Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-13 00:00:00

07.12.2010 року представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Обґрунтовуючи свої вимоги представник позивача зазначив, що відповідач працював у [PERSON] з 03.10.2007 року по 04.11.2009 року і був звільнений в звязку з втратою довіри. Згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду від 12.04.2010 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України. Вироком суду були встановлені факти зловживання [PERSON] своїм службовим становищем, що заподіяло істотну шкоду інтересам [PERSON], та вчинення службового підроблення, тобто внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. Внаслідок злочинних дій відповідача був виданий кредит на імя [PERSON]В на суму 6000 доларів США, на вказану суму в якості плати за користування кредитним коштами нараховувалися відсотки та пеня, загальна сума яких складає 22135,86 грн. При цьому здійснювалися часткові погашення заборгованості за підробленим кредитним договором і загальна сума відшкодованої відповідачем суми складає 2899,66 доларів США. Посилаючись на те, що злочинами відповідача позивачу була завдана майнова шкода, яка складається з прямої шкоди, завданої внаслідок втрати позивачем кредитних коштів, та спричинення неотримання доходів у вигляді відсотків за користування кредитом, які позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, тобто упущена вигода, представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість по сумі кредиту (майнову шкоду) в сумі 33562,74 грн. та заборгованість по нарахованій пені (упущену вигоду) в сумі 9379,66 грн., а також судові витрати в сумі 587,45 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково в сумі прямої дійсної шкоди, тобто заборгованість по кредиту в сумі 24585,75 грн., проти задоволення вимог про стягнення нарахованих процентів та пені заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальні справі, що набрав законної сили, є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні було встановлено, що згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.04.2010 року в період роботи в ПАТ КБ «Приватбанк» 03.10.2007 року по 04.11.2009 року [PERSON], будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, перебуваючи на посаді спеціаліста по експрес-кредитуванню відділення Вознесенське-Центральне Миколаївського РУ [PERSON], в порушення вимоги трудової угоди, договору про повну матеріальну відповідальність, довіреності та організаційно-технологічної карти робочого місця експерта по мікрокредитуванню в інтересах [PERSON] без відома [PERSON] вніс завідомо неправдиві відомості про особу та волевиявлення в оформленні кредиту [PERSON] в кредитний договір, додаток №1 до кредитного договору, договір про відкриття карткового рахунку, договір поруки на [PERSON], заяву про підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок, оформив на [PERSON] в компютерній програмі ПК-Приват 48 кредитний договір №224396-CRED від 24.04.2008 року на суму 6000 доларів США, таким чином підробивши його. Після цього відповідно до умов вказаного договору перерахував грошові кошти [PERSON] на платіжну картку №4405885220566704, які були зняті з банкомату [PERSON] Згідно з ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно з ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: п. 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Таким чином в судовому засіданні було встановлено та підтвердилося матеріалами справи, що відповідачем [PERSON] була спричинена позивачу пряма дійсна шкода в розмірі 6\~000 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту становить 47 626,20 гривень. З яких відповідачем було повернуто позивачу 2\~899,66 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту становить 23 016,63 гривень. Дана обставина не заперечувалася в судовому засіданні учасниками процесу. З урахуванням викладеного розмір прямої дійсної шкоди на момент звернення до суду, яка була спричинена відповідачем позивачу становить 47\~626,20 23\~016,63 = 24\~609,57 гривень. Позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по нарахованих відсотках 9379,66 гривень та заборгованості по нарахованій пені 3803,03 гривень задоволенню не підлягають оскільки між сторонами виникли не кредитні зобовязання, по яким передбачено нарахування відсотків та штрафних санкцій, а відносини по відшкодуванню шкоди, яка була заподіяна працівником підприємству внаслідок порушення покладених на нього трудових обовязків. В такому випадку при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно зі ст. 130 КЗпП України не одержані прибутки з підстав, повязаних із неналежним виконанням працівником трудових обовязків (так само і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Це правило також зазначено в п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 29 грудня 1992 року за № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] прямої дійсної шкоди в розмірі 24\~609,57 гривень. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Враховуючи обставини справи, часткове задоволення позовних вимог позивача, суд вважає достатнім відшкодування відповідачем на користь позивача судових витрат в розмірі 311,34 гривень, а саме процент задоволення позовних вимог складає 53 %, таким чином судові витрати, що підлягають стягненню, пропорційно становлять: судовий збір 247,74 грн. (467,45*53%), витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 63,60 грн. (120*53%).

Outcome: partial