Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

У січні 2010 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю комерційного банку «СоцКомБанк» (далі за текстом - Банк) про зобовязання виплатити грошові кошти за договором банківського вкладу, укладеного 04 вересня 2007 року та 16 квітня 2009 року між ним і Банком. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що за умовами цього договору він вніс грошову суму у розмірі 5100 доларів США та 4563,50 евро на депозитні рахунки. Строк банківського вкладу закінчився. Позивач звернувся із письмовою заявою до установи Банку із вимогою повернути вклади із нарахованими відсотками, на що отримав відмову, вмотивовану відсутністю коштів. У зв'язку з наведеним позивач просить зобовязати відповідача видати заборгованість в сумі 2593,50 євро та нараховані проценти в сумі 535,25 євро та процентів по вкладу 807 доларів США, судові витрати, моральну шкоду в розмирі 20 000 грн. та витрати на оздоровлення. Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, тому суд за клопотанням позивача розглянув справу заочно, без його участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 04 вересня 2007 року між Банком та вкладником [PERSON] було укладено договір банківського вкладу (депозиту), за умовами якого вкладник надав Банку у тимчасове користування грошові кошти у сумі 5100 доларів США, які Банк зараховує на депозитний рахунок, що підтверджено квитанцією про внесення готівки на рахунок, з процентною ставкою та 16 квітня 2009 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту), за умовами якого вкладник надав Банку у тимчасове користування грошові кошти у сумі 4563,50 євро, які Банк зараховує на депозитний рахунок, що підтверджено квитанцією про внесення готівки на рахунок, з процентною ставкою. Статтями 1058, 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За загальними умовами виконання зобовязання, передбаченими ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немаинового або майнового права та інтересу. Стаття має перелік способів захисту прав . .нтерес.в, який не є вичерпним, оскільки частиною 2 пункту 10 встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право вибору способу захисту належить особі. Зважаючи на положення, передбачені ст.ст. 8, 19, 22 Конституції України, вимоги ст.ст. 2, 8 ч. 4 ЦПК України, виходячи з пріоритетності законів над незаконними актами, суд дійшов до висновку про 1 необхідність застосування в даному випадку ст.ст. 1058, 1060 ЦК України, згідно з якими відмова відповідача у виплаті внесеної позивачкою суми банківського вкладу, оформленого депозитом, є незаконною. Отже, в ході судового розгляду доведено факт невиконання відповідачем зобовязань перед вкладником [PERSON] за умовами укладеного договору банківського вкладу, тому суд задовольняє позовні вимоги зобовязання банку повернути вкладникові суму коштів, які розміщені на депозитних рахунках у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Визначаючі розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що позивачу було спричинено душевних та психічних страждань, що змінило спосіб його життя. З урахуванням обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне у відшкодування моральної шкоди стягнути з Банка на користь [PERSON] - 5000 грн. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають стягненню судові витрати повязані з витратами на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а також оплатою послуг адвоката в сумі 400 грн. В решті позовних вимог відмовити, так як не знашедши підтвердження. На підставі ст.ст. 22, 526, 610, 612, 629, 1058, 1060 ЦК України,

Outcome: partial