Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

17.11.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтував його тим, що 27 лютого 2010 року померла, [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей [PERSON] сільської ради Глобинського району Полтавської області зроблено актовий запис № 7. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме - житловий будинок, розташований в селі Бориси Глобинського району Полтавської області по вулиці Чапаєва, 2. В свій час на вказаний будинок був план та під будівництво виділялася земельна ділянка, але документи, що підтверджували б вказані обставини не збереглися. 27 лютого 2010 року [PERSON] померла, про що в Книзі реєстрації смертей [PERSON] сільської ради Глобинського району Полтавської області зроблено актовий запис № 7. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за яким житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані за адресою село Бориси Глобинського району Полтавської області по вулиці Чапаєва, 2, заповіла [PERSON], [INFO]. Згідно повідомлення Градизької державної нотаріальної контори спадщину належним чином в установлений законом строк прийняв також, [PERSON]. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. В даний час у [PERSON] виникла необхідність отримати в Градизькій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння з господарськими будівлями після померлої [PERSON]. В серпні 2010 року він звернувся до Комунального підприємства "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації" по питанню надання їй витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно про вартість житлового будинку з господарськими будівлями, який необхідний при нотаріальному посвідченні свідоцтва про прийняття спадщини. В наданні цього витягу позивачу в усній формі відмовлено, оскільки назване підприємство не визнає за померлою, [PERSON], права власності на збудовані приміщення житлового будинку з надвірними будівлями. Згідно повідомлення № 1149 від 26.10.2010 року Градизької державної нотаріальної контори, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що належали померлій, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності померлої на нерухоме майно. А тому, він і змушений був звернутися до суд3 з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, в заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Глобинського району Полтавської області в судове засідання не зявився. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу у їх відсутності, вказав, що позов визнає, заперечень щодо його задоволення не має. Представники третіх осіб - комунальне підприємство "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації", Глобинську районну державну адміністрацію, відділ Держкомзему у Глобинському районі, Градизька державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилися. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що позов визнають, заперечень щодо його задоволення не мають. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 27.02.2010 року померла [PERSON]. За свого життя вона склала заповіт, згідно якого заповіла позивачу [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно повідомлення № 1149 від 26.10.2010 року Градизької державної нотаріальної контори, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що належали померлій, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності померлої на нерухоме майно. Згідно технічного паспорту: житловий будинок літ. А загальною площею 32,0 кв.м., житловою площею 15,60 кв.м., площа забудови 49,60 кв.м. збудований в 1938 році. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім»ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Відповідно довідки №399 від 15.11.2010 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [INFO]. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя була названого нерухомого майна відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не зареєструвала своє право власності в органах БТІ відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Спір може бути вирішено лише в судовому порядку, оскільки правовстановлюючі документи не померлих не видаються. Згідно висновку № 1566/01-10,2 від 08.11.2010 року відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області про те, що будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Згідно повідомлення Градизької державної нотаріальної контори № 2386 від 16.12.2010 року, після померлої [PERSON], заведена спадкова справа № 218 за 2010 рік, відповідно до якої спадщину належним чином в установлений законом термін прийняв [PERSON] Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Встановивши, що позивач в установлений законом строк прийняв спадщину по заповіту, суд прийшов до висновку, що він має право на успадкування майна [PERSON] Визнання права власності за [PERSON]Г на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved