Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано від 16.07.2010 року. За час перебування у шлюбі ними була придбана квартира, яка є сумісною власністю подружжя. Дана квартира була придбана 29 лютого2008 року за рахунок кредиту в розмірі 12 725 дол. США, наданого ВАТ КБ «Надра» на підставі кредитного договору. Кредит за час шлюбу частково сплачений. Оскільки добровільно прийти до згоди стосовно розподілу майна сторони не можуть, позивач просить розділити кошти, які сплачені на підставі кредитного договору за спірну квартиру в період з червня 2010 року по жовтень 2010 року у розмірі 4 713 грн. 05 коп., з яких суму у розмірі 2 356 грн. 02 коп. сплатити на його користь. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази надані сторонами як обґрунтування позовних вимог так і заперечення проти них, вважає встановленими наступні обставини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу сторони розлучилися 16.07.2010 року. За час перебування у шлюбі сторони придбали нерухоме майно: трикімнатна квартира [ADDRESS] . Спірна квартира придбана 29 лютого2008 року за рахунок кредиту в розмірі 12 725 дол. США, наданого ВАТ КБ «Надра» на підставі кредитного договору. Кредит за час шлюбу частково сплачений. В судовому засіданні встановлено, що 29.02.2008 року між банком та гр. [PERSON] був заключений кредитний договір, згідно якого гр. [PERSON] (позивачу по справі) було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 12 725,00 дол. США для придбання житла, строк погашення кредиту - 11.01.2023 року. В той же день з позивачем був заключений договір іпотеки цієї квартири для забезпечення виконання кредитних зобов`язань, але без нотаріальної згоди дружини [PERSON] (відповідачки по справі). Таким чином, право власності на спірну квартиру, придбану подружжям за час перебування у шлюбі в кредит, оформлений на позивача, виникло 29.02.2008 року. Шлюб між сторонами розірвано від 16.07.2010 року, в зв`язку з цим доводи позивача про те, що відповідачка повинна сплатити на його користь кошти які були сплачені ним після розірвання шлюбу є необгрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону. Насамперед ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя заключний договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, являються об`єктом права сумісної власності подружжя. Відповідно до цього за загальним правилом, майно, придбане подружжям в кредит, є сумісною власністю чоловіка та дружини. Питання щодо визнання загальним сумісним майном гроші, сплачені банку на погашення кредиту та відсотків за кредитом ні позивачем ні його представником в судовому засіданні не ставилося. В зв`язку з вказаною обставиною, суд не мав підстав застосувати положення статті 65 Сімейного кодексу України, згідно до якої договір, заключний одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, отримане по договору, використане в інтересах сім`ї, тобто незалежно від розірвання шлюбу чоловік та жінка мають рівні права та обов`язки відносно сумісно нажитого в шлюбі майна, оскіліки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов`язань за кредитом. Отже, за таких обставин суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, щодо стягнення на користь позивача 1/2 частину вказаної суми. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed