overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] на період його навчання у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 08 лютого 2011 року і до закінчення сином навчання. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 08 лютого 2011 року року їхньому з відповідачем сину [PERSON] виповнилось 18 років і він навчається на денному відділенні в інституті підготовки юридичних кадрів для Служби Безпеки України Національної юридичної академії України імені [PERSON]. У звязку з тим, що відповідач матеріальної допомоги для належного утримання сина добровільно не надає, вона, будучи інвалідом 3 групи, не спроможна в необхідній мірі його забезпечувати. Просила стягувати аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] на час його навчання. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, згідний добровільно надавати допомогу синові, який продовжує навчання, без стягнення з нього коштів в примусовому порядку. Суд, заслухавши сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебували у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 27/243 від 10.09.2010 року [PERSON] навчається у відділенні в інституті підготовки юридичних кадрів для Служби Безпеки України Національної юридичної академії України імені [PERSON], термін закінчення навчання червень 2015 року. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Суд бере до уваги можливість надання утримання повнолітньому [PERSON] його батьками. Враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача, визначивши їх сплату в частці від заробітку [PERSON] на час навчання [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення боргу за утримання будинку та прибудинкової території, посилаючись на те, що відповідач проживає в [INFO], користується наданими послугами, за які не сплачує, у зв`язку з чим за період з листопада 2008 року по червень 2010 року утворилася заборгованість, яка становить 505 грн. 99 коп. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що ГЖЕД-6 виконує свої обовязки по утриманню будинку та прибудинкової території неналежним чином, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідач проживає за адресою: [INFO], отримує послуги від позивача, за які не сплачує, у звязку з чим за період з листопада 2008 року по червень 2010 року виникла заборгованість в розмірі 505 грн. 99 коп. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Як встановлено судом і не заперечується відповідачем, він є власником квартири [ADDRESS], тому зобовязаний утримувати будинок як його співвласник. Але відповідач не приймає участі в утриманні будинку та прибудинкової території і заборгував позивачу 505 грн. 99 коп. Розмір боргу підтверджений письмовими доказами, які відповідачем не спростовані. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 505 грн. 99 коп. заборгованості, а також 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних справ. Крім того, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача державне мито в сумі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Тимошівської сільської ради про надання додаткового терміну для подачі заяви про прийняття спадщини за законом. В позовній заяві позивач вказав, що 25 жовтня 2002 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме: земельна ділянка площею 8,51 га розташована на території Тимошівської сільської ради призначена для ведення товарного сільськогосподарського господарства. 13 листопада 2007 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, а саме: земельна ділянка площею 7,69 га розташована на території Тимошівської сільської ради призначена для ведення товарного сільськогосподарського господарства. Звернувшись до Державної нотаріальної контори Михайлівського району з заявою про прийняття спадщини за законом, йому було відмовлено, так як ним було пропущено 6 місячний строк для звернення в нотаріальну контору. Причиною того, що був пропущений строк на прийняття спадщини було те, що він не знав діючого законодавства. В зв'язку з вищенаведеним просить визнати причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною. Позивач в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність на розсуд суду. Суд, вивчивши заяву позивача, представника відповідача, та матеріали цивільної справи: світлокопію свідоцтва про смерть [PERSON], світлокопію свідоцтва про смерть [PERSON], світлокопію свідоцтва про укладення шлюбу, довідки з Тимошівської сільської ради, світлокопію державного акту на право приватної власності на землю, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Стаття 1270 ЦК України, визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON], являється сином [PERSON], яка померла 13.12.2007 року, і відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач пропустив по причині незнання законодавства України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з відповідачем в зареєстрованому шлюбі вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому вона просить стягнути з нього аліменти за рішенням суду. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги , відповідач позов визнав. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.05.2005 року , в шлюбі мають дочку [PERSON] , [INFO], яка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що сімя розпалась із-зі відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів, з вересня 2010 року припинили шлюбні відносини, проживають за різними адресами, втрачені почуття любові та поваги між ними, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу стали неможливі, на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, пояснила суду, що дійсно сімейні стосунки були припинені з вересня 2010 року, сторони разом не проживають, на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, однак, наполягала на тому, що доки з позивачем не будуть вирішені майнові питання та питання виплати аліментів, відповідачка не надає згоди на розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 26 серпня 1995 року, актовий запис № 1116 Шлюб у сторін перший. От шлюба є двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. Наступного часу відповідачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з позивача. Фактично шлюб між сторонами був припинений з вересня 2010 року внаслідок втрати почуття любові та взаєморозуміння, з цього часу сторони спільне господарство не ведуть, мешкають за різними адресами. Суд вважає, що головною причиною незгоди відповідачки на розірвання шлюбу є різні матеріальні претензії до позивача, фактично у судовому засіданні відповідака наполягала на тому, щоб спочатку вирішити майнові претензії, а потім вирішити питання про розірвання шлюбу, але ці доводи відповідачки не переконали суд у дійсному наміру відповідачки зберегти сімю. Шлюб між сторонами може бути розірваний незалежно від наявності між подружжями майнових претензій. Крім того, судом встановлено, що позовна заява про розірвання шлюбу знаходиться у суді з вересня 2010 року, тому у відповідачки була можливість примиритися з позивачем та зберегти сімю, але сторони не заперечували про те, що стосунки між ними ще більше погіршились. Позивач має свободу у вирішенні сімейних питань та шлюбу, тому вправі був звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу, а відповідачка має право на визнання чи невизнання позову, однак суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази приходить до висновку, що сім`я розпалась, шлюб має формальний характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно та фактично усі витрати по утриманню сина несе позивачка. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові та просила суд його задовольнити. Відповідач до судового засідання не з"явився, належним чином повідомлявся, надав суду телеграму, з якої вбачається, що позовні вимоги визнає у повному ообсязі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 1995 року [PERSON] та [PERSON] /[PERSON]/ уклали шлюб, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 24 жовтня 2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 999 (а.с.3). На даний час шлюб між сторонами не розірваний. 31 жовтня 1996 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м.Запоріжжя від 31 жовтня 2003 року, актовий запис № 1093. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою. (а.с.4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини, яка за своїм матеріальним становищем потребує їх отримання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 27 червня 2009 року вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №777. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Зараз відповідач проживає окремо та допомоги на утримання дитини не надає. Також позивачка просила в порядку ст.84 СК України стягувати з відповідача щомісячно по 300 грн. на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач позов визнав частково не заперечує платити аліменти на утримання дитини, але заперечує платити 300 грн. щомісячно на утримання дружини так, як ніде не працює і не має можливості сплачувати ці кошти. В судовому засіданні встановлено, що 27 червня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №777. Від шлюбу мають сина-Герасименка [PERSON], [INFO], батьком якої у відповідності до запису в свідоцтві про народження є відповідач, а тому згідно до ст.. 180 СК України зобовязаний утримувати дитину до її повноліття. Зараз відповідач проживає окремо , допомоги на утримання дитини не надає. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, що підтверджується поясненням сторін, копією свідоцтва про шлюб та про народження дитини. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи те, що сторони разом не проживають, неповнолітня дитина знаходиться на утриманні матері, а відповідач добровільно допомоги на її утримання не надає, але зобовязаний і може її надавати, суд вважає, що в цій частині позов доведений і підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача щомісячно по 300 грн. на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку , суд вважає, що в цій частині позовних вимог позов підлягає частковому задоволенню, так як , відповідач ніде не працює та має скрутне матеріальне становище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

Позивачка посилається на те, що у неї з відповідачем є одна неповнолітня дитина, яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Їй важко самостійно утримувати сина, а батько матеріальну допомогу на утримання не надає, а таку можливість має, оскільки є працездатним, його матеріальне становище дає можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Просить суд стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання сина в розмірі по 400 грн. щомісячно. Справу просить розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з»явився. Згідно його письмових пояснень позов визнає. Однак, оскільки він є інвалідом 3-ї групи, крім пенсії, розмір якої становить 630 грн., інших доходів не має, то він згідний сплачувати аліменти в частині від доходу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково та стягнути аліменти в частині від заробітку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як видно із дослідженого, сторони по справі проживають окремо і мають неповнолітнього сина, якого відповідач, як батько в силу закону зобовязаний утримувати, проте добровільно цього не робить. Виходячи із того, що він є пенсіонером, інвалідом 3-ї групи, крім пенсії, яка становить 630 грн. на місяць, інших доходів не має, то позов слід задоволити частково та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. На підставі наведеного та ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку на утримання малолітньої дитини, оскільки останній надає матеріальну допомогу на її утримання в недостатньому розмірі. В судове засідання позивачка не зявилась, проте звернулася до суду з заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує . Відповідач до суду також не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, тому суд розглянув справу заочно, без участ відповідача, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка потребує матеріальної допомоги і на утримання якої згідно рішення суду було стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 100 грн. щомісяця, однак в теперішній час дана допомога є недостатньою. Викладені обставини підтверджуються відповідним свідоцтвом про народження дитини та рішенням суду (а.с. 4, 6-7). Встановленим фактам відповідають сімейні правовідносини. Наявність порушення відповідачем своїх обовязків, як батька утримувати свою малолітню дитини є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. На підставу своїх вимог посилається на те, що 25.11.2001 року в м.Звенигородка Черкаської області померла мати позивача [PERSON]. Заповітом посвідченим Вишнопільською сільською радою Тальнівського району від 02.04.2001 року покійна заповіла позивачу усе належне їй майно. Оформляючи спадкові документи, державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори встановлено, що залишилось і інше майно, а саме: домоволодіння, яке знаходиться за адресою с.Вишнопіль Тальнівського району Черкаської області по вул. Франчука 25, яке за життя попереднім власником не було у встановленому законом порядку не зареєстровано в ОБТІ, відсутні правовстановлюючі документи на право власності, а тому його неможливо включити до переліку спадкового майна. Будь-яких документів на вищевказаний будинок не збереглося, а тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. До початку попереднього судового засідання представник позивача подав заяву, про те, що позов підтримав повністю і просив суд слухати справу у відсутність представника та позивача. Відповідач сільський голова Вишнопільської сільської ради до початку судового засідання подав, заяву про те, що позов визнає та просив справу слухати за відсутності її представника. В звязку з тим, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Суд зазначає, що для прийняття рішення необхідно керуватися ст. 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі ст. 328 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

10.02.2011 року позивач звернувся до Миколаївського районного суду Львівської області із позовом до відповідачів про визнання недійсним державного акта на право власності на землю та повернення земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у відповідності до листів Державного лісогосподарського обєднання «Львівліс» за № 387 від 22.07.2004 року та № 449 від 18.09.2004 року, останнє просило припинити право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 4,4 га не лісових площ розміщених в урочищі «Бобрівки» на території Красівської сільської ради по добровільній відмові. По таксаційних документах дані території рахувалися як заболочені землі. Розглянувши клопотання сесією Красівської сільської ради 07.10.2004 року прийнято рішення № 73 «Про передачу земель Львівського держлісгоспу сільській раді» площею 4,4 га. В подальшому, розпорядженням голови Миколаївської районної адміністрації № 32 від 07.02.2005 року затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у спільну часткову власність громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельну ділянку загальною площею 4,4 га із земель запасу Красівської сільської ради Миколаївського району (державний акт серії ЯА № 336319 від 19.04.2005 року). Позивач вважає, що вказану земельну ділянку передали у власність відповідачам з порушенням передбаченої чинним законодавством процедури. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві. Позов просить задоволити. У судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі отримали спірну земельну ділянку у спільну часткову власність на підставі розпорядження голови Миколаївської районної адміністрації № 32 від 07.02.2005 року. З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 336319 від 19.04.2005 року вбачається, що цей Державний акт був виданий на підставі розпорядження голови Миколаївської районної адміністрації № 32 від 07.02.2005 року. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З пояснень та матеріалів справи вбачається, що оскаржуване розпорядження голови Миколаївської районної адміністрації № 32 було винесено 07.02.2005 року, тобто строк позовної давності вийшов ще 07.02.2008 року. У відповідності до вимог статті до ч. 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed