Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 06.04.2010 року. В судовому засіданні в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на наступне. 15.07.2008 року відповідачка [PERSON] позичила у нього грошову суму у розмірі 30000 гривень, що на момент позичання грошей складало 6199 доларів США по курсу НБУ, про що свідчить відповідна розписка. У розписці від 15.07.2008 року відповідачка [PERSON] зобов'язалася повернути отриману від нього позику у повному розмірі через 1 рік, а саме до 15.07.2009 року. Однак, до теперішнього часу свої зобов'язання відповідачка [PERSON] не виконала та не повернула йому суму позики. Розписка від 15.07.2008 року писалася особою з зазначенням фамілії ім'я, ім'я по батькові, - [PERSON]. Відповідачка розірвала шлюб з [PERSON] та одружилася з [PERSON]. Також він вважає, що має право на сплату йому відповідачкою [PERSON] суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а, також, трьох процентів річних з позиченої суми з наступних підстав. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. На підставі викладеного суд визнає причини неявки відповідачки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов 'язанням е правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, (виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор шае право вимагати від боржника виконання його обов 'язку. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов 'язаний виконати свій обов 'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом., не виплаває із суті зобов 'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 15.07.2008 року відповідачка [PERSON] позичила у позивача грошову суму у розмірі 30000 гривень, що на момент позичання грошей складало 6199 доларів США по курсу НБУ, про що свідчить відповідна розписка, згідно якої [PERSON] зобов'язалася повернути отриману позику у повному розмірі через 1 рік, а саме до 15.07.2009 року. Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.07.2007 року серії І-ЖД №034697, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу від 04.07.2009 року серії І-ЖД №107532, був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], та після укладення шлюбу, [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON]. 3% річних від 30000 гривень становлять 900 гривень; 3% річних за кожен день просрочки становлять 900 гривень : 360 = 2,5 гривні на день. За період з 15.07.2008 року по 06.04.2010 року сума річні відсотки становлять загалом 1562,5 гривень. За період з 15.07.2008 року по 06.04.2010 року індекс інфляції становить 36%, отже сума з урахуванням інфляції становить 10 800 гривень. Враховуючи те, що відповідачка не повернула в зазначений строк грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим та такими, що знайшли своє підтвердження при розгляді справи, тому його позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 509, 525, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved