Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом в якому просить стягнути із відповідача заборговану зарплату за період з 01.11.2008р. по 22.02.2010р. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 22.02.2010р. по даний час, в судовому засіданні збільшила свої позовні вимоги пояснивши суду, що із 30.09.1999р. згідно наказу її призначено на посаду завскладами матеріально-технічного постачання ВАТ «Коломийський завод КРП». Згідно наказу від 20.01.2009р. їй було встановлено місячний посадовий оклад із 01.10.2008р. - 770 грн.; 01.12.2008р. - 810 грн. За період з 01.11.2008р. по 01.12.2008р. вона зарплати не отримувала взагалі, а тому просить стягнути із відповідача 770 грн. за листопад 2008 р.; з 01.12.2008р. по 01.01.2010р. вона повинна отримати зарплату в сумі 810 грн. x 13 = 10530 грн. частину із якої їй виплатили за період квітня-жовтня 2009 року на загальну суму 2712 грн. 85 коп., згідно платіжних відомостей долучених до матеріалів справи. Отже їй недоплатили 10530 - 2712.85 = 7817 грн. 15 коп. за 2009 р., які просить стягнути із відповідача. За період з 01.01.2010р. по 22.02.2010р. по видатковому касовому ордеру від 09.02.2010р. вона отримала 500 грн. Її середньоденна оплата праці становить 810 : 22 = 36.8 грн. Отже її зарплата за цей період буде становити 810 грн. + (36.8 х 15) = 552 - 500 грн. = 862 грн., які просить стягнути із відповідача. Отже, за весь період просить стягнути із відповідача 770 + 7817.15 + 862 = 9449нрг. 15 коп. заборгованої зарплати. Крім того, оскільки із нею не проведено розрахунок на час звільнення по даний час, то просить стягнути із відповідача середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні із 22.02.2010р. по 15.12.2010р. (36.8 х 5) = 184 грн. за лютий 2010р. + (810 х 9 міс.) = 7290 + (38.8 х 11) = 404.8 за грудень 2010р. = тобто 184 + 7290+404= 7878.8 грн., які просить стягнути із відповідача за затримку розрахунку при звільненні. Представник відповідача позов визнав частково в частині стягнення зарплати згідно табелів вихододнів в сумі 943 грн., із розрахунку по посадовому окладу визначеному наказом від 20.01.2002 р., який є чинним на даний час. Що стосується отримання позивачкою розрахунку при звільненні та трудової книжки, то такою інформацією не володіє. Суд вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення. Суд прийшов до такого висновку по слідуючих міркуваннях: - із пояснень сторін вбачається, що позивачка працювала на посаді завскладами у відповідача і згідно наказу від 20.01.2009р. їй було встановлено посадовий оклад з 01.10.2008р. - 770 грн. і з 01.12.2008р. на час звільнення 810 грн.; - із пояснень сторін вбачається, що з 01.11.2009р. по квітень 2009 року зарплата позивачці не виплачувалася, а з квітня по жовтень 2009 року їй виплачено по відомостях на отримання зарплати 2712 грн. 85 коп. та 500 грн. по видатковому касовому ордеру від 09.02.2010р.; - із наказу від 22.02.2010р. вбачається, що позивачка звільнена із роботи по скороченні штатів; - відповідно до вимог ст. 21 КзПП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства по якому працівник зобов'язується виконувати роботу визначену цією угодою, а власник підприємства зобов'язується виплачувати працівникові зарплату і забезпечувати умови праці необхідні для виконання даної роботи. Враховуючи те, що між сторонами був заключений трудовий договір і адміністрація зобов'язана була забезпечити працівникові умови праці, чого на думку суду не було дотримано адміністрацією заводу, так як вбачається із пояснень позивачки про те, що вона напротязі з листопада 2008 року по 22.02.2010р. щоденно в робочі дні виходила на роботу, однак її не забезпечували роботою, не зажди допускали до роботи, а тому в табелях виходу на роботу в такі дні ставили відмітку «0», а тому суд вважає, що позивачка в дні, де в табелях виходу на роботу вказано «0» - не працювала по вині адміністрації заводу, оскільки остання не склала додаткову чи іншу трудову угоду на такі умови праці на цей час з позивачкою, а тому суд вважає, що із відповідача слід стягнути за вище вказаний період її посадовий оклад за мінусом виплаченої зарплати, згідно відомостей по виплаті зарплати за квітень-жовтень 2009 року на загальну суму 2712 грн. 85 коп. та видаткового касового ордеру від 09.02.2009р. в сумі 500 грн., а тому твердження представника відповідача в тій частині, що позивачка має право на отримання зарплати за фактично відпрацьований час не може бути взято судом до уваги, так як таке не передбачено трудовим договором. Отже, суд вважає, що із відповідача слід стягнути 770 грн. зарплати за листопад 2008 року, (810 грн. х 13) = 10530 - 2712 грн. 85 коп. = 7817 грн. 15 коп. - за період із 01.12.2008р. - 810 грн. за січень 2010 року, та виходячи із середньоденної зарплати позивачки ( 810 : 22) = 36.8 грн. х 15 робочих днів за лютий 2010р. = 552 + 810 = 1362 - 500 = 862 грн. Таким чином із відповідача слід стягнути 770 + 7817.15 + 862 = 9449 грн. 15 коп. заборгованої зарплати в користь позивачки. - із пояснень сторін вбачається, що з позивачкою не проведено розрахунок при звільненні, а тому суд вважає, що відповідно до вимог ст. 117 КзПП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівнику сум в строки зазначені в ст. 116 КзПП України, працівникові повинні виплатити середній заробіток за весь час затримки. Отже із відповідача слід стягнути за лютий 2010 року (36.8 х 5) = 184 грн.; з 01.03 по 01.12.2010р. (810 х 9) = 7290 грн.; за грудень 2010 року (36.8 х 11) = 404 грн. 80 коп., а всього 184 + 7290 + 404.80 = 7878 грн. 80 коп. за затримку розрахунку при звільненні, а всього із відповідача слід стягнути 9449.15 + 7878.80 = 17327 грн. 95 коп. На підставі ст. 21, 115 - 117 КзПП України, та

Outcome: approved