Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

Позивач Коротчерщй^^^^ЩійІ^рДРоШ^н3 позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільного з ним майна та визнання права власності на Уг частину автомобіля, в якому вказал^іеащуіаїолйал/.н^ійбзрваїта з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2007 року, який був розірваний у 2010 році. В період шлюбу вони з відповідачем придбали за сумісні кошти автомобіль марки MITSUBISHI, договір купівлі продажу якого №08002 від 13 серпня 2008 року був оформлений на імя чоловіка. Цей автомобіль був переданий їм 19 серпня 2008 року за актом прийому -передачі відповідачу [PERSON], а він уплатив за автомобіль 155518грн. У звязку з тим, що цей автомобіль був придбаний в період подружнього життя і за сумісні кошти, то їй належить право власності на Уг частину автомобілю. Позивач просить суд визнати за нею право власності на Уг частину автомобілю, його залишити в натурі відповідачу, а з нього на її користь стягнути грошову компенсацію у сумі 77759грн. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Вона пояснила, що після реєстрації шлюбу 17.11.2007р. вони з відповідачем вели сумісне господарство і за кошти, які отримував чоловік і вона 13 серпня 2008 року купили автомобіль в ТОВ «Піко-Донецьк» за 155518грн., який був оформлений на чоловіка. Працюючи у нього, як у приватного підприємця, вона отримувала заробітну плату у сумі 1200грн. на місяць Чоловік працював в ТОВ «Назарет» м. Дружківки і отримував заробітну плату приблизно у сумі 2000грн.Вона вважає, що вона, як дружина власника автомобілю має право власності на Уг частину його. Вона бажає, щоб автомобіль був в натурі залишений відповідачу, а він їй виплатив компенсацію її долі у сумі 77759грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги колишньої дружини не визнав і пояснив, що дійсно у період шлюбу з [PERSON] він, як приватний підприємець, купив автомобіль марки Mitsubishi Grandis Sport для використанні у своїй діяльності. Але кошти, за які був куплений автомобіль, належать тільки йому особисто. З 2001 року він був власником 1/3 частини майна, яке належало ТОВ «Назарет» у виді 10/13 частин будівлі готелю «Україна» в м. Дружківка, яке було продано 23 травня 2008 року на прилюдних торгах. 01 серпня 2008 року йому, як приватному підприємцю на його рахунок були перераховані кошти з ТОВ «Назарет» у сумі 333000грн. 13 серпня 2008 року він зі свого рахунку перерахував ТОВ «Ніко-Донецьк» вартість автомобіля Mitsubishi Grandis Sport у сумі 155518грн. Цей автомобіль вони з позивачем не в змозі були придбати за подружні кошти, так як їх сімейний бюджет складався з його заробітної плати у 2000грн. Дружина не працювала, вона навчалася. Почала працювати після придбання автомобіля з 03 листопада 2008 року. В звязку з викладеним просить у задоволенні позов позивачки відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2007 по 13 жовтня 2010року. 13 серпня 2008 року на імя відповідача [PERSON] був придбаний автомобіль Mitsubishi Grandis Sport вартістю 155518грн., що підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля між ТОВ «Ніко-Донецьк» та відповідачем [PERSON] від 13 серпня 2008 року. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям у шлюбі, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно п.З ч.І ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд вважає, що спірний автомобіль, хоча і набутий у період шлюбу сторін, але не може бути обєктом спільШрЬбуішее^д^^Н<м:'РІ-(ДйдаїРсжя-5 так як набутий він за особисті кошти відповідача [PERSON] Даний висновок суду ¦ ШТЇ&кгтх, досліджених у судовому засіданні. Згідно Установчому договору ТОВ «Назарет» від 27.03.2001року, Статуту ТОВ «Назарет», зареєстрованому 30.03.2001року відповідач [PERSON] був засновником даного товариства і йому належало право власності на 1/3 частину майна товариства. Згідно договору купівлі-продажу від 05.07..2001року ТОВ «Назарет» набув право власності на готель «Україна» у м. Дружківка, тобто [PERSON] став власником 1/3 частини даного майна. В 2004 році [PERSON] Г1.0. стає приватним підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 16.11.2004 року. 23 травня 2008 року відбулися прилюдні торги 10/13 частини будівлі готелю «Україна», яка була продана за 1340000грн. Згідно Звіту про розподіл коштів за результатами торгів кошти у сумі 1037220грн. були перераховані до ВДВС для ТОВ «Назарет». 01 серпня 2008 року ТОВ «Назарет» зі свого рахунку перераховує на рахунок приватного підприємця [PERSON] кошти у сумі 333000грн. А 13 серпня 2008 року [PERSON] зі свого рахунку перераховує кошти ТОВ Ніко-Донецьк за автомобіль у сумі 155518грн., що підтверджується платіжними дорученнями №30 від 01.08.2008р. та №32 від 13.08.2008р. З цих письмових доказів вбачається, що кошти, за які куплений спірний автомобіль не є сумісними коштам] сторін, а належать відповідачу [PERSON] У судовому засіданні також було встановлено, що після одруження позивачка почала працювати лише 03 листопада 2008 року, що підтверджується трудовим договором, тобто після придбання автомобілю. 1 її сімя утримувалася за рахунок доходу чоловіка, відповідача [PERSON], який складався, як пояснила позивачка, з 2000грн. з на місяць. Суд вважає, що з цих доходів за рік не можливо придбати автомобіль вартістю 155518грн. Виходячи із доказів, наданих сторонами, їх поясненням, суд прийшов до висновку, що позивачу у задоволенні позову про розподіл майна та визнання права власності на Уг частину автомобіля необхідно відмовити.

Outcome: dismissed