overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з нього збитків за порушення правил користування електроенергією у розмірі 802грн.91коп.. У судовому засіданні представник позивача вимоги, викладені в позові підтримала та просила розглянути справу за відсутністю відповідача в порядку заочного розгляду. Відповідач у судові засідання не з'явилася, про дати слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідача у порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін Вислухав пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи. ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" виконує постачання електроенергії до будинків, розташованих у Центральному районі м. Миколаєва, у зв'язку з чим між відповідачем [PERSON] якій є власником 5/100частин та особою, що зареєстрована та проживає в [INFO] і позивачем фактично укладений договір шляхом надання абонкнижки з його змістом та відкритий особовий рахунок, за якими ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" зобов'язується належним чином виконувати постачання електроенергії, а відповідач належним чином користуватися поставленою енергією, проводити оплату отриманих послуг по електролічильнику та утримувати електроустановку. Між тим, 12.05.2009року при проведенні контролерами ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" перевірки користування електроенергією за адресою: м. Миколаїв, вул. Наварінська, 26, з боку відповідача було виявлено порушення правил користування електроенергією, яке виразилося в самовільному підключенні електропроводки до мереж енергопостачальної організації поза приладом обліку після відключення за заборгованість в порушення п. 42 ПКЕЕН. Тому, рішенням комісії по розгляду актів ПКЕ від 28.05.2009року відповідачу був виставлений рахунок за безоблікове користування електроенергією у розмірі 802грн.91 коп. з дати останнього відключення - 21.02.2009року. Вказані збитки відповідачем не сплачені. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. ст. 525, 526 ІДК України, ч.4 ст. 26, ч. 2 ст.27 Закону України "Про електроенергетику", "Правил користування електроенергії для населення", суд дійшов висновку, що пред'явлений позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Розрахунок збитків позивачем проведений правильно і відповідно до [PERSON] визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕН. затвердженої постановою НКРЕ від 4.05.2006р. №562. Правових підстав для зменшення суми збитків немає. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач просила про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, після розірвання шлюбу просила присвоїти їй прізвище [PERSON]. Відповідач просив про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнав, вважав примирення не можливим. Обставини справи встановлені судом. Сторони перебувають у шлюбі з 02.06.2007 року, від якого мають доньку Валерію, [INFO]. В сім'ї склалися ненормальні відносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК У країн л розірванню, державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача. Після розірвання шлюбу позивачці присвоїти прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між сторонами 07 червня 2008 року (актовий запис №297) Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, згідно довідки (а.с.10) знаходиться під вартою, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача, в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 07 червня 2008 року (актовий запис №297) Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. В сімї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідач згідно матеріалів справи притягується до кримінальної відповідальності. На підставі вищевикладеного, у відповідності до вимог ст.ст. 110, 112 СК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, у звязку з чим вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Тому шлюб зареєстрований 07 червня 2008 року (актовий запис №297) Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. При цьому суд вважає за необхідне покласти на позивача витрати, які повязані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути в порядку регресу з відповідача шкоду, завдану ним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначило, що 14.07.07 року [PERSON], керуючи мопедом, здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», належним [PERSON]. Автомобіль «Шкода» було застраховано згідно договору страхування від 20.02.07 року. Страхова компанія відшкодувала збитки, пов'язані із пошкодженням автомобіля в розмірі 2350 грн. 26 коп.. Позивач просить стягнути вказану суму з відповідача а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що експертиза проведена не одразу, а через тиждень після ДТП, зафіксовано також інші пошкодження, які могли бути спричинено після. Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 1187, 1191 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що 14 липня 2007 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю водя [PERSON], який керував мопедом «HANDSOME» та водія [PERSON], який керував транспортним засобом «SCODA» д/н [NUMBER]. Власником транспортного засобу є [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 28 липня 2007 року [PERSON] визнаний винним в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень 00 копійок. Згідно висновку спеціаліста № 37 експертно-товарознавчого дослідження, складеного консультативно-автоекспертним бюро ТОВ ПЕП «Стандарт-Сервіс» 07 серпня 2007 року, матеріальна шкода, спричинена власнику автомобілю марки «SCODA» 3503 гривні 46 копійок. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування сума страхового відшкодування рівна вартості відновлювального ремонту за вирахуванням франшизи за даним ризиком та становить 2350 гривень 26 копійок. Згідно платіжного доручення від 09.04.08 року № 586 позивач перерахував страхове відшкодування в зазначеній сумі на користь АКІБ «УкрСибБанк» в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 2350 гривень 26 копійок на користь позивача. Судові витрати, які складаються з оплати судового збору у вигляді державного мита в розмірі 51 гривні 00 копійок та витрат з оплати інформаційно-технічного розгляду справи в розмірі 120 гривень 00 копійок, підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Мотивуючи заявлені вимоги тим, що 19 липня 2001 року шлюб між сторонами розірваний (Свідоцтво про розірвання шлюбу від 22 березня 2005 року серії І-ЖД № 155624), від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON] В'ячеславова, [INFO]. З часу розлучення [PERSON] В'ячеславова, [INFO], проживає з позивачем за адресою вул. Радянська, 21, смт. Велика Михайлівка Одеської області. Після розлучення сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо, дочка знаходиться на утриманні позивача, добровільно відповідачка надавати матеріальну допомоги на утримання дочки відмовляється. Дочка перебуває на обліку хворіє на епілептичний синдром, церебральна ангенодистонія по гіпертонічному типу, проланс нейтрального клапана 1 ступеня, дискунсия желчевивідних колій, потребує додаткових витрат на лікування. Відповідачка є працездатною, має задовільний стан здоров'я. Утримання за виконавчими документами із її заробітку відсутні. Відповідач має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі тому позивач вважає, що стягнення аліментів необхідно Проводити в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для у- чий відповідного віку, щомісяця починаючи з 12.11.2009 року до повноліття дитини, тобто до 23.08.2017 року. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухав позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ч.І п.1-1 ст.218 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення стягнення всієї суми боргу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, мотивуючи її тим, 22.12.2004 року померла її мати [PERSON], а 20.12.1995 року рідна сестра матері - [PERSON], після смерті тітки відкрилася спадщина, що складається з 1/2 частини будинку № 7 по вулиці Советській у с. Білогорівка Попаснянського району Луганської області, що належала померлій на підстав свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 19.11.1959 року виконавчим комітетом Білогорівської ради депутатів трудящих зареєстрованого в реєстрову книгу №83 від 19.11.1959 року. Після смерті [PERSON] її мати [PERSON] прийняла спадщину, подавши заяву до Лисичанської державної нотаріальної контори, але не оформила юридично. Після смерті матері вона прийняла спадщину, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини між її тіткою та матір'ю. Інших спадкоємців, крім неї немає. Проси суд встановити факт родинних відносин між [PERSON]. яка померла 22.12.2004 року та [PERSON], яка померла 20.12.1995 року, встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після сестри [PERSON], та факт реєстрації шлюбу мі [PERSON] та [PERSON] в Золоторівській селищній раді Лисичанського району 15.11.1946 року актовий запис № 15. У судовому засіданні заявниця підтримала пред'явлену заяву, просила її задовольнити. Представник заінтересованої заяви у судове засідання не зявився. причини неявки суду не повідомив. Судом досліджені наступні докази: Показання свідків [PERSON], [PERSON], кожний з яких окремо показав, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами. У селі [PERSON] називали Полиною, тому у свідоцтві про шлюб вкралася помилка. Письмові докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], копія свідоцтва про смерть [PERSON], копія свідоцтва про народження [PERSON], копія свідоцтва про народження [PERSON], копія свідоцтва про одруження [PERSON], копія посвідки про шлюб Кузько, копія свідоцтва про одруження [PERSON], копія свідоцтва про право власності на будівлю, копія паспорту та ідентифікаційного коду [PERSON]. Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення вказаної заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи її тим, що є матір'ю [PERSON] [INFO], який у 2007 році виїхав на заробітки до м. Москва, а з 2001 року зник, його пошук позитивних результатів не дав. Встановлення факту визнання безвісно відсутнім [PERSON] обґрунтовує необхідністю приватизації квартири. У судовому засіданні заявниця доводи заяви підтримала. У своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені в заяві, в обґрунтування яких надала суду відповідні докази. Представник заінтересованої особи надав письмову заяву про слухання справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] 3.В., кожний окремо суду пояснили, що з січня 1997 року не бачили [PERSON] за місцем його проживання. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази. І вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] в місці постійного його проживання: [INFO] протягом одного року і підтверджується зібраними у справі доказами. З довідки Лисичанського міського відділу УМВС України від 24.09.2010 року вбачається, і що пошуки [PERSON] позивних результатів не дали. З довідки відділу реєстрації актів цивільного стану у м. Лисичанську відомостей про смерть [PERSON], починаючи з 01.01.2001 року не виявлено. Відповідно до ч.2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається і перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше число січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були у 2001 році, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01.01. 2002 р. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для , визнання [PERSON] безвісно відсутнім На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 13.10.2007 Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №667. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки між сторонами припинені, вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо з березня 2009 року. Сімейне життя з відповідачем не склалося в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сімя розпалася остаточно, примирення з відповідачем не можливе. Дитина після розірвання шлюбу буде мешкати з позивачкою. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13.10.2007 Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №667. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання належним чином повідомлений, заява про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими факти: припинення шлюбних відносин між сторонами, суперечності спільного життя та збереження шлюбу інтересам позивачки та їх дитини. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У судовому засіданні встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, що говорить про те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04.02.1976 року. В обґрунтування позову посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Відповідач припинив піклуватися про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного. Негативне ставлення відповідача до неї та сімї призвело до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Поведінка відповідача стала особливо непристойною в останні кілька років. З січня 2010 року їхня сімя розпалася і поновлювати сімейні стосунки позивачка не бажає. Позивачка в судове засідання не зявилася. В письмовій заяві до суду просила розглянути справу у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити його, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Враховуючи, що він про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, однак про причини неявки суду не повідомляв, суд у відповідності зі ст.169 ч.4 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивачка. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.02.1976 року (а.с.5), від якого мають повнолітній дітей: синів [PERSON], [INFO] та Володимира, [INFO]. (а.с.6). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачкою та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що протягом певного періоду часу вони спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачкою надано до суду заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 113 СК України, залишити позивачці прізвище, яка вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, який розривається [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

02.11.2010 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України. Свою вимогу мотивував тим, що народився в м.Миколаєві, з 10.10.2010 року постійно знаходиться Центрі реінтеграції бездомних громадян [PERSON] міської ради, куди попав без документів, до того постійно проживав на території Миколаєва, що підтверджується записом в трудовій книжці за №24, відповідно до якого він з 05.09.1990 року по 18.03.1994 року працював в [PERSON] науково-виробничому центрі «Лотос» та поясненнями свідка [PERSON] В звязку із втратою паспорту, заявник звернувся до Ленінського РВ ММУ УМВС в Миколаївській області із заявою про видачу паспорту, однак йому було відмовлено, оскільки факт проживання його на території України не встановлено. Посилаючись, на вищевикладене, заявник просив визнати факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р. та на 13.11.1991р. Заявник в судовому засіданні свої вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи Ленінського РВ ММУ УМВС в Миколаївській області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Представник заінтересованої особи Центру реігнтеграції бездомних громадян [PERSON] міськради просив задовольнити заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання ним на території України, оскільки паспорт ним було втрачено, а отримати новий він не має змоги, так як звернувшись до Ленінського РВ ММУ УМВС в Миколаївській області із усною заявою про видачу паспорту отримав відмову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до трудової книжки на імя [PERSON], [INFO], останній був прийнятий на роботу до [PERSON] науково-виробничого центру «Лотос» 05.09.1990 року на посаду інженера-наладчика, де працював до 18.03.1994 року, та звільнився за власним бажанням. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив факт постійного проживання заявника на території України. Враховуючи вік заявника, даних трудової книжки, та інших наданих суду доказів, суд вважає, що є усі законні підстави встановити факт постійного, з 18.11.1948 року, проживання заявника на території України в тому числі станом на 24.08.1991р. та на 13.11.1991р. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved