Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Чорнобаївської районної державної адміністрації, Спілки колективних власників Міжгір`я, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на те, що 29 червня 1998 року померла її мати [PERSON], [INFO], яка постійно проживала в [INFO]. 01 липня 1983 року [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено в Іркліївській сільській раді Чорнобаївського району по реєстру №68, яким заповіла все своє майно позивачу. Позивач прийняла спадщину після смерті матері, так як проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За життя [PERSON] була членом колгоспу Радянська Україна, який спочатку був реорганізований в КСП Міжгір`я, а з 1995 року в Спілку колективних власників Міжгір`я. Згідно з рішенням Чорнобаївської районної ради від 01 квітня 1994 року КСП Міжгір`я21 липня 1994 року виданий Державний акт на право колективної власності на землю з додатком №1 списком громадян до нього, в якому вказана [PERSON]. За життя померла [PERSON] не отримала сертифікат на земельну частку (пай) , так як розпаювання землі у СКВ Міжгір`яне проведено і до цього часу. Мотивуючи тим, що в даний час вирішується питання про розпаювання землі, частка в якій належала спадкодавцю, а позивачу необхідно отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно, тому вона просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) її матері [PERSON] в порядку спадкування за заповітом за рахунок нерозпайованих земель, отриманих СКВ Міжігр`яв колективну власність згідно з Державним актом від 21 липня 1994 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги і просив задовольнити позов; пояснив, що відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) позбавляє позивача можливості успадкувати майно, на яке її матері [PERSON] має право. Представники відповідачів проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини справи та визначив відповідно до них правовідносини. [PERSON] являвся членом СКВ Міжгір`яна час передачі землі у колективну власність згідно Державного акта серії ЧР 19.4 від 21 липня 1994 року, та включений до Додатку №1 Списку громадян-колишніх членів КСГП Міжгір`я, які мають право на земельну частку (пай). В Статуті Спілки колективних власників Міжгір`я(пункт 1.1) визначено, що землі та інше майно передані у колективну власність , являються неподільними на даному етапі і дальша їх доля може вирішуватись тільки при ліквідації Спілки. З 1994 року, тобто з часу передачі земель у колективну власність, до даного часу земля нерозпайована і правовстановлюючі документи особам, що мають право на земельну частку (пай) не видавались. Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціямправо на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з Указом Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва№666/1994 право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадкування. Законом України від 05.06.2003 року Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а документом, що посвідчує дане право, може бути рішення суду. У відповідності до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, п. ач.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Позивач є спадкоємцем за зазаповітом після смерті матері [PERSON] і вважається такою, що прийняла спадщину. Визнання за позивачем права на земельну частку (пай), що належала її матері, дає [PERSON] можливість прийняти участь у паюванні землі як спадкоємцю при відсутності у померлої правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). Викладені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про смерть [PERSON], копією заповіту, копією Державного акту на право колективної власності на землю серії ЧР 19.4 від 21 липня 1994 року, копією Статуту Спілки колективних власників Міжгір`я, витягом з Додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю. На підставі викладеного та

Outcome: approved