Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-20 00:00:00

У вересні 2010 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданих збитків. Позивач вказує на те, що під час проведення заходів щодо погашення заборгованості за кредитним договором службою безпеки банку була здійснена зустріч з [PERSON], який заперечував факт оформлення кредиту придбання товару. Крім того, встановлено, що анкета-заява на отримання кредиту, всупереч банківських нормативних документів, не була заповнена в частині відомостей, які клієнт повинен при оформленні кредиту, самостійно вносити до анкети. Вказаний кредит оформлений банку [PERSON] Внаслідок грубого порушення відповідачкою своїх обовязків, кредитна картка була оформлена на [PERSON] та видана невідомій особі, яка заволоділа грошовими коштами банку Загальна заборгованість по знятим з кредитної картки складає 6380 грн. 10 коп. 22 січня 2009 року [PERSON] Ленінським районним судом м. Миколаєва засуджено за ст.. 191 КК України привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, та ст.. 366 КК України службове підроблення. Посилаючись на викладене, а також на положення ст..ст. 130, 134 КЗпП України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму нанесеного збитку у розмірі 6380 грн. 10 коп., а також стягнути з відповідачки судові витрати. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені судом належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні 23 березня 2011 року позов не взнала, заперечуючи проти самого факту зловживання з її боку. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 1443-К від 10 листопада 2005 року [PERSON] переведена на посаду спеціаліста по кредитування фізичних осіб індивідуального бізнесу експерта у відділенні «Інгульське» Миколаївського РУ ЗАТ КБ «ПриватБанк». 15 березня 2006 року з метою забезпечення зберігання матеріальних цінностей між позивачем та [PERSON] укладено договір № 740 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого позивачка взяла на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй установою банку цінностей та у разі незабезпечення з вини працівника збереження довірених їй матеріальних цінностей визначення розміру заподіяної банку шкоди і його відшкодування проводити відповідно до чинного законодавства. Відповідно до висновку службового розслідування за виявленими порушеннями у відділені «Інгульське» Миколаївського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», від 19 травня 2008 року встановлено, що в період часу з листопада 2006 року по червень 2007 року відділенням «Інгульське» Миколаївського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» 8 листопада 2006 року видана кредитна картка на імя [PERSON]. В результаті вивчення кредитних справ, встановлено, що кредитні картки випущені на підставі зарплатної та авторизована [PERSON] За подібні протизаконні дії 22 січня 2009 року [PERSON] було засуджено Ленінським районним судом м. Миколаєва засуджено за ст.. 191 КК України привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, та ст.. 366 КК України службове підроблення. Як пояснила в судовому засіданні відповідачка, вона дійсно завірила своїм підписом кредитний договір без ідентифікації самої фізичної особи, на імя якої в 2007 року видано кредитку картку. Внаслідок грубого порушення відповідачкою своїх обовязків, кредитна картка була видана невідомій особі, яка заволоділа грошовими коштами банку на суму 6380 грн. 10 коп. Відповідно до ч.1 ст. 3 ст. 130 КЗпП України працівники несуть повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей переданих йому для зберігання або для інших цілей. За таких обставин суд вважає, що позов банку є обґрунтованим та на підставі ст.ст. 130, 134 КЗпП України підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати (63 грн. 80 коп. судовий збір та 120 грн. 00 коп. ІТЗ).

Outcome: approved