Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

3.03.2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ "Прогрес-Центр", в якому просив поновити його на роботі на посаді комерційного директора, стягнути з відповідача на його користь заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1.03.2010 року до поновлення та компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000грн.00коп.. Позивач до суду не з'явився, направив свого представника. Представник позивача у судовому засіданні 9.11.2010 року вимоги позову підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні 9.11.2010року вимоги позову не визнав, посилаючись на обставини, які викладені у письмових запереченнях. У судове засідання 18.11.2010року представники сторін не з'явилися та надали заяви з проханням закінчити розгляд справи за їх відсутністю з урахуванням раніш викладених ними позицій. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно наданих до суду копії документів, позивач [PERSON] з 25.12.2006року працював на підприємстві на посаді комерційного директору, яка відповідно до посадової інструкції відноситься до категорії керівництва з режимом роботи з 8.00год. до 17.00год.. Відповідно до копії заяви позивача без дати, [PERSON] звернувся до директора ТОВ з проханням надати йому 1.02.2010 року відгул за раніш відпрацьований час, але отримав відмову, після чого зареєстрував цю заяву тільки 2.02.2010 року. Незважаючи на зазначене, 1.02.2010 року позивач на роботу не вийшов без будь-якого додаткового попередження директора, що підтверджено актом від 1.02.2010 року, складеним працівниками ТОВ "Прогрес-Центр". Як слідує з повістки КВІ Центрального району м. Миколаєва 1.02.2010року та наданого пояснення від 5.02.2010року позивач [PERSON] обяснив свою відсутність на робочому місці 1.02.2010року викликом до кримінально виконавчої інспекції, де відповідно до повістки знаходився 1.02.2010 року в період з 9.00год до 15.30хв., а потім на лікуванні з 16.30хв. до 17.00год.. За змістом статей 1,13 КВК України кримінальне-виконавче законодавство регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань, створення умов для виправлення та ресоціалізації засуджених. Для здійснення контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, а також звільнених від відбування покарання жінок утворюються кримінально-виконавчі інспекції. Як вбачається із наданих суду документів та пояснень представника відповідача, директор ТОВ "Прогрес-Центр" із-за відсутності на підприємстві будь-яких даних проте, що позивач відноситься до осіб, які можуть бути викликані до інспекції для здійснення покладених на неї функцій за фактом його невиходу на роботу провів перевірку, але належну відповідь від правоохоронного органу не отримав. Наказом директора ТОВ "Прогрес-Центр" №3-к від 26.02.2010року позивач [PERSON] був звільнений з посади комерційного директора з 26.02.2010року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з прогулом, якій здійснив 1.02.2010року та виходячи з того, що був відсутній на роботі без поважних причин, так як не відноситься до категорії засуджених. Копія наказу була позивачу вручена та з ним повністю проведений розрахунок при звільнені 26.02.2010року. При звільнені позивача директором ТОВ "Прогрес-Центр" згода профспілкового органу не вимагалася з посиланням на то, що позивач фактично виконував функції його заступника при звільнені яких відповідно до ст. 43 1 КЗпП України згода профкому не надається. Але на звернення суду до профспілки, остання рішенням 16.11.2010року в дачі згоди на звільнення позивача з підстав, що передбачені п.4 ст. 40 КЗпП України відмовила. Своє рішення профком мотивував тим, що у позивача є виправдувальний документ відсутності на роботі - повістки кримінально-виконавчої інспекції. Як слідує з постанови судді Центрального райсуду м. Миколаєва від 7.06.2010року по адміністративної справі №3-4-1432/2010року та постанови начальника відділу прокуратури Миколаївської області від 10.03.2010року, повістка про виклик 1.02.2010року позивача [PERSON] до інспекції була йому надана на прохання останнього знайомою посадовою особою для наступного пред'явлення директору ТОВ "Прогрес-Центр" в якості виправдувального документу без будь-яких поважних причин його відсутності на робочому місці. На підставі викладеного, у відповідності до п.4 ст.40, ст. ст. 116, 117, 233, 2371 КЗпП України, суд дійшов висновку, що звільнення [PERSON] було проведено компетентним органом та з дотриманням встановленого порядку і процедури. Вважати поважною причиною відсутності позивача на роботі, у зв'язку з викликом до кримінально-виконавчої інспекції, суд не може, оскільки ця причина не виключає вину позивача як працівника. Це підтверджено його відношенням та небажанням виконувати 1.02.2010року покладені на нього обов'язки з подачею заяви про відгул та після отримання відмови директора, отримання за своїм зверненням необґрунтованого виклику до правоохоронного органу, і як наслідок умисного невиходу на роботу. Підстав для поновлення позивача на посаді зі стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення грошової компенсації за перенесені моральні страждання, суд не вбачає, оскільки при здійснені звільнення відповідачем не був порушений встановлений порядок та страждання позивачу заподіяні не з вини підприємства. Що стосується відмови профкомітету в дачі згоди на звільнення позивача з посиланням на наявність повістки КВІ, суд не може її прийняти до уваги, так як вважає відмову необґрунтованою за наявності проведених кримінально процесуальних перевірок щодо підстав видати позивачу виклику та його дій, що були направлені на отримання цієї повістки. Також суд не може врахувати посилання представника позивача на те, що на момент здійснення звільнення позивача у директора ТОВ "Прогрес-Центр" не було тих підстав, які виникли вже після проведених перевірок правоохоронними органами, оскільки керівництво при звільнені керувалося тими ж обставинами, що були викладені в наказі та які найшли додаткове обґрунтування в- наступному при проведенні перевірок. Таким чином, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими. У відповідності зі ст. ст. 81, 88 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави, стягнув з позивача витрати на ІТЗ у розмірі 120грн.00коп..

Outcome: approved