Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обгрунтування якого зазначив, що 17.09.2008 року в м. Вишневе Київської області по вул. Святошинській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу „Опель" д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу «Чері Tiro» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] і [PERSON] Згідно постанови Коростишівського райсуд\\ від 27.10.2008 року [PERSON] визнаний винним у скоєні вказаного ДТП. Позивачем на підставі договору страхування транспортних засобів від 01.09.2008 року було виплачено страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль [NUMBER] страхувальнику [PERSON] в сумі 23310грн., з яких відповідачем добровільно сплачено лише 2370грн. 80 коп. Згідно ст. 27 Закону України „Про страхування" особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а тому просять позов задовольнити з врахуванням індексу інфляції та 3% річних, а всього стягнути 21335грн. 70 коп. Від позивача надійшла заява, просять справу слухати в їх відсутність, позовні вимоги підтримують, а тому суд розглядає справу без участі останніх. Відповідач позов визнав частково, суду пояснив, що дійсно відбулась ДТП. внаслідок якої був пошкоджений автомобіль[NUMBER], свою вину в цій ДТП визнає, згоден відшкодовувати завдану шкоду, однак не згоден з розміром визначеної шкоди, оскільки його не запрошували на проведення товарознавчого дослідження, однак клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи він заявляти не буде. Просить позов задовольнити частково на суму меншу ніж вказано в позові. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані сторонами докази, на засадах змагальності в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що 01 вересня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування транспортного засобу «Чері Tiro» д/н АІЗ 121 ВХ. 17.09.2008 року о 16 год. 00 хвл. відповідач - [PERSON]С, керуючи автомобілем ..Опель" д/н [NUMBER] в с. Вишневе Київської області по вул. Святошинській не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, чим допустив зіткнення з автомобілем «Чері Tiro» д/н АІЗ 121 ВХ під керуванням водія [PERSON], який в результаті чого занесло та останній зіткнувся з автомобілем Сеат д/н 07087КМ. Постановою Коростишівського райсуду від 27.10.2008 року [PERSON] визнаний винним у настанні вказаної ДТП та притягнутий до адмінвідповідальиості за ст. 124 КУпАП. Зазначена постанова суду не оскаржувалась та не скасовувалась і є чинною. За наслідками зазначеної ДТП позивачем, на підставі вищевказаного договору страхування, за пошкоджений автомобіль «Чері Tiro» д/н АІЗ 121 ВХ. було виплачене страхове відшкодування страхувальнику [PERSON] в сумі 23310грн. Згідно квитанції від 01.06.2009 року відповідачем частково відшкодовано позивачу 2370грн.80коп. з виплаченого страхового відшкодування. Вказані обставини підтверджуються копією договору страхування від 01.09.2008 року, довідкою ДА1 від 23.09.2008 року, копією постанови Коростишівського райсуду від 27.10.2008 року: копією платіжного доручення від 09.12.2008 року, копією страхового акту від 05.12.2008 року, розрахунком страхового відшкодування від 16 жовтня 2008 року, копією висновку спеціаліста № 745 від 29.09.2008 року експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищенної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 під володільцем джерела підвищенної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищенної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. У відповідності до ст. 27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, мас право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 20939грн.20 коп. з розрахунку 23310грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) - 2370грн.80коп. (сума добровільно сплаченого відповідачем частини боргу) = 20939грн.20коп. Позов в частині відшкодування суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних задоволенню не підлягає, оскільки в даному випадку відсутнє грошове зобов»язання і ст. 625 ЦК України не застосовується. Також, позивачем не надано суду підтверджуючих документів (квитанції, платіжного доручення, тощо) щодо сплати 450грн. за проведення експертного дослідження, а тому відповідно ця сума не підлягає стягненню з відповідача і крім цього в резолютивній частині позовної заяви така вимога відсутня. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати - 209 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення процесу. Враховуючи викладене,

Outcome: partial