overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

22 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, серія 1-ВЛ № 198956, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 170. В сім»ї сторін народилася дитина, донька [PERSON], [INFO]. В сім'ї існують неприязні відносини, виникають непорозуміння, спільне життя з відповідачем не склалося, в даний час сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, сімя існує формально. Позивачка ставить питання про розірвання шлюбу, вона вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити подружні стосунки вони не бажають, у них різні погляди на життя, на сімейні відносини. В судовому засідання позивачка позов підтримала та пояснила, що з 07 лютого 2011 року вони з відповідачем проживають окремо. Просить задовольнити позов у повному об»ємі, просить шлюб розірвати, оскільки миритися вона не бажає, вважає, що сім»ю зберегти не можливо. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти задоволення позову, просить шлюб розірвати, миритися він не бажає. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи видно, що 22 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, серія 1-ВЛ № 198956, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 170. В сім»ї сторін народилася дитина, донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія 1-ВЛ № 018513 виданого 22 вересня 2005 року Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 21. В сімї сторін існують неприязні відносини, спільне життя не склалося, сторони миритися не бажають, з 07 лютого 2011 року вони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. При таких обставинах, суд вважає, що сімю зберегти не можливо, оскільки сімя сторін розпалася остаточно і відновити їх подружні стосунки немає можливості, сторони миритися не бажають. Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду про розірвання шлюбу та інші обставини із життя подружжя. Суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Питання про розподіл майна сторони не порушують.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, який мотивує тим, що згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 27.12.2006 р. з відповідача присуджено стягувати щомісячно аліменти на утримання дітей: [PERSON] (раніше [PERSON]) [PERSON], [INFO] та [PERSON] (раніше [PERSON]) [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 150 грн. щомісячно на кожну дитину. Вважає, що такий розмір аліментів є недостатнім для утримання дітей. Оскільки ціни на товари змінились, комунальні послуги збільшились, Діти ходять до школи і потребують значно більших витрат. Син хворіє у нього значно збільшені лімфовузли, а тому вона змушена витрачати значні кошти на лікування та виховання дітей. Тому, просить збільшити розмір стягуваних аліментів і стягувати з нього аліменти на утримання дітей в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася , але подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі. Позов підтримала. Представник відповідача позов визнав частково. Пояснив, що відповідач, як протоієрей має дохід в сумі 3 200 російських рублів, за родом занять позбавлений можливості іншого заробітку, а тому згідний сплачувати аліменти в розмірі не більше ? частини зарплати, що складає в переводі на гривню 270 грн. Суд, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази, а саме: свідоцтва про народження дітей: [PERSON] (раніше [PERSON]) [PERSON], [INFO] та [PERSON] (раніше [PERSON]) [PERSON], [INFO], гідно якої батьком записаний відповідач [PERSON], рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.12.2006 р. про стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання дітей в розмірі по 150 грн. щомісячно, вважає, що позовні вимоги частково підставні і підлягають до часткового задоволення, оскільки на основі вищевказаних доказів встановлено, що позивачка потребує додаткових витрат на виховання та навчання дітей. Тому, з урахуванням матеріального становища сторін, слід збільшити розмір стягнення аліментів до 300 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В решті позову відмовити. На підставі ст.,ст. 180, 181,182,184,191,192 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить суд визнати право власності на гараж № 130 який знаходиться в м. Світловодську Кіровоградській області в гаражно-будівельному кооперативі «Дніпро-4». Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказаний гараж належав її батькові [PERSON], який помер 24 вересня 2010 року. При житті батько хотів переоформити гараж на неї, але не встиг в звязку із смертю. Вона та матір являються спадкоємцями першої черги за законом. Позивачка не має можливості прийняти спадкове майно через відсутність первинної реєстрації гаражу № 130. На теперішній час вона володіє гаражем. До суду звернулась із заявою в якій просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача Світловодської міської ради в судове засідання не зявився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідною розпискою, своїх заперечень суду не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, до суду звернулась із письмовою заявою в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що батько позивачки [PERSON], який помер 24.09.2010 р., був користувачем гаражу № 130 у ГБК «Дніпро-4»в м. Світловодську. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом. [PERSON] володіє гаражем, вона являється членом гаражно-будівельного кооперативу «Дніпро-4», що підтверджується документально. Але позивач не може прийняти спадкове майно через відсутність первинної реєстрації гаражу. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України вбачається, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати заЗвєрєвою Н.В. право власності на автомобільний гараж № 130 розташований в ГБК «Дніпро-4»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернулося до суду з заявою про передачу у комунальну власність територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради ділянки мережі госпфекальної каналізації від вул.Тарасівської до вул.Храмова в м.Харкові протяжністю 139,6 м. п., посилаючись на те, що вищезазначене нерухоме майно виявлено як безхазяйне. Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник Харківської міської ради подала письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради виявлено безхазяйне майно, а саме: ділянку мережі госпфекальної каналізації від вул.Тарасівської до вул.Храмова в м.Харкові протяжністю 139,6 м. п., діаметром 200 мм, матеріал труб кераміка, кількість каналізаційних колодязів 7 шт. Листом № 2977 від 23.03.2009р. Управління комунального майна та приватизації звернулося до КП ХМБТІз проханням взяти на облік ділянку мережі госпфекальної каналізації від вул.Тарасівської до вул.Храмова. З листа КП Харківське міське БТІ № 1571 від 13.04.2009р. вбачається, що зазначену ділянку інженерної мережі, взято на облік, як безхазяйне майно. Згідно з вимогами ст.335 ЦК України зроблено оголошення в газеті Харківські відомості від 25.04.2009р. З моменту взяття на облік ділянки мережі госпфекальної каналізації від вул.Тарасівської до вул.Храмова, як безхазяйне майно, звернень з приводу визнання права власності на вказаний обєкт не надходило. У відповідності до ст.335 ЦК України безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Таким чином, у суду є підстави для передачі вищевказаного безхазяйного нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади м.Харкова. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

Позивачка перебуває з відповідачем у шлюбі. Сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO] Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. У зв'язку з зазначеними обставинами позивачка змушена звернутися до суду і просить стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання спільної неповнолітньої дитини. Позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач позов визнав повністю. Справу також просив розглянути в його відсутність. Суд, вивчивши письмові матеріали вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що в суді знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач дійсно добровільно не надає допомоги в утриманні своєї неповнолітньої дитини, що знаходиться на повному утриманні позивачки, це вбачається із довідки на /а.с. 5/ Відповідач працює та на підставі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Із копії свідоцтва про народження /а.с.3/ вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно являється батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO], тому відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини також інших утриманців він не має. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісяця, держмито на користь держави в розмірі 51-00 грн., а також судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120-00грн. На підставі викладеного, ст. 180-183,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача - Дочірнього підприємства «Пересувна механізована колона №156» ВАТ«Житомирводбуд» (далі ДП «ПМК-156») заборгованість по заробітній платі в сумі 540.56 грн., зазначивши при цьому, що відповідач добровільно відмовляє у виплаті заробітної плати, посилаючись на відсутність коштів на рахунку підприємства. Позивач у судове засідання не зявився але подав до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності, з попереднього судового розгляду справи та у письмовому провадженні. Заявлені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ДП «ПМК-156» в судове засідання також не зявився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] визнають повністю. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з грудня 2010 року по січень 2011 року та був звільнений відповідачем за п.2 ст.36 КЗпП України по закінченні строку трудового договору. При звільнені позивача, відповідач не провір розрахунку з позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 540.56 грн., яка на день розгляду справи у суді, складає 540.56 грн., що стверджується довідкою відповідача №50 від 12 квітня 2011 року та не заперечується сторонами. При неодноразовому зверненні позивача [PERSON], до керівника ДП «ПМК-156», щодо проведення розрахунку за виконану ним роботу в даному підприємстві, останній відмовляв посилаючись на відсутність коштів. Так відповідно до ст.47 КЗпП України слідує, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Із ст. 116 КЗпП України слідує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, але не пізніше наступного дня після предявлення вимоги про розрахунок В даному випадку відповідачем порушені строки проведення розрахунку з позивачем, чим порушено його право на заробітну плату, гарантоване Законом України „Про оплату праці та ст.43 Конституції України, а тому позовні вимоги позивача [PERSON], підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача - Дочірнього підприємства «Пересувна механізована колона №156» ВАТ «Житомирводбуд» (далі ДП «ПМК-156») заборгованість по заробітній платі в сумі 1915.06 грн., зазначивши при цьому, що відповідач добровільно відмовляє у виплаті заробітної плати, посилаючись на відсутність коштів на рахунку підприємства. Позивач у судове засідання не зявився але подав до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності, з попереднього судового розгляду справи та у письмовому провадженні. Заявлені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ДП «ПМК-156» в судове засідання також не зявився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] визнають повністю. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з 08.05.2007 року по 02.02.2010 року та був звільнений відповідачем за п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, що стверджується записом із копії трудової книжки. При звільнені позивача, відповідач не провір розрахунку з позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 820.06 грн., та 1095.00 грн., заборгованості по відрядженнях, яка на день розгляду справи у суді, складає 1915.06 грн., що стверджується довідкою відповідача №27 від 08 квітня 2011 року та не заперечується сторонами. При неодноразовому зверненні позивача [PERSON], до керівника ДП «ПМК-156», щодо проведення розрахунку за виконану ним роботу в даному підприємстві, останній відмовляв посилаючись на відсутність коштів. Так відповідно до ст.47 КЗпП України слідує, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 1 16 цього Кодексу. Із ст. 116 КЗпП України слідує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, але не пізніше наступного дня після предявлення вимоги про розрахунок. В даному випадку відповідачем порушені строки проведення розрахунку з позивачем, чим порушено його право на заробітну плату, гарантоване Законом України „Про оплату праці та ст.43 Конституції України, а тому позовні вимоги позивача [PERSON], підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача - Дочірнього підприємства «Пересувна механізована колона №156» ВАТ Житомирводбуд» (далі ДП «ПМК-156») заборгованість по заробітній платі в сумі 5875.08 грн., зазначивши при цьому, що відповідач добровільно відмовляє у виплаті заробітної плати, посилаючись на відсутність коштів на рахунку підприємства. Позивач у судове засідання не зявився але подав до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності, з попереднього судового розгляду справи та у письмовому провадженні. Заявлені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ДП «ПМК-156» в судове засідання також не зявився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] 0.1. визнають повністю. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з 16.01.2008 року по 03.03.2010 року та був звільнений відповідачем за ч.І ст.36 КЗпП України за згодою сторін, що стверджується записом із копії трудової книжки. При звільнені позивача, відповідач не провір розрахунку з позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 3819.08 грн., та 2056.00 грн., заборгованості по відрядженнях, яка на день розгляду справи у суді, складає 5875.08 грн., що стверджується довідкою відповідача №32 від 08 квітня 2011 року та не заперечується сторонами. При неодноразовому зверненні позивача [PERSON], до керівника ДП «ПМК-156», щодо проведення розрахунку за виконану ним роботу в даному підприємстві, останній відмовляв посилаючись на відсутність коштів. Так відповідно до ст.47 КЗпП України слідує, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Із ст. 116 КЗпП України слідує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, але не пізніше наступного дня після предявлення вимоги про розрахунок. В даному випадку відповідачем порушені строки проведення розрахунку з позивачем, чим порушено його право на заробітну плату, гарантоване Законом України „Про оплату праці та ст.43 Конституції України, а тому позовні вимоги позивача [PERSON], підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача - Дочірнього підприємства «Пересувна механізована колона №156» ВАТ«Житомирводбуд» (далі ДП «ПМК-156») заборгованість по заробітній платі в сумі 2309.55 грн., зазначивши при цьому, що відповідач добровільно відмовляє у виплаті заробітної плати, посилаючись на відсутність коштів на рахунку підприємства. Позивач у судове засідання не зявився але подав до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності, з попереднього судового розгляду справи та у письмовому провадженні. Заявлені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ДП «ПМК-156» в судове засідання також не зявився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] врізнають повністю. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з 05.05.2006 року по 05.08.2010 року та був звільнений відповідачем за ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що стверджується записом із копії трудової книжки. При звільнені позивача, відповідач не провір розрахунку з позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 459.55 грн., та 1850.00 грн., заборгованості по відрядженнях, яка на день розгляду справи у суді, складає 2309.55 грн., що стверджується довідкою відповідача №32 від 08 квітня 2011 року та не заперечується сторонами. При неодноразовому зверненні позивача [PERSON], до керівника ДП «ПМК-156», щодо проведення розрахунку за виконану ним роботу в даному підприємстві, останній відмовляв посилаючись на відсутність коштів. Так відповідно до ст.47 КЗпП України слідує, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Із ст. 116 КЗпП України слідує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, але не пізніше наступного дня після предявлення вимоги про розрахунок. В даному випадку відповідачем порушені строки проведення розрахунку з позивачем, чим порушено його право на заробітну плату, гарантоване Законом України „Про оплату праці та ст.43 Конституції України, а тому позовні вимоги позивача [PERSON], підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача - Дочірнього підприємства «Пересувна механізована колона № 156» ВАТ «Житомирводбуд» (далі ДП «ПМК-156») заборгованість по заробітній платі в сумі 18742.24 грн., зазначивши при цьому, що відповідач добровільно відмовляє у виплаті заробітної плати, посилаючись на відсутність коштів на рахунку підприємства. Позивач у судове засідання не зявився але подав до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності, з попереднього судового розгляду справи та у письмовому провадженні. Заявлені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ДП «ПМК-156» в судове засідання також не зявився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Заявлені позовні вимоги позивача [PERSON], визнають повністю. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з 09.09.2010 року по 24.02.2011 року та був звільнений відповідачем за п.2 ст.36 КЗпП України по закінчення строку трудового договору, що стверджується записом із копії трудової книжки. При звільнені позивача, відповідач не провір розрахунку з позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 10717.24 грн., та 8025.00 грн., заборгованості по відрядженнях, яка на день розгляду справи у суді, складає 18742.24 грн., що стверджується довідкою відповідача № 18 від 08 квітня 2011 року та не заперечується сторонами. При неодноразовому зверненні позивача [PERSON], до керівника ДП «ПМК-156», щодо проведення розрахунку за виконану ним роботу в даному підприємстві, останній відмовляв посилаючись на відсутність коштів. Так відповідно до ст.47 КЗпП України слідує, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Із ст.116 КЗпП України слідує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, але не пізніше наступного дня після пред'явлення вимоги про розрахунок. Вданому випадку відповідачем порушені строки проведення розрахунку з позивачем, чим порушено його право на заробітну плату, гарантоване Законом України „Про оплату праці та ст.43 Конституції України, а тому позовні вимоги позивача [PERSON], підлягають до задоволення.

Outcome: approved