Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

В березні 2010 року Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 28.07.06 року у зв'язку з смертю чоловіка позивачки [PERSON] в порядку ст.1220 ЦК України була відкрита спадщина. 19.10.06 року, 9-ю Державною нотаріальною конторою за заявою позивачки, була заведена спадкова справа №1119/07. Спадкове майно складалось із двокімнатної квартири №67 по вуп. Єреванській, буд. 5, загальною площею 53,5 кв.м, двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 56,6 кв.м, та гаражного боксу №14, що знаходиться в ГБК «Дружба» по вул.Нечуя-Левицького, №1, у м.Києві площею 33,3 кв.м. Позивач вказує, що 24.01.07 року відповідач [PERSON], зловживаючи процесуальними правами, безпідставно звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту - перебування на утриманні спадкодавця з метою створення перешкод позивачці в отриманні свідоцтва про право на спадщину. 02.04.07 ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва у справі №2-о-22/07 заява [PERSON]ГЇ була залишена без розгляду. 08.06.07 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційна скарга [PERSON] була відхилена. 10.01.08р. року позивачка звернулась до 9-ї Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, як вважає Позивач, зловживаючи процесуальними правами та перешкоджаючи позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] вдруге безпідставно звернулась до суду, Але вже з протилежними вимогами про визнання перебування спадкодавця на її утриманні та про зміну черговості спадкування. 08.07.08 року рішенням Солом'янського районного суду м.Києва у справі № 2-1201X06 у позові [PERSON] було відмовлено. 16.10.08 року ухвалою Апеляційного суду м.Києва апеляційна скарга [PERSON] була відхилена. Ухвалою Верховного Суду України касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення. 10.12.08 року продовжуючи, як вважає позивач, зловживати процесуальними правами та перешкоджаючи позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] Н.П. втрете безпідставно звернулась до суду з позовом про усунення [PERSON] від права на спадкування. 02.06.09 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва у позові [PERSON] було відмовлено. 20.08.09 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційна скарга [PERSON] була відхилена. 10.09.09 року позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину квартири № 135 в буд 8-А та квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що вона планувала продати спадкове майно, а виручені кошти покласти на депозит до «Альфа Банку» та використовувати проценти по депозиту для задоволення власних життєвих потреб, проте через неправомірні дії відповідачки [PERSON], які полягають у зловживанні процесуальними правами, Позивачці було спричинено матеіальні збитки у формі втраченої вигоди, які, як вказується у позові, згідно п.2 ч.22 ЦК України є доходами від продажу спадкового майна, і які позивачка могла реально отримати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Позивач вказує, що неправомірними діями [PERSON] їй була спричинена також і моральна шкода, яка полягає у тому, що позивачка вимушена була змінювати свої життєві плани витрачати час кошти та докладати додаткові зусилля з метою захисту своїх законних прав на спадщину. Окрім того, Позивач зазначає, що до спричиненні їй матеріальної та моральної шкоди причетна також державний нотаріус Дев'ятої Київської нотаріальної контори [PERSON], яка протягом тривалого часу безпідставно, на думку Позивача, відмовляла у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, навіть після рішення суду від 31.10.2008р., яким Головне управління юстиції в м. Києві було зобов'язане видати таке свідоцтво. Позивач також посилається на те, що 08.01.08р. року вона за захистом порушеного права звернулась до Прокуратури Соломянського району м.Києва, 14.01.09 року прокуратура, як вважає Позивач, нехтуючи обов'язками покладеними на неї статтями 4, 5, 6, 19, 20-22 Закону України "Про прокуратуру ", листом №5290-09 необгрунтовано відмовила позивачці у захисті порушеного права. Кваліфікуючи дії прокуратури як неправомірні. Позивач вважає, що спільні дії усіх відповідачів призвели до порушення прав позивача у вигляді упущеної вигоди та моральної шкоди. Так, Позивач розраховує, що різниця ринкової вартості квартир в січні 2008 року та вересні 2009 року була настільки суттєвою, що фактично внаслідок порушення її прав Відповідачами вартість успадкованого нею майна зменшилась за цей час на 1\~017\~324 гривні, яку Позивач вважає упущеною вигодою і відносить до своїх збитків, які у солідарному порядку просить стягнути з Відповідачів. Окрім того, Позивач зазначає, що спільними діями Відповідачів їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 24\~000 гривень. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали. Представник Головного управління юстиції в м. Києві державний нотаріус [PERSON] проти позову заперечувала, наполягаючи на тому вона діяла виключно в межах своїх повноважень і до 10.09.2009р. не мала можливості видати свідоцтво про право на спадщину Позивачці, оскільки і судах постійно перебували справи щодо оспорювання порядку прийняття спадщини після померлого [PERSON] Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31.10.2008 р. набрало чинності лише 03.03.2009р., в той час коли у суді була вже нова справа за позовом [PERSON] про усунення від права спадкування [PERSON], поданим у грудні 2008 року. Представник прокуратури Солом'янського району м. Києва також заперечував проти позову, наполягаючи на тому, що Позивач письмово звернулась до прокуратури лише в грудні 2008 року. У відповідь на звернення Прокуратури направила позивачу відповідь за результатами перевірки за №5290-08 від 14.01.2009р. Будь-яких порушень збоку Прокуратри не вбачається. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з'явилась з невідомих причин, про слухання справи була повідомлена належним чином. Суд, згоди інших учасників розгляду справи ухвалив можливим розглядати справу у її відсутність. Представник третьої особи Головного управління державного казначейства України в м. Києві проти позову заперечував, наполягаючи на його необґрунтованості. Заслухавши сторін, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є в тому числі доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для вирішення питання про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з Відповідачів матеріальної шкоди у формі упущеної вигоди суду слід встановити, чи були дії Відповідачів неправомірними, чи доведена Позивачем наявність і розмір упущеної вигоди, чи є причинний зв'язок між діями Відповідачів на настанням у позивача таких збитків. Відповідно до ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Таким чином, звернення [PERSON] до суду із позовними заявами різного змісту не є порушенням чинного законодавства, а є способом реалізації нею свого права на звернення до суду. Згідно п.12 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Таким чином, зважаючи на те, що 08.01.2008 р. до нотаріуса надійшла заява від [PERSON] про те, що вона буде звертатись до суду з приводу спадщини після померлого [PERSON], нотаріус [PERSON] обґрунтовано зупинила вчинення нотаріальної дії, пов'язаної з видачею свідоцтва про право на спадщину Позивачу. В подальшому до матеріалів спадкової справи надходили відомості про відкриття судових проваджень, пов'язаних із спадщиною після померлого [PERSON], порушених на підставі позовних заяв [PERSON], поданих нею в лютому 2008 року, грудні 2008 року. Рішення про відмову у позові [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення набуло чинності 16 жовтня 2008 року, у зв'язку з чим рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31.10.2008р. було зобов'язано ГУЮ м . Києва видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину. Дане рішення набуло чинності лише 03 березня 2009 року, коли було залишене в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва. Разом з тим, беручи до уваги, що згідно матеріалів спадкової справи особисто [PERSON] до нотаріуса [PERSON] за отриманням свідоцтва про спадщину в період з 18.10.2008р. по грудень 2008 року не зверталась, суд погоджується з позицією представника ГУЮ м. Києва про те, що можливості видати [PERSON] таке свідоцтво не було. Як встановлено, у грудні 2008 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування та визнання права на спадщину за законом. На цій підставі нотаріус [PERSON] знову не мала можливості видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, про що нею було повідомлено Позивачку листом №6602 від 16.12.2008р. Рішення по даній справі було прийняте Солом'янським районним судом м. Києва 02.06.2009р. а набрало чинності на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва 20.08.2009р. Лише після цього державним нотаріусом [PERSON] було видано Позивачці відповідні свідоцтва про право на спадщину: 10.09.2009р. на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]; 05.11.2009р. на гаражний бокс та грошові вклади. З огляду на викладені обставини Позивачем не наведено суду достатніх доказів, які б свідчили про протиправну поведінку державного нотаріуса. Суд не вбачає підстав для визнання протиправними відносно [PERSON] і дій прокуратури Солом'янського району м. Києва, оскільки в матеріалах справи міститься лише відповідь прокуратури за № 5290-08 від 14.01.2009р. на звернення Позивачки, в якій містяться відомості про результати його перевірки, недостовірної інформації в ньому немає, доводи скарги на дії нотаріуса визнано необґрунтованими. Таким чином, суд не вбачає з боку Відповідачів неправомірних дій відносно Позивача. Щодо наявності та розміру упущеної вигоди, то суд звертає увагу сторін на те, що Позивач не надала суду будь-яких доказів, що станом на 08.01.2008р. вона мала реальну можливість укласти договори купівлі-продажу успадкованих квартир за визначеною, конкретною ціною. Розрахунки вартості квартир станом на різні періоди часу здійснені Позивачем лише на підставі оголошень у пресі про продаж аналогічних об'єктів, проте не містять посилань, за якою ціною аналогічні об'єкти були фактично продані. Суд також звертає увагу на те, що Позивач мала право на успадкування конкретного обсягу спадкового майна, і саме в цьому ж обсязі вона його і успадкувала. Вини відповідачів у тому, що ринкова вартість об'єктів нерухомого майна з часом може змінюватись, немає, а отже і не може йти мова про причинно-наслідковий зв'язок між діями Відповідачів та наявністю збитку. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Судом порушення прав Позивачки з вини Відповідачів не встановлено, а отже і немає підстав для покладення на них солідарного обов'язку з виплати будь-якої компенсації. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed