Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON], про стягнення заборгованості за договором № HAGARX12690060 від 16.08.2006р. у розмірі 14 412, 98 грн Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що „16 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № HAGARX12690060 про видачу строкового кредиту у сумі 1 784, 20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24 % річних та кінцевим строком повернення до „15 серпня 2007 року. Відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 1 784, 20 грн. шляхом перерахування суми у розмірі 1 622, 00 грн. в рахунок оплати мобільного телефону і суми в розмірі 162, 20 грн. в рахунок сплати єдиноразової винагороди за кредитним договором.№ HAGARX 12690060 від 16.08.2006р. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, однак надав суду заяву в якої вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності в порядку заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був заздалегідь попереджений, шляхом публікації оголошення про виклик у судове засідання в засобах ЗМІ, в матеріалах справи є дані про належне повідомлення, заяви про відкладення розгляду справи та про заперечення на позовні вимоги - суду не надано. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем, закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем, [PERSON], укладено договір банківського рахунку № HAGARX 12690060 про видачу строкового кредиту, за яким кредитор, ПриватБанк, надав позичальнику, [PERSON], строковий кредит у розмірі 1 784, 20 грн. на строк 12 місяців по 15.08.2007р. Включно. Кредитні кошти були надані шляхом перерахування суми у розмірі 1 622, 00 грн. в рахунок оплати мобільного телефону і суми в розмірі 162, 20 грн. в рахунок сплати єдиноразової винагороди за кредитним договором.№ HAGARX 12690060 від 16.08.2006р. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно з «15» до «20» числа кожного місяця надавати банку грошові кошти у сумі 193, 09 грн. для погашення заборгованості за Кредитним договором. Відповідачем були порушені умови договору в частині своєчасної сплати заборгованості та повернення кредиту, у зв'язку з чим станом на 28 вересня 2009 року за договором виникла заборгованість у розмірі 14 412, 98 гривень. Станом на 28 вересня 2009 року сума заборгованості за кредитом складає 1 784, 20 грн., 'сума заборгованості за процентами складає 6 327, 95 грн., заборгованість по комісії складає суму у розмірі 289, 08 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором складає 4 849, 23 грн., також були нараховані штрафи у розмірі 1 162, 52 грн., з яких 500, 00 грн. (фіксований) та 662, 52 грн.(відсоткова складова). Загальна сума заборгованості складає 14 412, 98 гривень. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, v, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЩІК України, а саме з відповідачів на користь позивача сплачуються витрати по оплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від „21 грудня 2005 року № 1258. На основі викладеного,

Outcome: approved