Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

У червні 2003 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати рішення Виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради N 230\\1 від 29.08.2000р. неправомірним і відмінити його, визнати договір купівлі - продажу домоволодіння №12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську, укладений між [PERSON] і [PERSON] 21 вересня 2000г., посвідчений Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром 2-2893 частково недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала на те, що вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Дмитрієвичем з 4 лютого 1989 року. Їх шлюб було зареєстровано в РАГС Бабушкінського району м. Дніпропетровська. Від шлюбу дітей не мають. Її чоловіку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 30.03.1989 року за № 1-963 зареєстрованого в Дніпропетровському БТІ 20.04.1989 року за № 2-14, належало домоволодіння № 12 по вул. Павелецькій у м. Дніпропетровську. Воно складається з житлового будинку А-1, житловою площею 14,6 кв.м., сараю В, погрібу Г, вбиральні Д, літнього душу Е, споруди 1-4. Після реєстрації браку і у зв'язку з утворенням нової сім'ї у 1989 р. чоловік звернувся до Виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, який своїм рішенням № 555\\1 від 03.10.1989 р. дозволив йому будівництво нового житлового будинку розміром 800 х 1000 м по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську. Восени 1989р. вони почали будівництво нового житлового будинку і впродовж 11 років будували його своїми силами за рахунок загальних сімейних грошових коштів. За цей час вони заклали бетонний фундамент під будинок, збудували стіни зі шлакоблоку, обклавши їх силікатною цеглиною, встановили простінки з цеглини усередині будинку, поклали стелю, накрили дах з шиферу. Крім того, вони обладнали житловий будинок подвійними віконними блоками - 8 штук, засклили їх, дверними блоками - 5 штук, підвели до будинку електропостачання і водопостачання, побудували літній душ Е. Згідно довідки ДБТІ № 361 від 18 вересня 2000р. готовність незавершеного спірного житлового будинку складала 75% і вартість його з урахуванням індексації - 9203 грн. Влітку 1999р. її чоловік - [PERSON] переніс ішемічний інсульт, в зв'язку, з чим його стан здоров'я різко погіршився і вони не могли продовжувати будівництво і закінчувати будинок, оскільки на лікування і відновлення здоров'я чоловіка витрачалися значні грошові кошти. На початку 2000р. до її чоловіка звернувся відповідач - [PERSON] з проханням продати йому, за низькою ціною, нескінчений будівництвом, їх житловий будинок по вул. Павелецькій №12, який він закінчуватиме, і здаватиме в експлуатацію. Відповідач являється родичем її чоловіку - сином його двоюрідного брата [PERSON]. Він обіцяв чоловіку, що надаватиме їм матеріальну і фізичну допомоги, здійснюватиме за ними турботу і догляд, матеріальну допомогу в лікуванні і придбанні ліків і медикаментів, придбанні продуктів харчування, оплати за комунальні послуги, а після смерті кожного з них - поховає, оскільки інших близьких родичів вони не мають. Позивачка була проти таких умов продажу недобудованого житлового будинку, тому надалі всі питання розв'язувалися без неї і її участі. Рішенням Виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради №230\\1 від 29.08.2000р. [PERSON] дозволено продати незавершений будівництвом житловий будинок розміром 800x1000 м в домоволодінні № 12 по вул. Павелецькій м. Дніпропетровська. Позивачка, як дружина забудовника, яка в період зареєстрованого браку своїми силами і грошовими коштами брала активну участь в будівництві спірного житлового будинку, має право на 1\\2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку. Дозволяючи продаж вказаного об'єкту, виконком не зажадав її згоди на відчуження об'єкту нерухомості, чим порушив її право як забудовника, якими вона володіє на рівні з чоловіком. В червні 2003 року до суду з позовом звернувся [PERSON], в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння № 12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську, укладений 01.09.2000 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що грошова сума, яку він стримав за договором, значно занижена у порівнянні з інвентаризаційною ціною, так як відповідач обіцяв надавати йому допомогу, здійснювати догляд за ним, допомагати у лікуванні до смерті та похоронити його. Ухвалою Красногвардійського районного суду від 22.03.2003 року дані позови були обєднані в одне провадження. 15.12.2004 року помер [PERSON], у зв'язку з чим ухвалою суду від 20.12.2004 року провадження по справі було призупинено. 14.06.2007 року в якості правонаступника позивача [PERSON] була визнана [PERSON] 22 березня 2007 року [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON], третя особа: Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, в якій просила визнати договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку № 12 по вул. Павелецькій у м. Дніпропетровську від 21.09.2000 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним, визнати зазначений договір частково на ? частку недійсним, як [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона, як правонаступник та дружина померлого [PERSON], являється спадкоємицею першої черги, як за заповітом, так і за законом, вказала, що [PERSON] уклав договір купівлі-продажу від 21.09.2000р. під впливом помилки, тобто він неправильно сприймав предмет та істотні умови угоди. Він вважав, що [PERSON] надаватиме йому матеріальну допомогу, доглядатиме його до смерті та поховає його, тобто виконає умови договору довічного утримання, який не був укладений між сторонами, але на умовах якого [PERSON] підписав договір купівлі-продажу належного йому домоволодіння. Також, [PERSON] зазначила, що вона і померлий [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі, проживали однією сімєю і разом будували на сумісні кошти домоволодіння по вул. Павелецькій, 12 в м. Дніпропетровську. Позивачка вважає, що незавершений будівництвом житловий будинок, який був проданий її чоловіком [PERSON] являється спільною сумісною власністю подружжя, вони з чоловіком мали рівні права щодо розпорядження зазначеним житловим будинком. При укладанні договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку між [PERSON] та [PERSON] від [PERSON] письмової згоди не просили, і вона її не давала, так як не була згодна з умовами купівлі-продажу обєкту спільної сумісної власності. Ухвалою суду від 22.03.2007 року позовні вимоги про встановлення факту належності заповіту та визнання права власності у порядку за заповітом після смерті [PERSON] виділені в окреме провадження. Ухвалою суду від 14.06.2007 року провадження у справі за позовними вимогами [PERSON] до Виконкому Краснгвардійської райради, [PERSON] про визнання рішення Красногвардійської райради № 230/1 від 29.08.2000 року неправомірним, незаконним та скасування його закрито у звязку з відмовою позивачки від позовних вимог. 15 листопада 2010 року від [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій вона просила визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння №12 по вул. Павелецькій м. Дніпропетровська, укладений 21 вересня 2000 року між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстром №2-2893, припинити право власності [PERSON] на домоволодіння №12 по вул. Павелецькій м. Дніпропетровська, скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на домоволодіння №12 по вул. Павелецькій м .Дніпропетровська, повернути домоволодіння. №12 по вул. Павелецькій м Дніпропетровська у власність [PERSON], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 28215 грн, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати та витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що із довідки №00361, складеної КП ДМБТІ 18.09.2000р., вбачається, що на день укладання договору купівлі-продажу інвентаризаційна вартість всього домоволодіння складає 1422 грн., що підтверджується також технічним паспортом на згадане домоволодіння. В п..3 договору купівлі-продажу вказана вартість, за яку вчинений цей продаж 2400 грн., які [PERSON] одержав від [PERSON] до підписання договору. Позивачка робить висновок, що продавець отримав від покупця лише 17% грошей від інвентаризаційної вартості домоволодіння. Продавець продав об'єкт нерухомості за ціну, нижчу від інвентаризаційної вартості, тому, що повірив обіцянкам [PERSON] щодо матеріальної допомоги, догляду за ним, надання йому в користування однієї кімнати та частини земельної ділянки під город. На таких невигідних умовах [PERSON] уклав спірний правочин у зв'язку з тим, що він помилявся відносно природи правочину, прав і обов'язків сторін, тобто волевиявлення не відповідає його справжнім намірам. В листопаді 2005 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на домоволодіння по вул. Павелецькій 12 в м. Дніпропетровську та зобов'язати виконавчий комітет Красногвардійського району ввести в експлуатацію спірний будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що після купівлі-продажу спірного будинку він за свої кошти та своїми силами на протязі з 2000 року по лютий 2002 року повністю добудував будинок. В травні 2007 року [PERSON] надав доповнення до зустрічної позовної заяви, в яких просив визнати за ним та його батьком, [PERSON], померлим 08.01.2007 р., в рівних долях права спільної сумісної власності 2/3 частини жилого будинку № 12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську станом на 21.09.2000 р., визнати [PERSON] спадкоємцем за законом 1/3 частини жилого будинку № 12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську, належної на праві спільної сумісної власності померлому [PERSON], [PERSON] та померлому [PERSON] в рівних долях, стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] 2/3 вартості спірного жилого будинку в сумі 1800 грн., з отриманих нею та її покійним чоловіком [PERSON] 2400 грн. за договором купівлі-продажу будинку № 12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську, посвідченого 21.09.2000 року Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, визнати частково недійсним договір купівлі-продажу жилого будинку № 12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську, посвідченого 21.09.2000 року Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, враховуючи, що 2/3 спірного жилого будинку визнано належними на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] і лише 1/3 частина [PERSON] [PERSON] припускає, що [PERSON] втратив інтерес щодо подальшого продовження будівництва та погіршення стану його здоровя, для реалізації чого ним і були здійснені дії щодо отримання дозволу райвиконкому на продаж незавершеного будівництвом будинку, укладання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. В листопаді 2007 року [PERSON] та [PERSON]М звернулися з позовом до [PERSON], в якому просили визнати за [PERSON] в рівних долях з її чоловіком [PERSON] право спільної сумісної власності на 1/3 частини жилого будинку № 12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську, визнати [PERSON] спадкоємицею за законом 1/6 частини недобудованого станом на 21.09.2000 року жилого будинку №12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську, належної на праві спільної сумісної власності її померлому чоловіку [PERSON], їй [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 2/3 вартості спірного житлового будинку в сумі 1800 грн., з отриманих [PERSON] та її покійним чоловіком [PERSON] 2400 грн. за договором купівлі-продажу будинку № 12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську, посвідченого 21.09.2000 року Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, визнати частково недійсним договір купівлі-продажу жилого будинку № 12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську, посвідченого 21.09.2000 року Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, враховуючи, що 2/3 спірного жилого будинку має бути визнано належними на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] і [PERSON] і лише 1/3 частина [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що маючи на меті створення спільної сумісної власності у вигляді спільно побудованого жилого будинку для спільного проживання двох сімей, житловий будинок створювався за спільні грошові і майнові внески та спільними зусиллями. Ухвалою суду вищевказані позови обєдані в одне провадження. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлені, причину неявки суду не повідомили, раніше від позивачки до суду надійшла заява, в якій вона уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилалася на обставини викладені в позовній заяві, справу просила розглянути за її відсутності, у разі неявки відповідачів, справу просила розглянути в порядку заочного провадження. Раніше в судовому засіданні представник позивачки [PERSON] та сама позивачка позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилалися на обставини, які викладені в позовних вимогах. Після смерті [PERSON] правонаступником визнано [PERSON] Ухвалою суду позовні вимоги [PERSON]- [PERSON] за заявою правонаступника залишено без розгляду. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлені, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Ухвалою суду зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] залишено без розгляду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 56 ЦК України (в редакції 1963 року) правочин, вчинений внаслідок помилки, яка має істотне значення, може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка діяла під впливом помилки. Якщо такий правочин визнаний недійсним, то кожна із сторін повинна повернути другій стороні все, що вона одержала за правочином, а в разі неможливості повернення в натурі відшкодувати його вартість. В судовому засіданні встановлено, що позивачка знаходилася в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Дмитрієвичем з 04 лютого 1989г. (т.1 а.с. 12). Її чоловіку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 30.03.1989р. за № 1-963 зареєстрованого в Дніпропетровському БТІ 20.04.1989г. за № 2-14, належало домоволодіння № 12 по вул. Павелецькій у м. Дніпропетровську (т.1 а.с. 10). Воно складається з житлового будинку А-1, житловою площею 14,6 кв.м., сараю В, погрібу Г, вбиральні Д, літнього душу Е, споруди 1-4. Після реєстрації браку і у зв'язку з утворенням нової сім'ї у 1989р. чоловік звернувся до Виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, який своїм рішенням № 555\\1 від 03.10.1989р. дозволив йому будівництво нового житлового будинку розміром 800 х 1000 м по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську.(т.1 а.с.70). Згідно довідки ДБТІ № 361 від 18 вересня 2000р. готовність незавершеного спірного житлового будинку складала 75% і вартість його з урахуванням індексації - 9203 грн.(т.1 а.с. 8). Влітку 1999р. її чоловік - [PERSON] переніс ішемічний інсульт. (т.1 а.с. 32). На початку 2000 року до її чоловіка звернувся відповідач - [PERSON] з проханням продати йому, за низькою ціною, незакінчений будівництвом, їх житловий будинок по вул. Павелецькій №12, який він закінчуватиме, і здаватиме в експлуатацію. Він обіцяв чоловіку, що надаватиме їм матеріальну і фізичну допомоги, здійснюватиме за ними турботу і догляд, матеріальну допомогу в лікуванні і придбанні ліків і медикаментів, придбанні продуктів харчування, оплати за комунальні послуги, а після смерті кожного з них - поховає, оскільки інших близьких родичів вони не мають. Рішенням Виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради №230\\1 від 29.08.2000р. [PERSON] дозволено продати незавершений будівництвом житловий будинок розміром 800x1000 м в домоволодінні № 12 по вул. Павелецькій м. Дніпропетровська. (т.1 а.с.6). В червні 2003 року до суду з позовом звернувся [PERSON], в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння № 12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську, укладений 01.09.2000 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що грошова сума, яку він отримав за договором, значно занижена у порівнянні з інвентаризаційною ціною, так як відповідач обіцяв надавати йому допомогу, здійснювати догляд за ним, допомагати у лікуванні до смерті та похоронити його. З пояснень [PERSON], даних у судовому засіданні та які були оголошені при даному розгляді справи випливає, що під час укладання договору купівлі-продажу, [PERSON] обіцяв надавати йому допомогу до смерті, поховати його, а також виділити кімнату в новому будинку для нього, проте свої обіцянки не виконав, ініціатива укладання угоди виходила від відповідача. Перешкод в наданні допомоги йому ніхто не чинив. Як встановлено в судовому засіданні при укладенні даного договору позивач неправильно сприймав предмет та істотні умови угоди, що вплинуло на його волевиявлення, оскільки вважав, що відповідач надаватиме йому матеріальну допомогу, доглядатиме його до смерті та поховає. Дії, направлені на виконання домовленостей відповідач виконував певний проміжок часу, про що не заперечував у судовому сіданні. Проте, між сторонами не був оформлений договір довічного утримання, а оформлений договір купівлі-продажу, який не може укладатися під якою-небудь умовою. Крім того, дані твердження підтверджуються поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], в протоколі судового засідання, який оглядався в судовому засіданні і у відповідності до якого свідки вказали, що відповідач обіцяв, після придбання будинку, доглядати [PERSON] виділити йому кімнату в новому будинку для проживання в теплу пору року, проте дані обіцянки виконував лише певний час. Таким чином, суд доходить до висновку, що [PERSON] під час укладання договору купівлі-продажу перебував під впливом помилки, тому договір купівлі-продажу домоволодіння по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську слід визнати недійсним, а сторони повернути в первісний стан. 19 червня 2008 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди недійсною та зустрічної позовної заяви [PERSON] до Виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, [PERSON] про визнання права власності та введення в експлуатацію було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №1139-08 від 03.09.2008 р. Інвентарна вартість на момент купівлі-продажу 21.09.2000року домоволодіння № 12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську окремо: незакінченого будівництва житлового будинку Б-1, готовністю 75% - 9203 грн.; житлового будинку А-1, житловою площею 14,6 кв.м 2807 грн., сараю В 436 грн., погребу з шийкою Г 850 грн., убиральні Д 99грн., літнього душу Е 112 грн., споруд №1-2, 4-467 грн., водоколонки №3 253 грн.=5024 грн. Інвентаризаційна вартість будов на час дослідження: житловий будинок А-1 8383 грн., житловий будинок Б-1 195145 грн., сарай В 1134 грн., погріб з шийкою Г 5324 грн., убиральня Д 467 грн., літній душ Е 739 грн., навіс Ж 4192 грн., огорожа № 1,2,4,5-7,9 2635грн., водоколонка №3 934 грн., зливна яма №8 5736 грн., мостіння 4012 грн., а всього 228701 грн.; ринкова вартість на день проведення експертизи домоволодіння №12 по вул. Павелецькій в м. Дніпропетровську, окремо: житловий будинок Б-1 300013грн., житлового будинку А-1 з господарськими спорудами 51588 грн. Із довідки №00361, складеної КП ДМБТІ 18.09.2000р., вбачається, що на день укладання договору купівлі-продажу інвентаризаційна вартість всього домоволодіння складає 1422 грн., що підтверджується також технічним паспортом на згадане домоволодіння. В п.3 договору купівлі-продажу вказана вартість, за яку вчинений цей продаж 2400 грн., які [PERSON] одержав від [PERSON] до підписання договору. Отже, можливо зробити висновок, що продавець отримав від покупця лише 17% грошей від інвентаризаційної вартості домоволодіння. Продавець продав об'єкт нерухомості за ціну, нижчу від інвентаризаційної вартості, тому, що повірив обіцянкам [PERSON] щодо матеріальної допомоги, догляду за ним, надання йому в користування однієї кімнати та частини земельної ділянки під город. На таких невигідних умовах [PERSON] уклав спірний правочин у зв'язку з тим, що він помилявся відносно природи правочину, прав і обов'язків сторін, тобто волевиявлення не відповідає його справжнім намірам. У зв'язку з тим, що правочин договору купівлі-продажу являється недійсним, необхідно повернути сторони у первісний стан, а саме: спірне домоволодіння повернути у власність [PERSON], а з позивачки - як його спадкоємиці і правонаступника - стягнути на користь покупця гроші в сумі 28215 грн. - продажна ціна за договором купівлі-продажу з урахуванням вартості домоволодіння на день проведення судової будівельно-технічної експертизи - 30.07.2008р. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння №12 по вул. Павелецькій м. Дніпропетровська, укладений 21 вересня 2000 року між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстром №2-2893, припинити право власності [PERSON] на домоволодіння №12 по вул. Павелецькій м. Дніпропетровська, скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на домоволодіння №12 по вул. Павелецькій м .Дніпропетровська, повернути домоволодіння. №12 по вул. Павелецькій м Дніпропетровська у власність [PERSON], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 28215грн, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати та витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 1389 грн.72 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.., підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки та з відповідача на користь держави підлягає стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 90 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved