Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на ? частину квартири, усунення перешкод в користуванні і розпорядженні квартирою, визначення порядку користування квартирою. В підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що він з відповідачкою по справі був в зареєстрованому шлюбі з 20.01.1984 року . 10.10.2001 року шлюб між ними був розірваний . Розірвання шлюбу між ними носило формальний характер, так як вони з відповідачкою продовжували підтримувати подружні стосунки, вести сумісне господарство і фактично припинили їх в травні 2005 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. За час перебування у шлюбі ними була куплена трикімнатна квартира № 8 в буд. 4 б. , по вул. Героїв Сталінграда в м. Дніпропетровську , житловою площею 43, 8 кв.м. загальною площею 57, 7 кв. м. яка була зареєстрована на імя позивача на підставі договору купівлі продажу від 14.07.1992 року та посвідченого в Пятій Дніпропетровській державній нотконторі за реєстром № 1 - 5132 (а.с.7). Далі позивач посилається на те , що під впливом обставин він 08.19.1992 року подарував спірну квартиру на імя відповідачки за договором дарування посвідченим в Пятій Дніпропетровській держнотконторі за реєстром № 2-5975. 25 травня 2005 року відповідачка вигнала позивача з квартири і більше його в спірну квартиру не впускає. Другого житла у позивача немає, позивач при укладанні договору не бажав і не мав на увазі що наступлять правові наслідки від такого виду правочину. Правочин був виконаний лише для виду, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином (удаваний правочин) так як вони з відповідачкою ніяких дій по здійсненню удаваного правочину не придприймали і тому він має право на ? частину квартири . Спірна квартира складається із трьох кімнат , житловою площею 43, 8 кв. м., відповідно 10,8 кв. м. , 12, 5 кв. м., 20, 5 кв. . , коридору 2, 9 кв. м. , ванної кімнати 2, 8 кв. м., кухні 5, 9 кв. м. кафів 0, 8 кв. . і 1, 5 кв. м. Загальна площа квартири 57, 7 кв. Дві кімнати з них площею 10, 8 кв.м., 12, 5 кв. м. - ізольовані. Таким чином позивач рахує, що є можливість виділення в користування сторонам ізольованих кімнат. Підсобні приміщення кухня, ванна кімната, коридор, шафи а також житлова кімната площею 20, 5 кв. м. остануться в загальному користуванні. Позивач просить визнати недійсним договір дарування квартири № 8 буд. № 4 б по вул. Героїв Сталінграду в м. Дніпропетровську між ним та [PERSON], як посвідчений лише для виду без наміру створення юридичних наслідків (удаваний правочин) . Визнати за позивачем право власності на ? частину квартири № 8 в буд № 4 б по вул. Героїв Сталінграду в м. Дніпропетровську , та вселити позивача в ту квартиру. Зобовязати [PERSON] не чинити йому перепон в користуванні спірною квартирою та зазначити порядок користування кв. № 8 в буд. № 4 б по вул. Героїв Сталінграду в м. Дніпропетровську виділивши позивачу кімнату площею 12, 5 кв. м. , а відповідачці 10, 8 кв. м. Житлову кімнату площею 20, 5 кв. м., кухню, ванну кімнату , шафи оставити в загальному користуванні . У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просили їх задовольнити. Відповідачка та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що позивач з відповідачкою по справі був в зареєстрованому шлюбі з 20.01.1984 року . 10.10.2001 року шлюб між ними був розірваний . Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. За час перебування у шлюбі ними була куплена трикімнатна квартира № 8 в буд. 4 б. , по вул. Героїв Сталінграда в м. Дніпропетровську , житловою площею 43, 8 кв. м. загальною площею 57, 7 кв. м. яка була зареєстрована на імя позивача на підставі договору купівлі продажу від 14.07.1992 року та посвідченого в Пятій Дніпропетровській державній нотконторі за реєстром № 1 - 5132 (а.с.7). Позивач, 08.19.1992 року подарував спірну квартиру на імя відповідачки за договором дарування посвідченим в Пятій Дніпропетровській держнотконторі за реєстром № 2-5975 (а.с. 8-11). Відповідно до матеріалів справи , а саме рішення про розірвання шлюбу , де відповідач [PERSON] не заявив своїх вимог про майновий спір, мирової угоди про розподіл майна, рішення від 28.07.2000 року про стягнення з [PERSON]І суми боргу, договору дарування 8/100 частин житлового будинку [PERSON] [PERSON] а також показаннями свідків, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів , що підтверджували б його твердження, що договір дарування квартири № 8 будинку № 4 б по вул. Героїв Сталінграду в м. Дніпропетровську є удаваним правочином.

Outcome: dismissed