Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-23 00:00:00

У листопаді 2008 року [PERSON] звернулася в суд до [PERSON] та Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», (далі ПАТ «УкрСиббанк») про визнання недійсними договору іпотеки нерухомого майна від 28.04.2007р., укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого в іпотеку був переданий нежитловий комплекс, а саме кондитерський цех літ.»Б», загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ.»Г», загальною площею 257,90 кв.м., склад літ.»Д», загальною площею 75,80 кв.м., розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Жовтневий, 273-А, який належав [PERSON] на праві власності, зареєстрований в реєстрі за № 2494 та договору іпотеки нерухомого майна майнового поручителя [PERSON] від 28.04.2007р., укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого в іпотеку майнового поручителя був переданий нежитловий комплекс, а саме: кондитерський цех літ. «Б», загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ. «Г», загальною площею 257,90 кв.м. , склад літ.»Д», загальною площею 75,80 кв.м., розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Жовтневий, 273-А, який належав [PERSON] на праві власності, зареєстрований в реєстрі за № 2495. Позивач зазначала, що 28.04.2007р., між [PERSON]да АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу [PERSON] та накладено заборона на відчуження зазначеного майна до припинення дії договору. Предметом вказаного договору іпотеки є нерухоме майно: нежитловий комплекс у вигляді кондитерського цеху літ.»Б», загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ.»Г», загальною площею 257,90 кв.м. та складу літ.»Д», загальною площею 75,80 кв.м., який розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Жовтневий, 273-А та належить [PERSON] на праві власності на підставі рішення Заводського районного суду м [PERSON] від 13.04.2007р., зареєстрованому в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.04.2007р., зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічно: інвентаризації. Окрім того, 28.04.2007р. між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого, є ПАТ «УкрСиббанк»,'був укладений договір іпотеки майна майнового поручителя [PERSON] від 28.04.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу [PERSON] Предметом вказаного договору - нежитловий комплекс, а саме: кондитерський цех літ. «Б», загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ. «Г», загальною площею 257,90 кв.м. , склад літ.»Д», загальною площею 75,80 кв.м., розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Жовтневий, 273-А, який належить [PERSON] на праві власності, на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2007р., зареєстрованому в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.04.2007р. Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації. Позивач також стверджує, що спірні договори іпотек були укладені з порушеннями норм діючого в Україні законодавства, оскільки у період їх укладання вона проживала з відповідачем [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу і переконана, що вищевказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, згідно з чим вважає спірні договори іпотеки повинні були укладатися лише за її письмовою згодою. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. Ухвалою суду від 18.03.2009р. провадження у справі було зупинено у звязку з тим, що у Заводському районному суді м. Миколаєва розглядалася цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на 1\\2 частину майна набутого за час спільного проживання. Ухвалою суду від 17.05.2010 р. провадження у справі поновлено. В судовому засіданні позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просив визнати недійсними договори іпотеки нерухомого майна та нерухомого майна майнового поручителя від 28.04.2007р. між сторонами, зняти заборони відчуження нежитлового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, проспект Жовтневий, 273-А та стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 1820 грн. сплачені нею при подачі позову до суду. Відповідач [PERSON] та його представник позов визнав та пояснив, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва суду від 05.02.2010 р., яке залишене ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01.04.2010р. без змін, за позивачкою визнано право власності на 1\\2 частину майна, яке придбане в період спільного проживання з ним і серед них нежитлобий комплекс у вигляді кондитерського цеху літ.»Б», загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ.»Г», загальною площею 257,90 кв.м. та склад літ.»Д», загальною площею 75,80 кв.м., розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Жовтневий, 273-А. Представник відповідача - ПАТ «УкрСиббанк», позов не визнала та суду пояснила, що укладені відповідачем [PERSON] з банком кредитні договори, створюють для позивача обовязки по їх поверненню та солідарну відповідальність, окрім майна, належного одному з подружжя як фізичній особі - підприємцеві. Тому вважає, що нежитловий комплекс не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а позивачка не є стороною договору за оскаржуваними нею, угодами. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, то 28.04.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого в іпотеку був переданий нежитловий комплекс, а саме кондитерський цех літ.»Б», загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ.»Г», загальною площею 257,90 кв.м., склад літ.»Д», загальною площею 75,80 кв.м., розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Жовтневий, 273-А, який належав [PERSON] на праві власності, зареєстрований в реєстрі за № 2494. Також між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON], укладений договір іпотеки нерухомого майна майнового поручителя [PERSON] від 28.04.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого в іпотеку майнового поручителя був переданий нежитловий комплекс, а саме: кондитерський цех літ. «Б», загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ. «Г», загальною площею 257,90 кв.м. , склад літ.»Д», загальною площею 75,80 кв.м., розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Жовтневий,273-А, який належав [PERSON] на праві власності, зареєстрований в реєстрі за № 2495. Згідно ст. 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між робою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі поширюються положення глави восьмої цього Кодексу, а відповідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджається майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою іншого з подружжя. Крім цього, ч.З ст.65 СК України передбачено, що для укладання одним із подружжя договорів, що потребують нотаріального посвідчення та державної реєстрації, згода іншого з подружжя повинно бути письмовою. Згода на укладання договору, що потребують нотаріального посвідчення та державної реєстрації, повинна бути нотаріально посвідчена. Факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю в незареєстрованому шлюбі з квітня 2002р. по серпень 2008р. і позивачка має право власності на 1\\2 частку нерухомого майна, яке придбане в період їх спільного проживання, серед яких є нежитловий комплекс у вигляді кондитерського цеху літ. «Б», загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ. «Г», загальною площею 257,90 кв.м. та складу літ.»Д», загальною площею 75,80 кв.м., який розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Жовтневий, 273-А, встановлено рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2010р., яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01.04.2010р., залишено без змін і з цього часу набрало законної сили. Відповідно до норм ч.З ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Разом з тим, у ч.2 ст.6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників та за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї, як на окремий обєкт нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає, що при укладанні спірних договорів іпотеки згода [PERSON] була обовязково потрібна, оскільки нерухоме майно, що є предметом спірних договорів іпотеки є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] і могла бути передана в іпотеку лише за згодою позивачки. Частиною 4 ст.369 ЦК України правочин, щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 ЦК України. Згідно ч.І ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Між тим, ч.І ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна сторона зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього договору, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане майно полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій поглумі - відшкодовується вартість того, що одержане за цінами, які існують на момент відшкодування. Статтею 217 ЦК України суд, який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню . На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе покласти на відповідачів судові витрати, які позивач сплатив при подачі позову, а не на одного із відповідачів, як це просив позивач та стягнути з них також 1700 грн. витрат на судовий збір та ЗО грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а разом 1730 грн. по 865 грн. з кожного.

Outcome: partial