Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-19 00:00:00

У березні 2011 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій, просив суд визнати [PERSON] такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнатами №912-913 в будинку № 6 по вул. Айвазовського в м. Миколаєві. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що [PERSON], як працівнику заводу, для проживання було надано житлове приміщення - кімната №912-913 в будинку № б по вул. Айвазовського у м. Миколаєві, яке перебуває на балансі позивача та в якій він був тимчасово зареєстрований з 27.08.2005 року. Факт не проживання відповідача у житловому приміщення - кімнаті №912-913 в будинку № 6 по вул. Айвазовського в м. Миколаєві підтверджується актом не проживання від 14.03.2011 року, складеного комісією у складі мешканців гуртожитку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Посилаючись на те, що відповідач не проживає в кімнатах №912-913 в будинку № б по вул. Айвазовського понад шести місяців без поважних причин, позивач просив позов, задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в суд не з'явився про час і місце судового засідання повідомлялась через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя ", а тому вважається повідомленою належним чином, у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України, доказів проти задоволення позову не представив. Тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], як працівнику заводу, для проживання було надано житлове приміщення - кімната №912- 913 в будинку № б по вул. Айвазовського у м. Миколаєві, яке перебуває на балансі позивача та в якій він був тимчасово зареєстрований з 27.08.2005 року. Відповідно до\~ст.\~128,\~129\~ЖК України\~житлова площа\~у гуртожитку\~надається спільним\~рішенням адміністрації\~підприємства та\~відповідно профспілкового\~комітету і\~на його\~підставі видається\~спеціальний ордер\~,\~який є\~єдиною підставою\~для вселення\~на надану житлову площу. Як зазначив представник позивача, рішення щодо надання відповідачу кімнат не приймалося і ордер на вселення йому не надавався, договір найму житла або інший документ. Що дає право відповідачу на проживання у гуртожитку, відсутній. Факт не проживання відповідача у житловому приміщення - кімнатах №912-913 в будинку № 6 по вул. Айвазовського в м. Миколаєві з 2005 року підтверджується актом про непроживання від 14.03.2011 року, складеного комісією у складі мешканців гуртожитку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області відповідач [PERSON] у розшуку не перебуває. Таким чином вбачається, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору-судом. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ст. 107 Житлового Кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином, з огляду на те, що відповідач більше шести місяців відсутній в спірній кімнаті без поважних причин, не звертались до суду з заявою про продовження встановлено законом строку збереження за ними спірної квартири, мають інше постійне місце проживання, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved