overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

18.02.2008р. між сторонами було укладено кредитний договір №CNXRF10338175, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 1638,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 5,04% річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 18.02.2010р. Проте відповідачем взяті на себе зобовязання за договором не виконуються, в результаті чого станом на 21.02.2011 р. його борг перед банком складає 9060,22 грн., з них: заборгованість по кредиту 1308,52грн., 57,09 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 819,24 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 5967,74 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 407,63 грн. штраф (процентна складова) (а.с.6). В судове засідання представник позивача не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно, а відповідач заперечив проти задоволення даного позову з тих підстав, що в період з березня 2008р. по лютий 2011р. ним були сплачені періодичні платежі на погашення кредиту в сумі 2455,61 грн. За таких обставин, проаналізувавши наявні по справі докази, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні даного позову. Відповідно до вимог ст.ст.526,530 ЦК України боржник повинен виконувати зобовязання належним чином відповідно до умов договору та у встановлений цим договором строк. Згідно ст.1048 ЦК України, ПАТ ВіЕйБі, як позикодавець, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 3 ст.509 ЦК України встановлено, що зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Однак, як вбачається з квитанцій, наданих суду відповідачем, 17.03.2008р. [PERSON] в рахунок погашення кредиту було сплачено 122 грн., 16.04.2008р. 122 грн., 24.06.2008р. 401,61 грн., 15.01.09р. 300 грн., 02.04.09. 150 грн., 18.05.09 200 грн., 28.09.09р. 300 грн., 11.02.10р. 160 грн., 02 та 08.09.10р. по 200 грн., 13.10.10. 200 грн. та 08.02.11 200 грн., а всього 2455,61 грн., що свідчить про повну сплату кредиту (а.с.20-22). До того ж, в Умовах надання споживчого кредиту не обумовлено питання нарахування комісії, і сам договір комісіє регулюється главою 69 ЦК України та відповідними статтями цього кодексу, на які в своїй позовній заяві позивач навіть не посилається. Окрім того, відповідно до ст.551 ЦК України, розмір неустойки (вище нарахованих пені та штрафів складає 5967,74 грн., 500 грн. та 407,63 грн. відповідно) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому, на підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

КС «Укрсоцкредит» звернулася до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 678-Д, від 19 листопада 2007 року в сумі 10156,00 грн., судовий збір в сумі 101,56 грн. та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, доказів на обґрунтування заперечень проти позову не надали. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача в своїй письмовій заяві проти цього не заперечував. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 19 листопада 2007 року між КС «Укрсоцкредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 678-Д, згідно якого кредитна спілка зобовязувалася надати позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 2500 грн., а та в свою чергу погасити кредит у строк до 19 травня 2009 року, сплативши відсотки в розмірі 4,2 % за кожний місяць користування кредитом та інші платежі, передбачені договором (а.с.4). Кредитна спілка свої зобов'язання за кредитним договором № 678-Д, від 19 листопада 2007 року виконала і надала кредитні кошти позичальнику в повному обсязі. В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, 19 листопада 2007 року, був укладений договір поруки між КС «Укрсоцкредит» та [PERSON] (а.с.6). В порушення умов кредитного договору [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснював. За таких обставин, загальна сума боргу, відповідно до розрахунку позивача, на час звернення до суду, складає 10156,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Наведене дає підстави вважати вимоги позивача правомірними, а відповідачів такими, що за невиконання умов кредитного договору № 678-Д від 19 листопада 2007 року та договору поруки від 19 листопада 2007 року, повинні відповідати за цивільними зобовязаннями, сплативши на користь банку відповідну суму боргу. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягаю стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

Позивачка в заяві посилається на те, що із 24 травня 2003 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у виконавчим комітетом Синявської сільської ради Рокитнянського району Київської області, актовий запис №7. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO].. Зараз шлюб існує формально, сімї як такої немає. 2 роки проживають окремо, відповідач зловживає спиртними напоями, матеріально не допомагає. Остаточно впевнилися в неможливості збереження сімї. Просить розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов не визнав. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 24 травня 2003 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Синявської сільської ради Рокитнянського району Київської області, актовий запис №7. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO].. Зараз шлюб існує формально, сімї як такої немає. 2 роки сторони проживають окремо, відповідач зловживає спиртними напоями, матеріально не допомагає. Позивачка просить розірвати шлюб. В ст.112 СМ України вказані підстави для розірвання шлюбу, зокрема, що шлюб може бути розірваний в разі суперечності подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

Заявник ставить перед судом вимогу про встановлення факту проживання із [PERSON] однією сім"єю з червня 2001 року по 13.02.2011 року, мотивуючи тим, що вона проживала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] в с.Бирюки по вул.Шевченка,82 Рокитнянського району в будинку, який їм обом подарував [PERSON] 04.06.03. 13.02.2011 [PERSON] помер і заявник поховала його за власні кошти. Просить суд встановити факт проживання із [PERSON] однією сім»єю, що необхідно для оформлення спадщини, яка відкрилася після його смерті, оскільки заявник є спадкоємцем 4-ї черги. В судовому засіданні заявник заяву підтримала. Представник зантересованої особи, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явився, подав заяву, в якій заяву [PERSON] підтримав. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що дійсно, заявник та [PERSON] тривалий час проживали однією сім»єю, вели спільне господарство, дітей не мають. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню. У відповідності зі ст.256 п.5 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що заявник проживала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] однією сім»єю з 04.03.2003 року по 13.02.2011 року в с. Бирюки по вул.Шевченка,82 Рокитнянського району в будинку, який їм обом подарував [PERSON] 13.02.2011 року [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про його смерть. Суд не може визнати факт проживання заявника та [PERSON] з червня 2001 року, так як доказів про це суду не надано, свідки приблизно вказали на час, який сторони проживали спільно, тому суд вважає, що можливо визнати факт проживання з часу придбання ними житлового будинку, тобто з 04.06.2003 року по день смерті [PERSON] - 13.02.2011 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

Прокурор Сторожинецького району в інтересах ВАТ ЕК Чернівціобленергов особі [PERSON] РЕМ звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної порушенням правил користування електричною енергією, зазначив, що відповідач є абонентом ВАТ ЕК Чернівціобленергов особі [PERSON] РЕМ. Згідно з актом про порушення Правил користування електричною енергією побутовим абонентом № 8-2011 від 12.05.2009 року відповідач допустив самовільне підключення до електромережі, крім того відсутній електричний лічильник, чим заподіяв державі в особі [PERSON] РЕМ майнову шкоду на суму 1 885,70 гривень. Відповідачу було виписано рахунок про сплату суми завданої шкоди, але відповідач в добровільному порядку оплату не здійснив. Прокурор просить суд стягнути з відповідача завдану шкоду в сумі 1885,70 гривень, а також судові витрати. В судовому засіданні прокурор та представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені вище. Відповідач в судове засідання не зявився, причини не явки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наданих позивачем матеріалів та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що відповідач є абонентом ВАТ ЕК Чернівціобленергов особі [PERSON] РЕМ. Перевіркою 12.05.2009 року проведеною представниками [PERSON], за адресою м. Сторожинець по вул.. Підгірній 2, Чернівецької області в оселі, яка належить відповідачу, встановлено порушення Правил користування елекричною енергією, а саме відповідач самовільно підключився до електромережі, електричний лічильник не встановив, про що 12.05.2009 року було складено Акт (протокол) № 8-2011. Згідно Акту-рахунку №8-2011 від 12.05.2009 року відповідач завдав позивачу шкоду в сумі 1 885,70 гривень. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На даний час відповідач в добровільному порядку вищевказану суму не відшкодував. Відповідно до п. 37 Правил електропостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електроенергією. Враховуючи обставини справи, на підставі ст. ст. 1166 ЦК України, ст. ст.10, 45, 57, 60, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить будинок № 44 по вул.Ракетній у м.Маріуполі, де вона мешкає постійно. У будинку також з 2005 року зареєстрований відповідач [PERSON], який був прописаний за вказаною адресою лише для працевлаштування та жодного дня не жив у будинку. Оскільки, він досі значиться зареєстрованим на спірній житловій площі, це тягне за собою додаткові витрати на комунальні послуги, які сплачує позивачка. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку № 44 по вул.Ракетній у м.Маріуполі. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, судову повістку йому вручити неможливо, в зв'язку з його не проживанням за вказаною адресою. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.22 4 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, вислухавши позивачку, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку № 4 4 по вул.Ракетній у м.Маріуполі: 47/100 часток на підставі рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 02.02.1978р., а 53/100 частки на підставі договору дарування від 06.03.1978р. З домової книги на будинок № 44 по вул.Ракетній у м.Маріуполі вбачається, що за наведеною адресою також зареєстрований [PERSON] Актом та довідкою КСН «Лучистий» встановлено, що [PERSON] більше десяти років не живе за вказаною адресою. Стаття 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.? Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Свідки [PERSON], який є батьком відповідача, та [PERSON] 1,1. в судовому засіданні пояснили, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації - у будинку № 44 по вул.Ракетній у м.Маріуполі ніколи не жив за спірною адресою, а був зареєстрований тільки для працевлаштування. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання їх спільного сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що останній навчається в Хмельницькому національному університеті, денне відділення, та у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Просила суд стягнути на іі користь аліменти на утримання сина у розмірі 700 грн. щомісячно із дня предявлення позову до суду. В судовому засіданні [PERSON]підтримала заявлені вимоги з викладених у позові підстав. Вказала, що добровільно матеріальної допомоги відповідач не надає. Відповідач [PERSON] із заявленим позовом погодився. Вказав, що також сплачує кошти і на утримання спільного із позивачкою неповнолітнього сина. Заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу ( ст. 200 СК ) Згідно зі ст. 181 ч. 3 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 182 Сімейного кодексу України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірваний 13 грудня 2000 року. 25 вересня 1990 року у них народився син [PERSON]. [PERSON] є студентом ІІІ курсу денної форми навчання ФТІД факультету Хмельницького національного університету. Зазначені обставини підтверджуються даними: свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], довідкою від 09.11.2010 р. № 90, виданої Хмельницьким національним університетом. Враховуючи вищевикладене, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 700 гривень щомісячно починаючи з 25 листопада 2010 року на період навчання сина [PERSON], але не більше як до досягнення ним 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити, що трудова книжка, видана у 1972 році Новопсковською пересувною механізованою колоною № 151 на прізвище Босенко, [PERSON] дійсно належить [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні заявник наполягала на заявлених вимогах. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області з заявленими вимогами згоден, заперечень немає. Судом встановлено, що заявник згідно паспорту серії ЕМ 010070, виданого 28.10.1998 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області - [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що перепоною для отримання заявником пенсії є те, що в трудовій книжці заявника № 151, виданої у 1972 році Новопсковською пересувною механізованою колоною прізвище заявника вказано, як Босенко, [PERSON] (на російській мові) [PERSON], тоді як дійсне її прізвище «Кропивцева». Той факт, що правильне прізвище заявника „Кропивцева підтверджується її паспортом, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення, так як вона звернулася в управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі для оформлення пенсії. Виходячи з наведеного, вивчивши матеріали справи, у чинність п.6 ч.І ст.256 ЦПК України, суд вважає вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. У відповідності до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

Зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, виготовлення повного тексту рішення відкласти до 6 квітня 2011 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути аліменти із відповідача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка пояснила, що шлюб з відповідачем розірваний 19.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану РУЮ у Львівській області. Від даного шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON]»яну Василівну, [INFO], та сина [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не займається їх вихованням. Позивачка сама не має змоги утримувати дітей, а тому змушена ставити питання про стягнення аліментів з відповідача. Допитаний в судовому засіданні відповідач позов визнав повністю та погодився, щодо стягнення з нього аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей. Суд вислухавши пояснення сторін, та вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з таких підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти сторін проживають разом із позивачкою та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обовязку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей правомірними. Вік неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], окрім показів позивачки, стверджується також свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 100072, актовий запис № 19, та свідоцтвом серії 1-СГ № 212556, актовий запис № 14. Факт, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON], проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні стверджується довідкою Оглядівської сільської ради № 514 від 15.11.2010р. Позивачка сама не має змоги утримувати дітей, а тому змушена ставити питання про стягнення з відповідача аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, повязаного з потребою у наведенні доводів та розрахунків, що займе значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд встановив, що сторони одружені з 06 вересня 2003 року, шлюб зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 689. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], котра мешкає з позивачем. Сімейні відносини сторін припинені з лютого 2005 року, через непорозуміння, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Спір про місце мешкання дитини, майновий спір відсутній. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що родина [PERSON] відновлена бути не може, оскільки розпалася остаточно. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу повинні бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини за після смерті матері [PERSON], померлої 05 червня 2010 року. Відповідач - виконком Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу у судове засіданні не зявилися, направили до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутності. У судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2010 року померла мати позивача [PERSON]. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Своєчасно позивач не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки йому була надана некваліфікована юридична допомога. На думку суду, строк, для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачем, було пропущено з поважних причин. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Суд, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, про продовження терміну на прийняття спадщини по закону після смерті матері [PERSON], строком в 1 (один) місяць, так як доводи позивача знайшли своє доказове підтвердження в повному обсязі у ході розгляду даної цивільної справи, і вони є законними й обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved