Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 13 травня 2009 року помер її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть. 18 квітня 2008 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Семиполки, вулиця Карла Маркса, 71, проте за життя державний акт на право власності на цю земельну ділянку не оформив. Після смерті чоловіка вона звернулася до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, однак листом від 10 серпня 2010 року їй було відмовлено, оскільки померлий [PERSON]М за життя державний акт на право власності на дану земельну ділянку не оформив, рекомендовано звернутися до суду. Ще за життя її чоловік подав документи на виготовлення державного акта на земельну ділянку. Із листа Товариства з обмеженою відповідальністю НВК Горизонт від 18 серпня 2010 року № 259 видно, що технічна документація із землеустрою щодо складання державних актів на право спільної часткової власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства виготовлена, але державні акти не отримано у звязку зі смертю [PERSON] Просила визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/3 частку земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Семиполки, вулиця Карла Маркса, 71, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 13 травня 2009 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що згідно із заповітом її чоловік [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав їй, дружині [PERSON] Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою їй, [PERSON], видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлому [PERSON] майно: квартиру, грошові вклади, 1/3 частку права на земельну частку (пай). Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну йому 1/3 частку земельної ділянки вона не може, оскільки за життя [PERSON] не одержав державний акт про право власності на земельну ділянку. Просила позов задовольнити та визнати за нею право власності на 1/3 частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не зявилася, направила суду листа, в якому просить розглянути справу у відсутності їхнього представника, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Розяснивши позивачу наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно із свідоцтвом про шлюб 26 вересня 2008 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про смерть 13 травня 2009 року [PERSON] помер. Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 квітня 2008 року вбачається, що [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував 1/3 частку земельної ділянки площею 0,332 га, розташованої на території села Семиполки Броварського району Київської області по вулиці Карла Маркса, 71, наданої для житлового будівництва 0,202 га, ведення особистого підсобного господарства 0,13 га. Згідно із заповітом від 07 квітня 2009 року [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав дружині [PERSON] Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю НВК Горизонт від 18 серпня 2010 року № 259 технічна документація із землеустрою щодо складання державних актів на право спільної часткової власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства виготовлена згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON], проте державні акти не отримані у звязку зі смертю останнього. Листом від 10 серпня 2010 року № 4003/2-14 Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену частку земельної ділянки, що залишилася після смерті [PERSON], який помер 13 травня 2009 року, відмовлено, оскільки за життя спадкодавець державний акт на право власності на земельну ділянку не оформив. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У ст. 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 розяснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. У ч. 2 ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON], який помер 13 травня 2009 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належала 1/3 частка земельної ділянки площею 0,332 га, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом майна після його смерті, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 81, 125, 126, 158 ЗК України, ст. ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1225, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved