Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-17 00:00:00

Позивачі у вересні 2009 року звернулися до суду з позовом до ТзОВ «Родничок» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] року, приблизно о 17.30 год., на автомобільній дорозі сполученням Тернопіль-Чернівці, в населеному пункті с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мерседес- Бєнц- 24481», державний номер [NUMBER], який на праві власності належав ТзОВ «Родничок», допустив зіткнення з автомобілем марки «Міцубісі-Галант», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Вказують на те, що в результаті ДТП [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди, а пасажир даного автомобіля [PERSON] отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, які призвели до довготривалого розладу здоров"я. Оскільки у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнаний винним водій ТзОВ „Родничок" [PERSON], просять стягнути з відповідача на їх користь матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином. В процесі розгляду справи позивачі неодноразово збільшували позовні вимоги. Згідно поданих змін до позовної заяви позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки, які він поніс у зв"язку з похованням сина, за проведення поминальних обідів та на виготовлення пам"ятника, а всього витрат на загальну суму 117 828,50 грн.. Крім того, йому також було спричинено моральні збитки, які пов"язані з величезними душевними стражданнями; з втратою дитини він переніс нервовий стрес, не може вести нормальний спосіб життя, біль не зменшується і моральну шкоду оцінює в 1 0000 грн., а тому просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь 2000 000 грн. як компенсацію завданої моральної шкоди, посилаючись на те, що з втратою сина вона пережила величезне душевне страждання та нервове потрясіння, сильний душевний біль буде з нею довічно. В неї значно погіршився стан здоров"я: вона постійно лікується у кардіолога та в невропатолога, практично немає дня, щоб вона обійшлася без ліків. З часу вчинення ДТП відповідач жодного разу навіть не підійшов і не приніс їй та її сім"ї співчуття з приводу трагічної смерті [PERSON], а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що в результаті . дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини [PERSON], загинув його брат, з яким вони були дуже близькі, і моральні збитки, завдані в результаті смерті рідної людини він оцінює в 300 000 грн.. Крім того, вказує на те, що внаслідок ДТП було пошкоджено його автомобіль, у зв"язку з чим йому завдано матеріальні збитки на суму 79 154,51 грн., які також просить стягнути з відповідача на його користь, а також 540 грн. за проведення оцінки авомобіля. Позивач [PERSON] вказує на те, що був безпосереднім учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася [INFO] року, в результаті якої загинув його двоюрідний брат [PERSON], а він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, які призвели до тривалого розладу здоров"я. З приводу отриманих тілесних ушкоджень він знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Кіцманської ЦРЛ 301 серпня 2008 року по 29 серпня 2008 року і на лікування ним за власні кошти було придбано медикаментів на загальну суму 938,35 грн. та за проведення комп'ютерної томографії голови він оплатив 400 грн., а всього 1338,35 грн., які просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування завданої матеріальної шкоди. Також посилається на те, що він як пасажир автомобіля отримав тілесні ушкодження, в результаті чого зазнав значної моральної шкоди. Він пережив сильне душевне потрясіння, чудом залишився живий, а поряд з ним загинула близька йому людина. В результаті отриманих травм він зазнав фізичного та морального болю, втратив сон, спокій, і спричинену моральну шкоду оцінює в 300 000 грн., а тому просить позов задовольнити. Позивачі та їх представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Так, позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди не визнав в частині витрат, понесених на поминальні обіди на 9 та 40 днів та річницю смерті [PERSON]. При визначенні витрат на спорудження пам ятника просить врахувати вимоги діючого законодавства, відповідно де якого витрати на виготовлення пам"ятника і огорожі, зазначені позивачем, € вище граничної вартості стандартних пам"ятників та огорож в даній місцевості. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди у зв"язку із смертю сина визнає в сумі 35 000 грн. на кожного. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобіля в сумі 79 154,51 грн., визнає повністю. Також не заперечує проти стягнення витрат за проведення оцінки авомобіля в сумі 540 грн.. В частині відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] у зв"язку із смертю брата, то у випадку доведеності факту проживання з ним однією сім"єю, просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок заподіяної моральної шкоди 12 000 грн., а також 5 000 грн. моральної шкоди внаслідок знищення майна. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, а саме, витрати на лікування, просить задовольнити в сумі 669,18 грн., а вимоги про стягнення моральної шкоди у зв"язку з ушкодженням здоров"я визнає в розмірі 12 000 грн.. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з"явився, звернувшись до суду із заявою, в якій вказав, що позовні вимоги не визнає і просить суд розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року, приблизно о 17.30 год., на автомобільній дорозі сполученням Тернопіль-Чернівці, в населеному пункті с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, [PERSON], перебуваючи у трудових відносинах з ТзОВ „Родничок", керуючи автомобілем марки „Мерседес-Бенц", порушив Правила дорожнього руху, допустивши зіткнення з автомобілем марки „Мітцубісі-Галант", що належав [PERSON], під керуванням водія [PERSON], який в результаті зіткнення отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. [PERSON], який був пасажиром автомобіля „Мітцубісі-Галант", отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які призвели до довготривалого розладу здоров"я. Також встановлено, що вироком Кіцманського районного суду від 25 травня 2009 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в частині призначення покарання даний вирок змінено ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області від 25 серпня 2009 року і призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз"яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" з наступними змінами (далі - постанова), суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України та роз"яснень, викладених у пунктів 4, 5 вищезгаданої постанови, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Це будь-яка діяльність, здійснення якої створює підвищену ймовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер). Відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває з даною організацією в трудових відносинах і шкоду заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових обов'язків. Отже, відповідальність за відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди перед позивачами має нести ТзОВ «Родничок», яке є володільцем джерела підвищеної небезпеки. Згідно вимог ст. 1201 ЦК України та п. 24 постанови особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання /в тому числі на ритуальні послуги і обряди/ та на спорудження надгробного памятника, ці витрати. Витрати на виготовлення пам»ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам»ятників і огорож в даній місцевості. З досліджених матеріалів цивільної (т. 1 а.с. 61-71) та кримінальної справи (т. 2 а.с. 7-16, 45) видно, що [PERSON] у зв'язку із смертю сина [PERSON] поніс витрати на бальзамування тіла в розмірі 850 грн., зберігання тіла в камері - 150 грн., придбання домовини, хреста, рушників та інш. - 4 578 грн., поминальний обід - 11 900 грн.; калачі - 2050 грн., придбання гранітного пам»ятника - 90 000 грн., поминальний обід на 9 днів після смерті - 1 428,50 грн., поминальний обід на 40 днів після смерті - 2 282 грн., поминальний обід річниця після смерті - 4 390 грн., а всього ним понесені витрати в сумі 117 828,50 грн.. Згідно ст. 2 Закону України від 10 липня 2003 року "Про поховання та похоронну справу" поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця похованця відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Виходячи з викладеного, суд вважає, що понесені витрати за поминальний обід на 9, 40 днів після смерті в сумі 3 710,50 грн. та поминальний обід на річницю після смерті в сумі 4 390 грн. згідно чинного законодавства України до витрат на поховання не відносяться. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з накладної № 36 від 19 грудня 2008 року, позивачем [PERSON] на виготовлення пам'ятника понесені витрати в сумі 90 200 грн.. Згідно наданої суду довідки МКП „Спецкомбінат" видно, що виготовлення та встановлення надмогильних споруд виконують суб"єкти підприємницької діяльності на договірних засадах. Орієнтовна вартість одинарного пам"ятника складає від 5 000 до 6 000 грн.. З довідки ПП [PERSON], який займається виготовленням пам'ятників, вбачається, що надмогильні споруди (пам"ятники) є індивідуальним замовленням і приблизна їх вартість коливається від 8 000 грн. до 50 000 грн. і більше. З огляду на викладене, суд вважає, що до відшкодування витрат на виготовлення та встановлення пам'ятника слід стягнути граничну вартість стандартних пам»ятників, які найчастіше замовляються в даній місцевості - 50 000 грн.. Виходячи з викладеного, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 61 ЦПК України, відповідно до якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд приходить до висновку, що з ТзОВ „Родничок" на користь [PERSON] слід стягнути 69 528 грн. (50 000 грн. + 850 грн. + 150 грн. + 4578 грн. + 11900 грн. + 2050 грн.) понесених витрат, які є обгрунтованими та документально підтверджуються належими доказами (відповідними довідками, накладними, квитанціями та актом), які наявні в зазначених матеріалах справи. Як встановлено судом, автомобіль марки „Мітцубісі-Галант" державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], належав на праві власності його брату - [PERSON]. З висновку автотоварознавчої експертизи № 4223/2/09/08 від 03 вересня 2008 року (а.с. 21-32) вбачається, що ринкова (дійсна) вартість автомобіля «Мітцубісі-Галант», державний реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП складає 79 154,51 грн., в той час коли вартість відновлювального ремонту становить 794 913,30 грн., що значно перевищує її ринкову вартість. Таким чином, заявлені позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення матеріальних збитків в сумі 79 154,51 грн. та 540 грн. понесених витрат за проведення експертного дослідження автомобіля «Мітцубісі-Галант» підлягають до задоволення, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні. Згідно п. 9 постанови, постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Оскільки пошкоджений автомобіль «Мітцубісі-Г алант» неможливо використовувати, в ньому залишилось лише кілька придатних до використання частин, враховуючи те, що ринкова вартість та вартість матеріального збитку становлять однакову суму, підлягає застосуванню вищенаведене роз'яснення Пленуму Верховного Суду України. Як встановлено судом, позивач [PERSON] в результаті дорожньо- транспортної пригоди, яка відбулася [INFO] року, отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, які призвели до тривалого розладу здоров"я. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінальної справи (т. 2а.с. 28-32) та цивільної справи (а.с. 7-9), з приводу отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Кіцманської ЦРЛ з 01 серпня 2008 року по 29 серпня 2008 року. На лікування ним за власні кошти було придбано медикаментів на загальну суму 938,35 грн. та за проведення комп"ютерної томографії голови він оплатив 400 грн., а всього 1 338,35 грн., розмір яких доведено наявними в справі доказами, а тому їх слід стягнути з відповідача на його користь у відшкодування завданої матеріальної шкоди. Таким чином, оскільки між неправомірними діями і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, тому суд приходить до висновку про задоволення вищезазначених позовних вимог. Щодо відшкодування моральної шкоди, яка відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України відшкодовується незалежно від майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд виходить з наступного. Згідно частин 2, 3 вищезазначеної статті та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями) моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від суті позовних вимог, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України вказано, що моральна шкоде відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, орган\ місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За вимогами ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Суд вважає, що у зв'язку з втратою сина та брата позивачі зазнали моральних страждань, їм спричинені глибокі душевні травми, що негативно позначилось на їх психологічному та фізичному стані, призвело до порушення звичайного способу життя всієї родини, глибокої психологічної травми. При визначенні розміру моральної шкоди на користь батька та матері загиблого [PERSON], суд виходить з характеру правопорушення, глибини душевних страждань, яких вони зазнали у зв"язку з втратою найдорожчої людини - сина, що спричинило величезні душевні страждання, порушення стану душевної рівноваги, крах надій, тобто йдеться про довічне душевне травмування, таку душевну рану, яка ніколи не загоїться. Враховуючи при цьому вимоги розумності та справедливості, а також те, що відповідачем є юридична особа з вагомим доходом, суд оцінює завдану моральну шкоду в 300 000 грн. і вважає, що саме наведена сума повинна бути стягнута з відповідача - ТзОВ „Родничок" - на користь кожного з позивачів [PERSON] та [PERSON] як компенсація заподіяної моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є рідним братом загиблого [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. З довідки Мамаївської сільської ради № 126 від 17 січня 2011 року (т. 2 а.с. 22) видно, що на день смерті [PERSON], який помер [INFO] року, він проживав з батьками та рідним братом [PERSON] однією сім"єю по [ADDRESS]. Отже, суд вважає, що позивач [PERSON], який є рідним братом померлого [PERSON], вважається таким, який відповідно до ст. 1168 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю брата. Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної [PERSON], суд враховує глибину душевних страждань, перенесеного сильного нервового стресу, яких зазнав і продовжує зазнавати позивач через загибель молодшого брата, з яким у нього було багато спільних інтересів та планів на майбутнє, важкість вимушених змін в його житті та характер додаткових зусиль для організації життя, а також у зв"язку із знищенням його майна, і на думку суду, справедливим і достатнім буде грошове відшкодування моральної шкоди - 75 000 грн.. При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди на користь потерпілого [PERSON], суд враховує характер та обсяг його моральних та фізичних страждань, тяжкість тілесних ушкоджень та тривалість лікування, порушення у зв"язку з цим життєвих зв"язків. Враховуючи при цьому вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди становить 35 ООО грн.. При цьому суд вважає, що визначена сума моральної шкоди відповідає характеру та ступеню моральних страждань позивачів, конкретним обставинам справи та матеріальним можливостям відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1193, 1200, 1201 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

Outcome: partial