Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про зміну запису в трудовій книжці причини звільнення,стягнення невиплаченої заробітної плати,стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку,коштів за невикористану відпустку,лікарняних листах та стягнення моральної шкоди.На підтвердження позовних вимог посилається на те, що він з 21 квітня 2003 року по 18 серпня 2010 року працював на посаді начальника АТД-механіка,інженера з безпеки руху транспортно-складського комплексу. Згідно наказу за №15 від 17 серпня 2010 року звільнений з роботи з 18 серпня 2010 року за п.З ст.4 0 КзпПУ,тобто в зв»язку з систематичним невиконанням трудових обов»язків без поважних причин.Вважає підставу звільнення незаконною так як трудові обов»язки виконував добросовістно,згідно посадових обов»язків, на дату звільнення перебував на лікуванні,тому просив суд внести зміни в записі в трудовій книжці причин звільнення з п.З ст.40 КзпПУ(в зв»язку з систематичним невиконанням трудових обов»язків без поважних причин) на ч.І ст.38 КзпПУ(звільнення за власним бажанням), стягнути нараховану та невиплачену заробітну плату в сумі 29 716,00 грн.,стягнути кошти за невикористану відпустку в сумі 8740,00 грн.,заборгованість по лікарняних листах в сумі 5 24 4,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] з»явився, позовні вимоги уточнив,просить суд внести зміни в записі в трудовій книжці причин звільнення з п.З ст.4 0 КзпПУ(в зв»язку з систематичним невиконанням трудових обов»язків без поважних причин) на ч.І ст.38 КзпПУ(звільнення за власним бажанням), стягнути нараховану та невиплачену заробітну плату в сумі 20 188,00 грн., стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку з розрахунку 1300,00 грн. за один місяць, стягнути кошти за невикористану відпустку в сумі 6040,00 грн.,заборгованість по лікарняних листах в сумі 5 24 4,00 грн. та моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн. за завдану незаконним звільненням моральну шкоду. Представник відповідача за письмовою довіреністю [PERSON] в судовому засіданні з"явилася,позовні вимоги визнала частково,при цьому пояснила,що з позовними вимогами в частині стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати в сумі 26 228,00 грн.,в т.ч.коштів за невикористану відпустку в сумі 6040,00 грн.,по лікарняних листках в сумі 5 244,00 грн. погоджуються, в частині ж вимог про зміну формулювання причин звільнення,стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку з розрахунку 1300,00 грн. за один місяць та стягнення моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн. підприємство не погоджується, при цьому в цій частині позовних вимог просить відмовити та застосувати до цих вимог строк позовної давності передбачений законодавством про працю,який позивачем пропущений без поважних причин. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 21 квітня 2003 року був прийнятий на роботу на ЗАТ «АТЕК» на посаду начальника АТД- механіка,інженера з безпеки руху транспортно-складського комплексу згідно наказу за №87 від 21.04.2003 року і за наказом №15 від 17 серпня 2010 року звільнений з роботи з 18 серпня 2010 року за п.З ст.4 0 КзпПУ,тобто в зв»язку з систематичним невиконанням трудових обов»язків без поважних причин. Згідно вимог ч.З ст.40 КУпАП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності(крім звільнення за п.5 цієї статті,тобто нез»явлення працівника на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності), а також у період перебування працівника у відпустці. Як встановлено судом і не заперечується відповідачем, [PERSON] в період з 20 липня 2010 року по 15 жовтня 2010 року перебував на лікуванні в Радомишльській районній центральній лікарні,що підтверджується листками непрацездатності(а.с.54,55,56), тому позовні вимоги позивача в частині незаконного звільнення є правомірними. Також встановлено судом,що згідно Наказу за №11 від ЗО липня 2010 року голови правління ЗАТ «АТЕК» [PERSON] на [PERSON] було накладене дисциплінарне стягнення «..за систематичне невиконання без поважних причин обов»язків» у вигляді звільнення з роботи після передачі основних фондів,при цьому в наказі зазначено,що [PERSON] допускав порушення трудових обов»язків 18 червня 2010 року та 19 липня 2010 року, а згідно Наказу(доповнення до наказу за №11 від ЗО липня 2010 року) за №12 від 17 серпня 2010 року голови правління ЗАТ «АТЕК» [PERSON] - [PERSON] було звільнено з роботи з 18 серпня 2010 року за п.З ст.40 КзпПУ,тобто в зв»язку з систематичним невиконанням трудових обов»язків без поважних причин. Відповідно доч.1 ст.148 КУпАП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Зазначені в наказі порушення трудових обов»язків були виявлені уповноваженим органом в дні вчинення порушень( 18.06.2010 року та 19.07.2010 року),а наказ про дисциплінарну відповідальність був винесений тільки ЗО липня 2010 року,тому суд вважає застосування такого стягнення протиправним. Судом також встановленого не заперечується відповідачем - позивач [PERSON] 19 липня 2010 року звернувся до генерального директора ЗАТ «АТЕК» з письмовою заявою про звільнення за власним бажанням відповідно до ч.І ст.38 КУпАП однак з надуманих підстав у задоволенні заяви було відмовлено, а тому суд вважає,що в даному випадку мають місце підстави для зміни судом формулювання підстав звільнення з п.З ст.4 0 КУпАП на ч.І ст.38 КУпАП. У відповідності до ст.116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ч.2 ст.117 КЗпПУ при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у тому разі,коли спір вирішено на користь працівника.Якщо спір вирішено на користь працівника частково,то розмір відшкодування за час затримки визначає орган,який виносить рішення по суті спору. Як встановлено судом і не оспорюється сторонами по справі та згідно довідки ЗАТ «АТЕК» без № та дати(відкоригована і з остаточним розрахунком)вбачається, що період з березня 2009 року по серпень 2010 року [PERSON] нарахована та не виплачена на день звільнення заробітна плата на суму 26 228,00 грн.,в т.ч. 6040,00 грн. компенсація за невикористану відпустку(щомісячна зарплата - 1261,00 грн.) (а.с.8 4). Сторони по справі погодилися,що саме ця довідка про заборговану [PERSON] заробітну плату на день його звільнення являється такою,що відповідає дійсності. У відповідності до вимог ст.233 КЗпПУ працівник може звернутися за вирішенням трудового спору без обмеження будь-яким строком лише щодо стягнення належної йому заробітної плати. Враховуючи те,що середньомісячний заробіток [PERSON] складає: 20 188,00 грн. : 16 = 1261,00 грн. то середній заробіток за час затримки до остаточного розрахунку складає : з 16 жовтня 2010 року (перший день після лікування) по 21 квітня 2011 року = 6 міс. 05 днів + 1261,00 грн.= 7 629,05 грн. Суд також стягує з відповідача на користь позивача кошти за період тимчасової непрацездатності в сумі 5 244,00 грн. Наявність порушення відповідачем конституційних прав позивача на одержання заробітної плати є підставою до часткового задоволення позовних вимог. У відповідності до вимог ст.237-1 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі,якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приходить до висновку про те,що незаконним звільненням, з неправомірним формулюванням причин звільнення уповноважений на прийняття рішення орган ЗАТ «АТЕК» завдав [PERSON] моральних страждань,які виразилися у порушенні сталого плину життя,невпевненості в завтрашньому дні,порушенні сталих життєвих зв»язків. А тому виходячи з принципу справедливості та об»єктивності частково задовольняє позовні вимоги про стягнення коштів за завдану моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю.

Outcome: partial