overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивачка 12 жовтня 2010 року звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі по 1 000 гри. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 03 грудня 2003 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON]. [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, та пояснив, що не погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі, що вимагає позивачка. Погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 400 грн.. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення сторін по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] народився 04 жовтня 2003 року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, відповідно до довідки від 07.10.2010 року № 3090 виданою ЛКП «Балатон - 409» змісця проживання про склад сім'ї і прописку, та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обовязку, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2010 рік для дітей віком від 6 до 18 років, матеріальне становище сторін, відсутність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, стан здоровя дитини, стан здоровя відповідача та інші обставини, що мають істотне значення. В звязку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 450 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закон)', починаючи з 12 жовтня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 Ц11К України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про зняття з реєстрації місця проживання покликаючись на те, що позивачка проживає в [INFO]. Дана квартира належить позивачці на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого Червоноградською державною нотаріальною конторою 20.01.1998 р. за реєстраційним № 1 - 144. На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]»яна Володимирівна, які були прописані попереднім її власником, хоча ніколи там не проживали. Відповідачі мають власну квартиру 1 -а по вул. Корольова 16, м. Червоногруда, Львівської області. В даній квартирі позивачка проживає одна, сплачуючи при цьому комунальні послуги з врахуванням прописки в цій квартирі відповідачів, що безпідставно збільшує видатки на утримання квартири. Відповідно до ст..6,7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідачі перейшовши на інше постійне місце проживання повинні знятись з обліку та зареєструватись по новому місці проживання. Оскільки відповідачі не знялись із обліку з квартири позивачки, що знаходиться по вул. Шептицького 41/25, в м. Червонограді, Львівської області, не сплачують комунальні послуги, тому.позивачка звернулася до суду про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання із спірної квартири. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, давши пояснення, аналогічні підставам звернення до суду, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені. Суд вважає за можливе і проти цього не заперечує позивачка та представники позивачки, ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі та встановлених в судовому засіданні доказів з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка проживає в [INFO] . Дана квартира належить позивачці на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого Червоноградською державною нотаріальною конторою 20.01.1998 р. за реєстраційним № 1- 144. На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]»яна Володимирівна, які були прописані попереднім її власником, хоча ніколи там не проживали. Відповідачі забезпечені житлом. В даній квартирі позивачка проживає одна, сплачуючи при цьому комунальні послуги з врахуванням прописки в цій квартирі відповідачів, що безпідставно збільшує видатки на утримання квартири. Відповідно до ст..6,7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідачі перейшовши на інше постійне місце проживання повинні знятись з обліку та зареєструватись по новому місці проживання. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON]»яна Володимирівна понад встановлений ст..71 ЖК України строк не проживають у спірній квартирі, не сплачують комунальні послуги, забезпечені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

З травня 2001 року по листопад 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбу. Під час подружнього життя у них в 2002 і 2005 роках народилися діти які після розлучення залишилися проживати біля матері [PERSON] та перебувати на її утриманні. Батько дітей [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі у зв'язку з відсутністю у [PERSON] стабільного заробітку через сезоний період роботи. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтвердила, просить стягнути аліменти по 500 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, не погодився із сумою аліментів яку він не зможе платити через відсутність у нього достатнього для цього заробітку. Буде платити як це передбачено по закону. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, приходить до висновку про задоволення позову частково. При цьому суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у платника другої сім'ї, місця роботи де змінюється заробіток по сезонам року і стягнення аліментів у вказаному позивачкою розмірі буде більшим за місячний заробіток позивача. Також приймає до уваги що позивачка теж немає стабільного заробітку і працює по сезонам, проживає у дворі матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

З огляду на положення ст.209 ЦПК України, щодо допустимості відкладення виготовлення змісту рішення суду у повному обсязі суд, вважає за необхідне проголосити рішення у справі в обсязі його вступної та резолютивної частин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Головеньківською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області 17.06.2003 року актовим записом №2. В судове засідання сторони не з'явились звернувшись з заявами з проханням про проведення розгляду справи за їх відсутністю, повідомивши також про бажання розірвати шлюб. Виходячи зі змісту доводів, якими позивач обгрунтовує необхідність розірвання шлюбу, - кожний з подружжя проживає в різних місцевосцях з 2006 року, що є свідченням розпаду сім'ї. Спори матеріального характеру між ними врегульовані в позасудовому порядку. Діти відсутні. Відповідач також в письмовій заяві наполягав на задоволенні позову і на розірванні шлюбу. З'ясувавши доводи, наведені сторонами з приводу заявлених позивачем вимог про розірвання шлюбу, перевіривши відомості у наданому суду свідоцтві про одруження, суд дійшов висновку, що оскільки відносини між подружжям припинені упродовж кількох останніх років і подальше перебування в шлюбі перешкоджає їх життєвим інтересам, а збереження сім'ї є неможливим то, з огляду на положення ст. 112 Сімейного Кодексу України, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 110, 112, 235 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до Красноармійського міськрайсуду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що вона знаходиться у юридичному шлюбі з відповідачем у справі з 07 жовтня 2005 року. Шлюб заоеєстрований за актовим записом № 468 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Від цього шлюбу у них з відповідачем народилося двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], яки знаходяться у неї на утриманні і вихованні. З відповідачем вони мешкають окремо. Відповідач відмовляється у добровільному порядку матеріально допомагати та утримувати дітей, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини на кожну дитину з усіх видів доходів до повноліття дітей. У судове засідання позивачка надала письмову заяву, згідно якої позивачка на своєму позові наполягає і просить справу розглядати в її відсутність (а с. 10). Відповідач позовну заяву визнав і згоден на сплату аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів до повноліття дітей і просить розглядати справу в його відсутність (а.с. 11). Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що стороні знаходяться у юридичному шлюбі з 07 жовтня 2005 року. Шлюб зареєстрований за актовим записом № 468 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про одруження на а.с. 2. Від цього шлюбу у сторін народилося двоє дітей : син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], у яких в свідоцтві про народження відповідач, [PERSON], записаний батьком (а.с. 3-4), тому відповідач у порядку ст. 180 СК України зобовязаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою на а.с. 05, підтверджується, що діти у теперішній час знаходиться на утриманні позивачки у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 1 % від суми задоволеного позову, але не менш 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

10 грудня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за надані житлово-комунальні послуги в сумі 659,61 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та 3 жовтня 2005 року між ним та КП "Білопільський Житловик" було укладено договір, згідно якого комунальне підприємство здійснює обслуговування та ремонт житлового будинку № 27 по вул. Спаська в м. Білопілля, а також утримує прибудинкову територію, а [PERSON] зобовязується вчасно сплачувати кошти за надані житлово-комунальні послуги. Але, всупереч умовам договору, відповідач з серпня 2009 року по листопад 2010 року не сплачує кошти за надані житлово-комунальні послуги і станом на 1 грудня - 2010 року борг відповідача перед КП "Білопільський Житловик" становить 659 грн. 61 коп.Добровільно відповідач борг не сплачує, тому позивач і вимушений був звернутися до суду із зазначеним позовом. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи. Представник позивача не заперечував проти заочного порядку розгляду справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає у [INFO] та є її власником (а.с. 3). Згідно договору від З жовтня 2005 року комунальне підприємство зобовязується здійснювати обслуговування та ремонт житлового будинку №27 по вул. Спаська в м. Білопілля, а також утримувати прибудинкову територію, а [PERSON] в свою чергу - вчасно сплачувати кошти за надані комунальні послуги (а.с.4). Відповідач користується послугами позивача, визначеними в договорі, але вартість даних послуг не оплачує. Борг виник з серпня 2009 року і станом на 01.12.2010 року становить 659 грн. 61 коп.(а.с.5). Добровільно відповідач заборгованість за надані житлово-комунальні послуги не сплачує. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] 659 грн. 61 коп. як борг за надані житлово-комунальні послуги на користь позивача. Крім того, з відповідача підлягають стягненню кошти в сумі ЗО грн. на користь позивача, які останній сплатив при зверненні до суду як витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та витрати по сплаті державного мита в сумі 51 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про про визначення мінімального розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що за рішенням Білопільського районного суду від 13 жовтня 1999 року з відповідача на її користь на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття сина, без встановлення мінімального розміру аліментів. А так як згідно Сімейного кодексу України визначений мінімальний розмір, який становить 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - вона просить визначити їй мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, відповідач в судовому засіданні повністю визнав позов. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні за рішенням Білопільського районного суду від 13 жовтня 1999 року з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття сина, без встановлення мінімального розміру аліментів. [PERSON] України від 22.09.2005 року, який набрав чинності з 15.10.2005 року, були внесені зміни до частини 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, яка тепер передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином позивачка недоотримує аліменти від батька дитини, а тому розмір аліментів повинен бути приведений у відповідність з законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Прокурор Піщанського району в інтересах держави МВС України в особі НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на проведення хімічного дослідження в розмірі 257 гривень 76 копійок. Позивач посилався на те, що 22 липня 2010 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, працівниками Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області, під час особистого огляду [PERSON], за місцем його перебування по вулиці Леніна с. В. Поляна Піщанського району Вінницької області, в правій кишені джинсових штанів було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет, в якому знаходилось чотири недокурки сигарет та подрібнена речовина рослинного походження темно-зеленого кольору за своїми зовнішніми ознаками схожа на коноплю. Відповідно до висновку спеціаліста № 1797 від 23 липня 2010 року, надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, що вилучена у [PERSON], це особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою 1,03 г, у перерахунку на висушену речовину. Фактично в діях [PERSON] вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст..310 КК України, щодо посіву або вирощування снотворного маку чи конопель, але враховуючи те, що [PERSON] умислу на незаконний посів та вирощування маку снотворного не мала та через малозначність заподіяного, що не становить суспільної небезпеки, не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди суспільству або державі , то в її діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст..106-2 КУпАП. В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, просить суд суворо її не карати . Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просить залишити позовну заяву без розгляду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити. Позовна заява грунтується на висновку спеціаліста з розрахунком вартості проведеного судово - хімічного дослідження № 1690 від 20 липня 2010 року в розмірі 257 гривень 76 копійок, відповідає вимогам ст.22 ЦК України . Особою винною у витратах є відповідач, законність дій якого перевірялась органом дізнання, а тому суд покладає на нього обовязок по відшкодування витрат повязаних з проведенням судово-хімічного дослідження № 1690 від 20 липня 2010 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

4 липня 2004 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, розташованого в с. Тихопілля Лозовського району Харківської області, земельного паю наданого останньому у приватну власність . За життя [PERSON] склав заповіт, у якому все своє майно заповідав [PERSON]. 11 березня 2010 року за постановою Барвінківського районного суду Харківської області винність [PERSON] у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України по відношенні до потерпілої [PERSON] було доведено і до останнього було застосовано примусові міри медичного характеру. Діти померлої знаходяться на утриманні та виховуються у позивачки. В цьому звязку остання просила усунути відповідача від права на спадкування. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач проти задоволення позову заперечує, що вбачається з поданої заяви. Суд, заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 4 липня 2004 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, розташованого в с. Тихопілля Лозовського району Харківської області, земельного паю наданого останньому у приватну власність . За життя [PERSON] склав заповіт, у якому все своє майно заповідав [PERSON]. 11 березня 2010 року за постановою Барвінківського районного суду Харківської області винність [PERSON] у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України по відношенні до потерпілої [PERSON] було доведено і до останнього було застосовано примусові міри медичного характеру. Діти померлої знаходяться на утриманні та виховуються у позивачки. Згідно з ч. 1 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкодавців або вчинили замах на їхнє життя. Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася 20.12.2010 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. В заяві зазначила, що 03.12.1988 р. помер її батько [PERSON], а 23.04.1998 р. померла її мати [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть. Заповіту на належне майно померлими не було складено, про що додано довідку. Інші діти померлого [PERSON] до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталися та на час відкриття спадщини проживали окремо, претензій до позивачки щодо прийняття спадщини від братів та сестри не має. Оскільки позивачка фактично прийняла спадщину , тому позивачка просить визнати за нею право власності на жилий будинок № 321 в с. Нижній Студений, Міжгірського району, Закарпатської області, який належав її батьку [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач при розгляді справи позов визнав повністю. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

14.12.2010р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що з 16.09.2004 р. по 12.02.2010 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого народився син [PERSON], 04.11.2004 року. За рішенням Міжгірського райсуду шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач після розірвання шлюбу припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який навчається в школі і потребує постійної батьківської уваги і допомоги, відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Оскільки позивачка ніде не працює, їй самостійно важко утримувати сина. Відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний дохід, тому позивачка просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд стягнути аліменти з відповідача. Відповідач [PERSON] на розгляд справи повторно не зявився, згідно відмітки на судовій повістці відповідач виїхав за межі області. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила дитину, відповідач не оспорив батьківство, не надає ні матеріальних, ні грошових коштів на утримання дитини, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує малолітню дитину, ніде не працює, а тому суд вважає що розмір аліментів згідно ст. 184 СК України має бути у розмірі, який просить позивачка. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved