Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-14 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ВАТ „Енергетична компанія „Одесаобленерго в особі його структурного підрозділу Центрального РЕМ про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання, зобовязання відновити електропостачання та стягнення моральної шкоди в сумі 5\~000,00 грн. на підставі Закону України „Про захист прав споживачів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є мешканцем квартири [ADDRESS] та споживачем електроенергії згідно укладеного між нею і відповідачем договору про користування електричною енергією від 12.09.2008 року, на підставі якого відповідач зобовязався постачати електроенергію у вищевказану квартиру. За час дії цього договору з її сторони не допущено жодного порушення його умов, рахунки за спожиту електроенергію сплачуються нею в повному обсязі та своєчасно. Проте відповідач, використавши перевагу свого становища, 09.06.2010 року припинив надання послуг, відключивши вищевказану квартиру, у якій вона мешкає, від електропостачання, чим порушив її права споживача. Також позивач вказує, що такими неправомірними діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, зважаючи на наявність двох малолітніх дітей, які мешкають в квартирі під № 24 будинку № 59 по вул.Середній в м.Одесі, та хворобу її грудної дочки в період, коли було відсутнє електропостачання. Представник позивача [PERSON] підтримав позов і просив розглянути справу за його відсутності, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в якій також зазначив, що згоден на заочний розгляд справи у разі неявки представника відповідача в судове засідання. Відповідач не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про одержання ним судової повістки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом установлено, що згідно укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією від 12.09.2008 року відповідач зобовязався постачати електроенергію в квартиру [ADDRESS], у якій мешкає позивач [PERSON] Позивач стверджує, що за час дії згаданого договору про користування електричною енергією з її сторони не допущено жодного порушення умов цього договору, а також, що рахунки за спожиту електроенергію сплачуються нею в повному обсязі та своєчасно. Однак з копії повідомлення відповідача про відключення абонента вбачається, що 09.06.2010 року відповідач припинив надання електроенергії в квартиру позивача, відключивши цю квартиру від електропостачання у звязку з наявністю боргу у позивача по акту про порушення [PERSON] користування електричною енергією для населення. Як вбачається з типового акту-претензії від 23.06.2010 року, позивач заперечує факт порушення нею [PERSON] користування електричною енергією для населення, а відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що ним був виявлений факт порушення позивачем [PERSON] користування електричною енергією, а також що за таким фактом ним був складений відповідний акт, як цього вимагає ст.60 ЦПК України. Крім того, вирішуючи дану справу, суд враховує, що станом на цей час позивач проживає в [INFO], яка не забезпечуються електричною енергією, разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO]. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання незаконними дій відповідача по відключенню згаданої квартири від мережі електропостачання та зобовязання відповідача відновити електропостачання в цю квартиру підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України „Про захист прав споживачів та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів при задоволені вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її предявлення можливе з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.4 Закону України „про захист прав споживачів, який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягають задоволенню. Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 8,50 грн., та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30,00 грн., що разом складає 38,50 грн. Разом з тим, позивач не надала суду належних доказів на підтвердження своїх витрат в сумі 2\~600,00 грн., пов'язаних з оплатою правової допомоги, а саме оригіналу відповідного фінансового документу. На підставі викладеного і

Outcome: partial