Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивач свої вимоги мотивує тим, що він уклав з відповідачем 2 договори банківського вкладу, однак після закінчення строку дії договору відповідач відмовляється повернути внесені кошти та нараховані відсотки в повному обсязі. Зазначаючи, що вимоги про повернення вкладу тривалий час залишені без задоволення, посилаючись на порушення його прав, вимог цивільного законодавства, позивач просить ухвалити рішення про спонукання відповідача до повернення сум вкладів та відсотків по ним, до виплати пені, витрат на послуги особи, яка супроводжувала позивача до суду, на адвоката, а також компенсації за заподіяну моральну шкоду, яку позивач оцінюю в 5000 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в частині спонукання установи банку до повернення сум вкладів та відсотків, нарахованих за період дії договорів. В іншій частині вимоги вважає необгрунтованими. Вимоги про відшкодування моральної шкоди відповідач вважає такими, що не ґрунтуються на договорі та законі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного : згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтями 509 та 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Судом встановлено, що між сторонами було укладено 2 договори банківського вкладу, строк дії вкладу по яким сплив ( а.с. 5-6 ). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором ( стаття 633 цього Кодексу ), на який розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів ». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Також, як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 в постанови №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», Закон України « Про захист захист прав споживачів « не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають … із договорів про надання фінансово-кредитних послуг… Під час дії договорів та після закінчення строку вкладів, позивачу частково проводились виплати, що підтверджується наданими представником відповідача в останнє судове засідання звітами. Таким чином, по справі беззаперечно доведено, що відповідач свої зобов»язання перед вкладником ( позивачем ) в повному обсязі не виконав. Розділами 2 та 4 договорів вкладу передбачено, що вкладнику відкривається поточний рахунок, проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, що передує його поверненню вкладника або списанню з вкладного рахунка вкладника. З урахуванням цього, після закінчення дії договорів, суми вкладів та відсотків правомірно поміщені відповідачем на поточний рахунок. Укладеними між сторонами договорами не передбачено нарахування банком відсотків позивачу в розмірах, встановлених п. 2.3, після закінчення строку дії вкладу. Станом на 24.05.2011 року, відповідно до умов укладених між сторонами договорів, заборгованість відповідача становить : 13500 гривень - по вкладам ( 7000 грн. + 6500 грн. ) та 139 гривень 33 копійок по відсоткам. В цій частині вимоги позивача про спонукання до повернення сум вкладів та стягнення сум відсотків підлягають задоволенню. Між тим, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню з тих підстав, що право на таке відшкодування настає в лише разі, коли це прямо передбачено умовами укладеного між сторонами договору або спеціальним нормативно-правовим актом. Умовами ж укладених між сторонами договорів право на відшкодування моральної шкоди споживачу не передбачено, тому в задоволенні цієї частини вимог належить відмовити за необгрунтованістю. Також не ґрунтуються на договорі та законі і вимоги позивача про стягнення пені. Зокрема, неустойка не була передбачена сторонами при укладанні договорів вкладу. Посилання позивача при обґрунтуванні цих вимог на ст. 549 ЦК є безпідставними, оскільки вказана норма повинна бути сторонами реалізована саме у відповідних пунктах договорів, тобто при їх укладанні. Вимоги про спонукання відповідача до виплати витрат на послуги особи, яка супроводжувала позивача до суду, та послуг адвоката не обґрунтовано жодними доказами, тому є також безпідставними. Також не ґрунтуються за законі вимоги позивача про стягнення на його користь понесених при розгляді цивільної справи №2-4999 / 10 Зарічного районного суду м. Суми судових витрат ( а.с. 11 ), оскільки для вирішення цих питань ЦПК України передбачає спеціальний порядок. Окрім того, в задоволенні вимог позивача по вказаній справі було відмовлено судом апеляційної інстанції, тому ці витрати відносяться на рахунок самого позивача, а не протилежної сторони у спорі ( а.с. 12 ).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь заявника належить стягнути 37 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат з інформаційно-технічного забезпечення та на користь держави 08 гривень 50 копійок судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial