Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 1993 року по 10 вересня 2008 року. Після розірвання шлюбу на її утриманні залишилась неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що за період спільного проживання вони побудували будинок № 61 по вулиці Мічуріна у місті Ківерці, де їм належить на праві приватної власності 44/100 частини даного будинку (згідно технічного паспорту - квартира № 2). Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим 28 лютого 2002 року Волинським обласним бюро технічної інвентаризації на підставі рішення виконкому Ківерцівської міської ради № 79 від 28 лютого 2002 року. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності. Позивач вказує, що вони разом з відповідачем будували вказаний житловий будинок за час перебування в шлюбі. Тому вважає, що житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в м. Ківерці, по вул. Мічуріна, за № 61 Ківерцівського району побудований ними за час спільного проживання і належить їм на праві спільної сумісної власності, так як набуте подружжям за час шлюбу. На даний час між ними існує спір щодо спільного майна. Відповідач не визнає за позивачем право власності на квартиру, тобто квартиру №2, що знаходиться по вулиці Мічуріна, 61 в м. Ківерці Ківерцівського району Волинської області, не надає копій правовстановлюючих документів, перешкоджає проживанню позивача у цій квартирі та відмовляється сплатити грошову компенсацію. В звязку з цим остання вимушена тимчасово проживати разом із неповнолітньою дочкою у своїх батьків. Тому, просить суд здійснити поділ майна подружжя та визнати за нею право власності на частину квартири [ADDRESS], а саме: кімнати 2-6, 2-9, 2-10, коридор 2-1, кухню 2-3, санвузол 2-4; призначити судову будівельно-технічну експертизу для встановлення дійсної вартості квартири та варіантів поділу житла та земельної ділянки, зобовязати відповідача надати копії документів на спірну квартиру, а саме: витяг із реєстру прав на нерухоме майно, технічний паспорт на будинок та Державний акт на право приватної власності на землю. А також просить стягнути з відповідача у її користь судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заперечення на позов, в якому зазначає, що позов визнає частково, оскільки майно, що є предметом спору, а саме 44/100 часток житлового будинку були побудовані ним до реєстрації шлюбу з позивачкою, хоча й правовстановлюючий документ на майно оформлений у 2001 році. Обґрунтовує тим, що в 1989 році його братові [PERSON] було виділено земельну ділянку в місті Ківерці по вулиці Мічуріна 61 для будівництва одноквартирного житлового будинку. В тому ж році [PERSON] збудував тимчасову будівлю. Оскільки в той час існувала проблема з вільними земельними ділянками під забудову, брат погодився, щоб відповідач разом з ним будував двохквартирний житловий будинок на отриманій земельній ділянці. В звязку з чим рішенням Ківерцівської міської ради № 310 від 07.06.1990 року Про виділення земельної ділянки під будівництво 2-х поверхового 2-х квартирного житлового будинку відмінено попереднє рішення виконкому про надання земельної ділянки [PERSON] та виділено відповідачеві та його братові [PERSON] земельну ділянку площею 700 кв.м. по вулиці Мічуріна 61 в місті Ківерці. 20 листопада 1990 року Ківерцівською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1986 посвідчено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності між Ківерцівською міською радою та забудовниками: [PERSON] та [PERSON] 15.11.1990 року відповідач отримав в Ківерцівському відділенні Ощадбанку кредит в сумі 12 000 карбованців на будівництво житлового будинку. В цьому ж році брат теж отримав позику на будівництво житлового будинку, вони придбали цеглу, блоки, цемент, шифер та інші будівельні матеріали і продовжили будівництво житлового будинку, яке брат розпочав ще 1989 році. В той час відповідач не перебував у шлюбі та не підтримував з позивачкою ніяких стосунків. В період осені 1992 року відповідач з братом побудували житловий будинок, накрили його, вставили вікна. 12.06.1993 року відповідач з позивачем зареєстрували шлюб. На той момент вже була закінчена одна кімната повністю, а на другому поверсі ще йшли внутрішні роботи. Таким чином відповідач стверджує, що на момент реєстрації шлюбу будинок був збудований більше як на 50%. Житловий будинок на початку будівництва будувався [PERSON] та [PERSON] спільно, допомагали їх батьки. Будинок має спільний фундамент і дах, побудований як двохквартирний, хоча право власності оформлене на частки: [PERSON]В належить 56/100 та [PERSON] 44/100 часток житлового будинку. Перший переселився в будинок раніше, що підтверджується його будинковою книгою, де зазначено, що він та члени його сімї прописані за вказаною адресою ще до 1993 року. Відповідач погоджується, що в період перебування у шлюбі вони з позивачкою добудовували будинок. Тому просить суд, враховуючи, що на момент реєстрації шлюбу житловий будинок вже був збудований та придатний для проживання, хоча й потребував завершення, визнати 22/100 частки житлового будинку його особистою власністю, так як набутий до шлюбу, а 22/100 частки спільною сумісною власністю подружжя та погоджується розділити останню В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала по вищенаведених обставинах і просила його задовольнити в повному обємі. Суду пояснила, що з відповідачем по справі [PERSON] одружились в червні 1993 року. Після весілля прийшли жити у недобудований будинок, а саме в кухню, яка була обладнана як житлова кімната, де знаходилась пічка для опалення, були поклеєні шпалери, а також стояв диван. Вся інша частина будинку була недобудована. Там проживали протягом осені і зими, а коли народилася дитина, з березня 1994 року, змушені були піти жити до батьків позивачки, оскільки умов для проживання з дитиною у недобудованому будинку не було. У батьків проживали до 25 січня 1995 року. В цей час продовжувалось будівництво вказаного будинку, в якому брав активну участь батько позивачки. 25 січня 1995 року перейшли жити у будинок. У другій квартирі, яка належить братові відповідача, брат із сімєю ще не жили, оскільки будинок не був добудований повністю, брат із сімєю перейшов жити у квартиру через 1-2 роки, останній із сімєю проживав у «времянці». Матеріали для будівництва купували за кредитні кошти, які отримав відповідач до укладення шлюбу, але виплата кредиту відбувалась після одруження. Частину грошей на будівництво надавали батьки позивачки. Заперечує факт завершення будівництва більше, ніж на 50% на момент одруження. І взагалі не погоджується із запереченням на позов, поданим відповідачем. Також вказує, що після розлучення відповідач змінив замки у будинку, не пускав у будинок. На даний момент позивачка із дочкою проживає у її батьків. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково і суду пояснив, що підтримує всі обставини викладені у запереченні. Стверджує, що хоча будинок і не був повністю добудований, але більшість матеріалів для його завершення були. Крім того, допомагали і його батьки теж, не лише батько позивачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється матірю позивачки. Після одруження дочка із зятем жили у кухні недобудованого житлового будинку. Підтверджує, що на момент одруження була завершена лише «коробка» будинку, тільки в кухні була обладнана грубка для опалення цієї кухні. 05.03.1994 року позивачка і відповідач перейшли жити до них, оскільки народилася дитина, а умов для проживання з дитиною у недобудованому будинку не було. За час проживання дочки з зятем у них, вона з чоловіком допомагали у будівництві, щоб швидше закінчити будинок. [PERSON] в той час продала батьківський будинок і гроші віддала на будівництво, через деякий час продала свій будинок і 2 тисячі доларів теж віддала для завершення будівництва. Оскільки її чоловік працював столярем, то значну частину будівельних робіт виконав сам. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється сестрою позивачки. Зазначає, що на момент одруження була побудована лише «коробка» будинку, наскільки їй відомо за кошти, отримані в кредит який сплачували вже під час проживання у шлюбі. За місяць до весілля відповідач зробив пічку в кухні та поставив диван, чим облаштував кухню для проживання, на другому поверсі нічого не було, на першому поверсі був тільки перестінок, підлоги не було (крім кухні), без штукатурки. В березні 1994 року перейшли жити до її батьків. В той час [PERSON] разом з двома дітьми і чоловіком теж проживала зі своїми батьками. Оскільки батько був столярем, то відповідно почав працювати на будівництві, щоб швидше закінчити будинок. За частину будівельних робіт платили її батьки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється дружиною брата відповідача. Стверджує, що будівництво розпочали навесні 1992 року. Коли відповідач одружився, зробив ремонт в одній кімнаті, де він із дружиною жили після весілля, тобто будинок завершений не був, але була завершена одна кімната. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється братом відповідача. На момент одруження [PERSON] будинок був збудований, там де мала розміщуватись кухня, була повністю завершена кімната, придатна для проживання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється батьком позивачки, за професією столяр-будівельник. Підтверджує, що протягом майже року позивач з відповідачем жили у його квартирі. Коли був укладений шлюб між його дочкою та відповідачем, у будинку, щодо якого існує спір, були стіни, накриття, плитами перекладений гараж (підвал). Стверджує, що допомагав грішми і власною працею, оскільки протягом двох років щоденно працював на будівництві, велику частину будівельних робіт виконував самостійно. Більше 3 тисяч доларів він з дружиною віддали на будівництво, на купівлю меблів. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕГ № 020963 шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано 10.09.2008 року (а.с. 5). За час перебування у шлюбі народилась дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 257859 (а.с. 6). Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28 лютого 2002 року [PERSON] належить 44/100 частин житлового будинку, який розташований в місті Ківерці по вулиці Мічуріна за № 61 (а.с. 7). Відповідно до будівельного паспорта від 12.12.1990 року на забудову земельної ділянки будівництва індивідуального двохповерхового двохквартирного житлового будинку в м. Ківерці по вулиці Мічуріна, 61 забудовниками є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 17-19). Рішенням виконавчого комітету Ківерцівської міської ради народних депутатів Волинської області від 07.06.1990 року № 310 про виділення земельної ділянки під будівництво 2-х поверхового 2-х квартирного житлового будинку виділено [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 700 кв.м. під будівництво 2-х поверхового 2-х квартирного будинку в м. Ківерці по вул. Мічуріна, 61 за рахунок земель міськради (а.с. 20). Будівництво було завершене у 2001 році згідно акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва жилого будинку і господарських будівель, затвердженого рішенням виконкому міської ради від 30.11.2001 року № 486 (а.с. 75). Згідно копії квитанції від 06.07.1993 року [PERSON] погасив кредит, який отримував 15.11.1990 року на будівництво житлового будинку (а.с. 88). З метою встановлення можливості виділення частки кожній із сторін у спірному домоволодінні в натурі та визначення варіантів розподілу даного домоволодіння ухвалою суду від 02.09.2010 року була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку експерта №О-191 ринкова вартість 44/100 частини будинковолодіння по вулиці Мічуріна, 61 в м. Ківерці становить 308808 грн. Крім цього, у висновку зазначено варіанти поділу спірного будинку. Сторонами не оспорюється факт проживання позивачки з неповнолітньою дочкою у своїх батьків за адресою вулиця Луцька, 19/2 в м. Ківерці Ківерцівського району Волинської області Відповідач проживає у спірній будівлі. Згідно рішення виконавчого комітету Ківерцівської міської ради Волинської області від 30.12.2010 року № 329 виконавчий комітет Ківерцівської міської ради погоджує запропоновані висновком судової будівельно-технічної експертизи № О-191 від 04.10. 2010 року варіанти поділу спірної частини будинку. Вказані варіанти поділу погоджені Ківерцівським управлінням по газопостачанню та газифікації (лист від 07.12.2010 року №407), Ківерцівською філією ВАТ «Волиньобленерго» (лист від 15.12.2010 року № 585). Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Не дивлячись на те, що відповідач [PERSON] заперечував позов і стверджував, що на час укладення шлюбу спірна частина вже була збудована на половину, однак він всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України своє заперечення в судовому засіданні не довів. Навпаки, згідно акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку спірна частина будинку була збудована у 2001 році, тобто під час шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна частина будинку підлягає поділу в рівних частках. Враховуючи, що запропонований судовою будівельно-технічною експертизою варіант поділу спірної частини будинку не передбачає ідеально рівних часток, а лише в розмірі 24/100 частки до 20/100 частки житлового будинку, суд, враховуючи інтереси неповнолітньої дочки, яка проживає разом із позивачкою, а також фактично наявну у позивачки житлову площу (проживає з батьками), а так само факт проживання відповідача у спірному житлі, суд приходить до висновку про необхідність виділення у власність позивачки 24/100 частки житлового будинку, а відповідачу відповідно 20/100 частки з зобовязанням сторін провести зміни і перепланувати відповідно до висновку експертизи. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, то судові витрати, понесені позивачем, по справі, слід розподілити між сторонами відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до частини задоволених позовних вимог. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1510 грн. понесених судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial