Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що його мати, [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. За час спільного життя у них 22.07.1992 року народився він (заявник), їх спільний син [PERSON]. У відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини запис про батька в свідоцтво про його (заявника) народження, яке було видане Дніпровським відділом ЗАГСу м . Києва від 26.08.1992 року (У11-БК № 276326) було внесено зі слів його матері. В свідоцтві про народження в графі «Батько» мається запис «Бухней Микола Михайлович», тобто, прізвище його батька в свідоцтві про його народження записано не було, а тільки імя та по батькові, що вбачається зі змісту свідоцтва про народження. За життя [PERSON] визнавав себе батьком і визнавав його (заявника) як свого сина. Матір його батька [PERSON], яка раніше проживала в [INFO] з моменту його народження визнавала його, як свого рідного онука. Він постійно відвідував її в селі разом зі своїм батьком [PERSON]. Приблизно з 2005 року [PERSON] майже постійно знаходився в с. Калинівка, де доглядав за своєю матірю, а його бабусею [PERSON] до часу своєї смерті, до 05.04.2007 року. За життя його (заявника) батько мав намір подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе його батьком, але не встиг цього зробити, так як доглядаючи за своєю матірю, а його бабусею [PERSON], 05.04.2007 року раптово помер. Встановлення факту батьківства йому необхідно для вступу в спадщину в звязку зі смертю його батька. Його покійний батько на час смерті у офіційному шлюбі ні з ким не перебував, спадкоємців, крім матері [PERSON] і нього немає. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали обставини, викладені в заяві та вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Заявник додатково пояснив, що відносини у нього з батьком були гарні. Коли батько захворів, то поїхав до бабусі. Він приїздив до них майже кожні вихідні. Разом з батьком та матірю проживали десь до десяти років. Він знає родичів батька, а саме сестру батька, його двоюрідних сестер. Представник заявника додатково пояснив, що батьки заявника проживали разом без реєстрації шлюбу, мали сина - заявника. З десяти років заявник жив часто у батька, приїздили до бабусі, разом відпочивали. В судовому засіданні 18.11.2010 року заінтересована особа [PERSON] заяву визнала, просила її задовольнити, пояснила, що з самого народження заявника знає, що він син її сина, тобто її онук. ЇЇ син працював електриком, вона була у нього в гуртожитку. З Києва її син приїхав до неї, жив з нею за три роки до його смерті, їздив до сім»ї. Онук заявник приїжджав до неї. Її син дуже дорожив своїм сином, її онуком. В подальшому надала заяву про слухання справи у її відсутність. Заінтересована особа Відділ РАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявилися, надіслали на адресу суду листа з проханням розглядати справу у їх відсутність з дотриманням чинного законодавства. В судовому засідання були допитані свідки зі сторони заявника [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON], яка є сестрою заявника, суду показала, що батьком заявника є [PERSON] Вони разом жили, вона сприймала [PERSON] як і свого батька, хоча у неї біологічний батько інший. У них була повноцінна сім»я, їздили до бабусі [PERSON] [PERSON] знає з трьох років. З братом заявником у них різниця в вісім років. Свідок [PERSON], яка являється матірю заявника, пояснила, що з батьком заявника знайомі з 1987 року, разом проживали однією сімєю. В 1992 році народився син заявник. В 1995 році вона перейшла проживати в гостінку, жили вони у неї. Вона разом з [PERSON] працювали на «Хімволокні». Разом з ним їздили до свекрухи в село, батько сина потім переїхав туди. [PERSON] сприймала завжди її як невістку, а вона сприймала її матір»ю, сина завжди вважали онуком. Померлий [PERSON] ніколи не відмовлявся від сина, займався його утриманням, вихованням, іноді син жив з батьком. Свідок [PERSON] пояснив, що заявник є сином її рідного брата [PERSON] Коли народився [PERSON] заявник, вона прїздила до них, вони їздили до неї. Вони приїздили в село до матері всією сім»єю (брат, його син - заявник, дружина брата). На канікулах заявник був у матерії батька. Заявник [PERSON] є сином [PERSON], її брата, це вона знає з народження заявника. ЇЇ мати більше знає Сашу ніж її дітей. Саша її онук. Свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка, проживає по бул. Перова, 15-В. В 1986 році [PERSON] познайомилася у неї з [PERSON], який є її кумом, він вчився в училищі разом з її чоловіком. [PERSON] та [PERSON] жили разом однією сім»єю в гуртожитку. У них народився син Саша. [PERSON] відносився до Саші як до сина, завжди визнав його своїм сином, займався його утриманням, вихованням. Вони їздили разом в село до матері [PERSON] Дочка [PERSON] [PERSON], від іншого чоловіка, але [PERSON] до неї дуже гарно відносився, возив в садочок. Свідок [PERSON] пояснив, що він є хрещеним заявника. Батьком заявника являється [PERSON]. Він (свідок) з ним познайомився в гуртожитку по бул. Перова, 15-в, приблизно в 1987 році. [PERSON] приходив в гості до куми [PERSON], вони сумісно проживали. В 1992 році народився Саша, його (свідка) взяли в куми. Вони жили в гуртожитку, в ньому блочна система дві кімнати, одна кухня, і він з ними жили як одна сім»я (свідок і [PERSON] з [PERSON]). Чи були вони в шлюбі він (свідок) не знає, але вони жили разом. [PERSON] дуже любив сина Сашу, у них були дуже гарні відносини, разом гуляли. Микола ніколи не говорив, що Саша не його син. В церкві, при хрещенні Саші, були батьки останнього [PERSON] і [PERSON], він (свідок) та кума. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи [PERSON], допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява знайшла своє підтвердження в суді та підлягає задоволенню. В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 26.08.1992 року, виданого Дніпровським відділом ЗАГС м. Києва, 22.07.1992 року народився [PERSON] заявник по справі. Батьками записано [PERSON] та [PERSON]. Згідно відповіді, отриманої на запит суду з Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва від 30.11.2010 року, батька було записано відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, за вказівкою матері, оскільки остання не перебувала в шлюбі. Згідно свідоцтва про смерть від 10.05.2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області, встановлено, що [PERSON], помер 05.04.2007 року, у віці 44 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. З пояснень свідків [PERSON] сестра заявника, [PERSON] хрещений заявника, [PERSON] сусідка померлого [PERSON], [PERSON] рідна сестра померлого [PERSON], [PERSON] мати заявника, слідує, що [PERSON] проживав однією сімєю з [PERSON] з 1987 року без реєстрації шлюбу. 22.07.1992 року у них народився син [PERSON]. Усі свідки, в тому числі і зацікавлена особа, яка є матірю померлого [PERSON], підтвердили той факт, що заявник являється сином [PERSON]. Останній за життя визнавав його своїм сином, мав намір подати до органі реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком заявника, але не встиг цього зробити, оскільки доглядаючи за своєю матірю [PERSON] раптово помер. Відповідно до ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка виховує та утримує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved