Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-31 00:00:00

В грудні 2010 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про встановлення факту володіння на праві власності нерухомим майном, а саме: квартирою № 5 по вул. Центральна садиба, 6 в м. Вознесенську Миколаївської області, а також припинення за ними права власності на квартиру № 4, розташовану за вказаною адресою. В обґрунтування позову зазначено, що, відповідно до свідоцтва на право власності на житло, виданого Акціонерним товариством «Зелений гай» Вознесенського району від 01.09.1996 року, Чеховій (після укладення шлюбу [PERSON]) Г.І. та члену її сім'ї [PERSON], належить квартира [ADDRESS]. Між тим, починаючи з 1989 року та по даний час, останні проживають в квартирі № 5 у вищевказаному будинку та саме ця квартира була ними приватизована, згідно розпорядження органу приватизації від 01.09.1996 року за № 274. Вважаючи, що при видачі обумовленого правовстановлюючого документу була допущена помилка в нумерації квартири, яку неможливо виправити на даний час у досудовому порядку, позивачі просили їх позовні вимоги задовольнити, оскільки вони позбавлені можливості розпорядитися належною їм власністю. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Надали пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа без самостійних вимог - [PERSON], представник третьої особи без самостійних вимог - комунального підприємства «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до свідоцтва на право власності на житло, виданого Акціонерним товариством «Зелений гай» Вознесенського району від 01.09.1996 року, на підставі розпорядження органу приватизації від 01.09.1996 року за № 274, Чеховій (після укладення шлюбу [PERSON]) Г.І. та члену її сім'ї [PERSON], належить квартира [ADDRESS] (а.с. 24). Право власності на зазначену квартиру за позивачами зареєстровано в КП «Вознесенське МБТІ», що підтверджується довідкою, виданою даним комунальним підприємством 18.02.2010 року за № 103 (а.с. 23). З даної довідки також вбачається, що згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого Акціонерним товариством «Зелений гай» Вознесенського району від 01.03.1995 року право власності на квартиру [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] (помер 30.06.1996 року) (а.с. 52). Посилаючись на наведені обставини, позивачі просили встановити факт володіння на праві спільної сумісної власності квартирою № 5 у вищевказаному житловому будинку, право власності на яку на даний час ні за ким не зареєстровано (а.с . 23). Тобто по суті останніми ставилося питання про отримання правовстановлюючого документа на обумовлене нерухоме майно. За загальним правилом, суд має право встановлювати юридичні факти тільки за до\- держання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовід\- носин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадя\- ни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок вста\- новлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право цивільне. В разі його наявності, останній вирішується в позовному провадженні разом з вимогою про право. Разом з тим, факт володіння громадянином житловим будинком (квартирою) на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку ", що узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Таким чином, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачений ст. 11 ЦПК України, суд при розгляді цивільної справи не може вийти за межі заявлених позовних вимог та обрати замість позивача підстави, предмет позову, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про встановлення факту володіння нерухомим майном задоволенню не підлягають, отже, не підлягають задоволенню й вимоги щодо припинення права власності.

Outcome: dismissed