Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-25 00:00:00

18.04.2008 р. позивач звернувся в суд з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи вимоги таким. 20.03.2003 р. його бабуся [PERSON] склала заповіт у Пилипецькій сільській Раді, за яким йому заповіла земельну ділянку лл.0.6040 га , -:. в урочищах «Дворище» - 0.10 га; ур,«Біля пивниці» - 02040 га; ур. «Голиця» - 0.30 і а в с.Подобовець. 26.07.07 р. [PERSON] померла, на день смерті з нею проживати разом у будинку і були зареєстрованими [PERSON] (його дід і чоловік [PERSON]Ю.) і [PERSON] (син [PERSON] В,В.). Дід відмовився від оформлення спадкових прав на ділянку на користь позивача. Останній не подав заяв про прийняття спадщини з установлений законом строк до Міжгірської державної нотаріальної контори, бо мешкає в м.Хусті і не був обізнаний із законодавством. Натомість звернувся із такою заявою до державного нотаріуса тільки у квітні 2008 р. Позивач вимоги підтримав, уточнивши вимоги в судовому засіданні. Представник Пилипецької сільської Ради позов не заперечив, однак звернув увагу суду на те,що за життя [PERSON] дала згоду на вилучення земельної ділянки в ур. «Голиця» пл. 0,10 га на користь [PERSON], якому за рішенням Пилипецької с/ради видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку і надано дозвіл на будівництво житла. Третя особа [PERSON] на розгляд справи повторно не зявився. Оцінивши позиції позивача, відповідача, подані ними докази, висновки представників державних органів . суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. Вимоги позивача в т.ч. й змінені, підтверджені : -змістом державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії II-ЗК №019313. виданого Пилипецькою сільською Радою 19.05.2003р. згідно розпорядження голови Міжгірської РДА № 110 від 21.03,2003 р.: -змістом заповіту [PERSON]. посвідченого секретарем Пилипецької с/ради 20.05.2003 свідоцтвом про одруження, смерть [PERSON]: -змістом заяви [PERSON] в Міжгірську держнотконтору, посвідченої 05.04.2008 р.; -довідкою Пилипецької сільської Ради: -відомостями з паспорта гр. України, належного позивачу. Отже, із встановлених обставин видно, що мають місце спадкові правовідносини, яких слід застосувати ст.ст. 1216-1218, 1220-1223, 1225 ч.1, 1233, 1241, 1268-1270, 1272, 1274 ЦК України, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем на земельну ділянку, належну спадкодавиці, по заповіту, а спадкоємцем по закону, який має право на обов'язкову частку в цьому спадковому майні незалежно від змісту заповіту, як особа непрацездатного віку, яка спільно проживала з спадкодавицею, подано відмову від цього спадкового майна. Позивач в нотаріальному порядку внаслідок пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини не зміг реалізувати своє право, на думку суду з поважних причин, які ніхто не заперечив і не оскаржив, тому слід застосувати ст.ст.16. 392 ЦК України. Суд вважає, що задовольнення позову не ущемляє прав третьої особи [PERSON] з таких мотивів. Третя особа [PERSON] у суді пояснив, що згода дружини [PERSON] на вилучень: земельної ділянки в ур. «Голиця» в с.Подобовець була подана нею під впливом [PERSON], який обіцяв викупити землю. Натомість вилучення земельної ділянки в дійсності не відбулося, бо зміни в державний акт на право приватної власності не були внесені. З документів поданих Пилипецькою сільською Радою та з висновків представника відділу земельних ресурсів у Міжгірському районі не має підстав вважати, що земельна ділянка в ур «Голиця», пл.0.1050, передана в приватну власність [PERSON] згідно з державним актом серії ІІ-ЗК № 002390, виданого 10.06.2003 р. за реєстровим записом № 345 у книзі, має відношення до земельної ділянки в ур. «Голиця» пл.0,30 га. що була приватизована [PERSON]. Так, державний акт [PERSON] виданий на підставі рішення Пилипецької сільської Ради від 07.02.2003 р. за № 118. Натомість за змістом заяви, поданої, нібито від [PERSON] в Пилилецьку сільську Раду (заява без дати і вхідного реєстраційного номера), вона просить вилучити від неї земельну ділянку пл. 0,10 га в ур. «Голиця», яка належить їй згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №-019313, виданого 19.05.2003 р., з подальшою передачею гр.[PERSON]. На цій заяві є резолюція від імені сільського голови без дати такого змісту «вилучити згідно рішення сесії і віднести до земель запасу». Однак рішення про розгляд і задоволення заяви [PERSON] тобто про вилучення в неї земельної ділянки у вказаному місці і розміру в справи не подано. Не має відмітки в державному акті на право приватної власності на землю, виданого [PERSON], про внесення змін у цей акт у зв'язку з вилученням у неї частини приватизованої ділянки. Як видно із записів у державних актах [PERSON] і [PERSON], рішення про передачу у приватну власність [PERSON] вказаної земельної ділянки приймалось у часі раніше ніж про приватизацію землі [PERSON] та різними суб'єктами відповідно: [PERSON] - Міжгірською райдержадміністрацією, [PERSON] - Пилипецькою сільською Радою. Треті особи не подали в суд доказів, що в справі мова йде про одну і ту ж ділянку в ур. «Голиця». Отже, суд не знайшов підстав для часткового задоволення позову. Судові витрати у виді держмита слід достягнути з позивача в користь бюджету Пилипецької сільської Ради з таких підстав і мотивів. Змінені позовні вимоги є майнового характеру і ціною позову є нормативно-грошова оцінки земельної ділянки, яка згідно довідки становить 1294 грн 37 коп., що слід визнати ціною позову. Тому стосовно держмита, згідно з ст. 80 ЦПК, ст.3 п.1 (а) Декрету КМУ «Про державне мито» є сума 51 грн. Позивач попередньо оплатив 8 грн.50 коп,. а тому має доплатити 42 грн. 50 коп.

Outcome: approved