Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля»про відшкодування моральної шкоди у звязку з нещасним випадком на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 17.06.1980 р. по 19.05.1981 р. та з 01.09.1983 р. по 26.03.1994 р. знаходився в трудових відносинах з відповідачем. 16.07.1988 р. при виконанні трудових обовязків він отримав травму: травма правої кісті з травматичною ампутацією 4-5 пясних кісток, про що 18.07.1988 р. комісією на підприємстві був складений акт по формі Н-1 про нещасний випадок на виробництві. На стаціонарному лікуванні він знаходився з 16.07.1988 р. по 09.08.1988 р., з 17.08.1988 р. по 23.08.1988 р. 11.12.1995 року ВТЕК встановила йому 30% втрати професійної працездатності безстроково. У звязку з цим Димитровським відділенням ФССНВВ виплачується йому щомісячний регрес, а моральна шкода не призначалась та не виплачувалась, не зважаючи на те, що він продовжує відчувати моральні страждання з моменту травми до теперішнього часу. Перебуваючи на лікуванні, він не міг вести повноцінний образ життя, самостійно виконувати свої суто особисті санітарно-гігієнічні дії, відчував фізичні страждання, фізичну біль, обґрунтовану важкістю травми та особливостями її лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно й негативно позначається на його душевному стані. З урахуванням важкості перенесених моральних страждань, а також незадовільного фінансового стану відповідача, моральну шкоду у звязку з травмою на виробництві він оцінює у розмірі 54201.60 грн. Просить суд стягнути з відповідача ДП «Красноармійськвугілля»на його користь моральну шкоду у розмірі 54201.60 грн. Позивач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі. Представник відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля»позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачем не надано доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди, акт за формою Н-1 та довідка МСЕК про встановлення стійкої втрати професійної працездатності не підтверджують заподіяння моральної шкоди. Також в даному випадку повинні застосовуватися норми старого ЦК Української РСР та норми КЗпП України станом на час настання нещасного випадку на виробництві, які не передбачали відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Димитрові Донецької області до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому просить винести рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював на шахті «Центральна»в/о «Красноармійськвугілля»з 17.06.1980 р. по 19.05.1981 р. та з 01.09.1983 р. по 26.03.1994 р. машиністом електровозу, гірничим робітником очисного вибою, машиністом гірничих машин (а.с. 13-17). 16.07.1988 року з позивачем під час виконання ним трудових обовязків стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого позивачу був встановлений наступний діагноз: травма правої кісті з травматичною ампутацією 4-5 пясних кісток, що підтверджується актом № 50 від 18.07.1988 р. форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві (а.с.21-22). Позивач з 16.07.1988 р. по 09.08.1988 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні та з 17.08.1988 р. по 23.08.1988 р. знаходився на лікуванні в опіковому центрі ОЦКЛ м. Донецька (а.с. 18-20, 23-25). 23.01.1989 року позивачу висновком ЛТЕК у звязку з нещасним випадком на виробництві первинно була встановлена стійка втрата професійної працездатності 25% безстроково (а.с. 51, 52). 11.12.1995 року позивачу висновком ВТЕК у звязку з нещасним випадком на виробництві встановлено 30% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 26). Згідно п.5 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі зясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до п.15 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам слід мати на увазі, що на правовідносини, які виникли до набрання чинності відповідним законодавчим актом про відшкодування моральної шкоди, обовязок по її відшкодуванню не поширюється, в тому числі й на ті випадки, коли позивач після набрання чинності цим актом ще зазнає моральних чи фізичних страждань від раніше вчинених неправомірних дій. Однак моральна шкода підлягає відшкодуванню, якщо неправомірні дії (бездіяльність) відповідача, що завдають позивачеві моральних або фізичних страждань, почалися до набрання законної сили актом законодавства, яким встановлена відповідальність за заподіяння такої шкоди, і продовжуються після набрання цим актом чинності. Правові норми, якими було передбачене право на відшкодування моральної шкоди, набрали чинності: ст.4401 ЦК Української РСР 1963 року набрала чинності 29.05.1993 року, Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року № 472, ст.2371 КЗпП України набрала чинності 13.01.2000 року. Оскільки на час настання нещасного випадку з позивачем (16.07.1988 року) та первинного встановлення ЛТЕК позивачу стійкої втрати професійної працездатності (23.01.1989 року) діюче законодавство не передбачало право працівника на відшкодування моральної шкоди у звязку з нещасним випадком на виробництві і судом не встановлено неправомірних дій відповідача з 16.07.1988 року до набрання чинності законодавчими актами про право на відшкодування моральної шкоди внаслідок нещасного випадку, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди внаслідок отриманої позивачем 16.07.1988 року виробничої травми необхідно відмовити. На підставі ст.4401 ЦК Української РСР 1963 року, ст.2371 КЗпП України, Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року № 472,

Outcome: dismissed