Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів та третіх осіб з вимогами про визнання договору недійсним та витребування майна у вигляді квартири [ADDRESS] з чужого незаконного володіння. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином причини неявки суду не відомі. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовів не заперечувала. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явились, повідомлялась належним чином причини неявки суду не відомі. Представник [PERSON] проти задоволення позову заперечував тв. Просив суд відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення представник позивача сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 січня 2009 року між позивачкою та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики. Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 20. Відповідно до п. 1 договору позики від 24.01.2009 року, відповідачка [PERSON] передала безпроцентно у власність позивачки грошові кошти у сумі 110 500,00 грн., які остання зобов'язалась повернути строком до 24 липня 2009 року. Відповідно до п. 7 договору позики від 24.01.2009 року у випадку порушення умов і термінів цього договору, тобто неповернення суми грошових коштів в зазначений термін, відповідачка [PERSON] має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі шляхом звернення стягнення у беззаперечному порядку на майно позивачки, на підставі виконавчого надпису. З метою забезпечення вимог відповідачки [PERSON], що витікають з договору позики від 24.01.2009 року, 24 січня 2009 року між позивачкою та відповідачкою [PERSON] було -кладено договір іпотеки. Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 21. Згідно п. 1.2 договору іпотеки від 24.01.2009 року предметом іпотеки є нерухоме майно у вигляді однокімнатної квартири загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 18.6 кв.м., що рсот&aю ;иювака за адресою: [ADDRESS]. Право власності позивачки на квартиру [ADDRESS] підтверджується договором дарування від 23 вересня 2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1075. Право власності позивачки на вказане майно зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 30.09.2003 року на стор. 657 - стр. 75 - кн. 474 пр. Відповідно до п. 5.2 договору іпотеки від 24.01.2009 року відповідачка [PERSON] набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов'язання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за позикою, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання,який\~ зазначено у договорі позики від 24.01.2009 року, у наступних випадках: - якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за договором позики вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений договором позики строк\~ суми позики; або при несплаті або частковій несплаті сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Також, 24 січня 2009 року позивачка склала довіреність, відповідно до якої надала відповідачці [PERSON] повноваження розпоряджатися належною на праві приватної власності позивачці квартирою № 30 в будинку № 1 по проспекту Глушка академіка в м. Одесі. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального ок|ругу\~ [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 22. 10 червня 2009 року відповідачка [PERSON] письмово підтвердила факт отримання від\~ позивачки грошей у сумі 110 500,00 грн. як розрахунок за договором позики від 24.01.2009 року. Справжність підпису відповідачки на письмовій заяві засвідчений приватним нотаріусом Одеського\~ міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 928. 10 червня 2009 року відповідачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про зняття заборони відчуження квартири [ADDRESS] в зв'язку із повним погашенням позивачкою основного боргу за договором позики від 24.01.2009 року. 10 червня 2009 року відповідачка [PERSON] від імені позивачки на підставі довіреності від 24.01.2009 року уклала з відповідачкою [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 19 червня 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] на ім'я позивачки направлено повідомлення про зняття заборони відчуження вилучення запису з державного реєстру заборон та іпотек на квартиру [ADDRESS], що підтверджується листом за № 107/02-32 від 19.06.2009 року. 20 серпня 2010 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріально округу [PERSON], реєстровий № 1511. В квартирі [ADDRESS] під час оформлення\~ договорів купівлі-продажу та зараз зареєстровані та проживають рідні позивачки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]\~ що підтверджується довідкою КП „ЖКС „Чорноморський" № 735 від 04.06.2009 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і\~ розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так серед інших вимог вказано що, зміст правочину не може суперечити ЦК\~ України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин\~ має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Тобто дана стаття встановлює умови чинності правочинів. У разі недотримання сторонами\~ при укладанні правочину хоча б однієї із перелічених в ст. 203 ЦК України вимог, такий правочин є\~ недійсним. Як встановлено у судовому засіданні відповідачка [PERSON] 10 червня 2009 року\~ вказала про повернення їй позивачкою грошей у сумі 110 500,00 грн. як розрахунок за договором\~ позики від 24.01.2009 року лише з метою зняття заборони відчуження квартири [ADDRESS] та переоформлення означеного майна на користь відповідачки [PERSON], оскільки термін повернення позивачкою суми позики за договором від 24.01.2009 року спливав тільки 24 липня 2009 року. В судовому засіданні також знайшли підтвердження доводи позивачки стосовно того, що надана останньою 24.01.2009 року на користь відповідачці [PERSON] довіреність щодо розпорядження належній на праві приватної власності позивачці квартирою № 30 в будинку № 1 по проспекту Глушка академіка в м. Одесі була видана позивачкою виключно в якості додаткової гарантії в межах укладених 24.01.2009 року між сторонами договорів позики та іпотеки. Придбане відповідачкою [PERSON] нерухоме майно у вигляді квартири перед укладанням договору купівлі-продажу від 10.06.2009 року останньою не оглядалось, після укладання договору відповідачка [PERSON] також не виставляла будь-яких вимог щодо фактичного отримання придбаного майна або усунення перешкод у його користуванні. З урахуванням наведених обставин суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 10 червня 2009 року є фіктивним, оскільки він вчинений без наміру створення правових наслідків. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Статті 319 та 387 ЦК України надають право позивачці вимагати захисту свого права власності шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON], укладаючи 20 серпня 2010 року з відповідачкою [PERSON] договір купівлі-продажу спірної квартири знала про наявність перешкод, оскільки дана квартира відповідачкою [PERSON] також, як і відповідачкою [PERSON], перед укладанням правочину не оглядалась, що свідчить про недобросовісність відповідачки [PERSON] як набувача та є підставою для задоволення позову про витребування спірного майна. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивачки про визнання договору купівлі-продажу від 10.06.2009 року недійсним та витребування майна у вигляді квартири [ADDRESS] з чужого незаконного володіння є такими, що грунтуються на законі та належать до задоволення у повному обсязі. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. З урахуванням встановлених обставин, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 203, 216, 319, 321, 328, 387, 655 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними",

Outcome: approved