приміщеннями в квартирі [ADDRESS], то вона не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст.3 ЦПК України судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial