overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

02.12.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 29 серпня 1995 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану м. Харкова. Від шлюбу у сторін мається неповнолітня дочка [PERSON] [INFO] Одруження з відповідачкою виявилось невдалим. На даний момент позивач відбуває покарання в Горіхівській виправній колонії Запорізької області. Після відбування покарання збирається зареєструвати шлюб з іншою жінкою, та просив розгляд справи проводити без його участі. На теперішній час шлюб фактично не існує, подальше сумісне життя та поновлення шлюбних відносин між позивачом та відповідачкою неможливе. Спору про спільне майно, набуте у період шлюбу з відповідачкою, на теперішній час немає. В судове засідання відповідачка надала заяву в якій вказала, що проти позовних вимог не заперечує та просила судове засідання проводити без її участі. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі : - копія паспорта [PERSON]М.( а.с.5) - свідоцтво про одруження видане Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану від 06 квітня 2000р. ( а.с.6) - свідоцтво про народження [PERSON] 1-ВЛ № 210393 від 21 травня 2002( а.с.7) - довідка виконкому Якимівської селищної ради № 3722 від 10.12.2010р про склад сім»ї видана [PERSON] ( а.с.8) У відповідності до ст.104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання У відповідності до ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. У відповідності до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення… Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ВДВС Якимівського РУЮ Запорізької області про звільнення майна з-під арешту мотивуючи тим, що рішенням Якимівського районного суду від 15 липня 2010 року, яке набуло чинності 26 липня 2010 року за позивачем визнано право власності на автомобіль марки ВАЗ-2109, 1992 року випуску, двигун № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Бердянським МРЕВ ДАІ в Запорізькій області. Після отримання рішення суду позивач звернувся до Бердянського ДАІ з метою проходження технічного огляду транспортного засобу, але йому було відмовлено, у зв'язку з накладенням арешту на автомобіль. 29 липня 2010 року позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби Якимівського районного управління юстиції з заявою про зняття арешту з автомобіля марки ВАЗ-2109, 1992 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Листом від 09 серпня 2010 року № 11105 Державна виконавча служба повідомила, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Крім того, листом від 16 листопада 2010 року № 15744 Державна виконавча служба повідомила, що арешт на автомобіль накладено відділом при примусовому виконанні наказу господарського суду Запорізької області від 25.05.2009 року по справі 6/27/08. В зв'язку з викладеними обставинами позивач не має можливості на свій розсуд використовувати транспортний засіб який належить йому на праві власності, та пройти технічний огляд. В судове засідання позивач надав заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі. Відповідач надав суду заяву, де просив розглянути справу без його участі . У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка, вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. У судовому засіданні судом були вивчені наступні докази по справі : - копія паспорту позивача ( а.с.5) - рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 15.07.2010 р. щодо визнанн за позивачем права власності на автомобіль ( а.с.6) - заява позивача до начальника ДВС про зняття арешту з автомобілю. ( а.с.7) - лист ДВС до позивача ( а.с.8-9) Таким чином, судом було встановлено, що на автомобіль, який належить позивачу, було накладено арешт, що позбавляє позивача вільно реалізовувати своє право власності на автомобіль. При цьому позивач не є стороною виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на автомобіль. Розглянувши матеріали справи, та заяву позивача та представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 28.10.2005 року відділом РАЦСу № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2469. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у звязку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння та кохання. Крім того, фактично не проживають як сімя більше 9 місяців. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.10.2005 року відділом РАЦСу № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2469, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). З березня 2010 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] позивачка просить залишити на своє виховання. Прізвище після розірвання шлюбу позивачка вирішила залишити « Добромірова». При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до її повноліття. Позов мотивує тим, що з відповідачем з вересня 2001 року по січень 2007 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають сина, батьком якого згідно свідоцтва про народження є відповідач. Зазначила, що на даний час проживають з сином окремо від відповідача, він добровільно допомоги матеріальної не надає, тому просила задовольнити позов та стягнути аліменти до повноліття сина. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітки, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до його повноліття. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, причини неявки суду не сповістив. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 2017 від 24.12.2002 року, який проживає разом з позивачкою. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких підстав суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 (чверті) усіх доходів відповідача щомісячно, до повноліття доньки. Свої вимоги мотивує тим, що з 31.08.1991 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого в них народилась донька: [PERSON], [INFO]. 17.01.2007 року шлюб з відповідачем було розірвано. Дитина проживає та перебуває на утриманні та вихованні у позивачки. Позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 (чверті) усіх доходів відповідача. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 (чверті) усіх його доходів. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, заяв про розгляд справи у його відсутності суду не надав тому суд, з урахуванням думки позивача, вирішив за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі до 17.01.2007 року про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 4). В шлюбі народилася донька: [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Враховуючи те, що відповідач здоровий, працездатний, офіційно працює головою Приватного сільськогосподарського підприємства «Пролісок», може утримувати свою дитину, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В силу ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Заочним рішенням Київського районного суду м.Полтави від 29 листопада 2010 року позов [PERSON] до Дочірнього підприємства національної акціонерної компанії «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» на користь [PERSON] середній заробіток за період затримки розрахунку за період часу з 29.10.2009 року по 28.04.2010 року в розмірі 9 587, 28 гри., моральну шкоду з розмірі 500 грн., а всього стягнути 10 087, 28 гри. Стягнуто з ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» на користь ТУ ДСА України в Полтавській області 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Стягнуто з ДП НАК «Надра України» «Полтавнафтогазгеологія» на користь держави судовий збір у розмірі 100.87 гри. Але при винесенні судового рішення судом не вирішено питання щодо стягнення середнього заробітку з 29.06.2010 року - з часу звільнення по день вирішення питання по суті. Сторони в судове засідання не зявились, будучи в порядку, встановленому чинним законодавством, повідомленими про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України питання про видачу додаткового рішення у справі судом вирішується в судовому засіданні з викликом сторін, але їх неявка не перешкоджає розгляду. Тому суд вважає за можливе розглянути питання про винесення додаткового рішення у справі за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до п.4.ч.1 ст.220 ЦПК України суд може винести додаткове рішення у справі, якщо при розгляді справи не було вирішено питання про судові витрати. Оскільки в зазначеній справі судом не було вирішено питання про стягнення середнього заробітку з 29.06.2010 року - з часу звільнення по день вирішення питання по суті, в цій частині суд вважає за необхідне захвалити додаткове рішення. Враховуючи, що відповідно до наказу №75-к від 17.06.2010 року [PERSON] звільнений у зв'язку з ліквідацією підприємства п.1 ст. 40 КЗпП України з 29.06.2010 року. Враховуючи, що середньомісячна заробітна плата позивача складає 1597 грн. 88 коп., тому підлягає стягненню середній заробіток за період з дня звільнення, тобто з 29.06.2010 року по день винесення рішення - 29.11.2010 року - 7 989, 4 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини-доньки Альбіни, [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу ) відповідача , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підставою для винесення рішення про стягнення аліментів позивачка вважала те, що відповідач не приймає участі в матеріальному утриманні дитини. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю і не оспорював свого батьківства по відношенню до дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони мають спільну дитину доньку Альбіну, [INFO](а.с.2), яка перебуває згідно довідки Шипуваської сільської Ради на утриманні позивачки (а.с.5). Із пояснень сторін вбачається, що [PERSON] здоров, непрацює, постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає. З нього не проводяться утримання по іншим виконавчим документам. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, передбачений ст.180 СК України. При винесенні рішення суд враховує обставини вказані в ст.182 СК України і визначає розмір аліментів відповідно до вимог ст.183 СК України. Виходячи із викладеного суд вважає необхідним стягнути із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини доньки Альбіни, [INFO], в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи із 24.11.2010 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України із [PERSON]. слід стягнути 51 грн. судового збору в дохід держави. Відповідно до ч.3 ст.81 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути в дохід держави 120 грн. 00 коп. для оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи у суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач - ПКП Тепломережі звернувся до суду з вказаним позовом і просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що, що відповідач, яка проживає за адресою: [INFO], 4 мікрорайон[ADDRESS], є власником квартири і абонентом ПКП Тепломережі. Отримавши послуги з опалення та гарячого водопостачання відповідач їх не оплатила, у звязку з чим станом на 01 квітня 2010 року утворилася заборгованість в сумі 1481 грн. 06 коп. Споживач неодноразово попереджалася про необхідність оплати наданих послуг, однак до теперішнього часу їх не оплатила. \~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач, належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи, до суду не прибула, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України і вирішує спір на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, встановивши обставини і відповідні до них правовідносини, суд прийшов до наступного. Так, з поквартирної картки(а.с.3) вбачається, що відповідач зареєстрована у квартирі за наведеною адресою.. Відповідач є власником зазначеної квартири та абонентом ПКП Тепломережі (особовий рахунок № 4020066), яке надає населенню послуги з опалення, а до травня 2000 року надавало послуги ще й з гарячого водопостачання. Згідно ст. ст. 67, 68 ЖК України, «Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. N 630, споживачі зобовязані своєчасно, в установлений термін, оплачувати надані послуги за встановленими тарифами. Позивач свої обовязки виконує належним чином, проте відповідачем плата за теплопостачання тривалий час не вносилася, внаслідок чого утворився борг у розмірі 1481 грн. 06 коп., що підтверджується відповідною довідкою (а.с.2). У добровільному порядку відповідач заборгованість не сплатила, до теплопостачальної організації з заявою про реструктуризацію заборгованості не звернулася. Таким чином, позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідача також слід стягнути судовий збір в прибуток держави в порядку ст. 88 ч. 2 ЦПК України, оскільки позивач під час подання позову до суду був звільнений від його сплати, та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, оплату яких за заявою позивача було відстрочено судом до ухвалення судового рішення. На підставі зазначеного, ст. ст. 67, 68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач - далі ПКП Тепломережі звернувся з позовною заявою до суду про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за теплопостачання. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідачі, які проживають за адресою: [INFO], є наймачами квартири і абонентами ПКП Тепломережі. Отримавши послуги з опалення та гарячого водопостачання відповідачі їх не оплатили, у звязку з чим станом на 01 квітня 2010 року утворилася заборгованість в сумі 2561 грн. 12 коп. Споживачі неодноразово попереджалися про необхідність оплати наданих послуг, однак до теперішнього часу їх не оплатили. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачі, належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, до суду не прибули, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України і вирішує спір на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, встановивши обставини і відповідні до них правовідносини, суд прийшов до наступного. Так, з поквартирної картки(а.с.3) встановлено, що відповідачі, зареєстровані за вказаною адресою є повнолітніми членами однієї сімї і наймачами квартири. Як вбачається з укладеного договору про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання(а.с.6) відповідачі є абонентами ПКП Тепломережі. Згідно ст. ст. 67, 68 ЖК України та укладеного договору споживачі зобовязані своєчасно, в установлений термін, оплачувати надані комунальні послуги за встановленими тарифами. Проте відповідачами плата за теплопостачання тривалий час не вносилася, внаслідок чого утворився борг у розмірі 2561 грн. 12 коп., що підтверджується відповідною довідкою (а.с.3). У добровільному порядку відповідачі заборгованість не сплатили, до теплопостачальної організації із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати не звернулися. Згідно ст. 64 ЖК України, повнолітні члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов'язаннями. Таким чином, позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідачів також слід стягнути судовий збір в прибуток держави в порядку ст. 88 ч. 2 ЦПК України, оскільки позивач під час подання позову до суду був звільнений від його сплати, та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду судової справи, сплату яких за заявою позивача було відстрочено судом до ухвалення судового рішення. На підставі зазначеного, ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач - ПКП Тепломережі звернувся до суду з вказаним позовом і просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що, що відповідач, яка проживає за адресою: [INFO], 4 мікрорайон[ADDRESS], є власником квартири і абонентом ПКП Тепломережі. Отримавши послуги з опалення та гарячого водопостачання відповідач їх не оплатила, у звязку з чим станом на 01 квітня 2010 року утворилася заборгованість в сумі 2178 грн. 00 коп. Споживач неодноразово попереджалася про необхідність оплати наданих послуг, однак до теперішнього часу їх не оплатила. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач, належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи, до суду не прибула, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України і вирішує спір на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, встановивши обставини і відповідні до них правовідносини, суд прийшов до наступного. Так, з поквартирної картки(а.с.3) вбачається, що відповідач зареєстрована у квартирі за наведеною адресою. Відповідач є власником зазначеної квартири та, згідно укладеного договору про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання (а.с.6-7), абонентом ПКП Тепломережі, яке надає населенню послуги з опалення, а до травня 2000 року надавало послуги ще й з гарячого водопостачання. Згідно ст. ст. 67, 68 ЖК України, «Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. N 630, та укладеного договору, споживачі зобовязані своєчасно, в установлений термін, оплачувати надані послуги за встановленими тарифами. Позивач свої договірні зобовязання виконує належним чином, проте відповідачем плата за теплопостачання тривалий час не вносилася, внаслідок чого утворився борг у розмірі 2178 грн. 00 коп., що підтверджується відповідною довідкою (а.с.2). У добровільному порядку відповідач заборгованість не сплатила, до теплопостачальної організації з заявою про реструктуризацію заборгованості не звернулася. Таким чином, позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідача також слід стягнути судовий збір в прибуток держави в порядку ст. 88 ч. 2 ЦПК України, оскільки позивач під час подання позову до суду був звільнений від його сплати, та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, оплату яких за заявою позивача було відстрочено судом до ухвалення судового рішення. На підставі зазначеного, ст. ст. 67, 68 ЖК України,

Outcome: approved