Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що він перебував відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 1994 року по 14 серпня 2003 року. Їм як подружжю та його матері, на праві спільної часткової власності в рівних частках належить трикімнатна квартира [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу між ними неприязних стосунків не було, тому була досягнута домовленість про те, що позивач за належні йому грошові кошти купляє своїй колишній дружині однокімнатну квартиру, яку вона підбере для себе сама в обмін на 1/3 частку належній останній на праві спільної власності вищезазначеного житлового приміщення. 19 вересня 2003 року [PERSON] виконав свої зобов'язання, а [PERSON] посилаючись на погане самопочуття, запропонувала відкласти виконання взятого на себе обов'язку, а згодом взагалі відмовилася виконати умови угоди та передати йому у власність належну їй частку нерухомого майна. Посилаючись на порушення відповідачкою його майнових прав, [PERSON] просив визнати недійсним договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] та визнати його покупцем та власником зазначеного жилого приміщення. До початку розгляду судом справи по суті, позивач, шляхом подачі письмової заяви, уточнив та доповнив свої позовні вимоги та просив також визнати те, що квартира [ADDRESS] є спільною власністю його та [PERSON] та визнати за ним право власності на 1/2 частку зазначеної квартири. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вищезазначені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачка позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити, стверджуючи, що спірне житлове приміщення було придбане не за кошти позивача, а за гроші, які надана їй, нині покійна мати. Заперечуючи при цьому ту обставину, що це були власні грошові кошти позивача, відповідачка не заперечувала того факту, що всі витрати, пов'язані з оформленням у нотаріальній конторі договору купівлі-продажу, взяв на себе [PERSON], який також передав продавцеві, придбаної нею однокімнатної квартири, грошові кошти за куплену на її ім'я нерухомість. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, покази свідків та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦК України, який діяв на час домовленості сторін, угоди громадян між собою на суму, яка перевищувала сто рублів, за винятком угод зазначених в ст. 43 ЦК України та інших угод, передбачених діючим на той час законодавством, повинні були здійснюватися у письмовій формі. За правилами ч. 1 ст. 47 ЦК України (1963 року), було передбачено недійсність договору купівлі-продажу у тому випадку, коли його укладення не було нотаріально посвідчено. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу спірної квартири (а.с. 30), 19 вересня 2003 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру № 48, що знаходиться в будинку № 31-Б по вул. Дружби Народів в м. Южноукраїнську Миколаївської області за 21600 гривень. Залучена до участі у справі, як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, [PERSON] підтвердила в судовому засіданні, що покупцем, раніше належної їй на праві власності квартири, повністю були виконані умови договору купівлі-продажу. Посилаючись на те, що після укладення договору вже пройшов тривалий час, пояснила суду, що вона не памятає ні того за скільки була продана квартира, ні того від кого саме, чи від позивача, чи від відповідачки вона одержала гроші за неї. За загальним правилом, правочин є дійсним, якщо він відповідає умовам його дійсності, зокрема віднесено відповідність форми вчинення правочину вимогам закону. Цивільним кодексом України передбачене обов'язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Таке посвідчення правочину запроваджене з метою здійснення нотаріусом контролю за правильністю волевиявлення сторін та відповідності їхній справжній волі, а також покликане забезпечити законність, дійсність підстав для подальших дій на виконання правочину, які, як правило, пов'язані із значними майновими затратами. Таким чином нотаріальне посвідчення правочину означає, що його зміст, час і місце вчинення, наміри суб'єктів правочину, його відповідність закону та інші обставини офіційно зафіксовані нотаріусом і розглядаються як встановлені й достовірні. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна частково недійсним не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню. Як зазначено у паспорті [PERSON] (а.с. 8), 17 червня 1994 року Южноукраїнським відділом ЗАГСУ було зареєстровано його шлюб з [PERSON]. Судом встановлено, що на праві спільної приватної власності згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», трикімнатна квартира за № 8 будинку № 10 по пр. Комуністичному в м. Южноукраїнську Миколаївської області з 26.11.1998 року належить в рівних частках сторонам та матері позивача. Шлюб між сторонами було розірвано 14.08.2003 року, що підтверджується свідоцтвом (а.с. 12). Свідок [PERSON] суду показала, що під час проживання сторін у шлюбі, заробітну плату [PERSON], за його згодою, постійно отримувала його дружина. Ту обставину, що позивач позичав у нього гроші на придбання для позивачки квартири в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON]. Нотаріус [PERSON], яка посвідчувала договір купівлі-продажу спірної квартири, суду показала, що саме позивачеві вона надавала всі консультації, щодо купівлі спірної квартири. Підтвердила також, що всі витрати пов'язані з нотаріальним оформленням договору сплатив [PERSON], а [PERSON] вона побачила тільки в день укладання договору. Нотаріус також стверджувала, що в її присутності сторонами було досягнуто домовленість про те, що за умови придбання на її ім'я однокімнатної квартири, остання подарує позивачеві належну їй 1/3 частку у трикімнатній квартирі, яка належить сторонам на праві спільної часткової власності. [PERSON] в її присутності підтвердила, що вона виконає умови цієї домовленості та належним чином переоформить на [PERSON] свою частку в квартирі. У своєму заперечені на позов [PERSON] сама зазначає про те, що грошові кошти, які знаходилися на депозитному рахунку її колишнього чоловіка, були спільною власністю подружжя та підтверджує, що частина грошей, за які на її ім'я була куплена однокімнатна квартира, належала [PERSON]. Та обставина, що на депозитному рахунку позивача станом на 17.10.2003 року знаходилися грошові кошти в сумі 12669 грн. 93 коп., які в той же день були видані останньому, підтверджуються довідкою банка (а.с. 31). За правилами ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на той час майно нажите подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, а кожен із подружжя має рівні право володіння, користування та розпорядження цим майном. В силу ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, у разі розподілу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх долі визнаються рівними. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні відповідачка не навела суду жодного доказу того, що спірне жиле приміщення було придбано після розірвання шлюбу за її особисті кошти, а не за кошти набуті сторонами під час шлюбу. Оцінюючи докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання однокімнатної квартири за № 48 в будинку № 31-Б по вул. Дружби Народів в м. Южноукраїнську Миколаївської області спільною власністю та визначення за ним права власності на 1/2 частку в квартирі обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: partial