Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користування земельною ділянкою та будівлями, визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання законними самовільних будівель, визнання права власності на прибудови, зміну ідеальних часток, реальний розподіл домоволодіння посилаючись на те, що вона є власником 13/25 частини жилого буд. № 26 по вул. Демократичній (Більшовицькій) м. Полтави. Власником 12/25 частини є відповідач. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 480 м2. У 2009 році позивач без дозволу оформленого в установленому порядку, побудувала гараж «Д» розміром 6,92х6,03 м, висотою 3, 85м, а у 2004 році позивачем було прибудовано до належної її частини будинку приміщення розміром 5х2м, де розташована ванна з санвузлом площею 4,7 м2 та прихожа 3,4 м2, були перенесені вхід з ганком , закрито вхід з ганку у веранду, вікна на веранді ,збудовано арочний вхід з прибудованої прихожі у веранду, влаштовано у боковій стіні веранди вікно, в кухню закладено двері з веранди, а з вікна влаштовані двері. Відповідачем у 2009 році самовільно був поставлений паркан у подвір»ї , без будь-якого погодження з позивачем та визначення порядку користування земельною ділянкою, що спричинило перешкоди у користуванні гаражем, підвалом. За таких обставин необхідно провести реальний розподіл домоволодіння між сторонами, з врахуванням проведених самовільних побудов змінити частки між співвласниками. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги, пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просили позов задовольнити, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, зобов»язавши відповідача знести самовільно зведений паркан, провести реальний розподіл домоволодіння, виділивши кожній стороні ті приміщення,якими вона користується, з врахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи залишити земельну ділянку у спільному користуванні, визнати право власності на самочинні побудови та проведене перепланування , змінити ідеальні частки в домоволодінні, визначивши позивачу 31/50 частину, відповідачу 19/50 частини. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не надавав своєї згоди на проведення позивачем будь-якого будівництва в домогосподарстві. Земельна ділянка, на якій розміщено домоволодіння була розподілена попередніми власниками , що підтверджується актом розподілу земельної ділянки від 18.06.1971 року та додатком до акту обстеження розподілу земельної ділянки від 07.02.1974 року. Паркан ,розміщений відповідачем на межі відповідно до розподілу 07.02.1974 року. Самочинні побудови виконані позивачем порушують права відповідача, а тому він заперечує проти визнання за позивачем права власності, зміну часток. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи в їх відсутність. Треті особи Управління земельними ресурсами Полтавської міської ради, ПП ПБТІ «Інвентаризатор» в судове засідання своїх представників не направили, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач згідно договору дарування від 24.09.1998 року є власником 13/25 частини жилого будинку з частиною надвірних споруд , що розташоване в м. Полтаві, вул. Демократична ( Більшовицька),26. Власником іншої 12/25 частини згідно договору дарування від 15.07.1980 року є відповідач по справі .Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 480 м2. Позивачем у 2004 році було самочинно збудовано гараж «Д» розміром 6,92х6,03 м та прибудовано до належної її частини будинку приміщення розміром 5х2м, де розташована ванни з санвузлом площею 4,7 м2 та прихожа 3,4 м2, перенесений вхід з ганком та виконані перепланування . Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок,будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом,якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Ч.5 цієї ж статті встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,яке самочинно збудоване на ній,якщо це не порушує права інших осіб. Судом не можуть бути прийняті посилання позивача як на підставу задоволення позову щодо визнання права власності на самочинні побудови, усна згода відповідача на проведення такого будівництва, оскільки законом передбачена згода викладена у письмовій формі. Як встановлено в судовому засіданні співвласник домоволодіння відповідач по справі заперечує проти визнання за позивачем права власності на самочинні побудови, як такі , що порушують його права, перешкоджають у здійсненні права власності на частину належного йому домоволодіння , він не надавав дозволу на таке будівництво,а тому за таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення в цій частині позовних вимог. З цих підстав не підлягає задоволенню і позовна вимога щодо реального розподілу домоволодіння, оскільки до його складу входять самочинні побудови та виникло питання щодо залишення у загальному користуванні приміщення підвалів проти чого заперечує відповідач. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 92 від 14.09.2010 року враховуючи розміщення житлового будинку, господарських будівель, їх фактичне користування співвласниками не можливо визначити роздільний порядок користування земельною ділянкою. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача та представника позивача на зазначений висновок експертизи як на підставу для задоволення позовних вимог щодо залишення земельної ділянки у спільному користуванні сторін, оскільки він спростовується зібраними по справі доказами . Згідно акту розподілу земельної ділянки від 18 червня 1971 року техніком Полтавського МБТІ на підставі листа товариського суду від 06 лютого 1971 року та заяв [PERSON] проведено обстеження домоволодіння 26 по вул. Більшовицькій (Демократична) щодо розподілу земельної ділянки між співвласниками. Відповідно був визначений варіант згідно якого, залишено у загальному користуванні земельна ділянка 284м2, що припадає на подвір»я. В індивідуальне користування [PERSON] виділено земельну ділянку площею 109 м2, а [PERSON] 87 м2. Відповідно до доповнення до акту обстеження розподілу земельної ділянки від 07 лютого 1974 року розподілено земельну ділянку, відповідно до чого [PERSON]П, виділено земельну ділянку площею 250м2, а [PERSON] земельну ділянку площею 230 м2. Згідно ч.4 ст. 358 ЦК України якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно ч.1 ст. 113 Цивільного кодексу УРСР 1963 року володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом. На час розподілу земельної ділянки , попередні власники домоволодіння 26 по вул. Демократичній (Більшовицькій) м. Полтави не досягли згоди та як вбачається з наданих документів звернулись до товариського суду с. Яківці щодо розподілу земельної ділянки та відповідно був визначений такий варіант. Таким чином, між попередніми власниками зазначеного домоволодіння [PERSON] та [PERSON] був встановлений порядок користування земельною ділянкою, а тому вказаний порядок є обов»язковий і для сторін по справі. Як вбачається з схеми розподілу земельної ділянки та пояснень відповідача, останній встановив паркан відповідно до зазначеного розподілу. Відповідно до ч.1 статті 60, ч.1 ст. 131 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобов»язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Позивачем в судовому засіданні не надано доказів, що вказаний паркан встановлений не у відповідності до зазначеного порядку, а тому позовні вимоги про зобов»язання відповідача знести даний паркан є безпідставними. Також суду не надано доказів, що вказаний паркан перешкоджає позивачу в доступі до належної частини будинку , в здійсненні робіт щодо обслуговування та утримання. Відповідно до ч.4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Тому позовні вимоги позивача щодо зміну розміру часток співвласників не ґрунтуються на вимогах закону та не можуть бути задоволені судом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed