Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної (нематеріальної) шкоди, витрати на юридичну допомогу в розмірі 300 гривен, витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 220 грн. Свої вимоги вмотивував тим, що 31 жовтня 2009 року, приблизно о 12 год. 45 хв., відповідач по справі керуючи автомобілем «Міцубісі», реєстраційний номерний знак [NUMBER], рухаючись по вулиці Домнобудівників в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, не дотримуючись безпечної дистанції допустила зіткнення з автомобілем марки «Шкода Октавія», реєстраційний номерний знак [NUMBER], який рухався вперед в попутному напрямку, під його керуванням. 26 листопада 2009 року постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідача по справі було визнано винною у скоєнні вищезазначеної дорожньо - транспортної пригоди і притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 370 грн., що підтверджується постановою № 3-1113/09 від 26.11.2009 року, копію якої я позивач долучив до матеріалів справи. В результаті зіткнення транспортному засобу позивача були завдані механічні пошкодження, а саме: деформовано задній бампер, задній лівій ліхтар, заднє ліве скло, кришка багажника, що підтверджується довідкою № 4/170-2 від 31.10.2009 року, копію якої позивач долучив до матеріалів справи. Оскільки транспортний засіб відповідача був застрахований у Криворізькій філії «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», 15 грудня 2009 року з метою отримання відшкодування за спричиненні матеріальні збитки (ремонт автомобіля), позивач звернувся до вищезазначеної страхової компанія, про що був складений страховий акт № 94225 від 15.12.2009 року. Криворізькою філією «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» позивачу були в повному обсязі відшкодовані матеріальні збитки, повязані з ремонтом автомобіля після ДПТ, що підтверджується платіжним дорученням № 1094 від 25.12.2009 року на суму 10860,72 грн. та платіжним дорученням № 1095 від 28.12.2009 року на суму 8100 грн. Претензій до відповідача з приводу стягнення з неї грошових коштів на ремонт мого автомобіля позивач не має, однак крім матеріальних збитків, внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу було завдано моральну (нематеріальну) шкоду, яку він оцінює в розмірі 10000 гривень. Визначаючи розмір моральної шкоди позивач керувався наступним. Ремонт автомобіля з урахування тривалості процедури отримання страхової виплати тривав близько 3 місяців (31.10.2009 року - 29.01.2010 року)., в цей час позивач своїм автомобілем користуватися не міг. Належний йому автомобіль марки «Шкода Октавія», реєстраційний номерний знак [NUMBER] позивач придбав для того, щоб їздити на йому з дому на роботу і відповідно з роботи додому. Позивач працює в Відкритому акціонерному товаристві «[PERSON] Кривий Ріг», що знаходиться в районі Червоної (Дзержинський район). Графік його роботи передбачає роботу в зміни, ранкова з 07.00 год. до 15.00 год., денна з 15.00. год. до 22.00 год. нічна з 22.00 год. до 07.00 год. Денна зміна закінчується о 22.00 годині. О такій пізній години громадський транспорт на НГЗКГ, в районі якого позивач мешкає, ходить дуже рідко, особливо взимку. Маршрутні таксі завжди настільки переповненні пасажирами, що увійти в них є практично неможливим, більш того на зупинці «Червона», вони майже ніколи не зупиняються. Таким чином, на протязі трьох місяців, тяжко відпрацювавши денну зміну, позивач вимушений був йти з роботи додому пішки. Дорога додому займала близько півтори години. Йдучи в ночі додому позивач наражав себе на небезпеку, оскільки більша частина догори додому є промислової зоною, якою ходити дуже небезпечно, особливо вночі. У звязку з тим, що в цьому році була дуже сувора зима позивач неодноразово хворів на простудні захворювання. Новорічні свята позивач разом з сімєю, планував відсвяткувати у його родичів, які проживають у м. Києві. Однак в результаті ДТП спричиненого відповідачем, він не з міг скористатися своїм автомобілем і поїхати разом з сімєю до родичів. Таким чином новорічні свята були зіпсовані. Власний автомобіль позивач придбав за кошти отримані в кредит від Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (копія договору «Автопакет» № 853090/ФЛ ID 853090 від 16.07.2008 року позивач долучив до матеріалів справи). Відповідно до вищезазначеного договору автомобіль позивача переходить в заставу банку до повного виконання ним усіх умов кредитного договору. Щорічно позивач повинен застраховувати свій автомобіль. Від страхової компанії, з якою уклав договорів страхування, він дізнався, що в результаті ДПТ, його автомобіль вважається «битим», а тому його ринкова вартість значно зменшується, що призводить до зменшення суму страхової виплати. В результаті зменшення ринкової вартості його автомобіля, який виступає в якості забезпечення по кредитному договору, банк буде вимагати від позивача передачу в заставу іншого його майна належної вартості. Однак, іншого майна, окрім автомобіля він не має, тому не зможе виконати вимогу банку, в результаті чого, останній буде вимагати від нього повернення усієї суми кредиту достроково. Вищезгадані обставини дуже його пригнічують. Таким чином, розмір моральної шкоди, на думку позивача полягає у порушенні звичного для нього ритму життя, порушення нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із пошкодженням його транспортного засобу. Крім вищезазначених моральних переживань і страждань, в результаті ДПТ, япозивач відчув сильний емоційний стрес, наслідком якого стала повна втрата сна на тривалий час, постійні головні болі, страх транспортних засобів, підвищена нервовість. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні предявлені позовні вимоги не визнала, зазначивши, що вона не заперечує проти своєї вини в ДТП, проте зіткнення вона допустила не навмисно, усі збитки були сплачені позивачу страховою компанією в повному обсязі, а розмір моральної шкоди позивачем визначений безпідставно. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, зазначив, що усі перелічені позивачем підстави для стягнення моральної шкоди не були ним підтверджені під час розгляду справи ніякими доказами. Крім того, представник відповідача просив звернути увагу суду на ту обставину, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину і дві повнолітні дитини, які продовжують навчання на платній основі. При цьому, двоє її дітей з вересня 2009 року по червень 2010 року знаходились на лікуванні в санаторній школі-інтернат №5 гастроентерологічного профілю м. Кривого Рогу. Просив відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 31 жовтня 2009 року, приблизно о 12 год. 45 хв., на вулиці Домнобудівників в місті Кривому Розі Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв позивача у цій справі [PERSON] та відповідача у цій справі [PERSON] (далі ДТП), в результаті якої автомобілі останніх отримали механічні пошкодження. У процесі судового розгляду по даній події відповідача було визнано винною у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів, наявності вини позивача у порушенні правил дорожнього руху встановлено не було. Вказані обставини підтверджуються Постановою, ухваленою Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу від 26 листопада 2009 року, яка є такою, що набрала законної сили (а. с. 7). Таким чином, судом встановлена вина відповідача у вищезазначеному ДТП. У частині 4 статті 61 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП транспортному засобу позивача були завдані механічні пошкодження, а саме: деформовано задній бампер, задній лівій ліхтар, заднє ліве скло, кришка багажника, що підтверджується довідкою № 4/170-2 від 31.10.2009 року (а. с. 8). Транспортний засіб відповідача був застрахований у Криворізькій філії «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант». 15 грудня 2009 року з метою отримання відшкодування за спричиненні матеріальні збитки (ремонт автомобіля), позивач звернувся до вищезазначеної страхової компанія, про що був складений страховий акт № 94225 від 15.12.2009 року (а. с. 9). Криворізькою філією «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» позивачу були в повному обсязі відшкодовані матеріальні збитки, повязані з ремонтом його автомобіля після ДПТ, що підтверджується платіжним дорученням № 1094 від 25.12.2009 року на суму 10860,72 грн. та платіжним дорученням № 1095 від 28.12.2009 року на суму 8100 грн. (а. с. 10). Претензій до відповідача з приводу стягнення з неї матеріальних збитків внаслідок ДТП у позивача не має. Виходячи з положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана, у тому числі, фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За таких обставин суд приходить до висновку, що діями відповідача була заподіяна моральна (немайнова) шкода позивачу, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП змінився звичайний уклад життя позивача, який у звязку із пошкодженням його майна був змушений докладати зусиль для усунення цієї шкоди вимушене витрачання часу на ті дії, які були повязані з відновлюванням механічних пошкоджень його автомобіля. На думку позивача розмір моральної шкоди складає 10 000 гривень. Проте суд не може погодитись з таким розміром моральної шкоди. При визначені розміру моральної шкоди, яка була завдана позивачу відповідачем і підлягає стягненню на користь позивача суд виходив з наступного. Так, згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 зазначеної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої\~ шкоди, протиправність діяння її\~ заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним\~ діянням\~ заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати,\~ чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при\~ цьому\~ виходить,\~ а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до пункту 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. До початку розгляду справи по суті суд пропонував сторонам подати свої докази для обґрунтування своїх доводів та заперечень. Проте обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог не підтверджуються доказами. Позивачем не надані докази того, що він у зазначений в позові час працював у ВАТ «[PERSON] Кривий Ріг» і його денна зміна закінчувалась о 22 годині, не підтверджується факт відсутності надання послуг по перевезенню громадським транспортом на зупинці громадського транспорту за місцем роботи позивача, що змушувало його йти пішки додому, не підтверджується факт хвороби позивача у звязку з вищезазначеним. Не приймаються судом твердження позивача стосовно того, що ВАТ КБ «Надра» визнав його автомобіль «битим», зменшив його ринкову вартість і буде вимагати від нього передачу в заставу іншого майна належної вартості, або вимагати від позивача повернення усієї суми кредиту достроково, оскільки ці обставини ні чим не підтверджуються. Також не приймаються судом посилання позивача на ту обставину, що в результаті ДТП спричиненого відповідачем, він не зміг скористатися автомобілем, поїхати разом з сімєю до родичів у м. Київ і таким чином його новорічні свята були зіпсовані, оскільки відсутній причинний звязок між зазначеною обставиною і протиправним\~ діянням\~відповідача та вини останньої в її заподіянні. Факт наявності у позивача родичів у м. Кийові не підтверджений доказами, при цьому, можливість доїхати до м. Київ не обмежується відсутністю автомобіля позивача, іншого позивачем не доведено. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного і встановлених в судовому засіданні обставин наявності немайнових втрат позивача, їх характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, який доведений позивачем у судовому засіданні складає 500 грн. При визначені розміру моральної шкоди судом враховувалась також та обставина, що заподіяна внаслідок ДТП матеріальна шкода була повністю відшкодована позивачу протягом невеликого часу двох місяців з моменту ДТП. Щодо вимог про відшкодування на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмірі 300 грн., суд виходить з не доведеності таких витрат у цій справі, оскільки надана до позовної заяви Квитанція не містить відомостей про складання саме цієї позовної заяви і таким чином не може бути визнана судом як належний доказ (а. с. 17). Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України в редакції від 5 серпня 2009 року розмір витрат з інформаційо-технічного забезпечення розгляду справи немайнового характеру (або такої, що не підлягають оцінці) складає 37 грн. Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України № 825 від 05.08.2009 року розмір державного мита із позовних заяв немайнового характеру (або такої, що не підлягають оцінці) складає 8 грн. 50 коп. Таким чином понесені позивачем судові витрати в загальному розмірі 45 грн. 50 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial