Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд с позовом до відповідача [PERSON], в якому просить зобовязати її усунути перешкоди у спілкуванні з його дитиною, участі у її вихованні та визначити такі способи його участі у вихованні дитини, як систематичні побачення та можливість спільного відпочинку із дитиною [PERSON], відвідування дитини місця проживання батька, спілкування з родичами по батьковій лінії. В обґрунтування позову зазначив, що з 13.06.2009 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою. Мають сина [PERSON], 06.09.2009 року. З травня 2010 року відповідачка без будь яких пояснень, на вимогу своєї матері, забрала дитину та перейшла проживати до її матері. Незважаючи на рішення виконавчого комітету Дніпровської районної в м. Дніпродзержинську ради від 15.09.2010 року №222 відповідачка та її мати перешкоджають йому в спілкуванні з дитиною та її вихованні. В судовому засіданні позивач підтримував заявлений позов та надав пояснення аналогічні його обґрунтуванню. Пояснив також, що після прийняття рішення виконкомом Дніпровської райради про встановлення його побачень з малолітнім сином він двічі в вересні приходив до відповідачки та просив дати йому дитину. Відповідачка відмовила йому в цьому пославшись один раз на те, що дитина спить, а другий день на те, що дитина хвора. До квартири його не запросили. В жовтні 2010 року він випадково зустрівся з відповідачкою, яка взяла дитину на руки та пішла за магазин, а її мати з дитячою коляскою пройшла мимо нього. В кінці жовтня відповідачка сказала, що не буде давати йому дитину, а після попереднього засідання у цій справі пропонувала йому прийти і побачитися з дитиною. Він сказав, що буде спілкуватися з дитиною у себе вдома, і не пішов до відповідачки. Наполягає на встановлення його зустрічей з дитиною за місцем свого проживання. Відповідачка позов не визнала та пояснила в суді, що з червня 2010 року вона з відповідачем проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків. Матеріальної допомоги на утримання дитини він не надавав, тому аліменти стягуються за рішенням суду. Він бачив дитину 8.06.2010 року, але не цікавився її здоровям, і від нього було чути запах алкоголю. Відповідач погрожував їй та її матері фізичною розправою, а також тим, що забере дитину. З цього приводу вона зверталася в міліцію, Вона боїться за своє життя і за життя своєї дитини. Після винесення рішення Дніпровським райвиконкомом про його побачення з дитиною він до них 18.09.2010 року, але в той час дитина була хвора і спала у неї на руках. Її мати запропонувала позивачу прийти наступного дня, але він сказав, що буде зустрічатися з дитиною тільки в дні встановлені рішенням райвиконкому. 26.09.2010 року коли він знову прийшов до дитини, вона була хвора. Вона запропонувала позивачу зайти в квартиру і побачитися з сином, але він відмовився. 17.10.2010 року вона телефонувала позивачу щоб він прийшов поспілкуватися з сином, але він відмовився. Вона пропонувала зустрітися на вулиці, але позивач сказав, що буде спілкуватися з сином тільки у себе вдома. Після цього він не телефонував і не намагався зустрітися з сином ні на свято Миколая, ні на Новорічні свята. Коли вони жили однією сімєю, позивач не грався з сином, забирав у нього іграшки щоб той не шумів, бив його по попі. Коли син плакав, він давив йому пальцями у вуха. Позивач не давав спілкуватися з дитиною її матері, не впускав її в квартиру. Забороняв їй відповідачці звертатися до лікарів, призначав дитині своє лікування, приносив якісь пілюлі без упаковки і говорив щоб вона давала дитині. Хворій дитині він хотів дати вина. Дитина перебуває на обліку у лікаря невролога з приводу гідроцефалії (водянки головного мозгу). До цього часу вона годує дитину груддю. Наполягає на тому щоб зустрічі відповідача з сином проходили за її місцем проживання та в її присутності. Свідок [PERSON] надала суду пояснення аналогічні поясненням відповідачки, яка є її дочкою. Свідок [PERSON] пояснила в суді, що вона проживає в одному будинку з [PERSON]. 18.09.2010 року вона разом з матірю [PERSON] пропонували позивачу зайти в квартиру та поспілкуватися з сином, який був хворим, але він відмовився. 26.09.2010 року він знову приходив за дитиною, але вона спала. Йому пропонували зайти до квартири, але він відмовився та сказав, що буде звертатися до суду та забере дитину. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області - [PERSON] надала суду висновок про порядок побачення гр.. [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO]. Вона підтримує це рішення органу опіки та піклування. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків відповідача [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 13.06.2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копію свідоцтва про шлюб (а.с. 4). 06.09.2010 року у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.5). Як пояснили в судовому засіданні позивач та відповідач з червні 2010 року вони проживають окремо. Відповідачка та малолітнім сином проживають разом з матірю відповідачки в квартирі [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області від 15.09.2010 року №222 був встановлений [PERSON] порядок побачення з малолітнім сином [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні стверджував, що відповідачка не виконує рішення органу опіки та піклування не даючи йому дитину. Відповідачка ж стверджує, що позивач сам не цікавиться сином, а під час спільного проживання погано ставився до нього і вона боїться давати йому сина. Відповідно ст. 158 Сімейного кодексу України, спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, вирішується органом опіки та піклування. Частиною 1 стаття 159 СК України встановлено, що якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч.2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у виховання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суду не надано доказів, які б давали підстави відмовити позивачу в задоволення його позову про участь у спілкування та вихованні дитини. Суду надано висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної ради, яким пропонується встановити [PERSON] порядок побачення з малолітнім сином [PERSON], 06.09.2009 року, а саме: 1 і 3 суботи місяця з 10.00. до 13.00; 2 і 4 неділі місяця з 16.00 до 19.00, не порушуючи розпорядку дня дитини. Зустрічі проводити за місцем мешкання батька за адресою: [ADDRESS], без присутності матері [PERSON] Суд вважає, що позивач має право спілкуватися з сином та приймати участь в його вихованні. Позивач бажає, щоб його зустрічі з дитиною проходили за місцем його проживання, що забезпечило б також і права його батьків на виховання внука, що передбачено ст. 257 СК України. Суд, враховуючи вік дитини, стан її здоровя, а також те, що мати до цього часу годує дитину грудним молоком, вважає, що позивачеві має бути встановлений час спілкування з дитиною дещо менший того, що зазначений в висновку органу опіки та піклування, за місцем проживання позивача, але в присутності матері дитини.

Outcome: partial