Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача - відділу освіти (відповідач-1) та начальника відділу освіти [PERSON] (відповідач-2) про поновлення на посаді директора Перганської загальноосвітньої школи І-1І ст.„ скасування наказу Відділу освіти Олевської районної державної адміністрації Житомирської області № 200-К від 22.10.2010 року, зобов'язання Відділу освіти Олевської районної державної адміністрації Житомирської області нарахувати та сплатити позивачці середній заробіток за час вимушеного прогулу, зобовязання Відділу освіти Олевської районної державної адміністрації Житомирської області скасувати наказ № 208 від 08.10.2010 року про винесення догани позивачці, стягнути з Відділу освіти Олевської районної державної адміністрації Житомирської області па користь позивачки грошової компенсації моральної шкоди в сумі 10000 гривень, стягнути з [PERSON] на користь позивачки грошової компенсації моральної шкоди в сумі 10000 гривень, стягнути з Відділу освіти Олевської районної державної адміністрації Житомирської області та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу адвоката . ГІри цьому позивачка зазначила, що 22.10.2010 року вона була звільнена з посади директора Перганської ЗОНІ І-ІІ ступенів за систематичне порушення трудової дисципліни та неналежне виконання посадових обов'язків на підставі п. З ст. 40 КЗпП. Позивачка вважає, що звільнення її з посади є незаконним і вона порушень трудової дисципліни та посадових обовязків не допускала. ........ Крім того, зазначила, що внаслідок незаконних дій відповідачів ш була завдана моральна шкода , яка виразилася в тому, що загостилися її хвороби, вона втратила спокій , їй постійно потрібно було виправдовуватися перед своїми рідними, жителями села, працівниками школи , батьками учнів , повинна була звертатися за захистом своїх прав до суду. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити повністю. Представник відповідача -1 в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивачка була звільнена з займаної посади на законних підставах , відповідно до п. З ст. 40 КЗпП . При цьому просить суд стягнути з відповідача-1 моральну шкоду на користь позивачки у мінімальному розмірі. Відповідач-2 в судовому засіданні проти позову заперечує, вважає звільнення позивачки з займаної посади законним. При цьому пояснив, що позивачка за порушення законодавства про охорону праці відповідно до протоколу , складеного 14.10.2010 року головним інспектором держгірпромнагляду до дисциплінарної відповідальності керівництвом відділ) освіти не притягувалася. Вважає законним притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачки за порушення трудової дисципліни у 2007 році відповідно до наказу відділу освіти № 208 від 08.10.2010рок\\. але матеріальна шкода завдана відділу освіти з позивачки не стягувалася. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази , суд приходить до висновку, що позов вважається обґрунтованим і підлягає задоволенню частково в межах позовних вимог. Встановлено, що позивачка і відповідач-1 знаходилися в трудових відносинах на законних підставах. Так позивачка була призначена наказом № 107-К від 30.08.2005 року відділом освіти на посаду директора зазначеної школи (а.с. 10). Звільнена з посади директора школи відповідно до наказу № 200-К від 22.10.2010 року в порядку п. З ст. 40 КЗпП України за систематичне порушення трудової дисципліни та неналежне виконання посадових обовязків з 22.10.2010 року. Судом встановлено, що позивачка була звільнена з роботи незаконно з вини відповідача-1. Так . відповідно до вимог ч. 2 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Крім того, відповідач -1 не надав суду доказів , які б стверджували вчинення позивачкою порушення трудової дисципліни , тому суд вважає наказ відділу освіти № 208 від 08.10.2010 року незаконним і таким , що підлягає скасуванню. В наказі № 200-К від 22.10.2010 року відповідач-1 посилається на те, що позивачка допустила порушення правил охорони праці і на неї було складено протокол інспектором держгірпромнагляду. Але притягнення до адміністративної відповідальності ще не свідчить про порушення позивачкою трудової дисципліни . Так не є порушенням трудової дисципліни притягнення до адміністративної відповідальності в порядку КУпАП позивачки , що зазначено в посадовій інструкції директора школи (а.с. 50). Крім того, відповідач-1 не притягнув до дисциплінарної відповідальності позивачку, за дане правопорушення . Тобто немає систематичного порушення трудової дисципліни позивачкою. Відповідно до п. З ст. 40 КЗпП трудовий договір , укладений на невизначений строк , а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником аби уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором чи правилами внутрішнього трудового розпорядку , якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. З урахуванням положень ст. 147 КЗпП звільнення за передбаченим п. З ст. 40 КЗпП підставами є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни . Таким чином, працівник може бути звільнений з роботи на підставі п. З ст. 40 КЗпІІ, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення , яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (ст. 151 КЗпП), він знову вчинив проступок на роботі. Задовольняючи позовні вимоги позивачки частково, суд вважає за необхідне відповідно до сі. 236 КЗпП стягнути з відповідача-1 на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з вини відповідача-1 на момент розгляду справи в суді . а саме : з 01.11.2010року по 14.04.2011 року , виходячи з слідуючих розрахунків: 3106.37 грн. (фактична заробітна плата за останні два місяці роботи) : 31 ( кількість відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи)= 100,20 грн. (розмір середньої заробітної плати) х 116 днів (кількість днів затримки виплати заробітної плати) =11623,20 грн., які підлягають виплаті позивачці. Незаконними , винними діями відповідач -1 заподіяв позивачці моральну шкоду , яка полягає в тому . що позивачку було незаконно звільнено з роботи. Остання до звільнення позитивно характеризувалася за місцем своєї роботи, що стверджується наказами про виплати грошових коштів за сумлінну працю (а.с. 76-79). Такі дії відповідача -1 призвели до того, що позивачка пережила моральні страждання , постійно перебувала у критичному стані , відчувала дискомфорт, постійно повинна була виправдовувати себе перед своєю родиною та односельцями , батьками учнів, доводити свою невинність в суді . тому суд виходячи з матеріалів справи оцінює моральну шкоду в 10 тис. грн.. , що на думку суду є законним і справедливим , тому зазначену суму необхідно стягнути з відповідача - і. що передбачено ст.. 237-1 КЗпП. Суд відмовляє у стягненні моральної шкоди на користь позивачки з відповідача-2 [PERSON]. оскільки позивачка в позовній заяві не ставила вимогу про визнання незаконними дій [PERSON] щодо її звільнення з роботи, а тому не може бути стягнуто з останнього моральної шкоди. Суд також відмовляє позивачці в задоволенні позову в частині відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки позивачка в судовому засіданні пояснила, що будь-яких коштів фахівцю в галузі права не перераховувала і представник позивачки участі в справі не приймав.

Outcome: partial