Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

[PERSON] 01.03.2011 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на домоволодіння по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] р. З позову виходить, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] проживали по [ADDRESS] і їм фактично належало це домоволодіння, оскільки вони його побудували за власний кошт. [PERSON] померла [INFO] року і її спадщину прийняв батько позивача [PERSON], так як постійно проживав з нею. 11 листопада 1999 року [PERSON] склав заповіт, за яким своїм спадкоємцем призначив [PERSON], тобто позивача. [INFO] року батько позивача помер, однак він у встановлений законодавством строк не звернувся до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини, але за рішенням суду від 14 грудня 2010 року йому продовжено строк для подання заяви про прийняття спадщини батька. Після подання заяви про прийняття спадщини з'ясувалось, що на спадковий будинок батьків не зареєстровано право власності в органах бюро технічної інвентаризації і дана обставина стала підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання позивач не з'явився, оскільки подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. /а.с.7/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача -Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки голова сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову сільська рада не заперечує. /а.с.31/ Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи -Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, у судове засідання не з'явився, про час та місце засідання нотаріальна контора повідомлена належним чином, причини не явки не відомі. /а.с.29/ Згідно положень частини 3 статті 36 ЦПК України якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. З досліджених у судовому засіданні довідок виконавчого комітету Івашківської сільської ради Городнянського району судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1960 року по день смерть проживали разом по [ADDRESS] і їм фактично належало це домоволодіння по Ѕ частині кожному. /а.с.18-22/ За даними Городнянського БТІ право власності на зазначений вище будинок, не зареєстровано, будинок побудовано у 1959 році, процент готовності житла 100 %. /а.с.25/ Наведені вище факти підтверджуються і даними технічного паспорту на житловий будинок з якого встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] складається з: «А-1»житловий будинок загальною площею 58,5 м2, житловою площею 30,6 м2; «а-1»веранда; «Б-1»сарай; «В-1»пригребиця; «в-1»погріб з шийкою; «Г-1»сарай; «1.»ворота з хвірткою; «2.»огорожа суцільна. /а.с.23-24/ Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану свідчить, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували між собою шлюб 23 червня 1951 року. /а.с.11/ Позивач [PERSON] є сином вказаних вище осіб, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. /а.с.10/ [PERSON] померла [INFO] року у віці 70 років в с. Івашківка, Городнянського району. /а.с.13/ [PERSON] помер [INFO] року у віці 71 року в с. Івашківка, Городнянського району. /а.с.14/ У відповідності до приписів ст.100 ЦК УРСР, у особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Згідно ст.101 ЦК УРСР в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджено Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р., а оскільки у сільській місцевості, до затвердження зазначеного Порядку, така реєстрація підприємствами БТІ не проводилась взагалі, то суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до об'єктивного висновку, що домоволодіння по [ADDRESS] до припинення цивільної правоздатності, фактично належало [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по Ѕ частині кожному. Згідно приписів ст.529 ЦК УРСР /який діяв на момент смерті [PERSON]./ при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно вимог ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно положень ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, за життя [PERSON] будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті дружини [PERSON], фактично успадкував спадщину останньої і став власником спірного будинку в цілому. За життя, 11 листопада 1999 року [PERSON] склав заповіт, за яким своїм спадкоємцем призначив [PERSON], тобто позивача по цій справі. /а.с.15/ 14 грудня 2010 року позивачу за рішенням суду визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON]. /а.с.16/ Позивач 04.02.2011 р. звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і нотаріусом було відкрито спадкову справу. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. /а.с.17, 30/ Перепоною у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є той факт, що спадкодавцем за життя належним чином не оформлено своє право власності на нерухоме майно, а ця обставина унеможливлює державного нотаріуса вчинити відповідні нотаріальні дії. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved