Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

У жовтні 2010 року [PERSON] в особі свої представників звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати недійсним заповіт, складений 02 липня 2007 року [PERSON] на користь [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лудою В.М., відповідно до якого [PERSON] заповів відповідачу квартиру [ADDRESS] . Представник позивача, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, зазначає, що [INFO] помер дідусь позивача - [PERSON] та із листа П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори від 12.05.2010 року йому стало відомо, що останній заповів квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Позивач вважає, що на момент складання заповіту дідусь не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними у наслідок вживання алкоголю. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що із листування із дідусем та розмов по телефону, він розумів, що його дідусь на час складання заповіту знаходився у пригніченому стані після трагічних подій у його житті, які пов`язані із смертю його сина, батька позивача, [PERSON] , який помер [INFO] та смертю дружини, бабусі позивача, [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначає, що у нього викликає сумніви щодо того, чи підписаний заповіт особисто дідусем. Крім того, вважає, що по складу спадщини заповіт не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03.02.2004 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] та його померлою дружиною [PERSON] по Уг частки за кожним, а тому померлий не міг охопити заповітом майно, яке йому не належить. Представники позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та їх підстави, звернулися до суду із клопотаннями про призначення посмертної судово - психологічної та судової почеркознавчої експертиз, однак у судовому засіданні 23.02.2011 року відкликали зазначені клопотання. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги та їх підстави не визнали, зазначивши, що [PERSON] підтримував із померлим дружні стосунки близько двадцяти років, йому було відомо про наявність у померлого онука, з яким [PERSON] намагався відновити родині стосунки після смерті своїх найближчих родичів - сина та дружини, але зі слів померлого, онук категорично відмовився від будь - яких відносин із дідом, він та його дружина допомагали померлому вести господарство, доглядати за квартирою. Третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Луда Валентина Миколаївна, яка була залучена до участі у справі ухвалою суду від 11.10.2010 року, у судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду свої заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що під час здійснення нотаріальної дії - посвідчення заповіту [PERSON] порушення законодавства України не було. Зазначила, що під час бесіди, яка відбулася між нею та покійним [PERSON] 02 липня 2007 року у неї не виникло підозри у тому, що людина зловживає алкогольними напоями або приймає наркотичні засоби, він був при здоровому глузді, розумів значення своїх дій, діяв добровільно, без будь - якого тиску, як фізичного, так і морального, він не нервував, розумів куди і навіщо прийшов та що і кому заповідає. Просила справу слухати без її участі. Третя особа - П`ята Миколаївська Державна нотаріальна контора, у судове засідання свого представника не направила, надала суду клопотання, в якому просила справу слухати без участі її представника. Вислухавши представників позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, вивчивши надані докази, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 988 від 08 грудня 2009 року. Відповідно до відповіді завідуючого Жовтневого відділу СМЕ Гриценко І.В. смерть [PERSON] настала внаслідок постінфарктного кардіосклерозу (Акт № 629 від05.12.2009 року) та на час смерті у його крові етилового спирту не знайдено (Акт № 3642 від 18.12.2009 року). 02 липня 2007 року [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лудою В.М. та відповідно до якого заповів [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1233, ч. 1 ст. 1235 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК. Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. У книзі шостій Цивільного кодексу України, а саме у ст.ст. 1247 та 1248 визначені загальні вимоги до форми заповіту, а у ст. 1257 визначені підстави, з яких заповіт може бути визнаний недійсним. Відповідно до положень ст. 1257 Цивільного кодексу України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У п. 18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що заповіт може бути визнано недійсним, тільки якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Посилання представника позивача на те, що по складу спадщини заповіт не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03.02.2004 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] та його померлою дружиною [PERSON] по Уг частки за кожним, а тому померлий не міг охопити заповітом майно, яке йому не належить, суд вважає необгрунованими, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1236 Цивільного кодексу України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до наданих доказів та враховуючи положення ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, суд вважає, що померлий [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , до складу якої входить Уі частина квартира [ADDRESS] , проте не оформив її в установленому законом порядку. Оскільки [PERSON] помер раптово, то це дає можливість суду припустити, що він мав намір у майбутньому належним чином оформити зазначену спадщину. Частиною 1 ст. 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Діюче законодавство передбачає, що цивільна дієздатність фізичної особи може бути обмежена тільки судом (ч.І ст. 36 ЦК України). Дана норма передбачає, що суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦК України цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. У судовому засіданні не було надано доказів у підтвердження того, що за життя [PERSON] порушувалося питання про обмеження його цивільної дієздатності. Посилання представника позивача на те, що померлий [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок алкогольної залежності, суд вважає безпідставними, так як обмежити цивільну дієздатність особи може тільки суд. Суд ставить під сумнів показання свідків [PERSON] , [PERSON] про алкогольну залежність померлого [PERSON] , оскільки відповідно до відповіді завідуючого Жовтневого відділу СМЕ Гриценко І.В. на час смерті [PERSON] у його крові етилового спирту не знайдено (Акт № 3642 від 18.12.2009 року). Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що померлий [PERSON] був військовим пенсіонером, а з 2003 року і по день смерті обіймав посаду начальника опорного пункту охорони громадського порядку ФГ ОГП «Каскад», а зазначені посади несумісні зі зловживанням алкоголю та психічними хворобами. Також відповідно до відповіді головного лікаря Жовтневої ЦРЛ Ю.О. Богатого, померлий [PERSON] на диспансерному обліку в Жовтневій ЦРЛ не знаходився. Відповідно до ч. З, 4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представники позивача у судовому засіданні відкликали своє клопотання про призначення посмертної судово - психологічної експертизи. У судовому засіданні представниками позивача не було надано жодного доказу у підтвердження того, що відповідач або інші особи здійснювали на [PERSON] фізичний або будь-який інший тиск при вчиненні ним спірного заповіту, або що заповідач через стійкий розлад здоров`я не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати. Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні не встановлені підстави, з яких заповіт, складений 02 липня 2007 року [PERSON] може бути визнаний недійсним, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed