Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] в якому позивач просить суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № БКШОАОООООООООЗ від 22.02.2008 року, в розмірі 36339,97 доларів США звернути стягнення на будинок з земельною ділянкою загальною площею 600 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Комарова, 127, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного т реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити відповідача, який зареєстрований і проживає в [INFO] зі зняттям з реєстраційного обліку у Секторі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського УМВС України у Дніпропетровській області; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № ОКМЮАОООООООООЗ від 22.02.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 39075 доларів СІЛА зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.02.2023 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16.03.2009 року має заборгованість - 36339,97 доларів США, що складається з наступного: 32702,85 доларів США - заборгованість за кредитом; 1815,02 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 60,42 долар США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та штрафні санкції в розмірі 32,77 доларів США та 1728,91 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПриватБанк і Відповідач 22.02.2008 року уклали договір іпотеки, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок з земельною ділянкою загальною площею 600 кв.м., що розташований адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Комарова, 127. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, а тому відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Комарова, 127. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по будинку, на який звертається «стягнення, негативно відобразиться на його ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки, а тому позивач просить суд зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд до відома не поставив. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. В судове засідання сторони не з'явились, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Судом по справі встановлено факт, що 22.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DNN0GA0000000003, згідно умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 39075 доларів СІЛА, а відповідач взяв на себе зобовязання використати кредит на обмовлені в договорі цілі, сплачувати відсотки за користування кредитом, здійснювати погашення кредиту частинами в порядку встановленому договором. Таким чином між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Так, відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Позивачем виконані його зобовязання по договору в повному обсязі - надано кредитні кошти, а відповідач в свою чергу порушив умови виконання зобовязань взятих на себе, а саме, не« вчасно та не в повному обсязі сплачував кредитні кошти та відсотки за користування кредитом відповідно до кредитного договору, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 36339,97 доларів США, що по курсу НБУ станом на день розгляду справи складає 288175,96 гривень, (а.с. 4). кошти, а відповідач в свою чергу порушив умови виконання зобовязань взятих на себе, а саме, не« вчасно та не в повному обсязі сплачував кредитні кошти та відсотки за користування кредитом відповідно до кредитного договору, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 36339,97 доларів США, що по курсу НБУ станом на день розгляду справи складає 288175,96 гривень, (а.с. 4). З метою забезпечення виконання вищевказаного зобовязання - кредитного договору № DNN0GA0000000003, між сторонами 22.02.2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого визначено будинок загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м. та земельну ділянку площею 600 кв.м, розташовані під № 127 по вул. Комарова в м. Новомосковську. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт, того, що відповідачем не належним чином виконано зобовязання за кредитним договором № DNN0GA0000000003, то суд вважає за можливе, з метою захисту порушеного права позивача, звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок - з метою задоволення вимог позивача за кредитним договором № DNN0GA0000000003. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, крім іншого, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» згідно якої рішення суду може передбачати право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі- покупцеві. Що стосується звернення стягнення на земельну ділянку, то в цій частині належить відмовити, оскільки позивачем не доведено тієї обставини, що земельна ділянка під вказаним будинком належить іпотекодавцеві на праві власності і, крім того, в самому договорі іпотеки зазначено, що земельна ділянка буде в майбутньому належати на праві власності іпотекодавцеві. Що стосується позовних вимог позивача про виселення та зняття відповідача з реєстрації у вказаному будинку, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей, однак ч. З ст. 109 ЖК України передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Оскільки позивачем не надано доказів того, що направлялась вимога про звільнення жилого приміщення, то позовні вимоги про виселення є передчасними, а отже в їх задоволенні належить відмовити. Відповідно до ст. 88 ІДПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по справі, а саме 1700 гривень сплачених позивачем у вигляді судового збору та 250 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial