Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що між ВАТ КБ «Надра»21.03.2007 р. та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 25 000,00 дол. США строком повернення до 20.03.2017 р. зі сплатою за користування кредитом 14,4% річних; як зазначається позивачем при зверненні до суду банк належним чином виконав зобовязання по видачі кредиту, утім, відповідач-1 порушив умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 0.401.2010 р. складає 279 862,15 дол. США, що складає еквівалент 2 234 699,27 грн., з яких заборгованість за кредитом 1 903 087,25 грн., по відсотках 271 493,43 грн., пеня за порушення сплати ануітетного платежу 60118,59 грн. Відповідно до п. 6.1.4 позивач має право достроково вимагати від відповідача 1 виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, якщо відповідач 1 не вніс черговий платіж. Посилаючись у позові на те, що в забезпечення вказаного кредиту між позивачем та відповідачем -2 був укладений договір поруки, за яким відповідач 2 взяв зобовязання відповідати по зобовязанням відповідач 1 з кредитного договору, зазначене стало приводом для звернення до суду із даним позовом та заявлення у позові відповідної вимоги. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач 1 позов не визнала, звернулася до суду із зустрічним позовом, зазначаючи про те, що кредитний договір є недійсним, оскільки банк при укладенні договору ввів позичальника в оману, з боку банку має місце нечесна підприємницька практика, банк протиправно взяв в позичальника комісію в сумі 25,52 грн. за оформлення кредиту, банк неправомірно взяв комісію за відкриття судного рахунку та комісію за виписку з реєстру, хоча договір не зобовязує оплачувати її отримання; заперечуючи, відповідач наголошує на тому, що в ході спілкування банк постійно помиляється, чим вводить в оману, та банк неодноразово повідомляв чоловікові позивача неправдиві відомості про суму заборгованості за договором. Відповідач 2 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, та за згодою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядав справу у його відсутності. За судового розгляду представник відповідача підтримав зустрічний позов повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в зустрічному позові, просив його задовольнити та відмовити в задоволенні первісного позову . Заслухав пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали судової справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення первісного та зустрічного позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України «Про банки та банківську діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як встановлено за судового розгляду, 21.03.2007 р. між ВАТ КБ «Надра»та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк зобовязався надати та надав позичальнику грошові кошти в сумі 250 000,00 дол. США строком по 20.03.2017 р. включно зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 14,4%. Укладаючи договір, сторони за ним погодили, що повернення кредиту, нарахування та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється в такому порядку: повернення кредиту здійснюється на позичковий рахунок №20838419830501 в ВАТ КБ «Надра»згідно з Графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невідємною частиною цього договору. Відповідно до п. 4.1.5 сторони погодили про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення сплати відсотків за користування кредитом згідно з Графіком в будь-який період, а також у випадку порушення заставодавцем будь-якої умови договору застави (ст. 3 цього договору) банк має право достроково витребувати наданий позичальнику кредит, в тому числі звернути стягнення на заставлене майно. Про дострокове витребування кредиту банк письмово сповіщає позичальника. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як було встановлено судом, вимоги закону були банком в повному обсязі виконані; підписуючи договір, який є актом волевиявлення сторін, сторони за ним підтвердили їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили. Разом з тим, за ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено за судового розгляду, укладаючи кредитний договір, сторони за ним погодили обовязок позичальника здійснювати повернення кредиту згідно із графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невідємною частиною цього договору, утім, не зважаючи на вимогу суду про надання даного доказу Графіку повернення кредиту надано не було, у звязку з чим є слушними доводи відповідача -1 [PERSON] щодо того, що строк виконання зобовязання, обумовлений договором, не настав, тому підстав для задоволення позову не вбачаться. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходить з наступного. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. При цьому, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях сторони з угодою, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Утім, на порушення ст. 10, 60 ЦПК України відповідач не надав доказів, які би свідчили про слушність його доводів; разом з тим, на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, та договір виконувався сторонами. У звязку з відмовою в задоволенні вимоги зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору, відсутні підстави для ухвалення про застосування наслідків недійсності; суд відмовляє в задоволенні вимоги зустрічного позову про відшкодування збитків в розмірі 1 263 783,24 грн. у звязку з відсутністю передбачених ЦК України підстав для їх відшкодування. Судові витрати з огляду на результати вирішення справи віднести на рахунок сторін.

Outcome: dismissed