Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

В квітні 2011 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Щорського районного суду від 27.05.2011 року позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 21.04.2011 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнутий судовий збір на користь держави в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права. Апелянт зазначає, що суд не врахував при ухваленні оскаржуваного рішення тієї обставини, що він не був повідомлений про час та місце слухання справи, він не заперечує проти сплати аліментів, проте, він не працює, перебуває на обліку з приводу хвороби шлунку, що утруднює працевлаштування та сплату аліментів. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з таких підстав. Стягуючи з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 800 грн., в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції виходив з того, що дитина проживає з матірю і перебуває на її утриманні, враховує стан здоровя дитини та матеріальний стан відповідача. Проте, до такого висновку суд дійшов в порушення вимог СК України. По справі встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 01.01.2006 року, від якого мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб розірвано 19 березня 2010 року. Дитина проживає разом з матірю, позивачкою по справі. Відповідач, батько дитини не працює, проте зобовязаний утримувати неповнолітню дитину, а тому з відповідача згідно ст. 180 Сімейного кодексу України підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо безпідставного застосування судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів положень статті 184 Сімейного кодексу України, яка регламентує визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Висновки суду першої інстанції при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі не узгоджуються з встановленими по справі обставинами та вимогами закону. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги приписи статей 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне скасувати рішення суду, визначити розмір аліментів у ј частці від заробітку (доходу ) батька дитини [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів відповідає встановленим обставинам та вимогам ст. 183 СК України. З відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по справі.

Outcome: partial