Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-17 00:00:00

У січні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що працювала у відповідачки за трудовим договором з 09.09.2009 року. Трудові відносини між ними припинені за закінченням строку дії трудового договору 30.08.2010 року, але відповідачка не знімає трудовий договір з реєстрації та не виплатила належну заробітну плату. Це вимагало від позивачки додаткових зусиль для організації життя чим їй було спричинено моральну шкоду. У звязку з цим просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату 735,51 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 3236,64 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн., а також зобовязати її зняти з реєстрації трудовий договір. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та зазначив, що 24.08.2010 року відповідачка через закінчення договору оренди приміщення в якому працювала позивачка нового робочого місця їй не надала, а потім у центрі зайнятості куди позивачка зявилася для оформлення припинення трудових відносин, відповідачка фактично запропонувала їй підписати зміни умов праці (менший розмір заробітної плати), тому позивачка відмовилася це зробити. Відповідачка позов визнала частково та зазначила, що 24.08.2010 року у неї закінчився договір оренди магазину в якому працювала відповідачка. Раніше вона попереджала її про те, що буде закривати цей магазин і у звязку з цим вони уклали трудовий договір до 30.08.2010 року. Потім вона підготувала всі документи на звільнення і в центрі зайнятості, де вона зустрілась з позивачкою, запропонувала їх підписати, отримати заробітну плату, зробити запис у трудовій книжці, яка була у позивачки, та оформити розірвання трудових договору, але позивачка не погодилася на це, бо була не згодна з розміром заробітної плати. Потім вона неодноразово направляла позивачці листи з цією ж пропозицією, але позивачка їх ігнорувала. Вважає, що вина за затримку розрахунку лежить на позивачці, а тому позов вона визнає лише в розмірі невиплаченої заробітної плати в сумі 391,63 грн. з вирахуванням авансу отриманого позивачкою в сумі 143,54 грн.. Оформити та зняти з реєстрації трудовий договір вона може лише за участі позивачки, яка ухиляється від цього, а тому в задоволенні позовної вимоги про зобовязання її вчинити ці дії також просить відмовити. Заслухавши сторони та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно трудового договору від 01.08.2010 року /а.с.8/ [PERSON] працювала у відповідачки за строковим трудовим договором до 30.08.2010 року з заробітною платою 1 мінімальна заробітна плата + 5 грн., тобто 893 грн.. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно акту від 06.09.2010 року, складеному відповідачкою /а.с.19/, [PERSON] відмовилася від отримання заробітної плати та оформлення розірвання трудових відносин. Відповідно до копій поштових повідомлень /а.с.35-42/ позивачка пропонувала [PERSON] зявитися для отримання нарахованої заробітної плати та розірвання трудового договору. 19.10.2010 року позивачка отримала цей лист. За ст.117 КЗпП України відповідальність власника або уповноваженого ним органу за затримку розрахунку при звільненні настає за наявності його вини. У даному випадку розрахунок при звільненні не був проведений з вини позивачки, доказів вини відповідачки у нездійсненні розрахунку в судове засідання не надано, а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку необхідно відмовити. Правильність нарахування відповідачкою заробітної плати та відрахувань з неї підтверджується актами управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м.Чернігова /а.с.21-23/. А тому посилання представника позивачки на те, що розмір заробітної плати останньої менший за мінімальний не відповідає дійсності. Крім того згідно журналу нарахування та виплати заробітної плати ФОП [PERSON] /а.с.29/ позивачка 20.08.2010 року отримала аванс в сумі 143,54 грн. про що розписалася, а нараховано для виплати їй було 391,63 грн.. Таким чином розмір невиплаченої заробітної плати, який підлягає стягненню становить 391,63 грн. 143,54 грн. = 248,09 грн.. Стосовно позовної вимоги про зобовязання відповідачки формити та зняти з реєстрації трудовий договір, необхідно зазначити наступне. Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики №260 від 08.06.2001 року Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, в редакції, яка діяла на час закінчення строку дії трудового договору, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи. Посадова особа центру зайнятості підтверджує особистим підписом записи, унесені фізичною особою до трудової книжки працівника, і засвідчує їх печаткою. Посадова особа центру зайнятості повинна ознайомити сторони під розпис щодо порядку реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору, унесення відповідних записів до трудової книжки працівника та її зберігання. Згідно редакції цього наказу чинній з 22.11.2010 року допускається зняття з реєстрації трудового договору без участі працівника лише у разі розірвання трудового договору з ініціативи фізичної особи-підприємця тобто за ст.ст. 40, 41 КЗпП. Таким чином самостійно без участі працівника фізична особа-підприємець не може провести зняття з реєстрації трудового договору. До того ж доказів порушення відповідачкою прав позивачки при знятті з реєстрації трудового договору, позивачкою та її представником не надано, [PERSON] сама ухилялася від оформлення припинення трудових відносин. У звязку з цим в задоволенні цієї позовної вимоги необхідно також відмовити. Судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволених позовних вимог. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial