Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

14.10.2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він пропрацював в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» з 16.05.2009 року по 17.09.2010 рік у якості гірника очисного вибою 5 розряду, про що свідчить запис у трудовій книжці, де при виконанні своїх трудових обов*язків з ним 07.06.2010 року стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму на виробництві: ушиб гематома правої кісті, розрив капсульного апарату першого пальцю правої кісті, про що, за результатами розслідування нещасного випадку, був складений акт за формою Н-1 від 10.06.2010 року. У зв*язку з нещасним випадком він був оглянутий обласною МСЕК, де 31.08.2010 року йому було встановлено за сукупністю 25% втрати професійної працездатності, та рекомендоване медичне лікування, що підтверджується довідкою серії ААА №038505, оскільки попередньо, 01.09.2009 року, під час виконання трудових обовязків гірника очисного вибою він теж отримав травму: підкожний розрив дистального сухожилля довжиною головки двуголової мишци правого плеча, з послідуючим складанням акту форми Н-1 від 03.09.2009 року та акту №74 про нещасний випадок. Наказом №178-к від 23.09.2010 року він був звільнений з підприємства у звязку з виявленням невідповідності займаній посаді в результаті погіршення стану здоров*я, яке перешкоджає продовженню праці, тобто за п.2 ст. 40 КЗпП України. Внаслідок отриманого трудового каліцтва він постійно відчуває сильний фізичний біль, стан його здоровя надалі погіршується, він вже не може працювати під землею та отримувати велику зарплатню, що негативно впливає на його сімейний бюджет, а іншої роботи він не має змоги знайти, що приносить йому моральні страждання, тому просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду на його користь у розмірі 100000 гр. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, на їх задоволенні наполягають. Представник відповідача у судове засідання не заявився, надав письмову заяву та письмове заперечення, у яких просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, оскільки позивач знав, що специфіка його робити передбачає працю в шкідливих умовах для здоровя, мав право відмовитись від виконання роботи, якщо виробнича ситуація була небезпечною для його життя чи здоровя, розірвати з підприємством трудові відносини та змінити професію, тому, з урахуванням встановленої позивачу втрати працездатності - 25%, розмір відшкодування складає 7500 гр., що передбачено судовою практикою (за 10% втрати-3000 гр. відшкодування). Крім того, позивач при отриманні трудового каліцтва порушив вимоги безпеки, а саме Інструкцію по охороні праці по професії гроз. Вважає, що на користь позивача необхідно стягнути 4000 гр. моральної шкоди. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику здійснюється у випадку, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що позивач працював гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на ДП «Шахтоуправління «Піденнодонбаське №1» з 16.05.2009 року по 23.09.2010 рік. При виконанні позивачем своїх трудових обов*язків на вказаній посаді, який стався 07.06.2010 року на ДП «Шахтоуправління «Південно донбаське №1», він отримав травму на виробництві: ушиб, ушиблені спадини 1п. правої кісті, розрив зв*язок між фалангового та п*ясно фалангового суставу першого пальцю правої кісті, що підтверджується довідкою медпункту підприємства. За результатами нещасного випадку був складений акт за формою Н-5 від 11.06.2010 року та акт №41 про нещасний випадок, пов*язаний з виробництвом за формою Н-1 від 10.06.2010 року. У зв*язку з нещасним випадком від 07.06.2010 року обласною МСЕК 31.08.2010 року йому було встановлено за сукупністю (попередньо 01.09.2009 року під час виконання трудових обов*язків на шахті був травмований, встановлений діагноз: підшкірний розрив дистального сухожилля довжиною головки двоголової м*язи правого плеча, про що складений акт за формою Н-5 від 03.09.2009 року та акт № 74 про нещасний випадок, пов*язаний з виробництвом за формою Н-1) отримав 25% втрати професійної працездатності та рекомендовано медичне лікування, що підтверджується довідкою серії 1-ААА №038505. Внаслідок отриманої позивачем травми він постійно відчуває моральні страждання, що суттєво змінило його звичний спосіб життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації, оскільки у нього порушився нормальний життєвий ритм, він не має змоги працювати на шахті (звільнений за ст. 40 п.2 КЗпП України), де він отримував велику7 зарплатню та утримував свою сім*ю, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, він змушений постійно лікуватися у медичних закладах. Відповідно до ст. 23 ЦК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» особа має право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди», завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди лише 10000 гр., оскільки його позовні вимоги про стягнення 100000 гр. є завищеними та не відповідають глибині його моральних та фізичних страждань, ступеню втрати професійної працездатності. Суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача , оскільки вони необгрунтовані законодавчими нормами і тому не є підставою для зменшення позивачу моральної шкоди до 4 тис. гр. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1500 гр. не підлягають задоволенню, оскільки є недоведеними та не підтверджуються жодними доказами по справі. На підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 8 гр. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 15 гр.

Outcome: partial