Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 15.04.2004р. між позивачем та відповідачем було укладено трудовий договір. Відповідач працювала багатопрофільним агентом з розміром заробітної плати 1624 грн. на місяць. 07.05.2009р. відповідач подала заяву про звільнення за власним бажанням. Наказом від 21.05.2009р. відповідач була звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпПУ. При звільненні з відповідачем було проведено повний розрахунок та виплачені кошти в сумі 3602,78 гри. В червні позивачем помилково перераховано на картковий рахунок відповідача суму коштів в розмірі 7195,83 грн. Оскільки відповідач відмовляється добровільно повертати безпідставно отримані від позивача кошти, а тому позивач просить стягнути їх з відповідача з урахуванням процентів та пені відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України та ст. 536 ЦК України. Пізніше позивач уточнив свої позовні и та просив стягнути з відповідача загальну суму боргу, яка станом на 22.11.2010р. становить 9482,08 грн. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримавши зустрічний позов не визнав у повному обсязі та свої заперечення обґрунтовує тим, що трудовий договір з [PERSON] був укладений іноземним представництвом "[PERSON] Акцієнгезельшафт", про що свідчить наказ про прийняття на роботу від 23.04.2004 №33і та наказ про звільнення з роботи від 20.05.2009 №57і підписом директора Генеральної дирекції з обслуговування іноземних представництв [PERSON] Відповідно до п.2.20 Інструкції трудові книжки громадян, які працюють за трудовими договорами в них представництвах, зберігаються: в м. Києві - в Генеральній дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв. На Генеральну дирекцію покладено обов'язок робити відмітки у трудових книжках про прийняття на роботу і про звільнення з роботи відповідно до трудових рів і довідок наймачів. Позивач направ інформацію Генеральній дирекції та просив оформити ліня [PERSON] відповідно до вимог законодавства України. 20.05.2009 р. Генеральна дирекція, на виконання положень Інструкції та Договору, видала наказ про звільнення, зробивши відповідну відмітку про звільнення [PERSON] у трудовій книжці останньої. Таким чином, станом 35.20 09 р. [PERSON] була звільнена з займаної посади, а трудова книжка з відповідною відміткою знаходилась в Генеральній дирекції та була готова до видачі останній. Затримка у видачі трудової книжки була обумовлена виключно бездіяльністю [PERSON], яка не вчинила жодних дій, направлених на отримання трудової книжки у Генеральній дирекції протягом трьох місяців після звільнення, не маючи для цього будь-яких перепон. Враховуючи вищезазначене представник АТ «[PERSON] Акцієнгезелльшафт» просить у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] відмовити повністю. - Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні первинний позов не визнав з тих підстав, що відповідачем не було набуто на картковий рахунок суму коштів в розмірі 7195,83 грн., оскільки після звільнення вона втратила картку та кошти нею не були використані. Крім того представником позивача було подано зустрічний позов до АТ «[PERSON] Акцієнгезелльшафт», в якому з урахуванням уточнень [PERSON] просить зобовязати АТ «[PERSON] Акцієнгезелльшафт» новий наказ про її звільнення та внести новий запис до її трудової книжки, стягнути з відповідача на користь [PERSON] за весь час вимушеного, прогулу 6923, 25 грн., а також стягнути з вдпоповідача судові витрати. Свої позовні вимоги представник [PERSON] обґрунтовує тим, що оскільки АТ «[PERSON] Акцієнгезелльшафт» безпідставно після звільнення позивача утримував себе трудову книжку останньої, чим порушив ст.. 47 КЗпП України, а тому зобовязаний виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.05.2009р. по 17.09.2009р., яка становить в і 14472,71 грн. Крім того представник позивача зазначає, що оскільки останній перераховано суму коштів в розмірі 7195,83 грн., а тому сума, яка підлягає стягненню становить різницю в сумі 6923,25 гри. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що первинний позов підлягає повному задоволенню, а в задоволенні зустрічного необхідно відмовити повністю юдячи з наступних підстав. 15.04.2009р. між іноземним представництвом "[PERSON] Акцієнгезельшафт" та [PERSON] і укладений трудовий договір (а.с.39-44). що підтверджується трудовим договором та наказом про прийняття на роботу від 23,04.2004 №33і. На підставі заяви [PERSON] від 07.05.2009р. про звільнення за власним бажанням з 21.05.2009р. а.с. 36) останню було звільнено, що підтверджується копією заяви та наказ про звільнення з роботи від 05.2009№57і (а.с. 36). В червні позивачем помилково перераховано на картковий рахунок відповідача суму коштів в розмірі 7195,83 грн., що підтверджується листом від 18.12.2009р. № 2369/43-6-5-00 (а.с.32). Крім того згідно листа відповіді від 08.11.2010р. № 97-1-0-00/7132, станом на 08.11.2010р. картковий рахунок на ім'я [PERSON] є відкритим і діє в рамках зарплатного проекту Авіакомпанії "[PERSON] Акцієнгезельшафт". До заперечень [PERSON] відносно заявлених до неї АТ "[PERSON] Акцієнгезельшафт" вимог, суд ставиться критично, оскільки факт отримання відповідачем безпідставно суми коштів в розмірі 7195,83 грн. підтверджується матеріалами справи. Крім того в заяві про уточнення розміру позовних вимог [PERSON], здійснюючи розрахунок суми грошових коштів, які підлягають стягненню на її користь, вже визнала факт отримання помилково перерахованих позивачем грошових коштів на її рахунок в сумі 7 549, 46 грн. Натомість у своїх запереченнях на позовну заяву, [PERSON] заперечувала вказаний факт, зазначаючи, що нібито втратила банківську картку та коштів зі свого особового рахунку не знімала. Проте з моменту зарахування грошових коштів на особовий рахунок фізичної особи в банку вони стають її власністю, а отримати їх особа може як через банкомат, так і в «ому банку за умови предявлення паспорту, Відповідно до ч.1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у се за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Вказані положення застосовуються незалежно від того, чи підставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з ч.1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте І:но в натурі. 25.01.2010 позивач направив на адресу відповідача лисі з вимогою повернення безпідставно отриманих грошових коштів в строк до 29.01.2010р. Однак відповідач добровільно борг не повернула, (а.с.33). Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 нього Кодексу). Згідно з положенням ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, змір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або цим актом цивільного законодавства. Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Станом на 22.11.2010 розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за (нотування грошовими коштами становить 512,46 грн. Станом на 04.02.2010 індекс інфляції за збереження грошових коштів без достатньої підстави, який підлягає стягненню з відповідача за первинним позовом на користь позивача, становить 1773,79 грн. Таким чином, стягненню з відповідача за первинним позовом на користь позивача підлягає загальна сума в розмірі 9482, 08 грн.. де 7 195,83 гри сума безпідставно отриманих грошових коштів, 512,46 грн. 3 проценти річних від простроченої суми, 1773,79 грн. інфляція за безпідставне користування грошовими атами. Зустрічний позов [PERSON] до АТ «[PERSON] Акцієнгезелльшафт» є безпідставним та не обґрунтованим, а тому у його задоволенні необхідно відмови, виходячи з наступних підстав.. Відповідно до п.2,20 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України від 29.07.1993р., трудові книжки громадян, які працюють за трудовими договорами в іноземних представництвах, зберігаються: в м. Києві - в Генеральній дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв. На Генеральну дирекцію покладено обов'язок йти відмітки у трудових книжках про прийняття на роботу і про звільнення з роботи відповідно до трудових договорів і довідок наймачів, що також визначено в положеннях Договору від 19.05.2003 р. 059- укладеною між Дирекцією "Інпредкадри" Генеральної дирекції та Позивачем, яким передбачений обов'язок Генеральної дирекції щодо ведення кадрової роботи представництва у відповідності до вимог чинного законодавства України (п.2.1.1), приймання на зберігання трудових книжок (п.2.1.2) тощо. Як вбачається з матеріалів справи, а саме листа - відповіді Генеральної дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв, позивач за первинним позовом, після отримання заяви [PERSON] про звільнення, направ відповідну інформацію Генеральній дирекції та просив оформити звільнення останньої відповідно до вимог законодавства України. 20.05.2009 р. Генеральна дирекція, діючи на виконання положень Інструкції та Договору, видала наказ звільнення, зробивши відповідну відмітку про звільнення [PERSON] у трудовій книжці останньої. Таким чином, станом на 21.05.2009 р. [PERSON] була звільнена з займаної посади, а трудова книжка з відповідною відміткою знаходилась в Генеральній дирекції та була готова до видачі останній. Факт звернення [PERSON] до Генеральної дирекції за отриманням трудової книжки лише 17.09.2009р.. тобто через три місяці після звільнення, не дає правових підстав для стягнення з позивача нових коштів в сумі 10 500,00 грн., оскільки відповідно до п.п.6 п.4.1. Інструкції про порядок видачі нових книжок, середній заробіток за час вимушеного прогулу сплачується працівникові за умови затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу. Проте фактичні обставини свідчать, що позивач отримавши заяву [PERSON] про звільнення з 21.05.2009р. заздалегідь проінформував Генеральну дирекцію про необхідність видачі наказу про звільнення та видачу заповненої трудової книжки з відповідною відміткою в останній робочий день, тобто порушень трудового законодавства з боку позивача не має. Крім того в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в період з 21.05.2009р. по 17.09.2009р. в дирекцію «Інпредкадри» ГДІП з будь-якими заявами не зверталась. Отже [PERSON], яка не «їла-жодних дій, направлених на отримання трудової книжки у Генеральній дирекції протягом трьох місяців після звільнення, не маючи для цього будь-яких перепон. З наведеного вище вбачається, що Позивач не вчиняв будь-яких протиправних дій/бездіяльності, які б ловили затримку у видачі трудової книжки [PERSON], оскільки остання зберігалась у гральній дирекції та була готова до видачі у день її звільнення. Про обізнаність [PERSON]Б про місце зберігання її трудової книжки свідчить обізнаність щодо положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а також: сам факт отримання книжки в Генеральній дирекції. Крім того як вбачається з листа від 21.09.2009р. № 21092009/1 генерального представника "[PERSON] Акцієнгезельшафт" в Україні направлене [PERSON]. останню було повідомлено про обовязкову її явку для отримання трудової книжки, оскільки вона не зявлялась за місцем роботи та на ефонні дзвінки не відповідала (а.с.34). Отже підстави для стягнення з позивача коштів за затримку у видачі трудової книжки відсутні, а тому в задоволені зустрічного позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved