Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, в якій просить встановити факт . що її батько [PERSON] володів та користувався житловим будинком з надвірними будівлями по вул. Совхутір 34 в селі Борщів Радомишльського району Житомирської області на праві власності . В підтвердження своїх вимог посилається на те, що після смерті батька відкрилася спадщина на зазначене майно. В даний час у заявниці виникла необхідність оформлення спадщини, але перепоною до позитивного вирішення справи є та обставина, що відсутній правовстановлюючий документ на даний будинок . В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги, просить встановити спірний факт, заінтересована особа проти заявлених вимог не заперечує, просить розглянути справу без участі її представника, про що надала суду письмову заяву. Вислухавши пояснення заявниці, перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд встановлює спірний факт, виходячи зі слідуючого. Як встановлено судом заявниця є рідною дочкою [PERSON] . що стверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про одруження. 10 жовтня 1994 року в с.Борщів Радомишльського району Житомирської області у віці 67 років помер батько заявниці [PERSON], про що виконкомом Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області зроблено запис за № 20 в Книзі реєстрації смертей' . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними спорудами розташований в с. Борщів Радомишльського району по вул. Совхутір 34. В даний час у заявниці виникла необхідність оформлення спадщини, але перепоною до позитивного вирішення справи є та обставина, що у покійного спадкодавця відсутній документ підтверджуючий право власності на будинок. Оскільки діючим на той час законодавством (ст.ст. 100,101 ЦК Української РСР в редакції 1963 року) не передбачалась державна реєстрація, то основним документом була погосподарська книга сільської ради, а тому будинок і не реєструвався в бюро по технічній інвентаризації. Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 22 грудня 1995 року «Пр судову практику у справах за позовами про захист права власності « в п.а,б роз'яснив, ш положення ст.ст.17,18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власност поширюються на правовідносини . які виникли після введення в дію Закону України «Пр>. власність». До правовідносин, що виникли раніше , застосовується діюче на той ча^ законодавство , зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двор>. а саме: право власності на майно, яке належало до колгоспного двору г збереглося після припинення його існування , мають ті члени двору , котрі 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні, а згідно ст.12б ЦК Української РСР (який діяв на той час) такими, щі втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років до ціс: дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двор\\ Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та напрацездатних. Виходячи з положень зазначеного законодавства . суд приходить до висновку, що спадкодавець станом на 15 квітня 1991 року не втратив свого права на власність колгоспного двору, головою якого він був, що підтверджується випискою з погосподарських книг Борщівської сільської ради. З довідки зазначеної сільської ради, виписок із погосподарських книг видно , що покійний спадкодавець користувався будинком на праві власності. Статтею 256ч,2 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що факт, про встановлення якого просить заявниця, підтверджений належними доказами, а тому вимоги її задовольняє. На підставі викладеного та

Outcome: approved