Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

ЗО квітня 2010 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 15 серпня 1986 року, посвідченого старшим державним нотаріусом п`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Гусаренком І.Н., реєстровий № 3196, та на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 931213 від 19 серпня 2008 року, належить вказаний житловий будинок. Раніше сторони перебували у шлюбі, але шлюб розірваний 25 листопада 1999 року. Відповідач в житловому будинку не мешкає з грудня 2006 року, комунальні платежі не сплачує, приміщенням не користується, його особистих речей чи іншого майна у будинку не має. Разом з тим, відповідач продовжує бути зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Такий стан речей певним чином порушує права позивача як власника, тому вона просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за зазначеною адресою. Ухвалою суду від 22 липня 2010 року в якості третьої особи без самостійних вимог до участі у справі залучений Корабельний районний відділ Миколаївського міського управління управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, обставини, викладені у позові, підтвердив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчить об`ява у друкованих засобах масової інформації, будь-яких заперечень з приводу позову не надав. Третя особа у судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена завчасно і належним чином, надала суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила розглянути справу за відсутності представника. За згодою представника позивачки суд в порядку ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд з`ясував такі фактичні обставини. 15 серпня 1986 року позивачу відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого старшим державним нотаріусом п`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Гусаренком І.Н. за реєстровий № 3196, надана земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-15). 23 березня 1990 року позивачу виданий акт прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння [ADDRESS] (а.с.16-17). 19 серпня 2008 року позивачці виданий державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 931213 (а.с.30). 25 листопада 1999 року між сторонами по справі розірваний шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.ЗЗ). Згідно з будинковою книгою в спірному житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані: позивач - [PERSON] , відповідач - [PERSON] , та їх син - [PERSON] (а.с.24-26). Згідно копій банківських квитанцій усі витрати по утриманню житла несе позивачка (а.с.34-57). Відповідно до актів про непроживання від 16 січня 2009 року, 07 червня 2009 року, 13 листопада 2009 року відповідач не проживає за вказаною адресою та не користується ним (а.с.58, 59, 60). На підставі встановлених обставин справи суд приходить до таких висновків. Як закріплює ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами ч.І ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Одночасно ст.72 ЖК України встановлює, що в судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. За викладених обставин суд находить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved