overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

У жовтні 2010 р. Миколаївська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів №5 Миколаївської обласної ради в особі опікуна неповнолітнього [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивували тим, що з 31.08.2010 року у школі-інтернаті №5 на повному державному забезпеченні перебуває неповнолітній [PERSON], [INFO]. Мати неповнолітнього, [PERSON], [INFO] на даний момент перебуває в Чорноморській виправній колонії Управління ДДУ ВП в Одеській області. У звязку з тим, що [PERSON] не виконує в повному обсязі своїх батьківських обовязків добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просив суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо, заяв про відмову від позову не надходило. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату слухання справи була повідомлена належним чином, від неї надійшла заява в якій проти позову вона не заперечує. Представник служби у справах дітей та органу опіки та піклування Ленінського районну м.Миколаєва, виконкому Миколаївської міської ради [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного. [PERSON] є матірю неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а/з 101 від 22.08.2003 року), однак останній не перебуває під опікою матері, а знаходяться на утриманні Миколаївської загальноосвітньої школа-інтернат І-ІІІ ступенів №5 Миколаївської обласної ради (путівка №33 від 16.06.2010 року) з 31.08.2010 року та потребує матеріальної допомоги в звязку з тим, що [PERSON] відбуває покарання в Чорноморській виправній колонії Управління ДДУ ВП в Одеській області, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відомості про батька записані у вказане свідоцтво про народження у відповідності зі ст.135 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітніх дітей. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати : судовий сбір у розмірі 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120, 00 грн. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

У жовтні 2010 р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачкою у шлюбних відносинах з 30.09.2005 року. Від спільного проживання мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні позивача та потребують матеріальної допомоги. Подружні відносини припинені у 2009 році. У звязку з тим, що подружнє життя не склалося позивач вважає збереження шлюбу недоцільним. Оскільки [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивач просить шлюб розірвати та стягувати з відповідача на його користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на його користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2005 року (а/з № 1213 від 30.09.2005 року), від спільного проживання мають дітей [PERSON], [INFO] (а/з № 475 від 14.02.2007 року), [PERSON], [INFO] (а/з № 2422 від 09.09.2005 року), які знаходяться на утриманні батька - [PERSON] та потребують матеріальної допомоги в звязку з тим, що відповідачка ухиляється від утримання дітей. Сімейне життя не склалося через негативний фізичний та психологічний вплив один на одного. Сторони спільного господарства не ведуть. Подальше збереження сімї позивач вважає неможливим. Майновий спір не заявлявся. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати : судовий сбір у розмірі 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120, 00 грн. На підставі ст.ст.110,111,112,180,182,184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

У жовтні 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки та потребує матеріальної допомоги. У зв'язку з тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але офіційно працює та має постійний дохід, позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця, до повноліття дочки починаючи з 1 вересня 2010 р. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця, до повноліття дочки починаючи з 1 вересня 2010 р. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, проти задоволення позову не заперечував, просив стягнути з нього аліменти на утримання дитини у сумі 300 грн. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, представника [PERSON]., дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2010 року (а/з № 355 від 14.06.2010 року), від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO] (а/з № 2091 від 07.07.2009 року), яка знаходиться на утриманні матері [PERSON] та потребує матеріальної допомоги в звязку з тим, що відповідач ухиляється від утримання дочки. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати : судовий сбір у розмірі 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120, 00 грн. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29.12.2008 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за нею та за її дітьми визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який з 2008 року за вказаної адресою не проживає, особистих речей його не має, комунальні послуги не сплачує. Посилаючись на вище викладене, просила суд визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач у судовому засідання проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Згідно рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29.12.2008 року за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. Як вбачається [PERSON] зареєстрований у [INFO]. З 2008 року згідно акту про не проживання відповідач у вказаній квартирі не проживає, особистих його речей там не має, комунальні послуги не сплачує, проживає за адресою : [INFO]. Ці обставини у судовому засіданні підтвердили позивач та відповідач. Відповідно до правил ст.ст. 71,72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнанні судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Отже, судом встановлено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає понад 2 роки без поважних причин. Таким чином, дослідивши усі докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником житлового будинку №\~82а, на вулиці Котовського, в м. Кіровограді. За зазначеною адресою зареєстрована відповідач, вирішити в даний час з нею питання про зняття її з реєстраційного обліку позивач не має можливості. Зазначає, що як власник майна має право на усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач, належним чином повідомлений, в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи, належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями №\~82а, на вулиці Котовського, в місті Кіровограді, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 17\~серпня 2010\~року та зареєстровано в реєстрі за №\~2056. В даному житловому будинку зареєстрована також відповідач, що підтверджується записом домової книги та довідкою квартального комітету. У 2009\~році відповідач виїхала з житлового будинку з господарсько побутовими будівлями №\~82а, на вулиці Котовського, в місті Кіровограді і до цього часу за зазначеною адресою не проживає її особисті речі в будинку відсутні, що підтверджується актом від 29\~жовтня 2010\~року та довідкою квартального комітету №\~321 від 29\~жовтня 2010\~року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Крім того, судом встановлено, що відповідач є невісткою позивача, при цьому ст. 405\~ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом Таким чином суд прийшов до висновку, що права позивача є порушеними, місце проживання відповідача невідоме, вирішити з нею питання про зняття її з реєстраційного обліку позивач не має можливості, тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі ст. 319, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просить суд розірвати шлюб зареєстрований між ним та відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 27 вересня 1997 року виконкомом Бутівської сільської ради Старобільського району Луганської області був зареєстрований шлюб між позивачкою та відповідачем за актовим записом № 21. Від шлюбу мають неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та доньку Ілону, [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося по причині взаємних непорозумінь. Майнового спору не мають. У судовому засіданні позивачка цілком підтримала свій позов, категорично наполягаючи на розірванні шлюбу, вважаючи збереження сімї неможливим. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає позов обґрунтованим і підлеглим задоволенню по наступним підставах: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 1997 року, який був зареєстрований виконкомом Бутівської сільської ради Старобільського району Луганської області за актовим записом № 21. Сімейні відносини припинені. Сторони обоє категорично наполягають на розірванні шлюбу, вважаючи збереження сімї неможливим, на примирення не згодні. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України вважає за необхідним постановити рішення про розірвання шлюбу. Заходів до примирення подружжя суд не приймає, тому що це суперечить моральним засадам суспільства. Суд стягує судовий збір з позивача, звільнивши відповідачку від його сплати. На підставі ст.ст.105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

02.12.2010 року гр. [PERSON] звернулася з позовом до гр. [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на дитину по 400 гривень щомісячно, на утримання доньки - [PERSON], [INFO]. Вона вказала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає . Дитина повністю знаходиться на забезпеченні позивачки, відповідач може надати допомогу у вигляді вказаної у позові суми. Відповідач повністю позовні вимоги визнав та вказав, що він дійсно має з позивачкою сумісну дитину. Він згоден виплачувати Аліменти на утримання доньки у вказаному у позові розмірі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Із ксерокопії свідоцтва про народження дитини вбачається що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO], свідоцтво було видано 05 серпня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Біловодського РУЮ Луганської області. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає задоволенню. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 51 гривні, 120 гривень на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати відмову державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське» (далі ДП СП) в наданні йому (позивачу) робочого місця не законним. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю і дав суду пояснення про те, що позивач є інвалідом другої групи безстроково з 2007 року. В 2008 році, за місцем проживання позивача було організоване ДП СП. 11 червня 2009 року позивач звернувся з заявою про прийом на роботу, але йому було відмовлено в звязку з відсутністю вакантних місць. 27 червня 2010 року позивач знову звернувся до керівника підприємства з проханням в прийомі на роботу, але йому було відмовлено з тих же підстав. 20 січня і в липні 2010 року позивач, достовірно знаючи про наявність вакантних посад на підприємстві, повторно звернувся з проханням про прийом на роботу, але йому було відмовлено. Представник позивача вважає, що керівництвом підприємства було грубо порушено ст.ст.17, 18, 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», статті 3 і 4 Конвенції про професійну реабілітацію і зайнятість інвалідів № 159 Генеральна конференція Міжнародної організації праці, статтю 43 Конституції України. Представник позивача вважає, що в даному випадку має місце спір, який повинен бути розглянутий в порядку ст.232 КЗпП України. Представник відповідача не зявився, просив суд розглянути справу за його відсутності. В задоволені позовних вимог просив відмовити повністю. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем та його представником суду не надано жодних доказів про безпідставність відмови в прийнятті на роботу позивача, а навпаки - позивачем суду надана його заява про прийняття на роботу в якій вказано, що позивачу відмовлено в прийнятті на роботу по причині відсутності вакантних місць на підприємстві. Посилання позивача на загальні та міжнародні норми права не є підставою для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі - 500 грн. на її користь на утримання дітей: дочки [PERSON] - [INFO] та дочки [PERSON] - [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстровано 08.01.1998 р. в Мирогощанській сільській раді Дубенського району, актовий запис №01. Від спільного подружнього життя в них народилося дві дочки. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на їх утримання не надає. Діти проживають із нею та знаходяться на повному її утриманні. В звязку з тим, що відповідач не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі - 500 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обємі. Представник позивача позовні вимоги підтримала з аналогічних підстав. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обємі. Представник відповідача підтримав позицію свого довірителя. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач є батьком дітей позивачки: дочки [PERSON] -[INFO] та дочки [PERSON] - [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження (а.с.3). Діти проживають із позивачкою (а.с.4) та знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на їх утримання не надає. В звязку з тим, що відповідач не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі - 500 грн. Позовні вимоги в судовому засідання відповідач визнав повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2008 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сім»ї відсутнє взаєморозуміння, позивач просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала позов, вказала, що спільне проживання та ведення спільного господарства припинено з серпня 2010 року, просить шлюб розірвати. Відповідач позов визнав повністю. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15.08.2009 року відділом РАЦС Новопсковського РУЮ Луганської області, актовий запис № 41. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач не піклується про сім'ю, здає в ломбард золоті прикраси, та грає на ігрових автоматах, із-за цього виникали сварки та скандали, тому подальше спільне житня суперечить її інтересам. Спору про майно не має. З відповідачем сумісно не проживає. Після розірвання шлюбу бажає залишити дошлюбне прізвище - Потапенко. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, у разі не явки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, хоча був вчасно, належним чином повідомлений про, що в матеріалах справи мається відповідне поштове повідомлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.08.2009 року відділом РАЦС Новопсковського РУЮ Луганської області, актовий запис № 41. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. На даний час подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Судом встановлено, що суперечки про майно подружжя немає. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України суду з'ясував, що позивач бажає залишити прізвище, яке вона мала до державної реєстрації шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п.2 ч.З ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved