Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-10 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернувся з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що працював водієм НВО «Шторм». За період роботи з травня 2010 року по січень 2011 року включно товариством не виплачена заробітна плата, у наслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 17.153 грн., крім того товариством не виплачена вихідна допомога в звязку із припиненням трудового договору у розмірі 6.060 грн. Позивач стверджував також, що через невиплату заробітної плати йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у зміні у звичайному укладі життя, незручностях через неможливість нормального існування, відсутність можливості годувати свою сім ю, сплачувати комунальні послуги. Розмір компенсації позивач визначив у сумі 23.213 грн. В судовому засіданні позивач зменшив розмір позовних вимог в частині компенсацію моральної шкоди до 2.321 грн., що підтверджується технічним записом судового засідання, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнав. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Стаття 44 цього закону надає працівникові право на отримання вихідної допомоги при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Судом встановлено, що позивач на підставі наказу товариства від 30.09.2008 року № 53 працював у НВО «Шторм» водієм, що підтверджується трудовою книжкою. 14.01.2011 року він за ч.3 ст. 38 КЗпП України наказом № 4 звільнений з товариства. За період з травня 2010 року по лютий 2011 року відповідач не виплатив нараховану позивачеві заробітну плату, у наслідок чого утворилась заборгованість, яка складає 17.153 грн., що підтверджується довідкою НВО «Шторм» від 14.01.2011 року № 645. Крім того цією ж довідкою відповідач підтвердив право [PERSON] на отримання вихідної допомоги у розмірі 6.060 грн. В добровільно порядку такі виплати відповідачем не проведені. При таких обставинах суд вважає, що наявна заборгованість по виплаті заробітної плати підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі згідно заявлених позовних вимог. За ст. 237-1 КЗпП України у разі порушення прав працівника, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя власником або уповноваженим ним органом провадиться відшкодування моральної шкоди працівникові. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у перенесених моральних стражданнях в звязку із невиплатою винагороди за виконану ним роботу, що призвело до вимушених змін у звичайному укладі життя, незручностях через неможливість нормального існування, позбавлені можливості годувати свою сім*ю, сплачувати комунальні послуги. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача суд вважає, що компенсація моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача у розмірі 2.000 грн. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., які не підлягають оплаті позивачем при зверненні до суду підлягають стягненню з відповідача в порядку п.2 ч.3 ст. 81 ЦПК України. Крім того, ухвалюючи рішення суд відповідно до ст. 367 ЦПК України вважає можливим допустити його негайне виконання в частині присудження працівникові виплати заробітної плати за один місяць.

Outcome: partial