Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-27 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 29.09.2007 року відповідно до договору міни квартири, він придбав двокімнатну квартиру № 4, що знаходиться в будинку 12 по вул. Антонова в м. Суми, до якої він вселився разом зі своєю колишньою дружиною [PERSON] та донькою [PERSON], [INFO]. 20.12.2008 року в звязку з непорозуміннями, які виникали між ними, відповідачка забрала свої речі та речі доньки та добровільно виселилась з квартири разом з донькою на постійне проживання до квартири своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. З вказаного часу відповідачка разом з донькою в квартирі не проживає, не сплачує за неї житлово-комунальні послуги. Після розірвання шлюбу він неодноразово звертався до відповідачки з проханням знятися з реєстрації в квартирі, проте вона відмовляла йому. Просить визнати відповідачку та неповнолітню доньку [PERSON] такими, що втратили право користування спірною квартирою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідачка позов не визнала та звернулась до [PERSON] з зустрічним позовом в якому просить усунути перешкоди в користуванні квартирою № 4, що знаходиться в будинку 12 по вул. Антонова в м. Суми, вселити її з неповнолітньою донькою до квартири та зобовязати відповідача надати їм ключі від квартири. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що з квартири вона виїхала разом з донькою, так як у неї постійно виникали сварки та скандали з колишнім чоловіком [PERSON] Однак інтересу до квартири вона ніколи не втрачала, відвідувала її, в ній залишились її речі. Також посилається на те, що в квартирі вона не проживала в звязку з тим, що вона потребувала ремонту та в ній не можливо було проживати. В подальшому [PERSON] змінив замок на вхідних дверях квартири, але ключі від квартири їй не надав, а тому вона не може нею користуватися. Квартира її батьків, де вона на даний час проживає, є незначної площі та вони з донькою фактично не забезпечені житлом. В дане судове засідання [PERSON] не зявилась та не забезпечила на вимогу суду явку в судове засіданні своєї неповнолітньої доньки. Про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Раніше в судовому засіданні свій позов підтримала та суду пояснила, що їй та доньці необхідно мати місце реєстрації, а тому вона заперечує проти позову [PERSON] Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити в звязку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 4, що знаходиться в будинку 12 по вул. Антонова в м. Суми на підставі договору міни квартир від 29.09.1997 року, а саме міни належної йому 1/ 3 частини квартири № 53, що знаходиться в будинку № 54 по вул. Харківській в м. Суми (а. с. 7; 83). Після отримання у власність вказаної квартири він вселився в неї разом зі своєю дружиною [PERSON] та неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO] та вони зареєстрували в квартирі своє місце проживання (а. с. 13). В звязку з тим, що у подружжя [PERSON] почали виникати сварки, шлюбне життя у них склалося, [PERSON] разом з донькою в грудні 2008 року виїхала зі спірної квартири разом з донькою до своїх батьків та з вказаного часу проживає за адресою: [INFO]. Вказані обставини визнаються та не заперечуються сторонами в справі. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22.04.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки (а. с. 12). Ст. 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У тому разі, коли неповнолітня дитина вибуває разом з одним із батьків на інше місце проживання, право користування жилим приміщенням, у якому вона проживала або була зареєстрована до цього разом з другим із батьків, за нею не зберігається. Суд не може погодитись з твердженнями [PERSON] про те, що вона не проживала в спірній квартирі з поважних причин. Так, в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що колишній чоловік майже одночасно разом з нею також виїхав зі спірної квартири та не проживав в ній. У неї були ключі від квартири та вона іноді заходила до квартири, коли приходила відвідувати свою колишню сусідку по квартирі. Як пояснив батько [PERSON] його представник [PERSON], новий замок на дверях він встановив тільки восени 2010 року, так як старий замок був зламаний. Цієї обставини [PERSON] не заперечувала в судовому засіданні. Тобто до осені 2010 року перешкод в користуванні квартирою [PERSON] ніхто не чинив та вона мала доступ до квартири. Її посилання на те, що квартира не була придатна для проживання, суд не може взяти до уваги. Так, сама ж [PERSON] пояснила, що газопостачання в квартирі було відключено ще до того, як вона виїхала з неї в звязку з заборгованістю. При цьому вона ніяких дій по погашенню заборгованості не вчиняла. Заборгованість була сплачена батьком [PERSON] восени 2010 року, що підтверджується наданими ним копіями квитанцій про оплату послуг з газопостачання в сумі більше 3 000 гривень та з електропостачання в сумі більше 600 гривень. Щодо стану квартири, то представником [PERSON] суду було надано фотознімки квартири з яких вбачається, що квартира потребує поточного ремонту, чого не заперечувала в судовому засіданні і сама [PERSON] Однак ця обставина не свідчить, що в квартирі не можливо проживати. Та обставина, що [PERSON] за вказаний час з грудня 2008 року по вересень 2010 року не вжила жодних заходів, щоб привести квартиру в стан придатний для проживання, не сплачувала за неї комунальні послуги, свідчить про те, що вона не бажала в ній проживати та виявила інтерес до квартири тільки після того, як батько [PERSON] сплатив заборгованість за комунальні послуги та почав наводити порядок в квартирі. Виходячи з вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачка за первісним позовом без поважних причин не мешкала в спірній квартирі понад один рік з грудня 2008 року по вересень 2010 року. [PERSON] ніяких перешкод їй в користуванні квартирою не створював, вона мала ключі від вхідних дверей квартири, однак в квартиру вона не вселялась та це питання поставила лише після того, як [PERSON] звернувся до неї з позовом про визнання її та доньки втратившими право користування спірною квартирою. Крім того в судовому засідання [PERSON] пояснила, що разом з колишнім чоловіком в спірній квартирі вона не зможе проживати, а донька без неї в квартирі також мешкати не буде. Не можуть бути взяті до уваги і посилання [PERSON] на те, що вони з донькою повинні мати місце реєстрації. Вказані твердження відповідачки не є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Крім того ч. 1 ст. 6 зазначеного закону передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Тобто законодавством чітко визначено порядок реєстрації місця проживання чи місця перебування особи, якого повинна дотримуватися і відповідачка. Наймачеві або членові його сімї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). В звязку з тим, що є підстави для визнання [PERSON] та її неповнолітньої доньки такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням, її зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні спірним жилим приміщення, вселення в нього є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Outcome: approved