Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, яку неодноразова уточнював, про визнання права власності на 1/2 частину квартири до [PERSON], третя особа : [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що у 1 вересня 1990 року між ним та відповідачкою, [PERSON], було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Станом на сьогоднішній день шлюб між ними у встановленому порядку розірваний, про що 17 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного Дарницького районного управління юстиції у м. [PERSON] було зроблено актовий запис за № 478. Відповідно до п.1 [PERSON] прийому-передачі квартири інвестору від 01 червня 2000 року, інвестор (в особі [PERSON]) сплатила 100% вартості та прийняла квартиру №55, що знаходиться в м. Києві за адресою: пр-т [PERSON], З- [PERSON] квартира була придбана нами під час шлюбу та за спільні грошові кошти. Згідно із п.4 даного акту, загальна дійсна вартість квартири складає 70151,00 (сімдесят тисяч сто п'ятдесят одна грн. 00 коп.) грн. Позивач вважає можливим встановлення судом порядку користування і виділу йому окремої ізольованої кімнати. Якщо взяти до уваги загальну житлову площу квартири -33,1 кв.м, то на кожного з сторін як співвласників припадає по 16,55 кв.м. Для уникненні конфліктів із відповідачкою, [PERSON] вважає за доцільне виділити йому у користування кімнату площею 15,0 кв.м., яка є наближеною до ідеальної частки у праві спільної сумісної власності. Тому позивач просить суд Визнати за ним - [PERSON], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що в м. Києві, визнати за відповідачем, [PERSON], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що в м. Києві, Визначити порядок користування житловим приміщенням квартирою № 55 у будинку № З -А по проспекту [PERSON], що в м. Києві: виділити мені, [PERSON], житлову кімнату площею 15,0 кв.м., іншу житлову кімнату площею 18,1 кв.м. виділити у користування [PERSON]; підсобні та інші допоміжні приміщення залишити в загальному користуванні. Представник позивача в судове засідання не з»явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач та третя особа в судове засідання не з»явились, хоча про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд. вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. 1вересня 1990 року між Позивачем та відповідачкою, [PERSON], було укладено шлюб(а.с.б), який було розірвано у встановленому порядку, про що 17 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було зроблено актовий запис за № 478 (а.с.7) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8) Відповідно до свідоцтво про право власності на квартиру від 19 червня 2000 року, яке видано на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 15 червня 2000 року Право власності на квартиру зареєстровано Київським міським бюро технічної нвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на ім"я [PERSON], про що зроблено запис у реєстрову книгу за реєстровим №41597 (а.с.9). Квартира складається із двох ізольованих кімнат загальною житловою площею 33,10 кв.м, із них одна кімната площею 18,1 кв.м, друга площею 15,0 кв.м. Житлове приміщення облаштоване кухнею, коридором, ванною кімнатою, туалетом (а.с.10-13) Відповідно до п.1 [PERSON] прийому-передачі квартири інвестору від 01 червня 2000 року, інвестор (в особі [PERSON]) сплатила 100% вартості та прийняла квартиру №55, що знаходиться в м. Києві за адресою: пр-т [PERSON], З- [PERSON] квартира була придбана сторонами під час шлюбу. Згідно із п.4 даного акту, загальна дійсна вартість квартири складає 70151,00 (сімдесят тисяч сто п'ятдесят одна грн. 00 коп.) грн.(а.с.14). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Спірне нерухоме майно набуте відповідачем у 2002 року та є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 2 ст. 370 Цивільного кодексу України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідачка відмовляється у добровільному порядку визнати за мною право власності на 14 частину квартири та належним чином провести юридичне оформлення моїх прав, що і стало підставою звернення до суду. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Згідно п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав і інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, зідно із ст. 370 ЦК України. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, у разі неможливості виділу в натурі кожен співвласник має право на визначення порядку користування спільним майном. На підставі викладеного позовна вимога щодо поділу спірної квартири є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Позовну вимогу про розподіл судових витрат позивач не заявляв, тому судом дане питання не розглядається.

Outcome: approved