Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

29.03.2004 року Управління Державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. (а.с. 3-4) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2009 року, постановленою у судовому засіданні, до участі у розгляді справи у якості третіх осіб було притягнуто [PERSON] та [PERSON] (а.с. 169). Позивач у позовній заяві, з урахуванням уточнених позовних вимог, та представник позивача у судовому засіданні посилалися на те, що 15.11.2003 року близько 19 год. 15 хв., відповідач, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21093, державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. [PERSON] у напрямку пр. [PERSON], зі швидкістю не менш ніж 78,3 км/год, намагаючись перетнути на забороняючий рух сигнал світлофора на перехресті вул. [PERSON] та вул. [PERSON], допустила зіткнення зі службовим автомобілем спеціального підрозділу міліції «Титан» УДСО при УМВС України в Дніпропетровській області ВАЗ-21093, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухався по вул. [PERSON] у напрямку вул. Виконкомівської. Згідно Постанов про відмову у відкритті кримінальної справи від 28.11.2003р. та від 23.10.2005р., винесених Прокуратурою м. Дніпропетровська, відповідачем були порушені п.п. 8.7.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України. Згідно висновку інженерно-технічної експертизи збиток, нанесений власнику автомобіля ВАЗ-21093, державний номер [NUMBER] становить 20197,30 грн. Зважаючи на те, що в період з 15.11.2003 р. до 15.11.2005 р. матеріальні збитки позивачу не були відшкодовані, позивач не мав змоги використовувати вищевказаний автомобіль у своїй господарській діяльності, що призвело до втрати валового прибутку, чим додатково були спричинені збитки у сумі 76544,00 грн., а тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 106677,30 грн. та витрати повязані з розглядом справи. (а.с. 3-4, 30, 101-103) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не порушувала Правил дорожнього руху та їхала на зелений сигнал світлофора. Третя особа [PERSON] та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували, посилаючись на те, що [PERSON] їхав на зелений сигнал світлофора та не порушував Правил дорожнього руху. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. (а.с. 176-177, 198-199) Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, третьої особи, дослідивши матеріали даної цивільної справи, та відмовний матеріал № 1-165 пр-03 за фактом ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 15.11.2003 року по вул. [PERSON] зі сторони вул. Комсомольська у напрямку пр. К.Маркса рухався автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], яка на шляху прямування, в районі перетину з вул. [PERSON], допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався по вул. [PERSON] зі сторони вул. К.Лібкнехта у напрямку вул. Виконкомівської, ці обставини підтверджуються матеріалами даної цивільної справи та відмовним матеріалом . (а.с. 5-7, 43, 95-100, 209-240) Судом також встановлено, що відповідач на момент настання вищезазначеної ДТП керувала автомобілем [NUMBER] на підставі доручення від 17.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 4507, за змістом якої відповідач має право керувати зазначеним автомобілем, що підтверджується копією вказаного доручення від 17.07.2003 року. Судом встановлено, що на момент настання вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди власником автомобіля [NUMBER] було Управління ДСО при УМВС України, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. (а.с. 27) У судовому засіданні також було встановлено, що автомобіль [NUMBER] належний позивачу на момент настання ДТП застрахований не був, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями представника позивача. (а.с. 182) Згідно висновку ZU051203/2, складеного та підписаного 05.12.2003 року спеціалістом-автотоварознавцем Інженерно-технічного експертного бюро «Гарант» [PERSON]А, що має кваліфікацію судового експерта, шкода, з технічної точки зору, на момент дослідження, завдана власнику транспортного засобу моделі ВАЗ-21093 д/н [NUMBER], з урахуванням амортизаційного зносу, становить величину 20197,03 грн. (а.с. 9-22) Судом встановлено, що відповідно до висновку № 214 від 27.11.2003 року спеціаліста автотехніка Експертного бюро з дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] за даних дорожніх обставин водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] повинна була діяти у відповідності до п. 8.7.3 «е» и 12.4. Правил дорожнього руху України та в її діях вбачається невідповідність їх технічним вимогам, які знаходяться у причинному звязку з подіями пригоди, що підтверджується копією зазначеного висновку. (а.с. 204-208) У судовому засіданні також було встановлено, що за фактом ДТП, що мала місце 15.11.2003 року на перехресті вул. [PERSON] та вул. Шевченко у м. Дніпропетровську за участі водіїв [PERSON] та [PERSON] прокуратурою м. Дніпропетровська було проведено дослідчу перевірку, за наслідками якої 28.11.2003 року старшим помічником прокурора м. Дніпропетровська було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину. В подальшому матеріали вказаної ДТП неодноразово направлялися на додаткову перевірку до прокуратури м. Дніпропетровська, й 04.12.2007 року помічником прокурора м. Дніпропетровська було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи у звязку з відсутністю в діях вказаних водіїв складу злочину, яка в подальшому оскаржена не була, ці обставини підтверджуються матеріалами справи. (а.с. 209-240) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України (2003 року). Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Аналогічне положення щодо визначення розміру відшкодування збитків міститься і в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи, що відносини між позивачем та відповідачем з приводу відшкодування завданої матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, продовжували існувати після набрання чинності ЦК України (2003 року) до цих правовідносин застосовуються положення зазначеного Кодексу. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходив з того, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт вчинення відповідачем протиправних дій, внаслідок яких 15.11.2003 року відбулася ДТП, та ці дії знаходяться у причинному звязку з заподіянням позивачу матеріальної шкоди. При цьому, суд приймає до уваги, що заявлений позивачем до відшкодування розмір матеріальної шкоди є більшим, ніж вартість відновного ремонту, визначена судовим експертом Інженерно-технічного експертного бюро «Гарант» [PERSON], а тому, враховуючи, вищевказаний висновок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 20 197,03 грн., а в іншій частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди суд вважає за необхідне позивачу відмовити. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування судових витрат 201,97 грн. (1% від розміру задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: approved