Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

В судовому засіданні позивач за первинним позовом [PERSON] свої вимоги підтримав, просить позов задовольнити, розірвавши між ним та відповідачкою шлюб. Вказує, що подружні стосунки вони припинили й на даний час проживають окремо за різними адресами. Відповідач [PERSON] позов визнала та пояснила, що наведені позивачем у його позовній заяві про розірвання шлюбу обставини нею визнаються і не оспорюються. Зустрічний позов про стягнення аліментів підтримала, просить задовольнити його повністю. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, - згідний сплачувати на дитину аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів свого заробітку (доходу), оскільки працює та має регулярні доходи, однак надавати кошти на утримання дитини в розмірі 1/2 частки, як про це просить позивач, він на даний час не взмозі. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що первинний позов слід задовольнити повністю, а зустрічний, - частково з таких підстав. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення, оскільки сім'я розпалася остаточно, сторони втратили один до одного почуття довіри, поваги та любові, подружніх стосунків не підтримують, спільним побутом не пов'язані, а спір про поділ спільного сумісного майна чи про місце проживання дитини між ними відсутній. За таких обставин суд вважає, що перспектив для збереження сім'ї та примирення подружжя немає. Відповідно до ст.180, ч.ч.І, 3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.І ст.183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що між сторонами, які перебувають у шлюбі, не досягнуто домовленості з приводу утримання їх малолітнього сина -[PERSON], Об березня [INFO], а матеріальна допомога відповідача на утримання дитини носить епізодичний характер. З пояснень сторін вбачається, що вони проживають окремо, за різними адресами, а їх дитина мешкає з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.І ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач повідомив, про що надав суду довідку про доходи №01-12/10 від 13.12.2010 р. й копію наказу №І9-К від 30.10.2010 р. "Про переведення на іншу посаду", що він працює менеджером з виробництва у ТзОВ - фірма "БНН", а відтак, має постійне місце роботи та, відповідно, регулярний заробіток (дохід). Виходячи з наведеного, аліменти на дитину слід визначити в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу відповідача, оскільки позовна вимога про стягнення з нього 1/2 частки доходу є дещо завищеною. Визначаючи частку заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує і матеріальне становище матері - одержувача аліментів, яка отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що стверджується довідкою №4385 від 09.12.2010 р., виданою УПСЗН Рівненського міськвиконкому. Задовольняючи частково зустрічний позов, суд виходить також з того, що підставою звернення позивачки до суду було саме невиконання або ж неналежне виконання відповідачем його обов'язку утримувати сина до досягнення ним повноліття.

Outcome: partial