overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом посилаючись на те, що відповідач [PERSON] 13 серпня 2010 року в с.Леміщиха Жашківського району, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з хуліганський спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, зайшов в її домоволодіння і безпричинно ображав її нецензурними словами та умисно вдарив по обличчю, спричинивши легкі тілесні ушкодження. 03 листопада 2010 року вироком Жашківського районного суду Черкаської області [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначено покарання. Позивачка просить суд стягнути із відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн, яка полягає в фізичних та душевних стражданнях, відчуття болю в момент нанесення тілесних ушкоджень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Судом установлено, що 13 серпня 2010 року, близько 16 години в с.Леміщиха Жашківського району Черкаської області, [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з хуліганський спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, зайшов в домоволодіння позивачки і безпричинно ображав її нецензурними словами та умисно вдарив по обличчю, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження. Вироком Жашківського районного суду від 03 листопада 2010 року по справі № 1-144/2010р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки, з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки. Відповідно до п.1,3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч.1 ст.1167 моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини. Також ч.2 цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди заподіяно каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя фізичній особі. Суд вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. підлягає частковому задоволенню, та із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 2500 грн., оскільки вказана сума відповідає тяжкості моральних страждань позивачки та є реальною для відшкодування відповідачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. З 20.01.1994 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від цього шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] Лашаєвича [INFO] та сина [PERSON] Лашаєвича, [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, у зв'язку з чим сторони з грудня 2009 року припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Подружні стосунки не склалися через постійні сварки та конфлікти, несумісність характерів та поглядів на ведення домашнього господарства, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та кохання один до одного. За таких обставин, позивач вважає що їх подальше спільне проживання суперечить його інтересам, тому він вимушений звертатися до суду. Просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву з проханням справу розглянути в її відсутність, проти позовних вимог у заяві не заперечувала(а.с.10). Вислухавши позивача, розглянувши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України « Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя ». Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, « Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення ». Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 20.01.1194 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано у Зестафонському Бюро ЗАГСу Республіки Грузія, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений відповідний запис № 10 (а.с.5). Від сумісного життя подружжя має двох неповнолітніх дітей, сина - [PERSON] Лашаєвича [INFO] та сина [PERSON] Лашаєвича, [INFO] (а.с.6,7). Подружні стосунки не склалися через постійні сварки та конфлікти, несумісність характерів та поглядів на ведення домашнього господарства, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Майнового спору між сторонами не існує. Примирення та збереження сім'ї між ними неможливо. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 300 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитини повноліття починаючи з дня подання заяви до суду. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що перебувала з відповідачем в шлюбі з 14.02.1998 року. Від цього шлюбу мають доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З 31 березня 2009 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану відділу РАЦС Каланчацького РУЮ Херсонської області зроблено актовий запис № 19. Після розпаду сімї, відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей, не бере участі у їх вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, в звязку з чим вона змушена звернутись із вказаним позовом до суду. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 300 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітніх доньок, які знаходяться на утриманні матері. Після розірвання шлюбу, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України регламентує порядок визначення аліментів в твердій грошовій сумі, який розповсюджується на випадки, коли платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, при цьому суд може визначити за заявою платника або одержувача розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов, підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить повернути їй дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], котрі були відібрані у неї та їхнього батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав згідно рішення Полонського райсуду від 27.11.2009 року. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, пояснила, що вона являється матір'ю двох малолітніх дітей, котрі на даний час проживають у своєї баби [PERSON], яка займається їхнім вихованням. Зазначила, що на теперішній час обставини, які стали причинами для відібрання у неї дітей, перестали існувати, а саме, вона припинила зловживати спиртними напоями, займається домашнім господарством та шлюбні відносини зі своїм чоловіком не підтримує, матеріально допомагає дітям, тому просить повернути їй дітей для подальшого їхнього виховання. Відповідачка [PERSON] позов визнала, пояснила, що діти [PERSON] та [PERSON], матір'ю яких є її дочка, проживають разом з нею, однак позивачка матеріально допомагає у їхньому утриманні та цікавиться вихованням, на даний час перестала вживати спиртні напої та займається домашнім господарством. Вказала, що вона не заперечує, щоб дітей повернули матері на виховання. Представники Служби у справах дітей та Понінківської селищної ради позов підтримали, пояснили, що позивачка за період відібрання дітей зарекомендувала себе з позитивної сторони, відвідувала дітей, брала участь у їхньому вихованні та на даний час проживає з дітьми та своєю матір'ю. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Встановлено, що рішенням Полонського районного суду від 27.11.2009 року у позивачки відібрано двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та передано їх на вихованні бабі [PERSON] в зв'язку з тим, що мати не займалась вихованням дітей. На даний час, [PERSON] проживає разом з матір'ю та дітьми, займається їхнім вихованням, надає матеріальну допомогу, припинила зловживати спиртними напоями та за період з часу відібрання дітей зарекомендувала себе з позитивної сторони. Дані обставини стверджуються, поясненнями сторін, довідками-характеристиками на [PERSON] №№ 1348, 1401 від 23 та 25 листопада 2010 року. Відповідно до ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивачка приймає участь у виконанні своїх обовязків по вихованню дітей та перестали існувати обставини, що стали причинами для відібрання дітей, тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є діти: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач не дбає про матеріальне становище дітей, зароблені кошти витрачає на власні потреби. Вона змушена самостійно забезпечувати дітей усім необхідним, однак її коштів на все не вистачає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. З копії актових записів про народження №05 від 12.02.1999 року та №26 від 21.11.2003 року (а.с.5) вбачається, що батьком дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON]. Згідно довідки №1170 від 22.07.2010 року виданої виконкомом Соломіївської сільської ради (а.с.9) діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають на утриманні [PERSON]. Беручи до уваги те, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. Свої вимоги мотивує тим, що від спільного проживання з відповідачем в зареєстрованому шлюбі у них народилася дитина: син [PERSON], [INFO]. Відповідач не дбає ні про виховання дитини, ні про її утримання та матеріальне забезпечення. Крім того, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і теж потребує коштів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її утримання та просить стягувати у твердій грошовій сумі у розмірі 150 грн. до досягнення сином трьох років. Відповідач позовні вимоги визнав. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. З копії актового запису про народження №4 від 19.05.2009 року (а.с.5) вбачається, що батьком дитини [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON]. Беручи до уваги те, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років - з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] була придбана згідно договору міни від 31.05.1994 року, та оформлена на членів її родини, а саме її (позивачки), її матері [PERSON], її батька [PERSON] та батькової матері [PERSON] Дана квартира складається з двох кімнат, житловою площею 33,3 кв.м., загальна площа 55,1 кв.м. 10.02.2009 року [PERSON] померла. Вона та відповідачі, як родина померлої, звернулися до шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про намір оформити спадщину, але отримали усну відмову у звязку з тим, що в документі про право власності на житло (договорі міни від 31.05.1994 року, зареєстрованому в реєстрі за № 34-1200) немає чітко визначених часток у кожного із співвласників вищевказаної квартири. У звязку з цим вона звернулася до суду з позовною заявою про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та з проханням задовольнити позов в повному обсязі. В судове засідання відповідачі не зявилися, надали заяву в якій позовні вимоги визнали в повному обсязі та просили розглядати справу у їх відсутність. В судове засідання третя особа Головне управління юстиції м. Києва не зявилися, про причини неявки суд не повідомляли, про день та час розгляду справи сповіщались належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. В суді встановлено, що відповідно до договору міни від 31.05.1994 року [PERSON], [PERSON] Ананьєва, [PERSON], [PERSON] здійснили обмін з [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Даний договір міни посвідчено завідуючим Сьомої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за номером 3у-1200. В КП БТІ м. Києва зареєстрований 08.06.1994 року в реєстраційну книгу за № 1/30219, домоволодіння № 7. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 10.02.2009 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, [PERSON] померла 10.02.2009 року. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки суду не надано договору чи рішення суду про визначення розміру часток власності по квартирі [ADDRESS] між [PERSON], [PERSON] Ананьєвою, [PERSON], [PERSON], та враховуючи те, що відповідачі співвласники спірної квартири, позов визнали, згодні, що кожен зі співвласників має право по ? частині спірної квартири, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON] Ананьєва, [PERSON], [PERSON], кожен з яких є власниками по ? частині спірної квартири. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.04.2009 року в Лебединському міському відділі РАЦС Головного управління юстиції у Сумській області вони зареєстрували шлюб, актовий запис № 43. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалося, разом вони на даний час не проживають. Тому позивачка просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Враховуючи те, що відповідач позов визнав в повному обсязі, згідно з вимогами ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні. Вислухавши позивачку, відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено, що 24.04.2009 року в Лебединському міському відділі РАЦС Головного управління юстиції у Сумській області позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, актовий запис № 43. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалося, разом вони не проживають, сімя розпалась остаточно і подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення. Згідно вимог ст. ст. 104, 110, 112 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Тому суд вважає необхідним вимоги позивачки задовольнити в повному обсязі. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.10.2010 року вона придбала у [PERSON], яка є матірю відповідача ? частину будинку, розташованого по вул. Мудрого, 6 м. Лебедин Сумської області. Під час купівлі-продажу сторони домовились, що в подальшому оформлять продаж вказаного майна через нотаріальну контору, але договір залишився не укладеним, оскільки [PERSON] в листопаді 2010 року померла. Тому позивачка звернулася до суду та просила визнати договір купівлі-продажу зазначеного господарства, укладений між нею та [PERSON] 19.10.2010 року, дійсним. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Враховуючи те, що відповідач позов визнав в повному обсязі, згідно з вимогами ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні. Вислухавши представника позивачки, відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 19.10.2010 року між позивачкою та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу ? частини господарства, розташованого по вул. Мудрого, 6 м. Лебедин Сумської області. Даний договір між ними був оформлений у вигляді розписки зі змісту якої вбачається, що покупець [PERSON] передала продавцеві [PERSON] кошти за придбаний будинок в сумі 1000 американських доларів. При цьому вони мали намір оформити в подальшому договір купівлі-продажу даного майна через нотаріальну контору, але договір залишився не укладеним, оскільки [PERSON] 16.11.2010 року померла, що стверджується свідоцтвом про її смерть. Відповідно вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно вимог ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що права позивачки порушені і її вимоги підлягають задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

[PERSON].звернулась з вищеназваною заявою , мотивуючи її тим, що понад рік в місці постійного проживання її матері [PERSON]М.( с.Карабчиїв Ружинського району Житомирської області) немає відомостей про її перебування. Із-за відсутності матері вона не може вурегулювати земельні відносини (оформити спадщину на земельну ділянку), тому на підставі викладеного заявниця просить визнати [PERSON] безвісно відсутньою Заявниця в суді свою заяву підтримала, пояснивши, що її мати з 2002 року проживала разом з нею і в останні роки зловживала алкогольними напоями. На початку грудня 2009 року мати пішла з дому і не повернулась. В зв"язку з цим заявниця зверталась в правоохоронні органи, шукала матір сама, однак це ніякого результату не дало і на данний час місцезнаходження матері невідоме. Представник заінтересованої особи - Карабчиївської сільської ради Ружинського району подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, вислухавши пояснення заявниці, оглянувши матеріали справи, встановив наступне. Заявниця [PERSON] є донькою [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії I- ТП № 383006, виданим 28.02.1974 року Карабчиївською сільською радою Ружинського району Житомирської області, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії II- ТП №320971, виданим 07.12.1991 року Карабчиївською сільською радою Ружинського району Житомирської області. З пояснень заявниці, довідки Карабчиївської сільської ради Ружинського району Житомирської області №515 від 23.02.2010р. вбачається, що з грудня 2009 року [PERSON] за місцем свого проживання в [INFO] відсутня і на данний час місцеперебування її невідоме. Вказане підтверджується також довідкою Ружинського РВ УМВС України в Житомирській області за №21\\7540 від 23.12.2010р., з якої вбачається, що згідно заяви [PERSON] жителька с.Карабчиїв Ружинського району Житомирської області [PERSON], [INFO], оголошена в розшук і з метою встановлення її місцезнаходження 23.12.2009р. було заведено ОРС "Розшук", однак до данного часу встановити місцеперебування [PERSON] не вдалося. Оскільки відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про її перебування, на підставі вищевказаних доказів, суд приходить до впевненості, що [PERSON] необхідно визнати безвісно відсутньою, оскільки дійсно більше року в місці її постійного проживання - в с.Карабчиїв Ружинського району Житомирської області немає жодних відомостей про її місце перебування.

Outcome: approved