Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-15 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задоволити за всіх обставин викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01 листопада 1997 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження 1-ЕЮ 009294 від 01.11.1997 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.09.2008 року серії ЯЖ № 339543 [PERSON] належить частка у спільній власності в розмірі 364 м.кв. земельної ділянки, яка розташована за адресою м. Рівне, вул. П. Могили, 28. Право власності позивачки було набуто відповідно до Договору дарування від 07 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1405 (дарувальник [PERSON]). На зазначеній земельній ділянці знаходиться приміщення, а саме демонстраційний зал меблів, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.09.2008 року належить [PERSON]. 07 серпня 2006 року відповідач подарував позивачці земельну ділянку площею 928 кв.м., яка знаходиться за адресою м. Рівне, вул.. Придорожня, 27, що підтверджується Договором дарування від 07.09.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2105, Державним актом на право власності на земельну ділянку від 13.11.2006 року серія ПГ № 382673. 21 січня 2002 року між [PERSON] та Колективним сільськогосподарським підприємством по птахівництву Тинненськебуло укладено договір купівлі продажу, відповідно до якого зазначене підприємство продало, а [PERSON] - субєкт підприємницької діяльності фізична особа, купила будівлі, споруди та інкубатори,що знаходяться за адресою м. Рівне, вул.. Грунтова, 1 (зареєстровано в реєстрі № 520). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 20 квітня 2006 року серії ЯА № 692479, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,8185 га, яка розташована за адресою м. Рівне, вул. Грунтова, 1. 29 червня 2009 року між позивачкою та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила приміщення головного виробничого корпусу прлощею 716,3 кв.м., розташованого за адресою м. Рівне, вул. П. Могили, 28. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за позивачкою зареєстровані - вантажний автомобіль [NUMBER], [NUMBER], легковий автомобіль "Тойота Камрі", 2004 року випуску , д.н.з. ВК 0722АР, легковий автомобіль " Тойота РАВ 4", 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER], які остання придбала за власні кошти 10 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія 1-ГЮ № 025639 від 10.09.2010 року. Відповідно до ч. 6 ст. 57 Сіменого Кодексу України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно,набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Згідно ст. 114 ЦПК України, позови, які виникли з приводу нерухомого майна,предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Визнання представником відповідача позовних вимог не порушує права та інтереси інших осіб. Оцінюючи в сукупності докази та зважаючи на те, що оспорюване майно не перебуває в іпотеці чи заставі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підстві ст.ст. 57 СК України, ст. 321,328 ЦК України та

Outcome: approved