Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

05.04.2011 року [PERSON] звернулася із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], просила визнати дії відповідача неправомірними та стягнути матеріальну шкоду. Посилались на те, що 21.02.2011 р. вона уклала із відповідачем договір про поставку балконного блока та виконання монтажних робіт у квартирі, яка належить їй на суму 4535 грн., яку частково нею було сплачено у розмірі 2535 грн. 23.02.2011 р. після укладення договору, представники фірми ФОП [PERSON], виконали заміри для робіт повязаних з установкою металоконструкцій, в звязку з чим в подальшому пояснили про необхідність доплатити 2300 грн. Оскільки, відповідно до умов договору сума виконаних робіт визначена у розмірі 4535 грн., про сплату додаткових коштів з відповідачем домовленостей не було, позивачка звернулась до відповідача про розірвання вказаного договору та вимогою повернути їй сплачені кошти у розмірі 2535 грн. До теперішнього часу вимоги не виконанні, відповіді не надано. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги уточнила, просила розірвати договір укладений між нею та відповідачем та стягнути витрати, повязані з виконанням договору, у розмірі 2535 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, монтажні роботи, які потребували додаткових витрат, необхідні для виконання умов договору. Крім того, щодо додаткових витрат він усно попереджував позивачку, яка надала йому згоду на виконання таких робіт. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] зареєстрована та проживає у [INFO]. Маючи намір встановити у квартирі балконний блок із ПВХ, 21.02.2011 року позивачка уклала договір № ВЕ-1069 Т на виготовлення, поставку та монтаж балконного блоку у квартиру [ADDRESS]. Вартість виробу (балконного блоку) та робіт, загальною сумою 4535 грн., яку частково, а саме у розмірі 2\~535 грн. було сплачено [PERSON] Факт укладення договору, згідно вимог діючого законодавства, сторонами по справі не заперечується. При цьому, після укладання вказаного договору, позивачці було повідомлено про необхідність сплатити додаткові кошти в розмірі 2\~300 грн. для підготовки виконання монтажних робіт. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи послуги. Оскільки, інформації про коло та вартість послуг в повному обсязі надано не було, позивачка 01.03.2011 р. звернулась із заявою до відповідача з вимогою розірвати договір та повернути їй сплачені кошти. Відповіді не отримала, кошти не повернуто. Згідно ст. 615 ч. 1,2 ЦК України у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Надані позивачкою докази відповідачем не спростовані. Таким чином, на підставі вищевикладеного, оцінюючи надані докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по оплаті судового бору за подачу позову в сумі 51 грн. та на користь позивачки витрати на ІТЗ процесу у розмірі 120 грн.

Outcome: approved