overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2010 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити посилаючись на те, що на даний час сімя сторін фактично розпалась. Підставою для розпаду сімї є втрата взаємних почуттів один до одного, що призвело до розпаду сімї та шлюбних відносин, внаслідок чого сторони з листопада 2010 року проживають окремо, а тому просить розірвати шлюб, примиритися категорично не бажає. Крім цього, просить суд не відновлювати дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Просить суд розірвати шлюб, примиритися категорично не бажає. Суд, дослідивши пояснення сторін і проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження від 05.11.1988 року, виданим Піддубівським сільським РАГС Прилуцького району Чернігівської області, актовий запис № 4. (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 6-7) Спору про місце мешкання яких у сторін не виникає як і про поділ майна, що є спільною сумісною власністю. Міри прийняті судом для збереження шлюбу, виявилися безрезультатними. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2011 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити посилаючись на те, що на даний час сімя сторін фактично розпалась. Підставою для розпаду сімї є втрата взаємних почуттів, що призвело до фактичного розпаду сімї, а тому просить розірвати шлюб, примиритися категорично не бажає. Також просить суд не відновлювати дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши пояснення сторін і проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження від 30.06.1990 року. (а.с. 8) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) Спору про місце мешкання якої у сторін не виникає, як і про поділ майна, що є спільною сумісною власністю. Міри прийняті судом для збереження шлюбу, виявилися безрезультатними. Суд розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він 27 грудня 1991 року з відповідачем зареєстрував шлюб. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини, сторони разом не мешкають, проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. В судове засідання позивач не з'явилась, але до судового засідання надала письмову заяву, у якій зазначила, що підтримує свої позовні вимоги, а саме прохає розірвати шлюб, прохала розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що проти позову не заперечує, просить суд розірвати шлюб з позивачем. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі з 27 грудня 1991 року знаходяться у шлюбних відносинах, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, виданого міським відділом РАцС м. Дніпродзержинська Дніпропетровській області, актовий запис № 7 57 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 18 квітня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради народних депутатів Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 856 (а.с.8). Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 5 6 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням, права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 8 8 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому, вказані суми також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~04 травня 2011 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20 листопада 2001 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до квітня 2011 року. З цього часу сімя фактично розпалась. Причиною розпаду сімї послугувало те, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, у звязку з чим в сімї постійно виникали сварки. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому позивачка вимушена звернутись з позовом до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, на розірванні шлюбу наполягав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 20 листопада 2001 року у виконкомі Ворожбянської міської ради Білопільськогго району Сумської області, актовий запис №32 (а.с. 5). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Від подружнього життя [PERSON] і [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Однією сімєю сторони проживали до квітня 2011 року. З цього часу сімя фактично розпалася. Основою розпаду сімї послугувало те, що між сторонами у справі відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сімейні сварки, що і привело до розпаду сімї. Крім того, позивачка на даний час мешкає з іншим чоловіком. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача, а також їх неповнолітнім дітям, тому шлюб необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Питання про місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] сторонами вирішено добровільно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони шлюб розривають вперше. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що являється спадкоємицею після смерті своєї матері, яка померла 09.08.2010 року, вона не мала можливості прийняти спадщину у визначений законом строк через хворобу та тяжке переживання смерті матері. Просить надати додатковий строк на прийняття спадщини у вигляді вказаної частини квартири. У судовому засіданні заявниця підтримала позовні вимоги за підставами, вказаними у позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час слухання належним чином був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] являється донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії ЯК № 885617 від 25.01.1972 року, виданого міським бюро ЗАГС м.Херсона, актовий запис № 293. [PERSON] померла 09.08.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КГ № 114579 від 10.08.2010 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції в м.Херсоні, актовий запис № 300. Виниклі правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк для прийняття в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини через поважні причини, суд може встановити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пропущення позивачкою строку на прийняття спадщини через тяжке переживання втрати матері, хворобу та необізнаність про певний строк для прийняття спадщини, може бути визнано поважною причиною пропущення строку прийняття спадщини, у звязку з чим суд вважає можливим позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що видана 02.08.1974 року трудова книжка на ім»я [PERSON] з внесенням змін на ім»я [PERSON], [INFO], дійсно належить їй, [PERSON], [INFO]. Зазначила, що вона з 1974 року почала свою трудову діяльність, та відповідно до діючого законодавства їй була видана трудова книжка. Відділом кадрів при оформленні Трудової книжки було зазначено рік її народження 1946. В подальшому у трудову книжку відділом кадрів було внесено зміну щодо прізвища заявниці на підставі паспорту. На даний час заявниця звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва з питання оформлення пенсії за віком, але її трудову книжку не приймають з-за того, що у Трудовій книжці особисті дані про прізвище заявника були виправлені, про що відділом кадрів було зроблено відповідний запис, та зазначений у трудовій книжці рік її народження не співпадає з дійсним роком її народження у звязку з чим заявниця і звернулася до суду з даною заявою для встановлення фату, що має юридичне значення. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала повністю та просила суд її задовольнити. Представник зацікавленої особи - Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в судове засідання не зявився, в своєму листі просить слухати справу у відсутність їхнього представника. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. З 02 серпня 1974 року [PERSON], [INFO], почала свою трудову діяльність, та відповідно до діючого законодавства їй була видана трудова книжка. Відділом кадрів при оформленні Трудової книжки було зазначено прізвище заявника «Княвчук» та рік її народження «1946». В подальшому у трудову книжку відділом кадрів було внесено зміну щодо прізвища заявника з «Княвчук» на «Хабренко» на підставі паспорту. На даний час заявник звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва з питання оформлення пенсії за віком, але її трудову книжку не приймають з-за того, що у Трудовій книжці особисті дані про рік народження заявниці не співпадають дійсним даним з датою її народження. У звязку з розбіжностями, які маються в трудовій книжці, заявниця не може оформити пенсію за віком. Виходячи з вище викладеного, на підставі доказів, які містяться матеріалах справи та зважаючи на те, що встановлення даного факту необхідне заявниці для оформлення пенсії за віком, суд вважає встановленим той факт, що видана 02.08.1974 року трудова книжка на ім»я [PERSON], [INFO] з внесенням змін на ім»я [PERSON], дійсно належить [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що на її користь на утримання доньки Аліни [INFO], з відповідача на підставі рішення Павлоградського міського суду від 12.11.1996 року стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). Однак на теперішній час, у звязку з досягненням іншою донькою відповідача Владиславою, повноліття та закінченням сплати на її утримання відповідачем аліментів, матеріально становище його поліпшилось. У звязку з цим позивач просив суд збільшити розмір аліментів які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини, з 1/6 частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно до 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання чинності рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки Аліни [INFO], у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) виданий на підставі рішення Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 1996 року, який знаходиться на виконанні державної виконавчої служби відкликати. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, надала суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм сімейні правовідносини. На підставі рішення Павлоградського міського суду від 12 листопада 1996 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки Аліни [INFO], стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) (а.с.7). Відповідно до рішення зазначений розмір було визначено судом з урахуванням того, що відповідач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки Владислави [INFO] (а.с.8). На теперішній час стягнення аліментів на доньку Владиславу припинено у звязку з досягненням нею повноліття. У звязку з цим матеріальне становище відповідача поліпшилось. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи обставину того, що матеріальне становище відповідача поліпшилось, згідно зі ст.ст.182,192 СК України, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що 22 вересня 2009 року вона придбала квартиру [ADDRESS]. Згідно даних паспортної служби у придбаній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON]. Однак відповідач в ній з моменту її продажу не мешкає. Тому позивач просила суд, визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 47 у буд. 27 по вул. Ленінградська м. Павлограда Дніпропетровської області. У судове засідання позивач не зявилась надала суду заяву згідно з якою позовні вимоги підтримала, просила суд розглянути справу за її відсутності, у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм житлові правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9), та копією договору (а.с.7). З вересня 2009 року відповідач, який зареєстрував свої місце проживання у зазначеній квартирі, не знявшись з реєстрації переїхав до іншого місця проживання, та в квартирі не мешкає, що підтверджується відповідним актом (а.с.5). Відповідно до ст.814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. Відповідно до ст.163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків встановлених ст.71 ЖК України. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що тимчасова відсутність відповідача у жилому приміщенні квартирі [ADDRESS] складає більш шести місяців, тому вважає що позов підлягає повному задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 01 вересня 2005 року у відділ реєстраці актів цивільного стану Кіцманського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 35. Вказує, що цей шлюб у них перший від якого народилась дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що припинення подружніх стосунків між ними відбулося через несумісні характери, брак порозуміння між ними, що призводило до сварок та напруги в сімї , втрати почуття любові та поваги один до одного, а тому просила позовні вимоги задовольнити. Позивачка у судовому засіданні підтримала обставини, які викладені в позовній заяві. На примирення з відповідачем не погоджується. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, звернувшись до суду з відповідною заявою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 вересня 2005 року у відділ реєстраці актів цивільного стану Кіцманського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 35, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ № 005612 від 01.09.2005 року. Від шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ № 021210 від 20.03.2006 року. З лютого 2011 року сторони не підтримують подружні стосунки, вони не мають спільного бюджету та не ведуть спільного господарства. На підставі викладеного, суд вважає, що збереження сімї та подальше спільне проживання сторін суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб між ними слід розірвати. Враховуючи наведене, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила: стягнути з [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку. У судовому засіданні позивач позов підтримала. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала на те, що [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а їй самій здійснювати належне матеріальне утримання дітей тяжко. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Проти стягнення з нього аліментів на утримання їхніх дітей: малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) не заперечував. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.181, ст.183 того ж СК України способи виконання обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] допомогу [PERSON] на утримання дітей не надає. Враховуючи викладене, стан здоровя й матеріальне становище платника аліментів та дітей й інші обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити й стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхніх дітей до досягнення найстаршою дитиною повноліття у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином аліменти підлягають стягненню з дня предявлення позивачем до суду позову, а саме з 04 квітня 2011 року. Згідно із ст.367 СК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів на [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за один місяць.

Outcome: approved