Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

позивач просить суд провести поділ в натурі між нею, [PERSON], та [PERSON] 3/4 частин житлового будинку та присадибну земельну ділянку, що розташовані за адресою Київська область, Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Карла Маркса, 54 та поділити спільну сумісну власність наступним чином: виділити їй, [PERSON]: кімнату 2-3 площею 7,4 м2, житлову кімнату 2-4 площею 8,6 м2 та господарські будівлі і споруди: погреб «В», виділити [PERSON]: кімнати: 2-3 житлова кімнати площею 7,4 м2, 2-4 житлова кімната площею 8,6 м2, погреб «В», залишити у спільному користуванні туалет «Д», посилаючись на те, що 15.07.1995 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦСу Кагарлицького району Київської області, актовий запис №55. Подружнє життя з відповідачем у позивача не склалося, оскільки як виявилось згодом їхні характери є зовсім різними, погляди позивача та відповідача на подружнє життя не співпадають, у зв'язку з чим 12.09.2008 р. шлюб між ними було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, а саме: [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Також згідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; в і кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. За час шлюбу з 15.07.1995 р. по 12.09.2008 р. позивачем та відповідачем було набуто спільне майно. Зокрема, відповідачем було укладено 09.10.1997 р. договір купівлі-продажу 3/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями (сарай Б, погріб В, туалет Д), що ходиться по вул. Карла Маркса, 54 в м. Кагарлик Київської області. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням про поділ вищезазначеної 3/4 частин житлового будинку. Однак, відповідач відмовляється поділити житловий будинок та визначити частку позивача у житловому будинку, який є спільним майном позивача та відповідача, чим порушує право позивача на поділ та отримання частки спільного майна. Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної власної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Також згідно ч. 1 ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на поділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Отже, не погоджуючись поділити придбане під час шлюбу спільне майно, а саме 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Карла Маркса, 54 в Кагарлик Київської області, відповідач порушує права позивача на поділ та отримання частки спільного майна. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. На думку позивача під час поділу житлового будинку, необхідно врахувати, що неповнолітня дочка [PERSON] залишається проживати з позивачем, тому за позивачем необхідно визнати більшу частину житлового будинку, а саме: залишити за позивачем наступні кімнати: І-веранда площею 5,9 кв. м., 2-1 житлова кімната площею 5,8 кв. 2-2 житлова кімната площею 10,4 кв. м., сарай Б, а за Відповідачем 2-3 житлова кімната площею 7,4 кв. м., 2-4 житлова кімната площею 8,6 кв. м., погреб В. У спільному користуванні залишити туалет Д. Також необхідно поділити присадибну земельну ділянку біля житлового будинку. При цьому, біля будинку земельну ділянку необхідну для користування ним та обслуговування залишити у спільному користуванні, а решту поділити між позивачем та відповідачем порівну. Відповідач позовні вимоги щодо поділу житлового будинку погодився з вимогами позивача та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.1995 року по 12.09.2008 року, на підтвердження цього є копія свідоцтва про одруження від 15.07.1995 року та копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 12.09.2008 року. Під час їхнього шлюбу як подружжя сторонами було придбано у спільну сумісну власність 3/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями № 54, що по вул.. К.Маркса в м. Кагарлик Київської області, про що свідчить договір купівлі-продажу 3/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями, який був укладений 09.10.1997 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Також згідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; в і кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної власної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Також згідно ч. 1 ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на поділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Сторони дійшли до згоди щодо поділу житлового будинку у варіанті, який пропонує позивач, про що свідчать подані до суду заяви від позивача та відповідача, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині поділу житлового будинку підлягають до задоволення і вважає провести поділ майна в натурі між [PERSON] та [PERSON] ? частини житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул.. Карла Маркса, 54. Поділити спільну сумісну власність наступним чином. Виділити [PERSON]: кімнату 2-3 площею 7,4 м2, житлову кімнату 2-4 площею 8,6 м2 та господарські будівлі і споруди: сарай «Б». Виділити [PERSON]: кімнати: 2-3 житлова кімнати площею 7,4 м2, 2-4 житлова кімната площею 8,6 м2, погреб «В». Залишити у спільному користуванні туалет «Д». Суд звільняє від сплати судового збору відповідача як особу, яка постійно проживає або працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, 4 категорії. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved