Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, розпискою, в якому зазначає, що 18.06.2009 року надав [PERSON] за договором позики грошові кошти в сумі 20 000 грн. 00 коп., які він зобовязався повернути до 20.07.2009 року про що власноручно написав розписку. Оскільки [PERSON] прострочив виконання грошового зобовязання, борг у добровільному порядку не повернув, позивач просить стягнути з нього суму боргу в розмірі 20 000 грн. 00 коп., проценти за користування позикою в розмірі 608 грн. 22 коп., інфляційні витрати в сумі 1394 грн. 83 коп., а також судові витрати. Позивач в судове засідання зявився та підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та день судового засідання повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЩІК України. Вислухавши позивача, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 18.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 20 000 грн. 00 коп., взявши на себе обовязок повернути гроші в строк до 20.07.2009 року. На підтвердження укладання договору позики та умов [PERSON] надав позивачу розписку написану власноручно ( а. с. 7). Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч. 2 ст. 1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи те, що зобовязання відповідно до ст.. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а відповідач своє зобовязання не виконав і борг не повернув, то за таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у сумі 20 000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки, [PERSON] прострочив виконання зобовязання за договором позики, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1394 грн. 83 коп. та проценти за користування позикою в розмірі 608 грн. 22 коп. Таким чином, вимоги позивача є обгрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved