Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-04 00:00:00

Заступник військового прокурора Рівненського гарнізону звернувся в суд в інтересах квартирно-експлуатаційного відділу м.Рівне до [PERSON]-Д.А. про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 26 кв.м. по вул. Біла,1-Б в м.Рівне та привести вказану земельну ділянку в придатний для використання стан шляхом знесення автогаража. Відповідачка письмових заперечень проти позову не подала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Пояснив, що спеціалістами Управління з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області 24.11.2008 року проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки під будівництво гаражних боксів по вул.Біла,1-Б в м.Рівне, за результатами якої встановлено, що відповідачка самовільно зайняла земельну ділянку орієнтовною площею 26 кв.м.,на якій влаштувала фундамент під будівництво капітального автогаражу. Зайнята земельна ділянка входить до складу військового містечка №2 та відповідно до державного акту №32 від 01.03.1983 року знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України і перебуває на обліку у квартирно-експлуатаційному відділі м.Рівне. По факту допущеного правопорушення [PERSON]-Д.А. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП, накладено штраф в розмірі 170 грн. 00 коп. та внесено обов'язковий для виконання припис, яким зобов'язано усунути виявлені порушення земельного законодавства. Під час перевірки 07.05.2009 року встановлено, що остання вимоги припису не виконала, порушення земельного законодавства не усунула. За невиконання законної вимоги посадової особи [PERSON]-Д.А. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-5 КУпАП, накладено штраф і повторно внесено припис з вимогою усунути виявлені порушення земельного законодавства. Однак черговою 25.06.2009 року перевіркою встановлено, що [PERSON]-А. вимоги припису, внесеного повторно, не виконала. Покликаючись на викладені обставини, зазначаючи,що відповідачка самовільно зайняля земельну ділянку, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, зазначив,що гаража у його довірителя [PERSON]-Д.А. не має і ніякої земельної ділянки вона самовільно не займала. Управління з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області згідно наказу № 2 від 23.11.2009 року ліквідовано. Заслухавши пояснення представника позивача,представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено,що під час перевірки дотримання вимог земельного законодавства,проведеною Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області було встановлено,що [PERSON]-Д.А. в порушення ст.125 Земельного кодексу України самовільно зайняла земельну ділянку площею 26 кв.м. по вул.Біла,1-Б в м.Рівне,влаштувала фундамент під будівництво автогаражу. На час перевірки встановлено, що [PERSON] Т-Д.А. підтверджуючих документів на вказану земельну ділянку не мав. По даному факту складено акт від 24.11.2008 року № 098. За результатом розгляду протоколу від 24.11.2008 року № 004338, [PERSON]-Д.А. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП і накладено штраф в сумі 170 грн. 00 коп. Згідно припису від 24.11.2008 року №005506 [PERSON]-Д.А. зобов'язано усунути порушення вимог земельного законодавства. Як встановлено в процесі розгляду справи,[PERSON]-Д.А. штрафи сплатила, протоколи не оскаржувала. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №76 від 15.04.2009 року, [PERSON] порушення земельного законодавства не усунув, тобто самовільно зайняв земельну ділянку. За результатом розгляду протоколу від 15.04.2009 року № 74, [PERSON]-Д.А. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-5 КУпАП. Згідно припису від 06.05.2009 року №006075, [PERSON]-Д.А. зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку або посвідчити право користування нею. Актом перевірки від 25.06.2009 року № 122 встановлено, що [PERSON]-Д.А. обов'язковий для виконання припис не виконала, самовільно зайняту земельну ділянку не звільнила. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку,а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Судом встановлено, що [PERSON]-Д.А. всупереч вищевказаним вимогам закону незаконно користується 26 кв.м. по вул. Біла,1-Б в м. Рівне. Свідок [PERSON] показав, що працює державним інспектором Управління з контролю за використанням та охороною земель. Ним було здійснено виїзд на вул.Біла,1-Б в м.Рівне,де виявлено самовільне зайняття [PERSON]-Д.А. земельної ділянки,на якій влаштовано фундамент під будівництво капітального автогаражу. Останнім було здійснено сплату штрафу, постанова не оскаржувалась. Так,як встановлено судом, зайнята [PERSON]-Д.А. земельна ділянка входить до складу військового містечка №2 та відповідно до державного акту №32 від 01.03.1983 року знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України і перебуває на обліку у квартирно-експлуатаційному відділі м.Рівне. Будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації згідно ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" є самовільним зайняттям земельної ділянки. Відповідно до ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам з-емлі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Виявлені порушення земельного законодавства були виявлені і зафіксовані у протоколах державного інспектора, відповідачка з ними була згідна, штрафи сплатила. Правомірність користування земельною ділянкою на праві приватної власності площею 26 кв.м. по вул.Біла,1-Б в м.Рівне [PERSON]-Д.А. не доведено і документально не підтверджено, тому вказана земельна ділянка підлягає поверненню як самовільно зайнята. В частині позову щодо знесення авто гаража позов до задоволення не підлягає за недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного,ст.ст.116,125,126,212 Земельного кодексу України,

Outcome: partial