overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

У жовтні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. Свої вимоги мотивував тим, 16.04.2008 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено рішення по справі за його позовом [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Позовні вимоги було задоволено. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області зазначене рішення було залишено без змін. Однак в рішенні суду не було зазначено правові наслідки недійсності правочину, внаслідок чого позивач не може оформити своє право власності в ММБТІ. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на буд. 43 по вул. 5 Інгульська в м. Миколаєві. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі: [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі; [PERSON] в судове засідання не зявився. Повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 16.04.2009 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Відповідно до рішення суду договір дарування житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами № 43 по вул. 5 Інгульській в м. Миколаєві, укладений між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені та за дорученням [PERSON], посвідчений 20.07.2007 р. приватним нотаріусом [PERSON] визнано недійсним. Відповідно до ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 16.09.2009 р. зазначене рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва залишено без змін. [PERSON] звернувся до Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації з заявою про реєстрацію за ним права власності на 43 по вул. 5 Інгульська в м. Миколаєві. Відповідно до Рішення реєстратора про відмову в реєстрації від 27.07.2010 р. [PERSON] було відмовлено в реєстрації за ним права власності на вказаний будинок, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.04.2009 р. було визнано недійсним договір дарування вищезазначеного житлового будинку, однак не зазначено правових наслідків недійсності такого правочину, отже вищевказане рішення не є правоустановлювальним документом. Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержавла на виконання цього правочину. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного, оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 216, 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

У жовтні 2010 р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.11.1999 р. на Товарній біржі «Імперіал» був зареєстрований договір міни нерухомого майна, а саме квартири № 31, корпус 1 будинку № 107 по вул. Дзержинського в м. Миколаєві, на квартиру [ADDRESS], що належала відповідачам. Всі умови договору були виконані сторонами в повному обсязі, проте договір не був посвідчений нотаріально. Крім того, не були визначені частки співвласників в спільній сумісній власності. На даний час позивачі мають намір розпорядитися своєю власністю, проте не мають такої можливості, оскільки договір не був посвідчений нотаріально. Посилаючись на вищевикладене, позивачі просили суд визнати зазначений договір міни дійсним, визначити частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині за кожним. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.07.1999 р. відповідно до розпорядження № 5793, та зареєстрованого в МБТІ 02.09.1999 р. за № 18290 Квартира № 31 будинку № 107, корп. 1 по вул. Дзержинського в м. Миколаєві належала на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження № 118 від 15.03.1999 р. 30.11.1999 р. на Товарній біржі «Імперіал» був зареєстрований договір міни квартири [ADDRESS] на квартиру № 31 будинку № 107 корпус № 1 по вул. Дзержинського в м. Миколаєві, укладений між [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON] з іншої сторони. Претензій сторони один до одного не мають, всі умови угоди ними виконані. Однак розпорядитися своєю власністю позивачі не мають можливості, оскільки договір міни оформлений неналежним чином та не виділені частки в спільній сумісній власності. Згідно ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду. Оскільки власники в рівних частках користувалися, володіли сумісним майном, суд вважає необхідним визначити, що частки співвласників є рівними і складають по 1/3 частка кожного. На підставі вищевикладеного, оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 220, 370 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

12.11.2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог, позивачка вказувала, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на дитину не надає, тому, позивач у судовому порядку просила стягнути з відповідача на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст. 11 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданим відділом актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 10.11.2009 року (копія свідоцтва долучена до матеріалів справи). Як вбачається з довідки квартального комітету від 09.11.2010 року дитина проживає за адресою: [INFO] разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України, відповідно до наданих доказів, тому, частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/4 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 12.11.2010 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України, згідно з якою аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обгрунтовуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати її такою, що втратила право користування квартирою № 6 будинку № 22 по вул. Велика Морська в м. Миколаєві, посилаючись на те, що відповідач в квартирі не мешкає з серпня 2000 року, переїхала на постійне проживання в інше місце. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, підтвердив обставини, викладені в заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки суду не відомо. Суд ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідача, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їм відповідають. [PERSON] є власником квартири № 6 будинку № 22.no вул. В. Морська в м.Миколаєві. З 31.07.2003 року в вищевказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], та за вказаним місцем проживання відповідач не мешкає понад один рік. В силу ч.2 ст. 405 ЖК України член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відомості про поважність причин відсутності відповідача за місцем постійного проживання не надані, суд вважає, що вона втратила право користування квартирою № 6 будинку № 22 по вул.. В. Морська в м. Миколаєві. Вказані обставини в повному обсязі підтверджуються матеріалами цивільної справи та поясненнями представника позивача. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись па обставини, викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав нотаріально посвідчену заяву, г- якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та просив проводит'-; судове засідання у його відсутність. Прокурор вважала доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав. Представник третьої особи вважала позов таким, що підлягає задоволенню. Третя особа - [PERSON] не заперечувала проти позову, та просила слухати справу у її відсутність. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність відповідача, третьої особи. Обставини справи, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 30.10.2003 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач піклуванням про фізичний і духовний розвиток дитини не займається, від матеріального утримання та виховання ухиляється. Відповідно до висновку Адміністрації Центрального району Виконкому Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. За такого, на підставі ст. ст. 164, 165 СК України, суд приходить до висновку, що батько неповнолітньої [PERSON] не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, участі в її вихованні та утриманні не приймає, а тому відповідача слід позбавити батьківських прав відносно сина. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивач:, слід стягнути судовий збір в розмірі 8,50 грн., та витрати на інформаційно-технічно забезпечення розгляду справи у розмірі 37,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання до народження дитини в розмірі 400,00 грн., та аліменти після народження дитини в розмірі 250,00 грн. без додаткового рішення суду. При цьому позивач посилалась на те, що відповідач в добровільному порядку не бажає надавати їй матеріальну допомогу. Позивач у судове засідання не зявилась, просила про розгляд справи у її відсутність, оскільки 22.10.2010 року [PERSON]Ю народила доньку та на теперішній час здійснює піклується про неї, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засідання позов визнав частково, суду пояснив, що дійсно перебуває з позивачкою в зареєстрованому шлюбі. Проти стягнення аліментів на утримання дружини на вагітності та подальшій відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку не заперечує однак просив стягнути аліменти в розмірі 250,00 грн., оскільки він не працює та не має постійного доходу. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність позивача. Обставини справи встановлені судом. Сторони зареєстрували шлюб 17.04.2010 р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 168. З 11.05.2010 року [PERSON] перебуває на обліку в жіночій консультації Новобузької ЦРЛ з приводу вагітності, що підтверджується довідкою ЦРЛ м. Новий Буг від 15.07.2010 року. Сторони проживають окремо, з часу залишення сімї відповідач матеріальну допомогу дружині не надає. 22.10.2010 року [PERSON] народила доньку, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження №1467 Міського пологового будинку №2 м. Миколаєва Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Аліменти присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково , стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку . На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

В серпні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідачка проти позову не заперечувала. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 19 квітня 1997 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, подружні стосунки припинені та не підтримуються з серпня 2010 року. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Заявник просив оголосити померлим сина [PERSON], [INFO], який у вересні 2001 року виїхав з м. Лисичанська, з того часу жодних відомостей про місце його перебування немає. Розшук [PERSON] результатів не дав. Оголошення [PERSON] померлим необхідно заявнику для оформлення спадщини. У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву, підтвердила викладене у ній, просила її задовольнити, доповнивши, що є дружиною брата [PERSON] Всією родиною намагалися знайти [PERSON], однак вже майже десять років ніяких відомостей про нього немає. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини нез'явлення не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Судом досліджені наступні докази: показання свідка [PERSON], який у судовому засіданні пояснив, що є сусідом заявника. Знає сім'ю [PERSON] з 1970-х років, тобто знає [PERSON] з дитинства. У 2001 році [PERSON] виїхав з м. Лисичанська, з того часу його не бачив. [PERSON] не телефонував, не листувався з батьком. Де він знаходиться невідомо; показання свідка [PERSON], яка у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою заявника. Знає сім'ю [PERSON] з травня 1973 року, добре знає [PERSON]. У вересні 2001 року [PERSON] виїхав з м. Лисичанська, з того часу його не бачила. Заявник розповідав, що з 2001 року його сина ніхто не бачив, про нього немає ніяких відомостей. Рідні шукали його, але безрезультатно. [PERSON] не телефонував, не листувався з батьком. Де він знаходиться невідомо; письмові докази: копія паспорту заявника, копія свідоцтва про право власності на житло, копія свідоцтва про народження [PERSON], копія свідоцтва про смерть [PERSON], копія свідоцтва про смерть [PERSON], копія домової книги, довідка про відсутність актового запису про смерть; довідка Лисичанського МВ УМВС про те, що [PERSON] за кримінальними та цивільними справами не розшукується. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], який постійно проживав за адресою: [INFO], у 2001 році виїхав з м. Лисичанська, з того часу жодних відомостей про місце його перебування немає. Згідно довідки Лисичанського МВ УМВС в розшуку по цивільним та кримінальним справам не значиться, встановити його місцезнаходження не вдалося. Рішенням Лисичанського міського суду від 07.11.2006 року [PERSON] визнаний безвісно відсутнім. Показаннями свідків підтверджується факт відсутності [PERSON] та відомостей про місце його перебування у місці його постійного проживання більш ніж три роки. Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування протягом трьох років. Таким чином, є передбачені законом підстави для оголошення [PERSON] померлим. На підставі викладеного та ст. 46 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Енергопостачальної компанії «Дніпрообленерго» в особі Дніпропетровських міських електричних мереж до [PERSON] в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Дніпропетровських міських електричних мереж суму відшкодування збитку в розмірі 1498,86 гривень. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у гр. [PERSON], за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул. Свердлова, 37/5, що проводилась 07.08.08 р. згідно з п.п. 3, 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357, контролерами Дніпропетровських міських електричних мереж [PERSON], [PERSON], ел. монтером [PERSON], було виявлено без дозволу енергопостачальної організації перенесення електролічильника, порушене вертикальне положення електролічильника. Такі дії є правопорушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено ст. 27 Закону України "Про електроенергетику", п. 48 Правил користування електричною енергією для населення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві [PERSON] посилається на те, що його бабусі, [PERSON] на праві власності на житло належала квартира №3 в буд.102-в по пр..Кірова в м.Дніпропетровську. 23.02.2010 [PERSON] померла. 12.06.2009 року [PERSON] оформила на імя заявника заповіт, посвідчений Пятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою і яким заповіла все майно [PERSON] При оформленні спадщини після смерті бабусі зясувалось, що в свідоцтві про право власності на житло помилково було зазначене її прізвище, як «Гулява» замість [PERSON], тому Пятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було відмовлено заявнику в видачі свідоцтва про право на спадщину. Заявниця просить суд встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу свідоцтва про право приватної власності на житло, на імя [PERSON] по квартирі [ADDRESS], виданого 12 серпня 1993 року виробничим обєднанням «Південний машинобудівний завод» за № 720, що необхідно йому для оформлення спадщини. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи а його відсутності. Вислухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 23.02.2010 померла [PERSON]. 12.06.2009 року [PERSON] оформила на імя заявника заповіт, посвідчений Пятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою і яким заповіла все майно [PERSON] Під час оформлення спадщини після смерті бабусі зясувалось, що в свідоцтві про право власності на житло помилково було зазначене її прізвище, як «Гулява» замість [PERSON], тому Пятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було відмовлено заявнику в видачі свідоцтва про право на спадщину. Така ж помилка була допущена і в технічному паспорті на квартиру. Матеріалами справи встановлено, що при народженні бабусі заявника їй було присвоєно прізвище [PERSON]. 27.11.1955 року бабуся уклала шлюб з [PERSON] і їй було присвоєне прізвище [PERSON] 29.05.1962 бабуся отримала ордер на квартиру [ADDRESS] на її прізвище по чоловіку [PERSON]. 16.10.1971 вона уклала шлюб з [PERSON] і змінила своє прізвище на [PERSON]. Крім того, факт належності свідоцтва на житло [PERSON] підтверджується: довідкою КВЖРЕП Кіровського району за № 774 від 09.03.2010р., де зазначено що у вказаній квартирі була офіційно зареєстрована та проживала [PERSON], свідоцтвом про смерть, де прізвище померлої вказано [PERSON], копією ідентифікаційного коду, договором про участь у витратах на утримання будинку та іншими доказами, що свідчать про належність [PERSON] правовстановлюючого документу свідоцтва про право приватної власності на житло, на імя [PERSON] по квартирі [ADDRESS], виданого 12 серпня 1993 року виробничим обєднанням «Південний машинобудівний завод» за № 720(а.с.16-25).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Оскільки складання рішення в повному обсязі потребує часу, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 218 ЦПК України, в даному судовому засіданні оголошує вступну та резолютивну його частини. З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитись 30 листопада 2010 року.

Outcome: partial