Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

[PERSON] вказує в заяві від 4 січня 2010 року, що 18 грудня 2009 року в інформаційно-аналітичній газеті «Березнівський репортер» в № 29 відповідачем було опубліковано статтю «Хрєн», або начальник ДАІ по-березнівськи». В ній відповідач в образливій формі поширив про нього відомості, які не відповідають дійсності, принизив честь і гідність не лише його, а й співробітників ДАІ з обслуговування адміністративної території Березнівського району. Крім цього, [PERSON] в присутності значної кількості людей обізвав його бидлом, В статті використав такі образливі слова як «вгодована жіночка», зі «свинячим визгом». Такими діями відповідач спричинив йому моральну шкоду. Просить визнати інформацію опубліковану відповідачем в інформаційно-аналітичній газеті «Березнівський репортер» недостовірною. Зобовязати [PERSON] спростувати поширені ним недостовірні відомості, а газету «Березнівський репортер» спростувати недостовірну інформацію у такий же спосіб, в який вона була поширена, стягнути з [PERSON] в якості спричиненої йому моральної шкоди 20\~000 гривень, поклавши на нього судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги щодо відшкодування спричиненої йому моральної шкоди змінив. Зменшив її розмір до 15\~000 гривень, в решті позов підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві. Пояснив, що інформація в газеті про те, ніби він ображав відповідача, який є помічником народного депутата, нецензурно висловлювався до відвідувачів, в грубій формі відмовився видати копію постанови на звернення громадянина «Г», не відповідає дійсності. Просить його позов задоволити. В попередньому судовому засіданні 19 квітня 2010 року [PERSON] частково визнав вимоги позивача. Пояснив, що він, будучи автором статті в газеті, одночасно є одним із її засновників. Вказав, що має намір запропонувати позивачу умови мирової угоди. В подальшому [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, жодного разу в судове засідання не зявився, при цьому, про причин неявки 13 вересня 2010 року та 19 листопада 2010 року суд не сповістив взагалі. З показань свідків по справі відомо таке. [PERSON] пояснила, що [PERSON] вимагав копію постанови про притягнення когось із громадян до адміністративної відповідальності. Коли [PERSON] сказав йому почекати, обізвав його словами «бидло»та «хам». [PERSON] дав показання, що в той день в ДАІ не працювала електронна база даних, обстановка була нервозна. У другій половині дня без черги в кабінет начальника зайшов чоловік, який вийшовши з кабінету з криком, називав його «бидлом». Вислухавши позивача [PERSON], його представника адвоката [PERSON], допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд частково задовольняє вимоги позивача. При цьому виходить за наступного. У відповідності зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. А згідно з ч.6 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Такий порядок встановлений ст. 37 Закону України «Про друковані засоби інформації (пресу) в Україні». Згідно з цією нормою закону громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. А статтею 10 ЦПК України передбачено, що обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не довів, що відповідає дійсності поширена ним інформація про те, що він почув на свою адресу від [PERSON] багато образливих слів, що той у дуже грубій формі відмовив громадянину «Г» у видачі копії постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, повідомивши що той нічого не отримає і нехай йде і сплачує штраф, що він же зі «свинячим визгом» та купою нецензурних слів виштовхав з кабінету незнайомого чоловіка. Ці факти, викладенні в статті [PERSON], визнано такими, що не підтвердилися, висновком службового розслідування начальника служби КЗ УДАІ УМВС України в Рівненській області [PERSON] від 20 січня 2010 року. Зазначену інформацію, опубліковану в газеті «Березнівський репортер» суд визнає недостовірною, а вжите відповідачем в газеті висловлювання: «насамкінець хотів би сказати літературною мовою, що Ви пане [PERSON] не працівник правоохоронних органів а самий справжній ХРЄН», а також сказані ним на його адресу в приміщенні інспекції слова «бидло» та «хам», що суд вважає безспірно доведеним, ці вислови з боку [PERSON] підтвердили допитані судом свідки, - такими, що принижують честь, гідність і ділову репутацію позивача. Частиною першою статті 1267 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачем, суд враховує розяснення, що містяться в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» про те, що при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності. Спричинену позивачу моральну шкоду суд оцінює в розмірі десяти тисяч гривень. Судом також встановлено, що в газети «Березнівський репортер» відсутній орган друкованого засобу масової інформації (редакція). Відповідач [PERSON] є одним із її засновників і одночасно автором статті. Отже, саме він має нести цивільно-правову відповідальність по спростуванню в цій же газеті поширеної недостовірної інформації та відшкодуванню моральної шкоди перед позивачем. Крім цього, суд покладає на відповідача понесені позивачем [PERSON] судові витрати у виді судового збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 25 гривень, а також сплаченого ним державного мита в розмірі 400 гривень, згідно наданих позивачем квитанцій, що на а. с. 2-3.

Outcome: approved