Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він тривалий час працював на шахті СтеповаДП Львіввугілляна підземних роботах і отримав профзахворювання. Згідно заключення Львівського обласного МСЕК № 2 від 29 жовтня 2009 року у нього було встановлено 60% втрати працездатності та визнано інвалідом третьої групи. За втрату працездатності йому було присуджено та виплачено одноразову допомогу, однак моральної шкоди заподіювачем йому не відшкодовано. Від отриманого під час роботи професійного захворювання він постійно зазнає болю в спині та ногах, не може сидіти, пересуватися, останнім часом майже не ходить. Змушений лікувати суглоби ніг, які згідно висновку спеціалістів відновленню не підлягають. Діями відповідача - ДП Львіввугілля йому заподіяно моральну шкоду, яку оцінює у 150\~000 гривень. В судовому засіданні [PERSON]Г свої вимоги підтримав, покликавшись на обставини викладені в позовній заяві та додатково пояснив, що він працював гірником підземним на шахті Степова з 1996 року по 2008 рік. Ще раніше, з 1993 року по 1996 рік, він працював на шахті №3 Великомостівська машиністом підйомника. На роботі у підземних умовах переніс значні фізичні перенавантаження в результаті чого пошкодив кущові суглоби обох ніг. Витрати по заміні суглобів ніг шляхом оперативного втручання становлять приблизно 286\~675 гривень. Враховуючи характер та обсяг моральних страждань позовні вимоги збільшив і просив стягнути з відповідачів 350\~000 гривень моральної шкоди. Зазначені вимоги в судовому засіданні підтримуються його представником адвокатом [PERSON] Представник ДП Львіввугілля[PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, подала відповідне заперечення ( а.с.18), а в судовому засіданні додатково пояснила, що позивач дійсно з 1996 року працював на шахті СтеповаДП Львіввугілляі у свій час був звільнений з роботи за прогули. Повторно був прийняти гірничим робітником на дільницю № 1 шахти у 2006 році. Згідно наказу № 172-к від 15.07.2008 року [PERSON] було звільнено з роботи по стану здоровя, з виплатою вихідної допомоги. Інвалідність позивачу була встановлена 29 жовтня 2009 року, відтак обовязок відшкодування шкоди покладено на ВВДФСС НВ ПЗ м.Червонограда. Крім того, [PERSON] пропущений строк позовної давності, передбачений трудовим законодавством до вимог про відшкодування моральної шкоди. Просила у позові відмовити. Залучений у якості співвідповідача представник ВВДФССНВПЗ в м.Червонограді [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила та пояснила, що Фондом у даний час проводяться нарахування та виплата відшкодування шкоди [PERSON] Вина Фонду в ушкодженні здоровя позивачу відсутня, відтак відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Просила у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, оцінивши наявні у справі письмові документи, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Як передбачено ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що [PERSON] працював на шахті №3 Великомостівська із 16 травня 1994 року по 01 квітня 1996 року (а.с. 43-44). Із 14 жовтня 1996 року по 15 липня 2008 року (із перервами) працював на шахті СтеповаДП Львіввугілля гірничим робітником підземним (а.с. 44-48). Наказом № 172-к від 25 липня 2008 року позивача було звільнено з роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України, з виплатою допомоги в розмірі 3375,48 гривень. Висновком МСЕК від 29 жовтня 2009 року [PERSON] встановлено 60% втрати працездатності ( а.с.3-4). У даний час позивач є непрацездатним, він не може вільно пересуватися, через пошкодження суглобів у ногах, та інших супутніх захворюваннях. Професійне захворювання виникло в результаті його роботи в шкідливих підземних умовах праці у ДП Львіввугілля, що не заперечується сторонами в судовому засіданні (а.с.5-11). Відтак суд вважає, що спірні правовідносини регулюються ст. 273-1 КЗпП України. Законом України Про державний бюджет України на 2006 рікзупинено дію абзацу 1 в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей, підпункт е пункт 1 ч.1 ст.21,ч.3 ст.28 та ч.3 ст.34 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. Тому моральна шкода не може бути стягнута із Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Червонограді. Відтак саме із ДП Львіввугілляслід стягнути таку шкоду в користь [PERSON] Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливості відновлення. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, а саме необхідності проведення операції по заміні кущових суглобів обох ніг. Тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що із ДП Львіввугілля в користь [PERSON] слід стягнути 25 000 гривень моральної шкоди. Вимоги [PERSON] про стягнення 350 000 гривень моральної шкоди, у даному випадку, є очевидно завищеними, належним чином не мотивовані, тому в такому розмірі моральна шкода не може бути стягнутою. На підставі наведеного

Outcome: partial