Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-29 00:00:00

13.03.2009 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року. Під час позгляду справи позивач неодноразово змінювала свої позовні вимоги і 14 липня 2010 року звернулася до суду з остаточною заявою про зміну позовних вимог в якій просить суд встановити факт родинного звязку між [PERSON] та [PERSON], визнати, що [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], який помер [INFO] року, визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 березня 2007 року № 4-393, видане [PERSON] Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою, зобов'язати Дев'яту Київську державну нотаріальну контору оформити спадкові права [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS] Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який постійно проживав за адресою [ADDRESS] Після смерті батька відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] При зверненні позивача до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини виявлилися розбіжності у документах при написанні прізвища спадкодавця та спадкоємниці. Так у свідоцтві про народження позивача її батьком зазначено [PERSON], в свідоцтві про смерть її батька зазначено [PERSON], в звязку з чим позивачу не було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] Між тим, свідоцтво про право на спадщину за законом отримала відповідач [PERSON], згідно якого їй належить все майно спадкодавця в тому числі і спірна квартира. Позивач зазначає, що свідоцтво про справо на спадщину видане [PERSON] порушує права позивача, оскільки позбавляє її права на 1/6 частину спірної квартири, яка повинна належати їй на праві власності після смерті її батька. За таких обставин, вона просить скасувати дане свідоцтво і зобов'язати державну нотаріальну контору оформити за нею право власності на частину спірної квартири. З огляду на викладене вище, позивач [PERSON] просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги [PERSON] та просили їх задовольнити. Зокрема зазначила, що позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на 1/3 частину спірної квартири, виданого [PERSON] з підстав, визначених в позивачем в її позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали і просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. 3-я особа - Київське міське управління юстиції - не направило до суду свого представника. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника 3-ої особи. Суд, заслухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданного відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.59). Позивач звернулася до суду з вимогами про фстановлення факту родинного зв'язку між нею та [PERSON], який помер [INFO] року, що вони були рідними батьком та дочкою. Ці вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні наступними доказами. Згідно паспорта серії [NUMBER], виданого Голосіївським РУГУ МВС України в м. Києві 10.08.2007 року, прізвище позивача зазначене [PERSON] (а.с.12). В свідоцтві про народження [PERSON], виданого повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва 25 лютого 1995 року, в графі батько зазначено: «[PERSON]» (а.с. 11). Як вбачається з запису акту про народження № 592 від 16 березня 3982 року [PERSON], яка народилася [INFO], в графі батько записаний /російською мовою/ «[PERSON], [INFO] г.р.», в графі «сведения об отце» зазначено, що він проживає з 1980 року «[ADDRESS] работает токарем на Эллектро вагоно-ремонтном заводе» (а.с.42). 3 актового запису про смерть № 13637 від [INFO] року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року, дата його народження вказана - [INFO] року, місце проживання: [ADDRESS] (а.с.44). Як вбачається з ордеру [NUMBER] виданого «[PERSON]» /прізвище зазначено російською/ ордер виданий на підставі рішення райвиконкому Залізничної районної ради від 28.04.1980 року на зайняття жилого приміщення в квартирі [ADDRESS] (а.с. 164). З довідки № 151 від 14.08.2007 року, виданої відділом приватизації державного житла Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, вбачається, що квартира [ADDRESS], загальна площа якої становить 41,3 кв. м, згідно розпорядження органу приватизації Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 18.10.2002 року за № 28 127, належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному (а.с. ІЗ). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 жовтня 2002 року виданого відділом приватизації житла Солом'янського району м.Києва, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях (а.с. 165). З довідки від 17.01.2007 року, виданої ДЕЖ №904 в нотаріальну контору № 9 м. Києва, вбачається, що по [ADDRESS] проживав і був зареєстрований до дня смерті [PERSON] (а.с. 15). Такими чином, судом встановлено, що батько позивача [PERSON] проживав аж до своєї смерті в [ADDRESS]. Як встановлено вище за цією адресою проживав і [PERSON], який помер [INFO] року. Крім того, в проаналізованих документах, що містяться в матеріалах справи, збігається і дата народження [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні показала суду, що батьком позивача був [PERSON], який з 1980 року і по день смерті проживав в квартирі по [ADDRESS] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала суду, що батьком позивача був [PERSON]., який постійно проживав за адресою [ADDRESS], працював на Київському електровагоноремонтному заводі спочатку слюсарем, а потім, після закінчення інституту - інженером. Свідкам [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні був представлений для огляду а.с.157 - партійний білет № 15231235, виданий «[PERSON]» /прізвище, імя^та по-батькові російсською/, в якому міститься фотографія [PERSON], і який був наданий суду представником відповідача на підтвердження того, що український переклад прізвища її чоловіка було виконано правильно на «[PERSON]». Свідок [PERSON] та свідок [PERSON] показали суду, що на фотографії в партійному білеті [NUMBER], виданому «[PERSON]» зображений батько позивача [PERSON] - [PERSON]. З аналізу насведених вище доказів суд дійшов до висновку про те, що [PERSON], який помер [INFO] року є батьком позивача [PERSON]. Згідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі коли є спір про право він розглядається в порядку позовного провадження. Враховуючи обставини викладені вище, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача про встановлення факту, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Суд крититчно оцінює заперечення представників відповідача про те, що позивач [PERSON] не була дочкою [PERSON], оскільки ці заперечення не знайшли свого підствердження у судовому засіданні, а відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог, чи заперечень. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року в м. Києві (а.с.59). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповідом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України визнанеє, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] право на спідкування його майна мали його дружина [PERSON] і його дочка [PERSON]. Проте, свідоцтво про право власності на спадкове майно отримала тільки відповідач [PERSON] Відповідно до спадкової справи № 1397 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], вона була відкрита за заявою дружини померлого [PERSON] 21 грудня 2006 року (а.с.172-173). 05 березня 2007 року, державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О., [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [INFO] року [PERSON], а саме на 1/3 частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 182). Зі свідоцтва про укладення шлюбу від 09 січня 2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і взяла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.58). Позивач звертається до суду з позовом про визнання зазначеного вище свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] недійсним, оскільки при його видачі було порушене її право на спадщину за законом після смерті її батька. Так, зі спадкової справи № 1423 до майна померлого [INFO] року [PERSON], вбачається, що 18 грудня 2006 року [PERSON] звернулася до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] Заява зареєстрована в реєстрі за №573/192 (а.с. 16). Таким чином, позивач [PERSON] своєчасно, у встановлені законом строки, звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. Проте свідоцтва про право на спадщину не отрмала. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, які воно видане, не мала права на спадкування, але й з інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Судом встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] були порушені права на спадщину [PERSON] Враховуючи обставини викладені вище, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо визнання свідоцтва про право на спадщину видане [PERSON]. недійсним, виходячи з наступного. Позивач звертається до суду з вимогами про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину видане [PERSON] в повному обсязі. Між тим, як встановлено вище, відповідач [PERSON], як дружина померлого [PERSON], також має право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи, що на час відкриття спадщини спадкодавцеві належала 1/3 частина квартири [ADDRESS], а частки спадкоємців, відповідно до закону є рівними, то суд дійшов до висновку, що за спадкоємцями [PERSON] і [PERSON] після смерті [PERSON] має бути визнано право власності по 1/6 частині спірної квартири за кожною. Таким чином, свідоцтво про право власності на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [INFO] року [PERSON], а саме на 1/3 частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS], видане [PERSON] підлягає визнанню лише частково, оскільки вона має право на спадкове майно на 1/6 частину спірної квартири. Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 1/6 частину спірної квартири та часткове задоволення її вимог про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Суд критично відноситься до посилань відповідача на те, що в задоволенні позову [PERSON] має бути відмовлено, оскільки вона підлягає усуненню від спадщини, враховуючи наступне. Стаття 1224 ЦК України визначає підстави усунення від спадкування за законом. Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З аналізу наведених вище норм права вбачається, що особа може бути усунена від спадкування не інакше як з підстав визначених законом або за рішенням суду. Відповідач не зверталася до суду з зустрічною позовною заявою, а ні з позовною заявою в загальному порядку про усунення позивача [PERSON] від спадкування. Таким чином, на час ухвалення цього рішення немає рішення суду яке б набрало чинності про усунення [PERSON] від спадкування за законом після смерті її батька [PERSON]. За таких обставин, підстав для відмови в задоволенні позову [PERSON] з підстав усунення її від спадщини немає. Суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори оформити спадкові права [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS], оскільки рішення суду про визнання права власності на спадкове майно є підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу і внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, виданого відповідачу [PERSON]., додаткового застереження про це в рішенні суду не вимагається. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову в цій частині.

Outcome: partial