Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 08.12.2010р. позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду на підставі п. 5) ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Позовні вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] позивач у судовому засіданні підтримала, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 01.05.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, а потім до досягнення ним 23 років (у випадку продовження навчання). Вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2009р.. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З березня 2010 року сторони спільно не проживають, добровільно утримувати дитину відповідач не погоджується, що змусило позивачку звернутися до суду. Оскільки дитина дуже маленька, часто хворіє, вона вимушена приділяти їй багато особистої уваги, не в змозі повноцінно працювати та одноособово нести всі витрати, яки потребує дитина відповідного віку. Відповідач ніде офіційно не працює, тому просить стягнути на її користь аліменти у твердій грошовій формі, що, за її розрахунками, має становити 1\~500 грн. в місяць. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти того, що має утримувати дитину, проте просив стягнути 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2009 року, від якого мають дитину [PERSON], 25.09.2009 року. Сторони визнають, що з березня 2010 року спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, також визнають, що відповідач офіційно не працює (згідно зі ст. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно з ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказів щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини в період часу з березня 2010 року відповідач суду не надав. Позивач також не довела у судовому засіданні, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача з того часу, тому позовні вимоги про стягнення аліментів відповідача за минулий час, а саме - з 01.05.2010р., не підлягають задоволенню. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Враховуючи положення ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів судом враховується те, що дитина [PERSON] є дитиною, що не досягла 3-річного віку, тобто потребує посиленої уваги та контролю за розвитком, станом здоровя, харчуванням тощо, постійно проживає разом з позивачкою, часто хворіє (а.с. 12), потребує постійного нагляду за харчуванням та проведення планових обстежень. Суд приймає до уваги також той факт, що відповідач інших дітей на утриманні не має, не одружений, працездатний, на час розгляду справи в суді не має постійного доходу, оскільки офіційно не працює, інформації про перебування на обліку у фонді зайнятості також немає. З урахуванням викладених обставин, суд вважає доцільним визначити кошти на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку 787, 00 гривень, що не суперечить вимогам ст. ст. 181, 182 СК України до досягнення дитиною повноліття. Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення аліментів на навчання дитини до досягнення нею 23 років. Так, згідно ст. 3 ЦПК України особа має право звернутися за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки права дитини на отримання матеріальної підтримки в період навчання відповідачем не порушені, вимоги про стягнення аліментів на час навчання дитини є передчасними. Також, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у справі на підставі ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України в дохід держави. Відповідно до ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, судом у судовому засіданні 21.12.2010р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повний текст рішення складений 22.12.2010р.

Outcome: partial