overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачем 24 вересня 1973 року був укладений шлюб, зареєстрований Володимир-Волинським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №367. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалось із-за різних поглядів на життя. Постійно виникали конфлікти, що призвело того, що більше місяця не проживають разом. Сам шлюб носить формальний характер. Через це вважає, що подальше його збереження є неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] на попередній розгляд справи не зявився, однак направив на адресу суду заяву в якій просить попередній розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] на попередній розгляд справи не зявилась, однак направила на адресу суду заяву в якій просить попередній розгляд справи проводити у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 14 листопада 1995 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Володимир-Волинським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №367, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Згідно свідоцтв про народження встановлено, що від спільного проживання у них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], батьками яких являються відповідачі у справі. Оскільки визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачкою по справі зареєстрував шлюб 20 березня 1986 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 631. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, що викликало в сім»ї непорозуміння один до одного. Ніяких стосунків сторони не підтримують. Кожен з сторін проживають окремо. Відновлення сімейних стосунків та примирення не можливе. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачкою розірвати - розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що примирення не можливе.. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі та задовольнити позовні вимоги. Заслухавши пояснення позивача, враховуючи думку відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: згідно свідоцтва про одруження, - сторони зареєстрували шлюб 20 березня 1986 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 631. Суд вважає, що сім»я розпалася остаточно, шлюбні відносини припинені, збереження сім»ї неможливе і шлюб існує формально. Судом встановлено, що сторони разом не проживають та стосунків не підтримують. Від спільного шлюбу дітей не мають. Час для примирення не потрібен. В звязку з цим, позов підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

03.02.2011 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Возсіяська сільська рада Єланецького району Миколаївської області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, суду пояснила, що 17 січня 2008 року помер її батько [PERSON], який був зареєстрований за адресою: [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, посвідчена державним актом серії МК № 088445 на право приватної власності на земельну ділянку виданим Єланецькою райдержадміністрацією 09.09.2003 року. Своєчасно у встановлений п.1 ч.1 ст.1270 ЦК України строк позивачка спадщину не прийняла тому, що була юридично необізнана про існування такого строку, а тому просила визначити їй додатковий тримісячний строк для подання в державну нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача не заперечив проти задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємицею за заповітом померлого 17.01.2008 року [PERSON]. Своєчасно у встановлений п.1 ч.1 ст.1270 ЦК України строк позивачка спадщину не прийняла, так як була юридично необізнана з порядком прийняття спадщини та оформленням права на спадкове майно. Суд вважає, що позивачка пропустила строк для подання заяви на прийняття спадщини по поважній причині, а тому згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України дана позовна заява підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася 09.02.2011 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. В заяві зазначила, що 19.10.2001 р. померла позивачки бабка [PERSON]. Дідо позивачки [PERSON] помер 28.10.2009 року, який був розлучений з бабою і проживав окремо. Позивач успадкувала житловий будинок в с. Річка, № 106 з надвірними спорудами згідно заповіту. На день смерті баби позивачка проживала в будинку одна. Спадщину прийняв шляхом подачі до Міжгірської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але їй було відмовлено по причині відсутності документів. Поскільки на даний будинок не має правовстановлюючих документів, то у позивачки виникають труднощі з оформленням документів про право власності на будинок, тому просить визнати за нею право власності на жилий будинок в с. Річка, № 106 Міжгірського району, Закарпатської області. В судовому засіданні позивача [PERSON] позов підтримала, просить задоволити. Відповідач на розгляд справи не зявився, подав суду письмову заяву про те, що не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивачки грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

03.02.2011 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові позивачка зазначила, що 07.08.2007 р. уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка на даний час проживає з дочкою у своїх батьків, а відповідач з травня 2009 року як з позивачкою так із дочкою не спілкується і на її утримання добровільно ніяких коштів не надає. Відповідач на даний час немає постійного місця роботи, їздить на заробітки в [PERSON], тобто має нерегулярний, мінливий дохід, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн.. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та просить стягувати з відповідача на утримання дочки аліменти у сумі 600 грн.. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити такі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та подав заперечення проти позову, де зазначив, що у звязку з неспроможністю сплачувати суму зазначену у позовній заяві просить зменшити та стягувати у сумі 400 грн.. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила дитину, відповідач не оспорив батьківство, не надає ні матеріальних, ні грошових коштів на утримання дитини, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує малолітню дитину, знаходиться у декретній відпустці, ніде не працює. Однак враховуючи матеріальний стан відповідача, який має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає, що розмір аліментів має бути у розмірі, який просить відповідач. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до часткового задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

25.01.2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 червня 2002 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку Анну, 23.12.2002р.н. і сина [PERSON], 28.10.2004р.н. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різних поглядів на життя, шлюбні відносини припинені приблизно з листопада 2009 року, спільне господарство не підтримують, проживають окремо, позивач проживає у фактичному шлюбі з іншою жінкою, примирення між ними не можливе, а тому позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі 15 червня 2002 року зареєстрували шлюб у виконкомі Гродівської селищної ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис №5 (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку Анну, 23.12.2002р.н. і сина [PERSON], 28.10.2004р.н (а.с.7,9). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2009 року з причини несумісності характерів, різних поглядів на життя, спільне господарство не підтримується, проживають вони окремо, відповідач проживає разом з іншою жінкою. Спору про поділ сумісного майна на теперішній час немає, спір питання про місце проживання дітей вирішено діти будуть проживати з відповідачкою. За цих обставин, суд вважає, що примирення між ними та збереження сімї неможливі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В звязку з тим, що відповідач визнала позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим. що 14 лютого 2004 року у відділі РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області вони зареєстрували шлюб. У шлюбі 18 лютого 2005р. народилась дитина [PERSON], яка зараз проживає з відповідачкою. Протягом спільного життя між ним та відповідачкою виникали непорозуміння, сварки по причині несумісності їх характерів, внаслідок чого вони припинили подружні стосунки і з жовтня 2007р. проживають окремо. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та не заперечила щодо розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про одруження виданого 14 лютого 2004р. відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, шлюб між сторонами по справі зареєстровано 14 лютого 2004 р. за актовим записом № 134. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони по справі одружилися 14 лютого 2004 р. У шлюбі 18 лютого 2005р. народилась дитина [PERSON], яка зараз проживає з відповідачкою. Протягом спільного життя між сторонами виникали непорозуміння, сварки по причині несумісності їх характерів, внаслідок чого вони припинили подружні стосунки і з жовтня 2007 проживають окремо. Спільне життя даного подружжя і збереження їхнього шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанкв особі Тернопільської філії звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 27.12.2008р. №б/н в сумі 3\~483.53 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач порушив та не виконує взяті на себе, згідно договору зобовязання . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити, а також стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по справі та витрати на правову допомогу. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. 29.05.2008р. між ПАТ КБ Приватбанкта [PERSON] укладено договір №б/н на видачу кредиту в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 27.12.2008р. вбачається, що станом на 30.10.2010р. заборгованість відповідача складає 3\~483.53 грн., а саме: заборгованість за кредитом 1\~880.08грн.; заборгованість по процентах 747.78 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 213.60 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 142.07 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник зобовязувався повертати кошти частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 27.12.2008р. №б/н в розмірі 3\~483.53 грн., витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 грн., судового збору в сумі 51 грн., а також 1106.40 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанкв особі Тернопільської філії звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 28.01.2008р. №б/н в сумі 17\~103.78 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач порушив та не виконує взяті на себе, згідно договору зобовязання . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити, а також стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по справі та витрати на правову допомогу. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. 29.05.2008р. між ПАТ КБ Приватбанкта [PERSON] укладено договір №б/н на видачу кредиту в розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 28.01.2008р. вбачається, що станом на 30.10.2010р. заборгованість відповідача складає 17\~103.78 грн., а саме: заборгованість за кредитом 9\~338.28 грн.; заборгованість по процентах 5\~974.84 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 500 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 790.66 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник зобовязувався повертати кошти частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 28.01.2008р. №б/н в розмірі 17\~103.78 грн., витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 грн., судового збору в сумі 171.04 грн., а також 1106.40 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанкв особі Тернопільської філії звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 15.05.2008р. №б/н в сумі 1655.09 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 13\~172.49 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач порушив та не виконує взяті на себе, згідно договору зобовязання . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити, а також стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по справі та витрати на правову допомогу. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. 15.05.2008р. між ПАТ КБ Приватбанкта [PERSON] укладено договір №б/н на видачу кредиту в розмірі 1000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.05.2008р. вбачається, що станом на 30.11.2010р. заборгованість відповідача складає 1\~655 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом 757.33 доларів США; заборгованість по процентах 559.11 доларів США; комісія 200 доларів США; штраф (фіксована частина) 62.82 доларів США; штраф (процентна складова) 75.82 доларів США Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник зобовязувався повертати кошти частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 15.05.2008р. №б/н в розмірі 1\~655.09 доларів США, що в гривневому еквіваленті - 13\~172.49 грн., витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 грн., судового збору в сумі 131.72 грн., а також 1106.40 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved