Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до ВАТ «Лубниводбуд» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середній заробіток за період затримки розрахунку та моральної (немайнової) шкоди. У позові вказала, що з 03.09.1987 року по 09.09.2010 року вона працювала у відповідача на посаді майстра виробничої дільниці. Починаючи з грудня 2009 року заробітну плату їй не виплачували, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 5134 гривні 81 копійка. При звільненні з роботи розрахунок з нею проведений не був. Позивачка прохає суд стягнути з відповідача на її користь суму заборгованої заробітної плати в розмірі 5134 гривні 81 копійка, середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 648 гривень 72 копійки та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, прохає їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] до 09.09.2010 року працювала у відповідача. Згідно наказу №20 від 09.09.2010 року була звільнена з займаної посади, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6). При звільненні відповідач не виплатив позивачці належну їй заробітну плату, яка станом на 01.10.2010 року становить 5134 гривні 81 копійка, що підтверджується відповідною довідкою відповідача (а.с.7), і, оскільки заробітна плата не виплачена з вини відповідача, підлягає стягненню сума і середнього заробітку за період затримки розрахунку , яка, згідно довідки про середню заробітну плату (а.с.8) складає 648 гривень 72 копійки, тому позов в цій частині підлягає задоволенню повністю. Судом також встановлено, що в результаті несвоєчасної виплати заробітної плати, позивачка понесла моральні страждання, оскільки були порушені її нормальні життєві та сімейні зв»язки, вона вимушена була позичати кошти у знайомих, не мала можливості придбати необхідні речі, терпіти незручності по влаштуванню сімейного побуту. З урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду і погоджується із сумою в розмірі 2000 гривень.

Outcome: approved