Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду про визнання права власності на житловий будинок № 75 по вул. Миру в с. Чаусове-2 Первомайського району Миколаївської області, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він 25.12.1990 року придбав у відповідачів за договором купівлі-продажу вказаний житловий будинок, передавши відповідачам гроші, а вони в свою чергу звільнили будинок, забрали належні їм речі побутового вжитку. Договір купівлі-продажу будинку вони оформили 25.12.1990 р., зареєструвавши його у виконавчому комітеті Кам`янобалківської сіьскої ради Первомайського району Миколаївської області у відповідності із ст. 227 Цивільного кодексу УРСР, будучи впевненими в тому, що їх дії є законними і ніякого оформлення в подальшому не потребують. До теперішнього часу позивач проживає у вказаному будинку, зареєстрований за цією адресою, від свого імені сплачує всі платежі за користування послугами, а також отримав державний акт на право приватної власності на землю ІУ-МК № 004538, виданий 05.03.1996 року Ленінською сільською радою народних депутатів Первомайського району для обслуговування житлового будинку № 75 по вул. Миру в с. Чаусове-2, що належить позивачу на законних підставах. В даний час позивач бажає продати житловий будинок, але звернувшись в нотаріальну контору дізнався, що вказану угоду необхідно було оформити нотаріально, інакше такий договір вважається недійсним. Вирішити це питання без звернення до суду не можливо, оскільки від нотаріального оформлення вказаного договору відповідачі відмовляються Крім того, за період проживання у будинку позивач на належній йому земельній ділянці побудував веранду розміром 3.60Х10.05 м, та гараж розміром 5.50Х6.50 м, які є самочинно побудованими спорудами.. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив визнати право власності на житловий будинок за № 75 по вул. Миру в с. Чаусове-2 в м. Первомайськ Миколаївської області та право власності на збудоване нерухоме майно, як складову частину домоволодіння № 75 по вул. Миру в с. Чаусове-2 Первомайського району Миколаївської області, а саме веранду «А» розміром 3.60Х10.05 м. і гараж «Д» розміром 5.50Х6.50 м. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, до суду надали заяви про слухання справи у їх відсутність, позов визнали, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не зявився., надав до суду листа, яким повідомив про визнання позову в повному обсязі, та просив розглядати справу за відсутності представника сільської ради Представник третьої особи Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій повідомив про визнання позову в повному обсязі, також просив розглядати справу за відсутності представника сільської ради Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні був встановлений факт укладення між сторонами 25.12.1990 року договору купівлі-продажу житлового будинку за № 75 по вул. Миру в с. Чаусове-2 Первомайського району Миколаївської області, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та фактичного повного виконання умов цього договору. Згідно ч.1 ст.153 ЦК України в редакції 1963 року, чинного на час укладення правочину, а відповідно і ч.1 ст. 638 чинного ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала правочин, який потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала правочин, визнати його дійсним. В такому разі наступне нотаріальне посвідчення правочину не потребується. Аналогічна норма закону передбачена ч. 2 ст. 220 діючого ЦК України. Вищенаведене дає підстави для визнання угоди дійсною, а також на підставі ст.ст. 316, 328 ЦК України визнати за позивачем права власності на вказаний житловий будинок. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач самочинно побудував на вищевказаній земельній ділянці веранду розміром 3,60х10,05 (літера «а») та гараж розміром 5,50х6,50 (літера «Д»), про що зазначено у довідці Первомайського міжміського бюро технічної інвентаризації Миколаївської області № 68 від 15.03.2011 року. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про можливі порушення прав будь яких осіб, повязаних із самочинно збудованими позивачем спорудами, вимога про визнання за позивачем права власності на ці споруди також підлягає задоволенню.

Outcome: approved