overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 4 квітня 2010 року помер їх батько [PERSON] За життя батько разом з матір'ю [PERSON], яка померла 5 листопада 1994 року побудували будинок, літню кухню та два хліви по вул.Толстого, 1 в с.Судилків Шепетівського району. Всі документи на будинок були видані на ім'я батька [PERSON], однак свідоцтво про право власності ним не оформлялось. Після смерті матері фактично спадщину прийняв батько, вступив в розпорядження спадковим майном, однак свідоцтво про право власності не оформлялося. Після смерті батька вони, як спадкоємці, які проживали разом з ним в даному будинку та вчасно подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, спадщину прийняли, але нотаріально оформити не можуть через відсутність свідоцтва про право власності на дане будинковолодіння. Просять визнати за ними в рівних долях право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, двох хлівів, та літньої кухні загальною вартістю 79418 грн., які розташовані по вул. Толстого, 1 в с. Судилків Шепетівського району. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила справу заслухати у її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача - представник Судилківської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. 22 листопада 2010 року Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в суді, 5 листопада 1994 року в с.Судилків померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 280239 від 06.11.1994 року. Остання перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер 4 квітня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БВ за 138961 від 04.04.2010 року. За життя [PERSON] на підставі рішення виконкому Шепетівської районної ради від 07.09.1973 року було надано земельну ділянку під забудову в розмірі 0,10 га в с.Судилків Шепетівського району і на підставі свідоцтва на забудову садиби останнім було побудовано житловий будинок та інші надвірні будівлі. Однак, [PERSON], як вбачається з довідки №700 від 29.10.2010 року КП «Шепетівського бюро технічної інвентаризації» вищевказане будинковолодіння не зареєстрував і свідоцтво про право власності не отримав. Загальна вартість будинковолодіння становить 79418 грн. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв і"ї чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом на грошові вклади. Відповідно до свідоцтв про народження позивачів від 13.10.1955 року серії ЯЛ за №538198 та ЯЄ №406640 від 03.07.1957 року їх батьками були: [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі позивачі 24.09.2010 року звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON]Г За таких обставин суд вважає, що позивачі, як спадкоємці першої черги і такі, що прийняли спадщину вчасно, мають право на спадщину по закону в рівних частках.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Територіальної громади в особі Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи КП «Дніпропетровське МБТІ», Пята Дніпропетровська держана нотаріальна контора, про визначення частки у праві спільної часткової власності. В обґрунтування позовних вимог позивачі в ході судового засідання посилалися на те, що 10.06.2008 року померла [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS]. Спірна квартира, відповідно до свідоцтва про право власності на житло належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] однак частка кожного відокремлена не була, внаслідок чого позивачі не можуть вступити у право спадкування. З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог, просили суд: ●припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]; ●визначити частки учасників у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] у розмірі: 1/4 частина за [PERSON], 1/4 частина за [PERSON], 1/4 частина за [PERSON], 1/4 частина за [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23 вересня 1998 року /видане згідно з розпорядженням від 23.08.1998 року № 5/969-98/. Представник відповідача [PERSON] комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання зявився, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа - Пята Дніпропетровська держана нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направили, надали на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутністю. Третя особа КП «Дніпропетровське МБТІ» - в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.06.2008 року померла [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS]. Спірна квартира, відповідно до свідоцтва про право власності на житло належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Васильовичуоднак частка кожного відокремлена не була, внаслідок чого позивачі не можуть вступити у право спадкування. Так, відповідно до ч.2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Як вбачається з матеріалів справи, всі співвласники користувалися квартирою № 10 у будинку № 44 по вул. Леніна у м. Дніпропетровську у м. Дніпропетровську спільно, будь які домовленості, стосовно збільшення часток не має. Внаслідок чого суд приходить до висновку, що частки у праві спільної сумісної власності є рівними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку/ доходу/ на місяць, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в матеріальному утриманні дитини не приймає. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Від неї надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився. Від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутність. Враховуючи, що визнання позову відповідачем є безумовним і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та зміст ч. 4 ст. 174 ІДПК України, суд прийшов висновку про задоволення позову. Позивач при поданні позову згідно п.5 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 Про державне мито та ч. З ст. 81 ІДПК України звільнений від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір згідно підпункту а п.1 ст. З Декрету, що становить 51 гривню, та 120 гривень в рахунок погашення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі ст. ст. 180-197 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив винести рішення, яким визнати незаконними дії відповідача щодо складання акту № В 030548 від 24.09.2009 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення, та акту № 333 від 28.10.2009 року про проведення експертизи лічильника електроенергії; зобов»язати відповідача скасувати вищезазначені акти та відповідні до них рахунки: за № 030548 від 28.01.2010 р. на суму 91,77 грн, за № 030548 від 25.02.2010 р. на суму 225,70 грн. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що між ним та відповідачем був укладений договір про надання послуг з електропостачання. 24.09.2010 року представниками відповідача була проведена перевірка дотримання вимог діючих Правил користування електричною енергію за місцем його проживання у [INFO]. Перевіркою встановлено, що у будинку виявлено порушення п.п. 11,42,48 Правил користування електричною енергією для населення та умов договору, а саме: пошкодження пломби держспожстандарту на розрахункових приладах звіту та сліди повторного пережиму, про що були складені відповідні акти та рахунки. Вважає, що відповідачем не була дотримана процедура складання актів та не мало місце саме порушення. У звязку з чим, позивач і вимушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги на доводах та підставах зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що дії ВАТ «Енергопостачальна компанія» «Дніпрообленерго» в особі Павлоградського району електричних мереж правомірні щодо складання складання акту № В 030548 від 24.09.2009 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення, та акту № 333 від 28.10.2009 року про проведення експертизи лічильника електроенергії та відповідні до них рахунки: за № 030548 від 28.01.2010 р. на суму 91,77 грн; за№ 030548 від 25.02.2010 р. на суму 225,70 грн.. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦПК України для звернення до суду встановлений вичерпний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Звернення з позовом про визнання незаконними дій Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія» «Дніпрообленерго» в особі Павлоградського району електричних мереж щодо складання акту № В 030548 від 24.09.2009 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення, та акту № 333 від 28.10.2009 року про проведення експертизи лічильника електроенергії; з відповідними до них рахунками є передчасним, так як оскарження дій лише по факту складання актів, як і самих актів, відповідних рахунків до них, які не встановлюють для позивача будь-яких обов»язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 13 червня 2003 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції міста Одеси, від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], 28 жовтня 2003 року .ідження. Шлюб в обох другий. Позивачка просить шлюб розірвати, посилаючись на психологічну несумісність, вважає що, примирення між ними неможливе, на даний час подружні стосунки припинені. У судовому засіданні яке відбулося 19 жовтня 2010 року, відповідач [PERSON] з позовом був не згоден, у зв'язку з чим судом було надано час для примирення сторін, та оголошена перерва в судовому засіданні до 22 листопада 2010 року. 22 листопада 2010 року відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис на довідковому листі (а.с. 1 7) У судовому засіданні позивачка усно уточнила позовні вимоги та просить суд покласти на неї витрати, пов'язані зі сплатою держмита в органах РАЦСу, а також повернути їй дошлюбне прізвище «Воробйова». Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах, а також враховуючи те, що у наданий судом строк для примирення сторони шлюбні стосунки не відновили, та сім'я існує лише формально, суд вважає, що позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача покликаючись на те, що відповідач відповідно до постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 1995року, сплачував аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно , однак у 2005 році за рішенням Червоноградського міського суду Львівської області розмір аліментів було зменшено до 16,5 % стягнення яких припинено у зв»язку з досягненням нею повноліття. 28 серпня 2010 року [PERSON] виповнилося 18 років. На даний час вона є студенткою денної форми навчання Сокальського професійного ліцею. Термін закінчення навчання 01 березня 2011 року. Їй матеріально важко, оскільки отримує стипендію 230грн . Батько в добровільному порядку не бажає надавати кошти на її утримання на час навчання, хоча має стабільний дохід. Тому позивачка просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання в розмірі 16,5% частини зі всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно на час навчання. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, в обґрунтування яких покликалась на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Вислухавши пояснення позивачки , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження від 23 вересня 1992 № 154, виданого відділом записів актів громадянського стану Червоноградського міськвиконкому Львівської області. Як убачається із матеріалів справи, а саме із копії довідки від 03 вересня 2010 року № 439 [PERSON], дійсно є студенткою другого курсу денної форми навчання Сокальського професійного ліцею. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення і трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON] працює на Соснівській залізничній станції - складачем, щомісячно отримує заробітну плату і має можливість надавати допомогу своїй дочці [PERSON] на час навчання. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути аліменти на її утримання в розмірі 16,5% частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період її навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

ПАТ«[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «[PERSON] Аваль» звернулось до суду з позовом та просить стягнути з відповідачки суму у розмірі 744 977 гривень 52 копійок, що еквівалентно 97 539, 51 доларам США, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 21 грудня 2007 року був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 87 087 доларів США строком до 21 грудня 2027 року, в зв'язку з не своєчасним поверненням кредитних коштів та не сплати відсотків за користування кредитними коштами, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Також ПАТ«[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «[PERSON] Аваль» просить стягнути з відповідачки судові витрати у розмірі 1952 гривень. Відповідачка - [PERSON], представник відповідачки у попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, у подальшому до судових засідань не з'являлись, повідомлялись, про причини неявки суд не сповістили. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 21 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладений кредитний договір №014/83122/85/87215, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 87 087 доларів США строком до 21 грудня 2027 року. Відповідно до п.7.2. зазначеного кредитного договору позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати кредитні кошти та відсотки за кредитними коштами. Згідно розрахунку станом на 07 липня 2009 року [PERSON] має заборгованість за кредитом - 84 546,93 доларів США, що еквівалентно 645 744, 09 гривень, за відсотками - 487,66 доларів США. що еквівалентно 3 724, 60 гривень, за простроченими відсотками - 7 445. 87 доларів США, що еквівалентно 56 869, 32 гривень, за пенею - 5 059,05 доларів США, що еквівалентно 38 639, 51 гривень, а всього у розмірі 744 977 гривень 52 копійок, що еквівалентно 97 539, 51 доларам США. Протоколом загальних зборів акціонерів №36-45 від 14 жовтня 2009 року прийнято рішення про зміну найменування відкритого акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» на публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль». Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а тому суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «[PERSON] Аваль» доведеними, обгрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідачки /Я судових витрат, також підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб зареєстрований 14 листопада 2005 року у Васищівській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 32. В обґрунтування позовних вимог посилається на те що з відповідачем не проживають однією сімєю та не підтримують шлюбні відносини з січня 2009 року, тому що мають різні характери та різні погляди на життя, виховання дитини. В теперішній час шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить інтересам позивача, оскільки вона фактично створила нову сімю з іншим чоловіком. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав в повному обсязі та просив, розглядати справу за його відсутності. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд, ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2005 року у Васищівській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 32, що підтверджено свідоцтвом про шлюб Серії 1-ВЛ № 124058, виданим 06 жовтня 2009 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження Серії 1-ВЛ № 035261, видане 25 листопада 2005 року Васищівською селищною радою Харківського району Харківської області, запис № 46 від 25 листопада 2005року. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою позивача суд вважає присвоїти їй прізвище після розірвання шлюбу «Якименко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 11 березня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, за актовим записом № 170. Дошлюбне прізвище позивача «Грицюк». Шлюб у сторін - другий. Від даного шлюбу є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Позивачка просить суд розірвати шлюб, мотивуючи це тим, що відповідач не працює з 1 квітня 2009 року та з цього приводу в сім'ї стали виникати сварки та скандали, зневажає та принижує її. та з вересня 2010 року сторони припинили шлюбні відносини без поважних причин. Позивач вважає, що шлюб став формальним, не відповідаючим її міркуванням про подружжя та відповідаючим загальним принципам кохання та поваги. На перемирення і подальше подружнє життя позивачка не згодна. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини, та просила суд ухвалити рішення у відсутності відповідача (заочне). Відповідач в судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином про час та місце слухання справи, про що свідчать залучені до матеріалів справи судові повідомлення, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, маючих істотне значення. Як убачається із пояснень позивача сторони припинили шлюбні відносини в серпні 2010 року. У теперішній період сторони сумісного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують без поважних причин. На перемирення позивач не згодна, що свідчить про те. що на даний час сім'ї фактично не існує. Все вищезазначене свідче про те, що даний шлюб розпався, зберегти сім'ю не можливо, про що свідчить відмова позивача від примирення. Також збереження шлюб&g ; буде суперечить інтересам позивача та дітини. які мають істотне значення. На підставі вищезазначеного збереження сімї стало неможливим.

Outcome: approved