Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

у листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та наступними уточненнями, посилаючись на те, що у жовтні 2009р. до відділення відповідача він подав заяву про підключення до газопостачання набутого ним у власність будинку по вул. Гоголя, 1 в с. Павлівка Машівського району. На замовлення № 36-09 ним були сплачені кошти по виготовленню проектної документації в розмірі 351, 40 грн., технічних умов 285, 01 грн. та оплачена Форма 2 в розмірі 2496, 15 грн. Представником відповідача виготовлено проектну документацію та видані технічні умови на газифікацію будинку, але до газопостачання не підключено. У відповідь на вимогу щодо виконання зобовязань, відповідачем повідомлено про неможливість виконання робіт у звязку з непридатністю газопроводу-вводу для експлуатації. У звязку з цим, 29.06.2010р. він звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів та сплати 3% від загальної вартості замовлення. У відповіді від 07.07.2010р. відповідач зазначив, що йому не надано позивачем необхідного устаткування для завершення робіт, а також про неможливість газифікації будинку, оскільки газопровід низького тиску визнано не придатним для експлуатації. Але згідно технічних умов вказаний газопровід є існуючим, а тому позивач вважає, що на момент їх складання відповідач повинен був перевірити придатність газопроводу до використання, і своєчасно його про це повідомити. Вже після видачі технічних умов відповідач розробив робочий проект газопостачання будинку, і йому було запропоновано сплатити послуги за газифікацію ( Форма 2 ), не перевіривши попередньо газопроводу-вводу. У звязку з наведеним, позивач просить на підставі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 847, 849 ЦК України стягнути сплачені ним за газифікацію будинку 2\~496, 15 грн., неустойку в розмірі 3% річних в розмірі 93, 97 грн., стягнути з відповідача збитки за виготовлення проектної документації в розмірі 351, 40 грн. та судові витрати. Відповідач надав відзив на позов в якому просить у його задоволенні відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що 01.03.2009р. між позивачем та Машівський УЕГГ підписано акт виконаних робіт на суму 2 496, 15 грн., відповідно за яким відповідач взяв на себе зобовязання провести газифікацію житлового будинку по вул. Гоголя, 1а в с. Павлівка. Вказана сума включає встановлення плити газової та АГВ. Замовник зобовязувався придбати вказане обладнання та оплатити вартість його монтажу. Відповідачем роботи по газифікації виконані на 90%, а у звязку з відсутністю вказаних приладів роботи були припинені. 29.10.2010р. на підставі заяви позивача від 20.10.2010р. інженером Машівського УЕГГ було виготовлено проектну документацію по газифікації вказаного будинку, але з технічного паспорту на будинок, видно, що його видано на громадський будинок престарілих. У судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві, просить стягнути неустойку на підставі ст. 625 ЦК України, представник відповідача заперечує проти позову за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що рішенням тридцять четвертої сесії пятого скликання Павлівської сільської ради від 20.10.2009р. [PERSON] було надано дозвіл на газифікацію житлового будинку по вул. Гоголя, 1 в с. Павлівка та зобовязано виготовити проектну документацію, яку погодити в управлінні газового господарства ( а.с. 4 ). 20 жовтня 2009 року позивач звернувся до Машівського УЕГГ з заявою про виготовлення проектної документації та підключення будинку по вул. Гоголя, 1а в с. Павлівка Машівського району до газопостачання ( а.с. 34 ). У 2009 році було виготовлено робочий проект газопостачання вказаного будинку та підготовлені технічні умови ( а.с. 4-9 ). В технічних умовах передбачено можливість здійснити газифікацію будинку від існуючого газопроводу низького тиску, провести газопровід до будинку не ближче ніж за 2 м від фундаменту житлового будинку, проект виконати з вимогами ДБН В.2.5-2-2001. В послідуючому між сторонами погоджено акт виконаних робіт на газифікацію житлового будинку без номера та дати, за умовами якого вартість послуг складає 2496, 15 грн., які необхідно було оплатити до 03.12.2009р. ( а.с. 15 ). Відповідач не заперечив про сплату позивачем 351, 40 грн. за виготовлення проектної документації та 2496, 15 грн. за виконані роботи в термін до 03.12.2010р. Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача зазначив ряд причин неможливості виконання зобовязання, як ненадання приладів АГВ та ПГ ( плита газова ), так і на те, що будинок рахувався як громадський, а не приватний, що в послідуючому було предметом розгляду ряду сесій сільської ради, переведено будинок у житловий та надано позивачу дозвіл на його газифікацію. При цьому зазначив, що у разі усунення вказаних вимог роботи були б виконані лише за умови придатності газопроводу. З матеріалів справи видно, що відповідач звертався до Павлівської сільської ради з запитом (без дати ) з прохання переглянути рішення сесії від 20.10.2009р. згідно технічного паспорта [PERSON] ( а.с. 40 ). Зазначене рішення сесії 13.11.2009р. було скасоване та надано згоду позивачу на газифікацію громадського будинку по вул. Гоголя, 1а, зобовязано виготовити необхідну проектну документацію та погодити в управлінні газового господарства ( а.с. 38-39 ). 22.01.2010р. позивач звернувся до Павлівської сільської ради з заявою про переведення будинку по вул. Гоголя, 1а ( будинок престарілих ) в житловий ( а.с. 37 ) і рішенням сесії від 26.01.2010р. вказана заява була задоволена та вирішено доручити КП БТІ внести зміни в облікову документацію ( а.с. 35 ). 04.06.2010р. позивач звернувся до Машівського УЕГГ з проханням виконати оплачені ним роботи по підключенню будинку та газифікувати його ( а.с. 11 ), на що 14.06.2010р. отримав відповідь про непридатність газопроводу-вводу для експлуатації, і з зазначенням того, що лише після його реконструкції та введення в експлуатацію будуть виконані роботи по врізці відповідно до вимог ДБН ( а.с. 13 ). 29.06.2010р. позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про відмову від послуг та з вимогою на підставі п.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в 10-денний термін повернути сплачені кошти ( а.с. 12 ). У своїй відповіді від 07.07.2010р. відповідач повідомив, що зобовязання виконане частково, оскільки позивачем не надано необхідного устаткування ( газової плити 4-х конформної, АГВ ), що передбачено ст. 851 ЦК України. Крім цього, відповідно до п.2 технічних умов на місці було уточнено місце врізання в існуючий газопровід низького тиску, обстеженням якого він визнаний непридатним для експлуатації ( а.с. 14 ). Натомість в судовому засіданні встановлено, не заперечується сторонами, що основною причиною невиконання умов договору є непридатність газопроводу низького тиску довжиною 122 м та діаметром 32х3 в який повинен був врізатися підвідний газопровід до будинку, що підтверджується актом № 1 перевірки технічного стану газопроводу від 06.05.2010р. ( а.с. 41-43 ). Представник відповідача зазначив, що вказаний газопровід відповідачу не належить, документів на нього не має і на момент виготовлення технічних умов та схеми газопроводу йому не було відомо про його непридатність, і це питання усно узгоджувалося з позивачем. Представник позивача категорично заперечує проти вказаних доводів, зазначаючи, що позивачу про вказаний факт відомо не було, жоден документ такого посилання не містить. Як убачається, з п.2 технічний умов - місце врізання слід уточнити на місці. Але зі схеми газопроводу, який є складовою робочого проекту, передбачено місце врізання саме у газопровід діаметром 32х3 ( а.с. 7 ), який в послідуючому відповідачем визнаний непридатним. Пунктом 3 частини 1 ст. 847 ЦК України передбачено, що підрядник зобовязаний своєчасно попередити замовника про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи. Таким чином, суд вважає, що виготовляючи технічні умови в яких було передбачено можливість газифікації вказаного будинку та складаючи схему газопроводу в якій, передбачалося можливість врізки до газопроводу діаметром 32х3, відповідач повинен був перевірити його придатність для використання та можливої врізки до нього, про що своєчасно повідомити позивача, тобто до укладення вказаних угод. Натомість позивач, розраховуючи на виконання відповідачем своїх зобовязань, сплатив йому 351, 40 грн. за виготовлення технічних умов та 2496, 15 грн. за газифікацію будинку, але роботи у розумні строки виконані не були, та не можуть бути виконані у звязку з непридатністю вказаного газопроводу та відсутності його власника. Посилання відповідача на те, що вказаний газопровід довжиною 122 м повинен відремонтувати за свій кошт позивач не ґрунтується на умовах договору. За змістом ч.12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи(послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення вказаних обставин. Частиною 2 ст. 852 ЦК України передбачено, що за наявності у роботі інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Виходячи з викладеного, суд вважає, що оскільки відповідач під час укладення з позивачем угоди на виконання робіт по газифікації будинку по вул. Гоголя, 1а в с. Павлівка, належними чином не перевірив можливість проведення такої роботи, яка полягала у визначенні придатності до використання газопроводу діаметром 32х3, не повідомив позивача про вказаний недолік, що в подальшому зробило неможливим виконання технічних умов, позивачем були сплачені відповідні кошти, але внаслідок такого порушення він позбавлений можливості газифікувати будинок в подальшому, на що він розраховував при укладенні угоди, а тому суд приходить до висновку, що його вимога про стягнення з відповідача 351, 40 грн. за виготовлення технічних умов та 2496, 15 грн. за газифікацію будинку підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо доводів позивача про сплату на його користь неустойки в розмірі 3% річних в розмірі 93, 97 грн. на підставі ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, оскільки по-перше, така вимога про стягнення неустойки не передбачена умовами договору, а по-друге, ст. 625 ЦК України у даному випадку застосовуватися не може, оскільки стосується відповідальності за порушення саме грошового зобовязання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 49, 47 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 116, 4 грн. Крім цього, в матеріалах справи є квитанція № 4 від 10.11.2010р. про оплату позивачем юридичних послуг за договором від 22.10.2010р. на суму 2000 грн. та договір про захист інтересів в суді від 22.10.2010р. укладений з фізичною особою підприємцем [PERSON] ( а.с. 16-17 ). Але відповідно до ч.1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. В матеріалах справи немає доказів того, що [PERSON] є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання такої допомоги, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved