Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-28 00:00:00

ПАТ ПРИВАТБАНК (далі банк) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], у якому зазначив, що 10.11.2006р. буд укладений договір № DNIVGK00000013 про надання кредиту, відповідно до якого БАНК надав [PERSON] кредитний ліміт у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 84257,32 дол. США на термін до 10.11.2026р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. До укладеного кредитного договору № DNIVGK00000013 були внесені зміни від 18.11.2008 р. згідно додаткової угоди розмір выдсоткової ставки складає 12,84 % на р., зі щомісячним погашенням заборгованості. Починаючи з 27.03.2009р. відповідач припинив виконання взятих ним зобовязань, станом на 10.09.2009 р. має заборгованість у розмірі 98725,13 дол. США, що відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/393 від 12.10.2010 р. становить 780905,89 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] і Відповідач 10.11.2006 р. уклали договір іпотеки № DNIVGK00000013 (надалі договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 66,1 кв.м. яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить йому на праві власності. Просять звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаної квартири, з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, виселити всіх осіб, які зареєстровані і проживають у квартирі. Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обгрунтовуються, суду не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи і суд розглянув справу у його відсутності, на підставі наданих доказів, заочно. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. 10.11.2006р. сторони уклали договір № DNIVGK00000013 про надання кредиту, відповідно до якого ПРИВАТБАНК надав Відповідачу кредитний ліміт у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 84257,32 дол. США на термін до 10.11.2026р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на р. До укладеного кредитного договору № DNIVGK00000013 були внесені зміни від 18.11.2008 р., згідно додаткової угоди розмір відсоткової ставки складає 12,84 % на р. Починаючи з 27.03.2009р. [PERSON] припинив виконання взятих ним зобовязань; станом на 10.09.2009 р. має заборгованість у розмірі 98725,13 дол. США, що відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/393 від 12.10.2010 р. становить 780905,89 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПриватБанк і Відповідач 10.11.2006 р. уклали договір іпотеки № DNIVGK00000013 (надалі договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 66,1 кв.м. яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі продажу. Згідно п. 4.1. Кредитного договору у випадку порушення будь-якого зобовязання за кредитним договором, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 %, але не менше 1 грн., за кожний день прострочки. У відповідності до вимог ст.ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 39 Закону України Про іпотекуу разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України Про іпотекуодночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ Про іпотекута ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved