Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3я особа: Мелітопольське МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Запорізькій області про визнання права власності мотивуючи тим, що позивачем з однієї сторони, і [PERSON] з іншої сторони, було досягнуто домовленість про міну причепу марки ТОМ-650, 1993 року випуску, кузов №2019, державний номер [NUMBER]. В зв'язку з чим, 15 жовтня 1996 року позивач передав [PERSON] причеп ЗАЗ-8101, 1991 року випуску, державний номер [NUMBER] та гроші в сумі 300 грн., в свою чергу позивач отримав від [PERSON] причеп марки ТОМ-650, 1993 року випуску, кузов №2019, державний номер [NUMBER]. Про те що, ми здійснили міну причепів ми обмінялися розписками. З 15 жовтня 1996 року позивач користується причепом марки ТОМ-650, 1993 року випуску, кузов №2019, державний номер [NUMBER]. 12 вересня 2004 року [PERSON] помер про що в книзі реєстрації актів про смерть 22 вересня 2004 року зроблений відповідний актовий запис за № 143. 15 жовтня 2005 року, після закінчення терміну довіреності, позивач вирішив зареєструвати в Мелітопольськом МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Запорізькій області на своє ім'я причеп марки ТОМ-650, 1993 року випуску, кузов №2019, державний номер [NUMBER], однак цього позивач зробити не змог в зв'язку з тим, що в Мелітопольськом МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Запорізькій області мені було повідомлено, що документів які позивачем були надані недостатньо для того щоб зареєструвати причеп. Для того, що б позивач зміг зареєструвати за собою причеп [PERSON] повинна отримати на нього свідоцтво про на спадщину так як є дружиною померлого тобто є спадкоємцем пергою черги, однак остання не проти того, щоб причеп був зареєстрований за позивачем, однак відмовляється отримувати свідоцтво про право на спадщину та нести додаткові витрати, гаяти свій час. В зв'язку з чим позивач вимушений звернутися за захистом своїх прав до Якимівського районного суду Запорізької області з заявою про визнання права власності на причеп. В судове засідання позивач надав заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі. Відповідач, належним чином викликаний до судового засідання, до суду не зявилась, просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Належно повідомлений представник третьої особи до судового засідання не зявився, причини неявки не повідомив. Суд ухвалив слухати справу без участі сторін по справі. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У судовому засіданні були вивчені наступні матеріали справи: - копія паспорта позивача ( а.с.5) - копія паспорта відповідачки ( а.с.6) - розписка про міну причепів ( а.с.7) - свідоцтво про смерть [PERSON]М.( а.с.8) - свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON]О.( а.с.9) - довіреності, документи на причепи ( а.с.10-13) - експертний висновок щодо вартості причепа ( а.с.19-35) - заява відповідачки ( а.с.36) У відповідності до ст.715 ЦК України за договором міни ( бартеру) кожна із сторін зобовязується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобовязань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі . На підставі викладеного,

Outcome: approved