Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивачка у листопаді 2010 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 16 серпня 1991 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська, актовий запис № 570. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], 29.11.1999року народження. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Сторони фактично припинили сімейно- шлюбні відносини, і подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вважає, що з відповідачем сімейно-шлюбні відносини припинилися остаточно і їх поновити неможливо Примирення між ними не можливе бо вони втратили почуття кохання та поваги один до одного і їхня сім'я носить тільки формальний характер. Позивачка шлюб розриває вперше Питання про розділ спільного майна між сторонами не виникає. їхній син проживає і буде проживати з позивачкою після розірвання шлюбу. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, на їх задоволенні наполягала. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановления заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 16 серпня 1991 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська, актовий запис № 570. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], 29.11.1999року народження. Спільне життя сторін не склалося, вони втратили почуття кохання та поваги один до одного і їхня сім'я носить тільки формальний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, а також суперечитиме інтересам позивача. Питання про розділ спільного майна між сторонами не виникає. Їхній син проживає і буде проживати з позивачем після розірвання шлюбу. Вирішуючи позовні вимоги, суд приходить до наступного. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони припинили фактичні сімейно-шлюбні відносини, за час який минув ніхто з них спроб до поновлення родини не приймав і такого бажання в теперішній час не має. За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що шлюб розпався остаточно і не може бути поновлений, а його подальше формальне існування суперечило би правам та інтересам позивача, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне вимоги позивача про розірвана шлюбу - задовольнити, витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути відповідача Відповідно до ч. 2 ст. 115 ЦПК України рішення суду про розірвання шлюбу піс набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації ак цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про щлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved