overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

28.10.2010р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що до 15.01.2008р. вона перебувала у шлюбі із відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 08.06.1997р.н., який проживає разом з позивачкою. За твердженням . [PERSON], відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на зазначені обставини,. [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з дня звернення із даним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати в розмірі 50% від вартості навчання [PERSON] у Миколаївському морському ліцеї. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. Відповідач до суду вдруге не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином сповіщений, про причину неявки не повідомив, заперечень проти позову від нього не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] і [PERSON] з 06.12.1991р. по 15.01.2008р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], 08.06.1997р.н., який проживає разом з позивачкою. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На підставі викладеного та ст.ст. 181-183 СК України, приймаючи до уваги можливість надання утримання позивачкою, яка теж є працездатною особою, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню: з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.10.2010р.- до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З довідки Миколаївського морського ліцею ім.проф.М.Александрова від 08.09.2010р. № 244 та Договору про надання додаткових освітніх послуг вбачається, що [PERSON] є їх учнем, оплата за додаткові освітні послуги за 2010-2011р.р. складає 2000грн. (а.с. 9, 10-11). Згідно наданих позивачкою квитанцій за період з серпня 2010р. по жовтень 2010р. включно за вказані послуги [PERSON] було сплачено 600грн. (а.с. 12). На підставі викладеного та ст. 185 СК України, виходячи з рівності як прав, так і обовязків батьків щодо дитини, передбаченої ст.141 СК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути в рахунок проведених [PERSON] додаткових витрат на дитину 300грн.00коп. (600грн.: 2) Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 51грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (а.с.2-4), стверджуючи, що відповідачем, в результаті ухилення від виконання зобовязань по кредитному договору, йому, як поручителю, заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Позивач стверджував, що він вимушений був сплатити всю суму заборгованості по кредитному договору. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11110,78 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1699 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Третя особа [PERSON] підтримав позов. Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між ВАТ «Державний ощадний банк України»та [PERSON] 06 жовтня 2008 року було укладено кредитний договір №1358, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 10000 грн. [PERSON] зобов'язався у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (а.с.12-15). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Державний ощадний банк України»та [PERSON], [PERSON] 06 жовтня 2008 року було укладено договори поруки, згідно з якими поручителі зобовязалися солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань боржника (а.с.16-17,18-19). В наслідок невиконання належним чином своїх зобов'язань та недотримання терміну повернення наданого кредиту рішенням Ілллічівського міського суду Одеської області від 22 вересня 2009 року з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було солідарно стягнуто на користь ВАТ «Державний ощадний банк України»заборгованість в розмірі 9950,34 грн. (а.с.5). Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором перед банком в розмірі 9950,34 грн., а також витрати, повязані із сплатою виконавчого збору в розмірі 995,03 грн., виконавчих дій 55,40 грн. та послуг банку в розмірі 110,01 грн. були сплачені [PERSON] у повному обсязі (а.с.10,11,23). Згідно ч.2 ст.556 ЦК України до поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. При таких обставинах позовні вимоги щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими. Позивач також просив стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану йому несплатою боргу, в розмірі 1699 грн. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, у разі вчинення нею неправомірних рішень, дій чи бездіяльності. Суд вважає, що позивач не довів, що відповідач діяв неправомірно та що його діями йому завдано моральну шкоду. При таких обставинах позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що з 27.06,2006 року є членом Кредитної спілки "Лисичанська кредитна спілка", та постійно поповнювала свій рахунок додатковими пайовими внесками. В березні 2010 року вона звернулась до відповідача про виключення її з членів кредитної спілки та повернення пайового внеску. До теперішнього часу внесок в сумі 10 000грн. не виплачений. Просила стягнути пайовий внесок в сумі 10 000 грн та понесені нею судові витратив сумі 120 грн. Позивачка у судове засідання не зявилась, причина невідома. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилась, заперечувала проти задоволення позовних вимог, про що подала до суду письмові заперечення на позов та просила розглядати справу без її участі. Суд досліджує матеріали справи: копія листа позивачці, копія книжки члена кредитної спілки № 5359, копія депозитного договору, копія паспорта позивача, письмової заперечення на позов відповідача, копія витягу з протоколу, копія порядку повернення пайових внесків,копія квитанції на 120 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка була членом кредитної спілки "ЛКС", на рахунки якої вносились грошові кошти у гривнях, що підтверджується копією книжки № 5359, депозитним договором 5848 від 27.06.2006 року ( а.с. 5). Відповідно ст.10 ч.7 Закону України "Про кредитні спілки" повернення обовязкового пайового та інших внесків крім вступного внеску проводиться в порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення . Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. 20.03.2010 року позивачку за її заявою було виключено з членів КС "ЛКС" (а.с.4,17). До дня звернення з позовом до суду пайовий внесок позиваці не виплачений . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу . Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Оскільки позивач не є членом кредитної спілки, суд вважає, що позовні вимоги про повернення їй пайового внеску підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджені судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн., тому на його користь підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

Позивач звернувся через суд з позовом до відповідача - [PERSON] про визнання особою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на те, що домоволодіння № 20 по вул. Пролетарській в м. Павлограді Дніпропетровської області належить на праві приватної власності його дружині [PERSON] Відповідачем по справі є його рідний син, він веде не належний спосіб життя, раніше був засуджений, ніде не працює. З 21.03.2010 року відповідач почав жити окремо по провулку Дальньому, 21 в м. Павлограді. З того ж часу відповідач не користується жилим приміщенням, свого майна в цьому будинку не має, кореспонденцію на цю адресу не отримує і будь - які платежі за це житло не сплачує. Тому просить суд визнати [PERSON], особою, що втратила право користування жилим приміщенням, домоволодінням № 20 по вул. Пролетарській м. Павлограда Дніпропетровської області. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи своєчасно повідомленим про день слухання справи, не повідомивши суд про причини неявки. У судовому засідання третя особа [PERSON] не заперечувала проти того, щоб [PERSON] було визнано особою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі того, що в матеріалах справи є примірник регіонального друкованого органу в якому міститься обява про виклик відповідача в судове засідання, суд поставивши на обговорення питання про можливість заочного розгляду справи, і, з урахуванням думки осіб, що приймають участь у судовому розгляді, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили той факт, що відповідач не проживає в [INFO] більш ніж пів року, власних речей в будинку немає, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в матеріалах справи мається акт від 15.12.2010 року (а.с. 9), з якого вбачається, що відповідач [PERSON] в будинку № 20 по вул. Пролетарській м. Павлоград не мешкає з 21 березня 2010 року, власних речей в будинку немає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовам, стверджуючи, що в період шлюбу з відповідачем було придбано квартиру [ADDRESS], яку вона вважає спільною сумісною власністю подружжя та просить виділити їй та відповідачу по 1/2 частці у праві загальної спільної власності на вказану квартиру, стягнути на її користь судові витрати. [PERSON] в судове засідання не прибула, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутності (а.с.4,28). Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що спірна квартира була придбана за рахунок коштів, які були йому подаровані його матір'ю саме для придбання квартири. Просять у вимогах відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали по спразі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що сторони знаходились у шлюбі з 07 серпня 1993 року, який був розірваний рішенням суду від 16 червня 2009 року (а.с. 14-15) . За договором дарування від 02 липня 1998 року [PERSON] подарувала [PERSON] 11500,00 доларів США для придбання квартири у м. Іллічівську Одеської області (а.с.34). Згідно договору купівлі-продажу від 15 липня 1998 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] за 8000,00грн. (а.с.35). Згідно ст.24 КпШС України, який діяв на час укладання вказаних правочинів, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Це не суперечить положенням пп.1,3 ст.57 Сімейного кодексу України, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Судом враховується положення п.9 Постанова Пленум Верховного Суду України N16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», якщо котрийсь із подружжя зробив вкладення у придбання спільного майна за рахунок майна, яке належало йому до одруження або було одержане ним під час шлюбу" в дар, у порядку спадкування, надбане за кошти, що належали йому до шлюбу, або іншого роздільного майна, то ці вкладення (в тому числі, вартість майна до визнання йото спільною сумісною власністю на підставі ст.25 КпШС) мають враховуватися при визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності. Згідно ст.ст.10,27,60 ЦПК України сторони, яки приймають участь у справі користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приходить до висновку, що спірна квартира не може бути визнана спільною сумісною владністю подружжя, так як була фактично придбана за рахунок власних коштів [PERSON]. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] не доведені та не піддягають задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просив визнати за ним право власності на самовільно реконструйоване нежиле приміщення 1-6 переобладнане у санвузол площею 4,8 кв.м. у жилому будинку А1-1 розташованому по вул. Харлампіївської,37 в м.Маріуполі. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та пояснив, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2006р. належить 3/20 частин домоволодіння № 37 по вул.. Харлампіївської у м.Маріуполі, де він без відповідного дозволу переобладнав приміщення 1-6 у санвузол площею 4,8 кв.м. Представник Маріупольської міської ради у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2006р. належить 3/20 частин домоволодіння № 37 по вул. Харлампіївської у м.Маріуполі, де позивач без відповідного дозволу переобладнав приміщення 1-6 у санвузол площею 4,8 кв.м. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 Цивільного кодексу України закріплює, що власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України громадяни мають право розпоряджатися майном, що належить їм на праві власності, на свій розсуд. Власник має право скоювати щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону, а також використовувати все своє майно для здійснення підприємницької діяльності. Згідно висновку будівельної експертизи переобладнане приміщення відповідає будівельним вимогам та не порушує права інших осіб,суд визнає право власності на переобладнаний санвузол 1-6.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

11.11.2010р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]А про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.12.1990р. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], \~ \~ \~ \~[INFO] та сина - [PERSON],[INFO], що проживають разом з матір'ю. За твердженням позивача, їхня \~ \~ \~ \~родина фактично \~ \~ \~ \~розпалася у \~ \~ \~ \~2008 \~ \~ \~ \~році. Проживають окремо. Спору щодо поділу спільного майна сторони не мають. Посилаючись на \~ \~ \~ \~зазначені обставини, [PERSON] \~ \~ \~ \~просив розірвати шлюб з відповідачкою. У судовому засіданні позивач [PERSON] - позов підтримав. Відповідачка [PERSON] позов визнала, при цьому пояснила, що вважає збереження сім'ї неможливим. Виходячи з \~ \~ \~ \~наведеного, суд \~ \~ \~ \~вважає, що рішення \~ \~ \~ \~у справі\~можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно \~ \~ \~ \~до ч.4 \~ \~ \~ \~ст.130 \~ \~ \~ \~ЦПК України \~ \~ \~ \~при \~ \~ \~ \~визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу, тобто за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] з 22.12.1990р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], що проживають разом з матір'ю. Підставою руйнування родини стали конфліктні відносини між сторонами, у зв'язку з чим вони у 2008 році припинили шлюбні відносини. На теперішній час проживають окремо. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Спору щодо поділу спільного майна у сторін немає. На підставі викладеного, суд вважає встановленим, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, розлад у родині викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими, оскільки це суперечило б інтересам сторін, тому ПО30І? підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резулятивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

В листопаді 2010 року позивач звернувся в суд з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.03.2007р. відповідач отримав кредит у розмірі 20 000,00 гри. на строк до 04.03.2010р., з процентною ставкою по кредиту 25,6% річних. [PERSON] в порушення умов договору свої зобовязання не виконав, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, яка станом на 27.10.2010р. складає суму у розмірі 35751,71 гри. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, зазначену суму заборгованості, суму сплаченого держмита в розмірі 357,52 гри. та 120,00 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У судовому\~засіданні представник\~позивача позовні\~вимоги підтримав\~та просив про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до укладеного договору № 9050-СПД від 05.03.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 000 грн. на строк по 04.03.2010 р., з процентною ставкою по кредиту 25,6% річних. В порушення\~умов кредитного\~договору відповідач\~взяті на\~себе обовязки\~не виконав,\~в зв'язку\~з чим\~станом на\~27.10.2010р.\~за ним\~виникла заборгованість,\~яка складає\~35751,71\~грн..\~у тому\~числі:\~заборгованість за\~кредитом -\~16101,51\~грн.. заборгованість за несплаченими відсотками - 12499,86 грн., штраф - 7150,34 грн. За таких обставин суд вважає, що позов Банку є обґрунтованим та на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦП К України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 527, 530. 536 ЦК України, ст.ст.10, 14, 30, 60, 62. 212-215, 226 ЦІІК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 59 будинку № 1-Б по вул. Листопадова у м. Миколаєві. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач, хоча і зареєстрований у вказаній квартирі, проте не проживає в ній більше шести місяців, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Виходячи з вищевикладеного, позивачка просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житлом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва № 271 на підставі рішення виконкому міської ради особистий рахунок на [ADDRESS] було відкрито на [PERSON]. В квартирі [ADDRESS] крім позивачки зареєстровані: неповнолітні діти позивачки та [PERSON], брат позивачки, відповідач по справі (довідка форми З ЖКП ММР «Південь» від 28.10.2010 р. № 7824). У вищезазначеній квартирі, відповідно до Акту від 28.10.2010 р. [PERSON] не проживає більше шести місяців (з 1999 року) без поважної причини, комунальні послуги відповідач не сплачує, участі в утриманні житла не приймає. На підставі вищевикладеного, оцінюючи докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

У жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2005 року та від цього шлюбу мають малолітню доньку Алісу [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Просить розірвати шлюб посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені з серпня 2009 року по причині відсутності взаєморозуміння, у звязку з чим в сімї постійно виникали суперечки та сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги між ними. Також зазначала, що їх постійні сварки між собою негативно впливають на доньку. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору вони не мають, а дитина залишиться проживати з нею і між ними досягнуто угоди про виховання та утримання дитини. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися, але надали письмові заяви про слухання справи без їх участі у звязку з поважністю причин їх неявки, позивач позов підтримала, на примирення не згодна, відповідач позов визнав в повному обсязі, на примирення з відповідачем не згодний. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2005 року, який був зареєстрований Корабельним відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 316. Від даного шлюбу мають малолітню доньку Алісу [INFO], яка проживає з позивачкою. З пояснень сторін встановлено, що сторони не проживають однією сімю з серпня 2009 року і не бажають їх поновлювати через втрату почуття любові один до одного. У відповідності до ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню в інтересах сторін та дитини.

Outcome: approved