Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-11 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом до [PERSON], просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ROHPA010560881 від 27 вересня 2007 року в сумі 161894,07 грн. звернути стягнення на заставлене майно, яке зазначено в договорі застави від 27 вересня 2007 року, а саме автомобіль марки «СНЕRY» модель Т11 ТIGGO, рік випуску 2007, тип ТЗ - легковий універсал, № кузова/шасі LWDB14B98D003910, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 27 вересня 2007 року між ЗАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ROHPA010560881, згідно якого йому було надано кредит в сумі 23386,63 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,08% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 27 вересня 2012 року. Для забезпечення зобов'язань за кредитним договором 27 вересня 2007 року також був укладений договір застави. Оскільки боржник [PERSON] не виконав зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 16 серпня 2010 року його заборгованість за договором складає 20518,89 доларів США, що становить 161894,07 грн., вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставлене майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, а також стягнути судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 27 вересня 2007 року між ЗАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ROHPA010560881, згідно якого йому було надано кредит в сумі 23386,63 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,08% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 27 вересня 2012 року. Для забезпечення зобов'язань за кредитним договором 27 вересня 2007 року також був укладений договір застави, згідно якого відповідач [PERSON] надав у заставу майно, яке належить йому на праві власності, а саме автомобіль марки «СНЕRY» модель Т11 ТIGGO, рік випуску 2007, тип ТЗ - легковий універсал, № кузова/шасі LWDB14B98D003910, реєстраційний номер [NUMBER]. Банк належним чином виконав зобов'язання щодо видачі кредиту, а відповідач [PERSON] порушив зобов'язання за кредитним договором. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачає, що позичальник у разі порушення зобов'язання сплачує кредитору неустойку (пеню, штраф). На підставі кредитного договору, відповідачу були нараховані штрафні санкції. Таким чином, станом на 16 серпня 2010 року відповідач має заборгованість за кредитом у сумі 20518,89 доларів США, заборгованість щодо сплати процентів за користування кредитом у сумі 3081,22 доларів США, 895,08 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 63,37 долари США штрафу (фіксована частина) та 974,07 долари США штрафу (процентна складова), що разом складає 20518,89 доларів США і за офіційним курсом гривні до долара (1 грн. - 7,89 доларів США) відповідно до службового розпорядження НБУ №417/297 від 05 серпня 2010 року становить 161894,07 грн. Ст. 1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що вимога позивача про дострокове повернення суми кредиту є законною та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Укладеним між сторонами договором застави передбачено, що у випадку порушення відповідачем (позичальником і заставодавцем) зобов'язань за кредитним договором або за договором застави, відповідач зобов'язаний передати позивачу предмет застави в заклад. Однак у порушення вказаних вимог закону та умов договору, відповідач, який не виконує зобов'язань за кредитним договором, предмет застави в заклад позивачу не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст.20 Закону України «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч.б ст.20 Закону України «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 161894,07 грн. слід звернути стягнення на предмет застави. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved