Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

У січні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що з 1995 року по 2009 рік з відповідачем перебувала у зареєстрованому у шлюбі. За час спільного життя за взаємною згодою та домовленістю, за рахунок спільного сімейного бюджету було набуте нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS], яку відповідач у добровільному порядку ділити не бажає. Посилаючись на викладене просила провести в рівних частинах поділ спільно набутого нерухомого майна, визнавши за нею та за відповідачем право власності на 1Л частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце й час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Суд відповідно до ст. 225 ЦПК України ухвалив впровадити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.12.1995р. до 21.01.2009р., актовий запис №19 відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 23.02.2010р. За час спільного життя за взаємною згодою та домовленістю, за рахунок спільного сімейного бюджету було набуте нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому Біржею Нерухомості «Едвайс- Консульт»за № 361 від 06.11.1998р.. Договір купівлі-продажу спірної квартири було зареєстровано в КП ММБТІ за №18175 від 10.11.1998р.. При цьому Договір купівлі-продажу квартири як і право власності на квартиру, оформлені, згідно домовленості між подружжям, на імя відповідача. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2010р. договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS], зареєстрований Біржею Нерухомості «Едвайс- Консульт» за № 361 від 06.11.1998р. визнано дійсним. Як вбачається з довідки ЖКП ММР «Південь» №377 від 18.01.2011р. позивачка з 06.04.1999 року зареєстрована та проживає у спірній квартирі. Згідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 та ч. З ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним , проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Таким чином, дослідивши надані суду докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає вимоги позивачки обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно до ст. 88 ЦПК на користь позивачки з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 57грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120грн., на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 205,55грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved