Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком неповнолітньої, [PERSON], народженої 16 лютого 2004 року. Рішенням суду від 4 жовтня 2010 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, проте донька залишилася проживати разом із нею. За період що передував їх розлученню та й після цього, відповідач проживав і продовжує проживати окремо від доньки, однак обовязки по її утримаю не виконує. Оскільки відповідач має постійне місце роботи та за відсутності в нього інших осіб які би підлягали утриманню, просила стягнути з нього щомісячно аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 350 гр. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та у своєму поясненні послалася на те, що відповідач фактично самоусунувся від виховання та утримання доньки. Маючи постійну роботу, з власної ініціативи відповідач допомогу на утримання дитини не надає, а її прохання з даного приводу практично зводяться до постійних сварок, у звязку із чим, просила суд задовольнити її вимоги і стягнути з відповідача в примусовому порядку аліменти на утримання доньки. Відповідач позив визнав та суду пояснив, що проти сплати аліментів на утримання доньки не заперечував, однак розмірі грошей які запрошувала позивачки на утримання доньки іноді для нього були зависокими, а тому і не був у змозі їх сплачувати. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази по справі, приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки виходячи з наступного. Сторони по справі знаходилися в зареєстрованому шлюбі до 4 жовтня 2010 року. Від спільного шлюбу у них 16 лютого 2004 року народилася донька [PERSON]. Відповідно до ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між сторонами, а за відсутності такої домовленості, кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні, так як відповідач проживає окремо від них. Таким чином, суд знаходить встановленим, що відповідач будучи батьком неповнолітньої [PERSON] та проживаючи окремо від неї, обовязки по її утриманню добровільно не виконує, в звязку з чим з нього повинно бути стягнуто аліменти на утримання доньки на користь позивачки. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, позивачка зареєстрована як приватний підприємець, а відповідач [PERSON] працює художнім керівником Будинку культури с. Цурень Герцаївського району. Його дохід за останні 6 місяців склав 2559,38 гр. [PERSON] утримань з нього не провадиться, що підтверджено в судовому засіданні самим відповідачем. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, дитини та відповідача і приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини є правомірними, проте з урахуванням того, що відповідач має постійне місце роботи, виходячи з припису ст. 181 СК України, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у частці від його заробітку, а саме у ?. На підставі ст.ст. 180-182 СК України,

Outcome: approved