Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-04 00:00:00

До суду звернулось КП «Жилсервіс»з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, в якому зазначає, що квартира в [ADDRESS], де проживають відповідачі, знаходиться у їх приватній власності та 28.04.2004 р. між КП «ВО ЖКГ м.Вільногірська»та відповідачем [PERSON] було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. 01.08.2009 р. було створено нове комунальне підприємство «Жилсервіс»Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, яке є виконавцем житлово-комунальних послуг. Для укладення договору відповідачі до позивача не звернулись, запрошення позивача проігнорували. Відповідно до ст.151 ЖК України власники квартири зобовязані забезпечувати схоронність житла, проводити його поточний і капітальний ремонт, утримувати у порядку прибудинкову територію. У ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»вказано, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Положеннями ч.4 ст.319 та ст.322 ЦК України встановлено, що власність зобовязує і власник зобовязаний утримувати належне йому майно. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»та п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Однак, відповідачі своїх обовязків щодо оплати не виконують, у звязку з чим станом на 01.06.2010 р. утворилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у сумі 1365,76грн., яка складається з щомісячної плати за утримання будинку і прибудинкової території, визначеної на підставі затверджених Вільногірською міською радою тарифів. Позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку суму заборгованості та відшкодувати за їх рахунок понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила за рахунок відповідачів відшкодувати понесені позивачем витрати, в тому числі за розміщення у пресі оголошення про виклик відповідачів у попереднє судове засідання. В судове засідання представник позивача не зявилась, своєю телефонограмою (ар.с.22) позивач просив цивільну справу розглядати без участі свого представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, повідомив, що заборгованість відповідачами не відшкодована. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду двічі не зявились, про причини неявки суду не повідомили, про час і місце слухання справи повідомлені в належному порядку в матеріалах справи знаходяться підтвердження про вручення їм судових документів та повістки (ар.с.20,21). З урахуванням вимог ст.169 ЦПК України суд знайшов за можливе проводити судовий розгляд справи без участі сторін та вирішувати справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі письмові докази, в тому числі договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, укладений 28.04.2004 р. між КП «ВО ЖКГ м.Вільногірська»та відповідачем [PERSON] (ар.с.4), довідки про паспортну реєстрацію та склад сімї відповідачів (ар.с.5,16), витяг з особового рахунку №02120091 по нарахуванню за житлово-комунальні послуги на імя [PERSON] (ар.с.6), довідку КП «Жилсервіс»про приватизацію квартири, згідно якої її власниками є відповідачі (ар.с.17), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З пояснень представника позивача у попередньому судовому засіданні та письмових матеріалів справи встановлено, що відповідачам на праві приватної власності належить квартира, в порушення норм діючого законодавства та умов договору вони тривалий час не оплачують житлово-комунальні послуги, які надає підприємство позивача, внаслідок чого утворилась заборгованість, тобто позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Заперечень проти позову відповідачі не надали, суму заборгованості не оспорювали. Згідно до ст.88 ЦПК України за рахунок відповідачів підлягають відшкодуванню судові витрати позивача по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30грн. та за розміщення оголошення у пресі у сумі 100грн., які підтверджені документально (ар.с.1,13), а також підлягає стягненню в доход держави судовий збір (державне мито) в сумі 51грн.

Outcome: approved