Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим, посилаючись на те, що 09.10.2008 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № 49.51/41/08-КМК, за умовами якого, банк надав відповідачу кредит в сумі 13130 доларів США строком до 08.10.2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,5 % річних, а відповідач зобовязався погашати кредит та сплачувати відсотки відповідно до графіку, обумовленому сторонами в п. 4.3 договору. 27 лютого 2009 року між сторонами укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору. Відповідно до п. 3 цієї додаткової угоди, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або процентами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення у розмірі, що дорівнює подвійній процентній ставці, визначеній договором від суми простроченого платежу. Відповідач взяті на себе обовязки щодо сплати процентів та суми кредиту відповідно до графіку належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 18.01.2010 року має заборгованість у сумі 15298,51 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 122406,44 грн., з яких, загальна сума боргу за несвоєчасне погашення кредиту і сплати відсотків 13442,66 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 107557,41 грн., загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредиту і сплати відсотків 1855, 85 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 14849,03 грн. Оскільки відповідач не виконує умов договору, то позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у сумі 122406 гривень 44 копійки та понесені ним судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та предявив зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що кредитний договір укладено в іноземній валюті доларах США, що суперечить чинному законодавству, оскільки відповідно до ст. 524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Крім того, на день укладення договору, 09.10.2008 року, 100 доларів США було еквівалентно 492,65 грн., а на 01.09.2010 року, 100 доларів США еквівалентно 788,67 грн., в звязку з чим істотно змінилось становище щодо виконання боргових зобовязань за договором та погіршилось фінансове становище відповідача, чим порушено принцип справедливості договору. Тому позивач по зустрічному позову просив визнати недійсним кредитний договір в частині встановлення ціни договору та процентної ставки в доларах США, визначити ціну договору на момент його укладення із розрахунку 100 доларів США еквівалентно 492,65 грн., а сума кредиту 64730,90 грн. та зобовязати банк здійснити відповідні перерахунки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.10.2008 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № 49.51/41/08-КМК. Відповідно до п.п. 1.1, 1.3, 4.4 цього договору, банк надає відповідачу кредит в сумі 13130 доларів США, з кінцевим терміном погашення не пізніше 08.10.2011 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,5 % річних Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що відповідач зобовязується сплачувати банку нараховані проценти за кредитом відповідно до умов цього договору, а також до повного погашення заборгованості за кредитом. Погашати кредит та сплачувати проценти шляхом внесення готівкою через касу банку або безготівковим переказом на рахунки банку, що вказані в п.п. 1.2 та 1.4 цього договору відповідно до графіку. 27 лютого 2009 року між сторонами укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору. Відповідно до п. 3 цієї додаткової угоди, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або процентами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення у розмірі, що дорівнює подвійній процентній ставці, визначеній договором від суми простроченого платежу. Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено, що банк має право достроково стягувати кредит та проценти за період фактичного користування кредитом у разі недотримання позичальником умов цього договору. Судом встановлено, що банк виконав свої зобовязання та надав відповідачу грошові кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1081-28 від 09.10.2008 р. Відповідач взяті на себе обовязки щодо сплати процентів та суми кредиту відповідно до графіку належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 18.01.2010 року має заборгованість у сумі 15298,51 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 122406,44 грн., з яких, загальна сума боргу за несвоєчасне погашення кредиту і сплати відсотків 13442,66 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 107557,41 грн., загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредиту і сплати відсотків 1855, 85 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 14849,03 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач не виконує зобовязання відповідно до умов кредитного договору, то суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості. Що стосується вимог по зустрічному позову, то суд не вбачає підстав для їх задоволення. Судом встановлено, що Національним Банком України позивачу видано банківську ліцензію № 174 та дозвіл № 174-2 на здійснення валютних операцій. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: неторговельні операції з валютними цінностями; операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Що стосується порушення принципу справедливості умов договору через зростання курсу долара та застосування для визначення боргу грошового еквівалента гривні до долара США, то це не може бути підставою для визнання його недійсним, оскільки відповідач, укладаючи такий договір, знав на яких умовах він укладається, і в момент його укладення у нього існувала можливість передбачити зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті. На підставі викладеного та

Outcome: approved