Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

10 грудня 2010 року позивач звернувся з вищевказаним позовом до відповідача вказавши, що 11 серпня 1998 року він разом із своїм батьком - [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] , та отримали свідоцтво про право власності, відповідно до розпорядження органу приватизації УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради. У свідоцтві про право власності на житло зазначено, що - це є спільна сумісна власність, але частки кожного зазначені не були. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після його смерті позивач залишився проживати в квартирі [ADDRESS] . Позивач у 2010 році звернувся до нотаріальної контори для оформлення і видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у зазначений терміном час для звернення із заявою на спадкове майно він не звертався, так як є єдиним спадкоємцем. Але в цьому йому було відмовлено, так як не були виділені частки у спільному майні сторін , що вимушує його звернутися до суду. Тому позивач в судовому засіданні просив виділити частки у спільному сумісному майні, визнавши частки співвласників рівними по 1\\ 2 частині спірної квартири, а також визнати за ним право власності на вищезазначену частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті свого батька - [PERSON] . Представник відповідача проти позову не заперечувала, про що наддала суду відповідну заяву. Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи, суд знаходить вимоги позивача обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як видно із матеріалів справи квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності позивачу та його батькові - [PERSON] , при цьому частки у спільній сумісній власності виділені не були. Одночасно в свідоцтві про право власності на житло (а.с.8) зазначено, що це - є спільна сумісна власність. Свідоцтво про право власності на житло було видано органом приватизації управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області згідно з розпорядженням № Дз-713 від 11.08.1998 року (а.с. 6). [INFO] помер - [PERSON] (а.с. 14). Коли позивач звернувся до нотаріуса за видачею спадщини, то останній йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, так як не були виділені частки які належать кожному із співвласників вищезазначеної квартири. З витягу із спадкового реєстру (спадкової справи) видно що, приватним нотаріусом Рукавіциним І. А. відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб \\ співвласників \\, належить їм на праві спільної власності. Як видно із свідоцтва про право власності на спірну квартиру остання належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Той факт, що як померлому [PERSON] , так і позивачу [PERSON] належали саме по 1\\2 частині квартири [ADDRESS] підтвердив сам позивач зазначивши, що вони разом з померлим батьком сумісно і в рівних частках володіли вказаною квартирою і інших домовленостей між ними не існувало. Тобто, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , померлому [INFO] , за життя , належали по 1\\2 частині спірної квартири кожному, тому суд виділяє позивачу [PERSON] 1\\ 2 частину зазначеної квартири, а також у власності померлого [PERSON] залишає 1\\2 частину зазначеної квартири, яка належала йому за життя. Вирішуючи питання щодо визнання права власності на 1\\2 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , суд виходе з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] який доводиться батьком [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть та про народження (а.с.13-14) Згідно з довідкою КП ЖЕО №5 м. Кривого Рогу № 536 від 25.11.2010 р. (а.с.11) на момент смерті [PERSON] позивач був зареєстрований у [ADDRESS] , тобто був зареєстрованим та проживав разом з померли. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, за відсутності заповіту спадкоємцями [PERSON] є його єдиний син - [PERSON] . Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 р. щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Отже на відносини сторін з приводу права власності, що тривають, поширює свою дію чинний ЦК України 2003 р. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, зважаючи на викладене, суд вважає за можливе визнати в судовому порядку право власності позивача, як спадкоємця та правонаступника всіх прав [PERSON] на 1\\2 частину спірної квартири. На підставі викладеного, та

Outcome: approved