Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-09 00:00:00

У січні 2011 року АБ «Київська Русь» звернувся в суд до відповідача із позовною заявою в якій просив стягнути з [PERSON] 20 567,65 грн. заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 06 березня 2007 року між АБ «Київська Русь» та відповідачем був укладений кредитний договір №9094-С, згідно умов якого Банк передав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання 20 000,00 грн. кредиту на строк по 05.03.2010 року та сплати позичальником 25,6% річних за користування кредитом. Однак [PERSON] свої зобов'язання виконував неналежним чином та станом на 27.01.2011 року має заборгованість у сумі 20 567,65 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати, які були сплачені позивачем при подачі позову. Відповідач в судове засідання не з'явилась, але про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до нової редакції Статуту Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», зареєстрованого 12.05.2011 року та погодженого з Національним банком України 06 травня 2011 року, на підставі рішення загальних зборів від 27.04.2011 року, Акціонерний банк «Київська Русь» змінив назву на Публічне акціонерне товариство „Банк «Київська Русь», яке виступило правонаступником по всіх правах і зобов'язаннях Акціонерного банку «Київська Русь». Судом встановлено, що 06 березня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №9094-С, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 20 000,00 гривень, а відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору. Разом з тим, відповідачем не виконані взяті на себе зобов'язання відповідно до умов кредитного договору у зв'язку із чим, станом на 27.01.2011 року, заборгованість відповідача за кредитним договором склала 20 567,65 грн., що складається з суми заборгованості за кредитом - 9 992,73 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 6 461,39 грн., штраф в сумі 4 113,53 грн. 10 червня 2011 року [PERSON] подано заперечення на позов, в якому він не заперечував проти повернення кредиту, але просив суд зменшити штрафні санкції до 500,00 грн., у зв'язку з тим, що він має на утримання двох неповнолітніх дітей та на даний час відсутній заробіток (документи додаються). Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку зменшити штрафні санкції до 2056,77 грн. Пунктами 2.9, 2.10 кредитного договору встановлено, що у разі порушення строків погашення кредиту та відсотків до позичальника застосовуються штрафні санкції у розмірі 25% від суми простроченого платежу за кожен випадок прострочення. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, 25% річних від суми боргу та штрафні санкції, що передбачені Договором. Згідно ст. 599 Цивільного Кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, тому відсотки за користування кредитом правомірно нараховані до дня подачі позовної заяви в суд. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви у розмірі 205,68 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial