Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу об»єктів нерухомості дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом 2005 - 2006 років в результаті розпаювання СТОВ «Мізяківські хутори»[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були виділені в натурі з пайового фонду СТОВ «Мізяківські хутори»у спільну часткову власність нерухоме майно, а саме: будівля свинарника літ. «А», 1958 року побудови, загальною площею 481,5 кв. м., яка розташована за адресою: с. Переорки, вул. Шевченка, 131, Вінницького району Вінницької області та будівля кузні стельмашні з прибудовою літ. "А", 1960 року побудови, загальною площею 89,1 кв. м., яка розташована за адресою: с. Переорки, вул. Шевченка, 132, Вінницького району Вінницької області. Даний факт підтверджується документами з розпаювання СТОВ «Мізяківські хутори»: переліком майна, яке підлягає розпаюванню станом на 08.02.2000 року, протоколом загальних зборів пайовиків сіл Мізяківські Хутори та Переорки від 20.12.2005 року, актом передачі майна в натурі № 569 від 12.07.2007 року, довідкою № 569 від 12.07.2007 року, свідоцтвами про право власності на майновий пай члена КСП та листом Головного управління агропромислового розвитку № 6-1/47-В від 07.12.2005 року. Процедура виділення майна відповідачам була проведена у відповідності до вимог Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки»№62/2001 від 29.01.2001 року, п. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення рівня захисту майнових прав сільського населення»№774/2002 від 27.08.2002 року, Постанови КМУ «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки»№177 від 28.02.2001 року, п. 15 Наказу Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 р. № 62 та «Про затвердження порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 р. № 62. Після смерті гр. [PERSON] її права перейшли до спадкоємця - [PERSON], що засвідчується свідоцтвом про спадщину за заповітом від 29.01.2008 року. 19 липня 2007 року між [PERSON] та відповідачами було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу об'єктів нерухомості. У відповідності до п. 1.1. даного договору громадяни - співвласники ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]А.) зобовязуються передати у власність покупцю ([PERSON]Д.), а покупець прийняти у власність та оплатити нерухоме майно, а саме: будівлю свинарника літ. «А», 1958 року побудови, загальною площею 481,5 кв. м., яка розташована за адресою: с. Переорки, вул. Шевченка, 131, Вінницького району Вінницької області, та до складу якої входять: свинарник 1-1, площею 458,4 кв. м.; моторна 1-2, площею 9,2 кв. м.; кімната 1-3 для персоналу, площею 13,9 кв. м.; огорожа № 1, площею 67,9 кв. м.; будівлю кузні стельмашні з прибудовою літ. «А», 1960 року побудови, загальною площею 89,1 кв. м., яка розташована за адресою: с. Переорки, вул. Шевченка, 132, Вінницького району Вінницької області, та до складу якої входять: кухня 1-1, площею 42,9 кв. м.; стельмашня 1-2, площею 27,1 кв. м.; комора 1-3, площею 19,1 кв. м. Крім того п. 3.4. договору купівлі-продажу об'єктів нерухомості від 19.07.2007 року було передбачено, що разом з об'єктами нерухомості продавці зобов'язані передати покупцю усі документи, необхідні для переоформлення покупцем права власності на об'єкти нерухомості. Свої зобов'язання за даним договором позивач виконав в повному обсязі, сплативши повну вартість вказаних об'єктів нерухомості, що підтверджується розписками відповідачів про отримання ними від позивача коштів за продані об'єкти нерухомості. В свою чергу відповідачі виконали свої зобов'язання за договором купівлі-продажу об'єктів нерухомості від 19.07.2007 року лише частково, а саме: передали об'єкти нерухомості, зазначені в договорі позивачу, що підтверджується актом прийому-передачі об'єктів нерухомості від 19.07.2007 року та також на замовлення відповідачів були виготовленні інвентаризаційні справи на відчуження об'єктів нерухомості. Однак, відповідачі, в порушення умов договору купівлі-продажу об'єктів нерухомості від 19.07.2007 року, не передали позивачу необхідні для оформлення права власності правовстановлюючі документи, необхідні для державної реєстрації в органах БТІ. В зв'язку з тим, що продавцями порушені умови договору, а саме: не передано правовстановлюючих документів на вказані вище об'єкти нерухомості, покупець не може належним чином здійснити державну реєстрацію придбаного нерухомого майна у встановленому законом порядку. Відповідно [PERSON] змушений звернутись до суду за захистом своїх майнових прав для вирішення спору, а саме: за визнанням вказаного договору купівлі-продажу дійсними та визнанням за ним права власності на придбане майно. Ухвалою Вінницького районного суду від 04.02.2009 року [PERSON] залучено у справі в якості третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору. 11.11.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що не набули права власності на об»єкти нерухомості, оскільки згідно протоколу №3 та додатку №1 загальних зборів громадян співвласників майнових сертифікатів реорганізованого КСП ім. Кірова с. Мізяківські Хутори від 29 червня 2008 року, йому виділено майно власників майнових паїв на суму 196381,60 грн., а саме: 4 свинарники, конюшня в с. Переорки, водонапірна башта біля СТФ №3, комора в с. Переорки, кормокухня, кузня стельмашня, навіс під вагою в с. Переорки, вага 10 тонн, млин в с. Переорки, навіс біля СТФ №4, яке було передано 4 липня 2008 року. Відповідно [PERSON] просив надати йому процесуального статусу третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору по даній цивільній справі. У відповідності до ухвали Вінницького районного суду від 26.11.2010 року [PERSON] надано процесуального статусу третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що не набули права власності на об»єкти нерухомості обєднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу об»єктів нерухомості дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, зазначивши, що продавці отримали майно в натурі та майнові сертифікати підприємства СТОВ «Мізяківські Хутори»у відповідності до переліку майна, яке розпайовується з СТОВ «Мізяківські Хутори»у відповідності до Наказу Міністерства агропромислового розвитку №62 від 14.03.2001р. [PERSON] отримав майновий сертифікат на майно юридичної особи КСП ім. Кірова, а отже може отримати в натурі тільки те майно, яке є в переліку майна і яке підлягає розпаюванню на цьому підприємстві. Однак, юридична особа КСП ім. Кірова не володіє у своєму пайовому фонді свинарником та кузнею стельмашнею в с. Переорки Вінницького району, а отже не може і не має права виділити оспорюване майно [PERSON], оскільки ним не володіє. В майновому сертифікаті [PERSON] зазначено, що він має право власності на майновий пай юридичної особи КСП ім. Кірова, даний майновий сертифікат йому офіційно виданий Мізяківсько-Хутірською сільською радою 12 березня 2008 року. Таким чином, [PERSON] не має ніяких законних підстав отримувати майновий сертифікат юридичної особи КСП ім. Кірова на майно, яке знаходиться у розпорядженні пайового фонду юридичної особи СТОВ «Мізяківські Хутори». Свинарник №1 та кузня стельмашня в с. Переорки знаходяться в пайовому фонді СТОВ «Мізяківські Хутори», що підтверджується переліком майна, яке підлягає розпаюванню СТОВ «Мізяківські Хутори» і цей документ міститься в матеріалах справи. [PERSON], як член юридичної особи КСП ім. Кірова неправомірно вимагає позбавити права власності на майновий пай продавців, яке вони законно набули, будучи членами СТОВ «Мізяківські Хутори»та законно продали [PERSON] Шляхом фальсифікації документів [PERSON] незаконно заволодів майновими об'єктами нерухомості в с. Переорки і незаконно вимагає суд позбавити права власності на ці об'єкти нерухомості продавців і [PERSON] [PERSON] також зазначив, що законно купив майнові об'єкти нерухомості (свинарник та кузню стельмашню ) в с. Переорки Вінницького району сплативши за договором 25343 грн. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які отримали це майно у натурі на свої майнові сертифікати згідно Наказу Міністерства агропромислового розвитку від 14.03.2001 №62. За його продавцями більше 80 років трудового стажу у напрацюванні цього майна, однак через злочинну діяльність, яку вів бувший голова Мізяківсько-Хутірської сільської ради [PERSON] вони не змогли надати йому всіх необхідних документів для реєстрації права власності в КП «ВООБТІ». Таким чином, він домовився з продавцями щодо усіх істотних умов договору, однак нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від його волі. За наведених обставин [PERSON] просив його позовні вимоги задоволити в повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, як незаконних. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як представник [PERSON] позов [PERSON] визнали, пояснивши, що дійсно продали своєму синові та брату нерухоме майно, а саме: будівлю свинарника літ. «А», 1958 року побудови, загальною площею 481,5 кв. м., яка розташована за адресою: с. Переорки, вул. Шевченка, 131, Вінницького району Вінницької області, та до складу якої входять: свинарник 1-1, площею 458,4 кв. м.; моторна 1-2, площею 9,2 кв. м.; кімната 1-3 для персоналу, площею 13,9 кв. м.; огорожа № 1, площею 67,9 кв. м.; будівлю кузні стельмашні з прибудовою літ. «А», 1960 року побудови, загальною площею 89,1 кв. м., яка розташована за адресою: с. Переорки, вул. Шевченка, 132, Вінницького району Вінницької області, та до складу якої входять: кухня 1-1, площею 42,9 кв. м.; стельмашня 1-2, площею 27,1 кв. м.; комора 1-3, площею 19,1 кв. м. Вони дійсно не надали всіх необхідних документів для оформлення договору купівлі-продажу, тому що не знали, що необхідно було спочатку оформити право власності на своє ім»я, а потім вже продавати. Вважають, що набули права власності на обєкти нерухомості, оскільки вони його заробили своєю багатолітньою працею, дане майно було їм виділене в натурі і згідно Закону України «Про власність», Наказу Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001р., ст. 321 ЦК України вони володіли правами для здійснення продажу цих обєктів. Крім того, ними було виготовлено інвентаризаційні справи на кузню стельмашню та свинарник. Отримати відповідне свідоцтво в сільській раді вони не мали можливості, так як сільський голова [PERSON] незаконно вимагав у них рішення загальних зборів пайовиків про передачу їм майна в оренду. Вважають, що колишній голова сільської ради [PERSON], [PERSON] та [PERSON] сфальсифікували всі документи, заволодівши майном інших людей дійсних власників розпайованого майна. Тому позовні вимоги третьої особи [PERSON] не визнали, просили суд в задоволенні їх відмовити. Представник третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON], [PERSON] позов [PERSON] не визнав, позовні вимоги [PERSON] підтримав, пояснивши, що між [PERSON] та членами спілки громадян співвласників майна реорганізованого КСП ім. Кірова були укладені договори купівлі-продажу майнових сертифікатів. Відповідно до даних цивільно-правових угод головою Мізяківсько-Хутірської сільської ради йому було видане свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), у відповідності до якого його частка у майні КСП ім. Кірова визначена у розмірі 196381,60 грн. Після цього, 16.05.2008 року він звернувся із заявою до голови спілки співвласників майнових паїв про виділення йому належного майнового паю в натурі. На підставі даної заяви загальними зборами громадян - співвласників майнових сертифікатів було прийняте рішення, оформлене протоколом № 3 від 19.06.2008 року про виділення [PERSON] майна в натурі на суму 196381,60 грн. у відповідності з додатком № 1. Згідно акту прийому-передачі від 04.07.2008р. об'єкти нерухомості, в тому числі і будівля свинарника та кузня стельмашня передані [PERSON] 21 липня 2008 р. виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради було прийняте рішення № 105 від 21.07.2008 рок «Про присвоєння поштової адреси», у відповідності до якого, бувшому комплексу СТФ с. Переорки присвоє но адресу: Вінницька область Вінницький район, с. Переорки, вул. Шевченка, 1-Б. 14 серпня 2008 р. виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради було прийняте рішення № 106 від 14.08.2008 року «Про визнання права власно сті на майновий комплекс», у відповідності до якого згідно з п. 10 абз. «б»ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»від 21.05.1997 року за [PERSON] визнано право приватної власності на майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Вінницька область Вінницький район, с. Переорки, вул. Шевченка, 1Б. 10 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради на підставі вищенаведеного рішення, [PERSON] було видане свідоцтво про право власності № 16 від 10.10.2008 року, на підставі якого він набув право приватної влас ності на вищезазначений майновий комплекс. Вищенаведені обставини підтверджуються відповідними рішеннями судів першої інстанції, ухвалами апеляційних загальних судів та постановами спеціалі зованих судів, які набули законної сили, а саме: ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19.01.2009р. по справі № 22-15/09, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 29.09.2009р., постано вою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2010р. по справі № 2-а-437/09/0270, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.05.2010р. по справі № 2-521/10, ухвалою апеляційного суду Вінницької обла сті від 09.06.2010р. по справі № 22-1102/2010, ухвалою апеляційного суду Він ницької області від 02.09.2010р. по справі № 22ц-3645/10. Проте, з урахуванням вищенаведеного позову право власності [PERSON] на відповідні об'єкти нерухомого майна не визнається та оспорюється. Бе ручи до уваги вищевикладене власник майна вимушений звернутись із даною по зовною заявою до місцевого загального суду для захисту своїх законних прав та інтересів. За наведених обставин, представник третьої особи просив винести рішення, яким позов [PERSON] задоволити, ви знавши [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що не набу ли права власності на будівлю свинарника та будівлю ку зні стельмашні, які розташовані в с. Переорки Вінницького району, в задоволенні позову [PERSON] просив відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, позов [PERSON] є таким , що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 травня 2010 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02 вересня 2010 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] О.П., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], комунального підприємства «ВООБТІ»за участю третьої особи СЗАТ «Мізяківські Хутори»про визнання недійсною третейської угоди від 10 липня 2008 року, скасування рішення постійно діючого Третейського суду при ПУМТБ від 19 вересня 2008 року, скасування реєстрації права власності. Згідно ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14 грудня 2010 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 травня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02 вересня 2010 року залишено без змін. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2010 року задоволено адміністративний позов [PERSON] до Вінницької районної державної адміністрації, третьої особи [PERSON], визнано протиправним та скасовано розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 1575 від 16.10.2009 року «Про надання дозволу громадянину [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради, за межами населеного пункту». Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2009 року частково задоволено адміністративний позов [PERSON] до КП «ВООБТІ», третіх осіб Мізяківсько-Хутірської сільської ради, [PERSON] визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора КП «ВООБТІ»про відмову в реєстрації №136 від 29.07.2009р. за [PERSON] права власності на майновий комплекс, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 1Б, с. Переорки Вінницького району Вінницької області на підставі свідоцтва №16 про право власності на майновий комплекс від 10.10.2008 року; зобовязано КП «ВООБТІ»провести реєстрацію за [PERSON] права власності на майновий комплекс, що розташований за вищезазначеною адресою на підставі свідоцтва №16 про право власності на майновий комплекс від 10.10.2008 року. Крім того, як вбачається з копії ухвали апеляційного суду Вінницької області від 9 червня 2010 року було змінено ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 8 лютого 2010 року, виключено з її резолютивної частини накладення заборони КП «ВООБТІ»проводити реєстрацію об'єктів нерухомості та накладення арешту на об'єкти нерухомості, що розташовані по вул. Шевченка села Переорки Вінницького району , які складаються з вагової з прибудовами літ. «А»загальною площею 38,6 кв.м., конюшні літ. «Б»загальною площею 307,2 кв.м., млину літ. «В»загальною площею 51,6 кв.м., свинарника з прибудовами літ. «Г»загальною площею 929,3 кв.м., свинарника з прибудовами літ. «Д»загальною площею 949, 2 кв.м., кормокухні літ. «Д»загальною площею 126,6 кв.м., свинарника з прибудовою літ. «Є»загальною площею 469,7 кв.м., комори літ. «І»загальною площею 270,3 кв.м., навісу літ. «Ж»загальною площею 48,4 кв.м., водонапірної башти літ. «З»загальною площею 44,0 кв.м, криниці «№1». В іншій частині ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 8 лютого 2010 року щодо забезпечення позову стосовно: будівлі свинарника літ. «А»загальною площею 481,5 кв.м., розташованої по вул. Шевченка № 131 в с. Переорки Вінницького району Вінницької області яка в цілому складається із приміщень свинарника 1-1 площею 458,4 кв.м., моторної 1-2 площею 9,2 кв.м., кімнати для персоналу 1-3 площею 13,9 кв.м., огорожі №1; будівлі кузні стельмашні, розташованої по вул. Шевченка №132 в с. Переорки Вінницького району, що в цілому складається з будівлі кузні-стельмашні літ. «А»загальною площею 89,1 кв.м., а саме : кузня 1-1 площею 42,9 кв.м, стельмашня 1-2 площею 27.1 кв.м. та комора 1-3 площею 19,1 кв.м.; - залишено без змін. Суть вимог [PERSON] ґрунтується на його твердженні про набуття ним права власності на два обєкти із обсягу майна реформованого КСП ім.. Кірова с. Мізяківські Хутори: свинарник та кузню стельмашню в с. Переорки Вінницького району та області, які він 19 липня 2007 року купив у відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.28,29 т.1). Останні отримали це майно згідно з наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року №62. В подальшому, у звязку з укладенням договору купівлі-продажу обєктів у простій письмовій формі, за зверненням [PERSON] він був визнаний дійсним рішенням Вінницького районного суду від 01.10.2008 року. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19.01.2009 року рішення Вінницького районного суду від 01.10.2008 року скасовано. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] та членами спілки громадян співвласників майна реорганізованого КСП ім. Кірова були укладені договори купівлі-продажу майнових сертифікатів. Відповідно до даних цивільно-правових угод головою Мізяківсько-Хутірської сільської ради йому було видане свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ВІ № 007998 від 12.03.2008 року (а.с.75 т.1), у відповідності до якого його частка у майні КСП ім. Кірова визначена у розмірі 196381,60 грн. Після цього, 16.05.2008 року він звернувся із заявою до голови спілки співвласників майнових паїв про виділення йому належного майнового паю в натурі. На підставі даної заяви загальними зборами громадян - співвласників майнових сертифікатів було прийняте рішення, оформлене протоколом № 3 від 19.06.2008 року про виділення [PERSON] майна в натурі на суму 196381,60 грн. у відповідності із додатком № 1 (а.с.72,73 т.1) Згідно акту прийому-передачі від 04.07.2008 р. та до датку № 1 до протоколу № 3 від 29.06.2008 р. об'єкти нерухомості, в тому числі і будівля свинарника та кузня стельмашня передані [PERSON] (а.с.74 т.1). 14 серпня 2008 р. виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради було прийняте рішення № 106 від 14.08.2008 року «Про визнання права власно сті на майновий комплекс», у відповідності до якого згідно із п. 10 абз. «б»ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»від 21.05.1997 року за [PERSON] визнано право приватної власності на майновий комплекс, що знаходиться за адресою: с. Переорки, вул. Шевченка, 1Б, Вінницького району Вінницької області (а.с.77 т.1). 10 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради, на підставі вищенаведеного рішення [PERSON] було видане свідоцтво про право власності № 16 від 10.10.2008 року, на підставі якого він набув право приватної влас ності на вищезазначений майновий комплекс. В своїй позовній заяві [PERSON] на підтвердження факту виділення в натурі відповідачам по справі з пайового фонду СТОВ «Мізяківські хутори»у спільну часткову власність нерухомого майна, що є предметом судового спору в даній цивільній справі, а саме: будівлі свинарника та кузні стельмашні, посилається на протокол засідання загальних зборів пайовиків сіл Мізяківські Хутори та Переорки від 20.12.2005р. Проте, у відповідності до змісту п. 9 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 р. № 62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.04.2001 р. за № 305/5496, виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників. Крім того, положеннями п. 4 Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки»від 29.01.2001р. № 62/2001 та змістом п. 3 постанови КМУ від 28.02.2001 р. № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту май нових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки»на Міністерство аграрної політики України покладено обов'язок надання офіційних роз'яснень щодо реалізації положень вищенаведених нормативно-правових актів. Як вбачається з листа Міністерства аграрної політики України від 25.05.2001 р. за № 37-25-11/392, даним центральним органом державної виконавчої влади надані відповідні роз'яснення з приводу реалізації та документального оформ лення майнових прав членів реорганізованих КСП, а саме: після того, як підприємство-правонаступник (користувач майна) на підставі відповідного рішення за гальних зборів співвласників майна на виконання вимог п. 9 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських під приємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 р. № 62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.04.2001р. за № 305/5496, виділило конкретне майно окремому власнику чи групі власників майнових паїв, відповідна копія акту приймання-передачі майна та свідоцтво із відміткою про видачу майна в натурі у 5-денний термін повертається сільській раді. Після чого, орган місцевого самоврядування у Книзі обліку робить відповід ну відмітку про перехід права власності на майновий пай, реєструє та видає ново му власникові нове свідоцтво та вносить відповідні зміни у списки осіб, що мають право власності на майновий пай, при цьому старе свідоцтво долучається до спра ви. У відповідності до змісту документів Мізяківсько-Хутірської сільської ради, а саме: довідки № 148 від 27.07.2009 р. та відповіді на адвокатський запит № 92 від 03.09.2009р., [PERSON] до даного органу місцевого самоврядування з питанням погашення свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та послідуючою видачею нового свідоцтва та такого роду документу, оформленого на його ім'я Мізяківсько-Хутірська сільська рада не видавала. Крім того, в матеріалах справи відсутнє необхідне у даному випадку, згідно вимог п. 9 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001р. № 62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.04.2001р. за № 305/5496, відповідне рішення загальних зборів співвласників майна про виділення громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] конкретно визначеного майна, а саме: свинарника № 1 та будівлі кузні стельмашні. Додатковим підтвердженням відсутності існування даного документу є відповідь голови спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП ім. Кірова на адвокатський запит № 91 від 03.09.2009 р., зі змісту якої вбачається, що загальні збори співвласників майна з даного приводу не проводились та рішення про виділення громадянам [PERSON] рі Н.Т., [PERSON], [PERSON], [PERSON] свинарника № 1 та будівлі кузні стельмашні, що знаходяться в с. Переорки Вінницького району Вінницької області не приймалось. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачі по справі не володіли та не володіють правом власності на об'єкти нерухомості, що є предметом спору в даній справі, оскільки відсутні жодні передбачені законодавством документи на підставі яких дані об'єкти виділені їм у спільну часткову власність. У відповідності до ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, ч. 3 ст. 334 ЦК України, зазначає, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 210 ЦК України правочини підлягають державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстра ції, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. При дослідженні форми договору купівлі-продажу від 19.07.2007р., укладе ного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що даний цивільно-правовий договір був укла дений в простій письмовій формі без відповідного нотаріального посвідчення та без відповідної державної реєстрації, отже, даний правочин, в силу змісту Поста нови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивіль них справ про визнання правовичнів недійсними»є неукладеним та не може бути законною підставою набуття [PERSON] права власності на об'єкти не рухомого майна, а тому його вимоги з посиланням на відповідні документи є без підставними та необґрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на не рухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (неру хоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розта шовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до п. 1.3. Тимчасового положення про поря док державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого нака зом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, зареєстрованого в Мі ністерстві юстиції України 18.02.2002 р. за № 157/6445 державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністрати вно-територіальних одиниць. Згідно п. 6.1. даного Тимчасового положення офо рмлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності. При цьому п. 1.5. цього ж положення зазначає, що обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно юриди чних осіб. З огляду на викладене, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, що ж стосується позовних вимог [PERSON], то вони є доведеними суду та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: dismissed