Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-21 00:00:00

[PERSON], звертаючись у суд з дійсним позовом, просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з листопада 2003 року. За час сумісного життя [INFO] року у них народилася дочка [PERSON]. З грудня 2004 року вони з відповідачем разом не проживають. Офіційно шлюб розірвали 10.10.2007 року. З нею, позивачкою, залишилася проживати дитина. Причиною звернення її до суду з позовом вказала те, що відповідач [PERSON] ніякої допомоги по утриманню дитини не надає, не приймає участі у вихованні дочки, ніколи не цікавився її долею, станом здоров'я і фактично відмовився від неї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи сповіщений належним чином, що підтверджується розписками і поштовими повідомленнями про вручення судових повісток, про причини своєї неявки суд не повідомив. З дозволу позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа - орган опіки і піклування Дарницького району м. Києва в судове засідання свого представника не направила, надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника органу опіки і піклування, позовні вимоги підтримує, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] (а.с.105-107). Представник органу опіки і піклування Болградської районної державної адміністрації в судовому засіданні позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримав і висловив думку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], 2004 року народження. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідка [PERSON], думку представника органу опіки і пікування Болградськой районної державної адміністрації, прокурора, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні ім правовідносини. Позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з листопада 2003 року по 10.10.2007 роки. За час сумісного життя [INFO] року у них народилася дочка [PERSON] (а.с. 9). Як пояснила позивачка, шлюбні відносини між ними припинені в грудні 2004 року, після чого вона виїхала на постійне місце мешкання в м. Київ, де проживає по теперішній час. У 2008 році зареєструвала брак з [PERSON] (а.с. 10). З грудня 2004 року відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню дочки, не цікавиться її здоров'ям і навчанням. Матеріальну допомогу на її утримання надає епізодично. Про [PERSON] піклується і виховує її чоловік [PERSON], якого дочка вважає батьком. У судовому засіданні встановлено, що кожен з батьків має нормальні житлово-побутові умови, в яких може проживати і виховуватися дитина, позитивно характеризується, мають постійне місце роботи (а.с. 48, 57, 88). Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в пунктах 15,16 Постанови від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання, захист інтересів дитини, на відбирання дитини від інших осіб, які незаконно його утримують і інше), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом дії на осіб, які не виконують свої батьківські обов'язки, а тому питання її застосування слід вирішувати лише після повного, всестороннього з'ясування обставин справи, відношення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідне харчування, медичне обслуговування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в об'ємі, необхідному для його нормального самоствердження, не надають дитині доступ до культурних і інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляють цікавість до його внутрішнього світу, не створюють умови для отримання ним освіти. Вказані чинники, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми зобов'язаннями. Позивачка надала суду докази винної поведінки і умисної зневаги своїми зобов'язаннями по вихованню дитини з боку відповідача. Відповідач ніякої участі у вихованні своєї дитини не приймає, не спілкується з нею, не проявляє до неї батьківську турботу, ніяких заходів по встановленню місця проживання дитини не приймав, впродовж тривалого часу (більше п'яти років) з дитиною не зустрічався і ніяким чином не спілкувався, в судове засідання не з'явився, ніяких заперечень на позовну заяву позивачки про позбавлення його батьківських прав відносно дочки до суду не подав, а в нотаріально завіреній заяві вказав, що 21.01.2011 року в судове засідання для участі в розгляді дійсної справи з'явитися не може у зв'язку із службовою необхідністю, просив суд справу розглянути у його відсутності, з рішенням суду згоден. При розгляді питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] службою у справах дітей Дарницькою районною в м. Києві державної адміністрації відповідач двічі належним чином був сповіщений про засідання комісії з питання захисту прав дитини, проте жодного разу на засідання не з'явився. Викладені факти свідчать про байдуже відношення відповідача до дочки [PERSON]. З копій квитанцій, поданих відповідачем до суду, вбачається, що він в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу на утримання дочки, проте ця допомога носила не систематичний характер. За період часу з лютого 2005 року по квітень 2010 року [PERSON] відправив поштовими переказами аліменти на дочку [PERSON] в сумі 4830 грн., з яких в 2005 році 100 грн. (квитанція від 19.02.2005 року), в 2006 році - 1030 грн. (квитанція від 29.11.2006 року), в 2009 році 2400 грн. (квитанції від 07.02.2009 року, 17.03.2009 року, 12.06.2009 року, 05.06.2009 року, 18.08.2009 року, 06.11.2009 року і 03.12.2009 року), а в 2010 році - 1300 грн. (квитанції від 25.02.2010 року, 05.04.2010 року і 01.07.2010 року) (а.с.69-72). Про дитину піклується і виховує дочку чоловік позивачки [PERSON], якого дівчинка вважає батьком, що підтверджується поясненнями позивачки, свідченнями свідка [PERSON], довідками, виданими дошкільним учбовим закладом № 132 р. Києва, центром розвитку дітей м. Києва, дитячою поліклинікою № 1 м. Києва (а.с. 16-18), і іншими матеріалами справи. Ніяких доказів, підтверджуючих факти спілкування його з дитиною в усному або письмовому вигляді, факти участі в її вихованні, прояву про неї батьківської турботи відповідач суду не надав. З акту, складеного помічником прокурора Болградського району і представником органу опіки і піклування Болградської районної державної адміністрації 04.02.2011 року, вбачається, що ні відповідач, ні батьки відповідача (дідусь і бабуся [PERSON]) з дитиною ні в усному ні письмово також не спілкуються, про них [PERSON] нічого не відомо. Своїм батьком вона вважає [PERSON] (а.с. 97). Орган опіки і піклування Болградської районної державної адміністрації, залучений судом до участі в справі, а також прокурор Болградського району Одеської області вважають за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON], який ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки, не цікавиться її здоров'ям і навчанням. Суд погоджується з висновком служби у справах дітей Дарницького районну в м. Києві державної адміністрації і органом опіки і піклування Болградської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], оскільки вони відповідають зібраним доказам і фактичним обставинам справи. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивальниці є обгрунтованими і відповідно до ст. ст. 15, 30, 209, 212,214-215, 224-226 ЦПК України, суд-

Outcome: approved