Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до ПАТ комерційний банк «СоцКом Банк» про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ним та ТОВ комерційний банк «СоцКом Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «СоцКом Банк» в особі його відділення №8 м.Одеса був укладений договір від 5 серпня 2009 року за №0809S/0008 банківського вкладу фізичної особи в національній валюті «Стандарт». Позивачем були виконані умови договору та внесено на депозитний рахунок 50 000 грн., а банк прийняв на відкритий вкладнику депозитний рахунок грошові кошти, з виплатою 20 % річних щомісячно на строк від 05.08.2009 року по 05.11.2009 року. Після закінчення цього строку банк повинен був повернути вкладнику в кінці строку, тобто 5 листопада 2009 року суму вкладу повністю (п. 3.1.2. Договору). 2 листопада 2009 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення вкладу. Проте до теперішнього часу ПАТ КБ «СоцКом Банк» своїх договірних зобовязань не виконав, та не повернув позивачу суму вкладу в повному обсязі. За таких обставин позивач вимушений звернутися з цим позовом до суду за захистом законних прав та інтересів та просив стягнути з відповідача суму вкладу у розмірі 30\~500, 00 грн., відсотки в розмірі 7 277,65 грн., 3% річних у розмірі 628, 32 грн., інфляційні збитки у розмірі 2\~589 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 2\~500 грн. Крім того, позивач просив відшкодувати завдану йому моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи у його відсутності або про відкладення судового засідання не подавав. Заперечень на позов не надходило. Суд, у звязку з неявкою представника відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ комерційний банк «СоцКом Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «СоцКом Банк» в особі його відділення №8 м.Одеса був укладений договір від 5 серпня 2009 року за №0809S/0008 банківського вкладу фізичної особи в національній валюті «Стандарт». Позивачем були виконані умови договору № 0809S/0008 та внесені на депозитний рахунок 50\~000 грн., що підтверджується квитанцією, а банк прийняв на відкритий вкладнику депозитний рахунок грошові кошти, з виплатою 20% річних щомісячно на період з 05.08.2009р. по 05.11.2009 р. 2 листопада 2009 року на підставі п.3.3. позивач направив до відповідача письмову вимогу про повернення своїх вкладів. У листі від 01.12.2009 року за № 105/2731 відповідач пояснив, що затримка виплати вкладу повязана з недостатньою кількістю грошових коштів та просив зачекати до закінчення договорів та повідомив, що Банк має змогу виплачувати позивачу внесок частинами, а саме: 07.12.2009 11.12.2009 6\~000 грн.; 14.12.2009 18.12.2009 7\~000 грн.; 21.12.2009 25.12.2009 6\~000 грн.; 28.12.2009 09.01.2010 7\~000 грн.; 11.01.2010 15.01.2010 6\~000 грн.; 18.01.2010 22.01.2010 7\~000 грн.; 25.01.2010 29.01.2010 6\~000 грн.; 01.02.2010 05.02.2010 5\~000 грн. Однак фактично розрахунки були здійснені лише частково і з грубим порушенням як умов договору так і запропонованого графіку, а саме: 11.12.2009 7\~000 грн., 20.01.2010 3\~500 грн., 26.01.2010 3\~000 грн., 15.03.2010 3\~000 грн., 14.04.2010 3\~000 грн. Інша частина вкладу до теперішнього часу відповідачем не повернуто позивачу та не надано письмової відповіді щодо обґрунтування причин відмови. Як встановлено судом, відповідач на даний час відмовляється повернути суми депозитних вкладів, термін повернення яких згідно договорів сплив відповідно 05.11.2009 року, тобто відповідач фактично відмовляється від виконання договірних зобовязань за вказаними вище договорами банківських вкладів, а отже у задоволенні законних вимог позивача. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно п. 2.1.5. договору №08089S/0008 банківського вкладу фізичної особи в національній валюті «Стандарт» від 05.08.2009 року банк зобовязується повернути вкладнику вклад на умовах та в порядку, передбачених цим Договором. Строком завершення зобовязань є строк припинення дії договору відповідно до п.7.1 цього ж договору він діє до дати, зазначеної в п. 1.1 Договору, або до дня повернення всієї суми вкладу вкладнику за його вимогою до закінчення терміну дії договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Внесок (депозит) - це кошти у готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних умовах на певний строк зберігання або без визначення такого строку (під відсоток або доход в іншій формі) і підлягають виплаті вкладникові відповідно до законодавства України та умовам договору (ст. 2 Закон України «Про банки та банківську діяльність», п. 1.1. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними й фізичними особами»). Згідно зі ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В звязку з тим, що відповідач фактично відмовив позивачу у виконанні зобовязань за договором та безпідставно утримує грошові кошти, які належать позивачу, вважається, що він в односторонньому порядку відмовився від зобовязань та порушив принцип рівності сторін. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові \~наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що відповідач своєю відмовою у поверненні банківських вкладів порушив вимоги ст.ст.1058, 1060, 1074 ЦК України, які не допускають обмежень прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення суми депозитного вкладу в розмірі 30\~500 грн. знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. \~ \~ Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 5 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що у цій частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначається, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст.49 Закону України "Про інформацію", ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають з Договору строкового банківського вкладу та регулюються параграфом 3 глави 71 ЦК України, а зазначеними нормами Закону відшкодування моральної шкоди не передбачено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. \~ Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів, тому суд не вправі вирішувати інші питання, стосовно яких сторона не заявила вимог. \~ Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial