Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

25 лютого 2009 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що згідно рішення виконкому Таромської селищної ради народних депутатів від 05 червня 1980 року за №192 її чоловіку [PERSON] дільничному інспектору Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на склад сімї три особи: [PERSON], [PERSON] (його жінка), [PERSON] (донька), було виділено службову двокімнатну квартиру №15 в будинку №12-а на ст. Сухачівка (квартира [ADDRESS], м/р Таромське, м. Дніпропетровськ) житловою площею 30,18 кв.м., загальною площею 52,86 кв.м. З червня 1980 року вона разом з чоловіком та донькою переїхали на постійне проживання до зазначеної квартири де й проживають до цього часу. [PERSON] у листопаді 1988 року був звільнений зі служби у звязку з хворобою, і оскільки він почав проходження служби з 1974 року, його стаж складав понад 10 років. В подальшому її чоловік був пенсіонером МВС і отримував пенсію по інвалідності другої групи отриманої у звязку з проходженням служби. 06 серпня 2005 року [PERSON] помер, з яким вона знаходились вони в шлюбі з 24 серпня 1974 року та мали вони двох спільних дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №3565 від 20 листопада 2003 року їх будинок було передано з балансу ДП «Придніпровська залізниця» до складу комунальної власності територіальної громади міста на баланс МКЖЕП «Експрес». Неодноразово зверталась до відповідача, щоб її прописали у вказаному приміщенні, однак їй постійно відмовляли. Зазначила, що вона регулярно сплачує комунальні послуги та квартплату і вважає, що на підставі зазначеного отримала право користування зазначеною квартирою. Просила визнати за нею [PERSON], [INFO], право користування квартирою №15 будинку №12 по вул. Привокзальна м/р Таромське в м. Дніпропетровську та укласти між нею та МКЖЕП «Експрес» договір найму зазначеного житлового приміщення. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В обґрунтування вимог посилався на обставини зазначені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, місце і час слухання справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи є заперечення представника Виконкому Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, згідно яких він не визнає позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні /а.с. 78/. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню по наступних підставах. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення виконкому Таромської селищної ради народних депутатів від 05 червня 1980 року за №192 [PERSON] дільничному інспектору Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на склад сімї три особи: [PERSON], [PERSON] (його жінка), [PERSON] (донька), було виділено службову двокімнатну квартиру №15 в будинку №12-а на ст. Сухачівка (квартира [ADDRESS], м/р Таромське, м. Дніпропетровськ) житловою площею 30,18 кв.м., загальною площею 52,86 кв.м. /а.с. 6/. У в звязку з чим, суд вважає, що позивачка з двома неповнолітніми дітьми виникло право користування спірним житловим приміщенням. З червня 1980 року позивачка разом з чоловіком та донькою переїхали на постійне проживання до зазначеної квартири де позивачка й проживає до цього часу /а.с. 62-63/, та регулярно сплачує комунальні послуги та квартплату /а.с. 47-57/. [PERSON] у листопаді 1988 року був звільнений зі служби у звязку з хворобою, і оскільки він почав проходження служби з 1974 року, його стаж складав понад 10 років /а.с.10-11, 16/. В подальшому її чоловік був пенсіонером МВС і отримував пенсію по інвалідності другої групи отриманої у звязку з проходженням служби /а.с. 12/. 06 серпня 2005 року [PERSON] помер /а.с. 17/. Позивач та [PERSON] знаходились в шлюбі з 24 серпня 1974 року та від шлюбу є двоє спільних дітей донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] /а.с. 7-9/. На підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №3565 від 20 листопада 2003 року будинок №12 по вул. Привокзальна, м/р Таромське, м. Дніпропетровськ було передано з балансу ДП «Придніпровська залізниця» до складу комунальної власності територіальної громади міста на баланс МКЖЕП «Експрес» /а.с. 13-15/. Встановлено, що позивачка з 1980 року постійно проживає в спірній квартирі разом з дітьми, але ж за даною адресою вони не зареєстровані. Як вказує представник позивачки, вона неодноразово зверталась з проханням прописатися, однак їй постійно тільки обіцяли. Разом з тим, виходячи з положень Конституції про гарантування громадянам свободи пересування і вільного вибору місця проживання, сама по собі наявність чи відсутність прописки не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням за особою, так і для відмови в цьому. Суд, при розгляді даної справи, застосовує по аналогії норми ст. 125 ЖК України, згідно якої без надання іншого жилого приміщення у випадках зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: інвалідів війни та інших інвалідів з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті СРСР чи при виконанні інших обовязків військової служби, або внаслідок захворювання, звязаного з перебуванням на фронті; учасників Великої Вітчизняної війни, які перебували у складі діючої армії; сімї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті СРСР чи при виконанні інших обовязків військової служби; сімї військовослужбовців; інвалідів з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обовязків; осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; осіб, що звільнені з посади, у звязку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення; осіб, звільнених у звязку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сімї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; інвалідів праці I і II груп, інвалідів I і II груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки вони законні, обґрунтовані і повністю доведені. Спірна квартира була видана чоловіку позивачки [PERSON] як службова, той факт що йому не було видано відповідного ордеру (службове посвідчення) не доведений в судовому засіданні, оскільки через сплив років, а також через те, що будинок №12 по вул. Привокзальна, м/р Таромське, м. Дніпропетровськ було передано з балансу ДП «Придніпровська залізниця» до складу комунальної власності територіальної громади міста на баланс МКЖЕП «Експрес» не збериглися всі документи, в органах МВС [PERSON] прослужив понад десять років і був звільнений у звязку з хворобою, таким чином зберіг за собою та членами своєї сімї право користування зазначеною квартирою. Тому, суд вважає, що позивачка набула право користування вказаною квартирою і МКЖЕП «Експрес» з нею необхідно укласти договір найму житлового приміщення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з МКЖЕП «Експрес» необхідно стягнути на користь позивачки 16 грн.

Outcome: approved