Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

В жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків,посилаючись на те, що в 48 років став інвалідом 3 групи по профзахворюванню з втратою 65 % по 2 захворюванням та виробничими травмами. З 08.01.1990 року до 11.02.2009 року по день встановлення профзахворювання (10.02.2009), працював підземним прохідником ш Первомайська, ш.Гвардійська ШСУ В/О «Кривбасруда», правоприемник ВАТ «Кривбасзалізрудком». З 04.01.1987 по 04.01.1990 року працював підземним гірничим робітником, прохідником ШСУ трест «КШП» до якого не має наміру зиватись. Загальний стаж роботи складає 26 років 3 місяці, із них в шкідливих та небезпечних умовах відпрацював 20 років 7 місяців, безпосередньо на ш.Гвардійська ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» більше 18 років. Рішеням ЛЕК НДІ від 10.02.2009 року, протокол №388 йому встановлено професійні захворювання: Вібраційна хвороба першої-другої ст..з церебрально-периферичним ангідистоничним синдромом у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу ПФС 2ст., деформуючого і періартрозу ліктьових суглобів з комбінованими контрактурами ПФ 1-2 ст. та вираженими порушеннями трофіки кистей. Хронічние обструктивне захворювання легень першої ст..(пиловий бронхіт першої ст..,емфізема легень першої ст..).ЛН 1 ст. Захворювання виникли в зв'язку з тривалим часом роботи в підземних умовах в шкідливих та небезпечних умовах праці, які перевищували санітарно-допустимі норми. Винним у заподіянні шкоди є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Йому спричинено моральну шкоду, так як порушились його нормальні життєві звязки, він не може реалізувати своє бажання працювати,матеріально забезпечувати себе та свою сімю,відпочивати. Йому потребуються додаткові зусилля для організації свого життя. Вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду складає 170 000 гривень В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача 170\~000 гр. в відшкодування моральної шкоди заподіяної в наслідок отримання професійного захворювання при виконанні трудових обовязків.. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в особі [PERSON] позов не визнала, пояснила,що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з 08.01.1990 року до 11.02.2009 року по день встановлення профзахворювання (10.02.2009), працював підземним прохідником ш Первомайська, ш.Гвардійська ШСУ В/О «Кривбасруда», правоприемник ВАТ «Кривбасзалізрудком». З 04.01.1987 по 04.01.1990 року працював підземним гірничим робітником, прохідником ШСУ трест «КШП» до якого не має наміру зиватись. Загальний стаж роботи складає 26 років 3 місяці, із них в шкідливих та небезпечних умовах відпрацював 20 років 7 місяців, безпосередньо на ш.Гвардійська ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» більше 18 років. Рішеням ЛЕК НДІ від 10.02.2009 року, протокол №388 йому встановлено професійні захворювання: Вібраційна хвороба першої-другої ст..з церебрально-периферичним ангідистоничним синдромом у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу ПФС 2ст., деформуючого і періартрозу ліктьових суглобів з комбінованими контрактурами ПФ 1-2 ст. та вираженими порушеннями трофіки кистей. Хронічние обструктивне захворювання легень першої ст..(пиловий бронхіт першої ст..,емфізема легень першої ст..).ЛН 1 ст. Захворювання виникли в зв'язку з тривалим часом роботи в підземних умовах в шкідливих та небезпечних умовах праці, які перевищували санітарно-допустимі норми. За висновком МСЕК від 10.06.2009 року позивачу була установлена втрата професійної працездатності - 65%, та 3 группа інвалідності. Із них: вперше- вібраційна хвороба -30% та 3 група інвалідності, поХОЗЛ-10%. Повторно: 25% по совокупності виробничих травм: АКТ №19 від 19 листопада 1993 року про нещасний випадок на виробництві, д-з - Двухлодижечний перелом лівої голені зі зміщенням, АКТ №1 від 11 лютого 1999 року про нещасний випадок на виробництві, д-з: [PERSON] оскольчатий перелом основної фаланги пальця,травматичне відсічення 5 пальця лівої кінцівки,забій,гімотома правої кінцівки.Закритий перелом н/з правого передпліччя без зміщення відломків.Закритий перелом V-ї п'ясної кістки лівої кінцівки, АКТ №17 від 18 липня 2000 року про нещасний випадок на виробництві, д-з: перелом поперекових відростків L2,L3, L4, L5 позвонків.Забій поясничного відділу позвонка. При повторному переосвідоцтві МСЕК від 07.06.2010 року, процент втрати працездатності позивачу залишився без змін - 65 % та 3 група інвалідності безстроково. Винним у заподіянні шкоди є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Провина підприємства підтверджується Актом розслідування професійного захворювання №21 від 03 квітня 2009 року, згідно п.16 зазначеного Акту професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин: працюючи з 0І.1999р, - 02,2009р. в т-ті "КШБ" ВО « Кривбасруда», ШБУ ВАТ «Кривбасзалізрудком» підземним прохідником, виконував комплекс робіт в підземних умовах шахт. Експлуатуєме в процесі роботи обладнання, шпунтовий молоток, ручні і телескопні перфоратори, бурові каретки та інш,) внаслідок своїх конструктивних недоліків є джерелами вібрації, рівень якої перевніцує ГДК. Умови праі виконуємих робіт з причин, мавших місце порушення нормативного провітрюванняя також характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, що перевищувала ГДК Працюючи раніше з 07.Ї987р по 01.1990р. в ШБУ треста КШП підз. прохідником згідно інформаційної довідки про умова праці Тернівської рай СЕС № 2/2-1752 від 03.06.2008 р. [PERSON] виконував роботи, які характеризувалися вібрацією, пилом, рівні яких перевищували нормативні. В п.17 Акту розслідування професійного захворювання №21 від 03 квітня 2009 року зазначено, що причини професійного захворювання позивача полягає в роботі протягом 20 років 7 міс. в умовах вібрації, пилу, рівні яких перевищували нормативи: вібрація -загальна - коррегованнй.рівень - від 104дБ до109ДБ при ГДР 101 дБ; локальна - коррегований рівень - від 114дБ до 120дБ при ГДР 111дБ; зап иленість повітря: пил з вмістом вільного двоокису кремнію від 10% до 70 %, в концентраціях 7,8 мг/м3- 14 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. Згідно санітарно-гігіенічної хакарактеристики умов праці від 03-06.2008 року за № 2/2-1751, на робочому місці позивача в ВАТ «Криворіжзалізрудком» було переевищення допустимих норм пилу,шуму,вібрації, негативні кліматичні умови. Так в пункті 12.5-12.12 санітарно-гігіенічної характеристики умов праці на ВА Т «КЗРК» вказано на те,що вміст вільного диоксиду кремнію кристалічного з пилу становить від 7.8-14.2 мг/мЗ при нормативному значенні 2.0 Вологість від 88-97 % при нормі 30-80протягом робочої зміни. Температура від 17.2-24.4 при нормі 16-19/ Шум від 82 до 115 при нормі 80 дБА. Вібрація локальна- 120 дБ при нормі -111 дБ Вібрація загальна -104-109 дБ при нормі 101 дБ. ВАЖКІСТЬ праці-рівень фізичного перенавантаження значно перевищував ГДН, маса вантажу, що піднімається та оперіщується вручну від 36 до 40 кг при нормі 30 кг., статистичне навантаження при утримані вантажу двома руками від 150000-231171КгС при допустимому 70000 КгС, нахили тулупу 395 раз при допустимій нормі 100. За висновком санітарно-гіпєнІчної характеристики в відповідності до гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-2001р умови праці вносяться д 3 класу, 4 ступеню шкідливості, важкість праці - до 3 класу 3 ступеня шкідливості, напруженість праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Провина підприємства підтверджується висновком МСЕК від 10.06.2009 р., 07.06. 2010 року, виписками з історій хвороби позивача, станом здоров'я позивача, іншими матеріалами справи. У позивача на підставі висновку МСЕК від 10.06.2009 р. виникло право на відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Фізичні страждання позивача полягають в постійних стійких болях у поперековому відділі хребта, затерпання рук, мерзлякуватість,болі в ногах, затруднення ходьби, швидка стомлюваність,сухий кашель,зниження слуху, порушеня сну. Отримане захворювання обмежує життєву активність, позбавляє повноцінного спілкування з людьми. Заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». 23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Інші доводи відповідачіа спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися із запереченнями представників відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку праця в умовах важкої фізичної праці, яка перевищувала ГДР, як визначено висновками комісії \~при \~розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач. \~ Отже, в судовому засіданні встановлено, \~що при \~виконанні \~трудових \~обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода в наслідок професійного захворювання, \~винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». При вказаних \~обставинах \~суд \~вважає, що в наслідок професійного захворюванням порушено звичайний \~для \~позивача спосіб життя, він \~ вимушений \~витрачати \~додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту розлідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 13.04.2010 року, виписки із історії хвороби [PERSON] [PERSON] НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність не забезпечення [PERSON] акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» під час праці на підприємстві позивача якісних та безпечних умов праці. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. З огляду на ст..23 ЦК України встановлювати факт спричинення моральної шкоди у випадку отримання професійного захворювання, яке потягло за собою стійку втрату працездатності, фізичний біль та страждання не потребує. У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу 10.06.09 року встановлено 65% втрати професійної працездатності в наслідок професійного захворювання і 3 група інвалідності, а також характер захворювань, пов'язаних з заподіянням ушкодження здоровю фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved