Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

[PERSON] 22.04.2009 р. звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просила встановити порядок участі відповідача у вихованні неповнолітнього сина [PERSON], при якому відповідач матиме право у будні дні з 17 до 20 години приймати участь у вихованні сина, у вихідні, святкові та канікулярні дні - за згодою обох батьків, враховуючи думку дитини. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що після розірвання шлюбу в 2008 році син залишився проживати з нею. Рішенням опікунської ради від 21.08.2008 р. встановлено порядок участі батька, відповідача [PERSON], у вихованні дитини. Відповідач не виконує зазначеного рішення, забирає дитину коли захоче і син місяцями з нею не проживає. При цьому відповідач не повідомляє її про місце знаходження, сина, стан здоров»я та інші обставини його життя. В ході підготовки справи до судового розгляду позивачка доповнила свої вимоги: просить визначити місце проживання малолітнього сина за місцем проживання матері, посилаючись на те, що для проживання, навчання та розвитку дитини нею створені всі необхідні умови. Вона має власне житло, має дохід від підприємницької діяльності. Син є малолітньою дитиною і тому не може бути розлучений зі своєю матір»ю. Відповідач створив нову сім»ю, має малолітню дитину, мати якої не опікується своєю дитиною від першого шлюбу, що залишилася проживати з батьком. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов, в якому просить визначити місце проживання його неповнолітнього сина за місцем проживання батька. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після розлучення син проживав з матір»ю лише два місяці, а в подальшому і до цього часу, без будь-якого примусу з його боку, проживає в його сім»ї. З його дружиною в сина склалися теплі товариські відносини, вона піклується про нього як мати. Для його проживання створені всі необхідні умови. Він не створює перешкод синові у спілкуванні з матір»ю. Вважає, що перебування сина з матір»ю негативно впливає на його виховання та здоров»я, оскільки в її будинку часто перебувають незнайомі компанії молодих людей. Матері часто не буває дома, вона не цікавиться шкільним життям сина. Представник третьої особи [PERSON] висловила думку, що перешкод у спілкуванні з дитиною жоден з батьків іншому не створював. Обоє батьків добре забезпечені, створили хороші умови для дитини. В будинку матері [PERSON] спілкується з друзями. Вважає, що необхідно врахувати думку [PERSON] та залишити його проживати з батьком - відповідачем [PERSON]. Неповнолітній [PERSON] висловив думку, що він любить обох батьків, але хоче проживати з батьком, бо живе там вже три роки; батько і його дружина [PERSON] забезпечують його матеріально, піклуються про нього, допомагають йому робити уроки. З мамою інколи виникали сварки через її негативне відношення до батька та його нової сім»ї. Вважає, що мама не може допомогти йому з уроками, мало купує йому речей, витрачає аліменти не за призначенням. Психолог [PERSON] вважає, що з часу проведення попередніх досліджень визначення рівня психоемоційної стабільності батьків та дитини в 2009 році у позивачки [PERSON] спостерігається підвищення рівня психологічної саморегуляції; рівень психоемоційної стабільності батька [PERSON], як і раніше, високий. [PERSON] має свою точку зору і висловлює її вільно. З показань свідків, письмових доказів, які маються в матеріалах справи, суд встановив таке. З копій свідоцтва про одруження 1-БК № 161929 від 16.05.1998 р. та свідоцтва про розірвання шлюбу 1-ОК № 045503 вбачається, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.05.1998 р. по 17.06.2008 р. 13.09.1998 року в них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження 1-БК № 077371. Сторони визнали, що вони припинили сумісне проживання з 1 лютого 2008 року, син залишився проживати з матір»ю, батько створив нову сім»ю. За рішенням опікунської ради Переяслав-Хмельницького міськвиконкому від 21.08.2008 р. встановлено порядок спілкування батька з сином [PERSON], згідно з яким дитина перебуває у батька з 17 до 20 години щоденно, а у вихідні, канікулярні та святкові дні за згодою батьків, враховуючи думку дитини. Однак з акта депутата міської ради від 14.05.2009 р. вбачається, що з листопада 2008 року син фактично проживає у батька відповідача [PERSON] Ці обставини не заперечується і сторонами. Впродовж двох років між батьками триває спір з приводу визначення місця проживання сина, що вбачається з протоколу № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 23.03.2009 р. Позивачка, відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 19.11.2010 р. № 10 та будинкової книги, зареєстрована і проживає в [INFO], який належить на праві власності її брату [PERSON]. В цьому ж будинку зареєстрований її малолітній син [PERSON]. Будинок має охайний вигляд та всі комунальні зручності, для дитини відведена окрема кімната, яка добре вмебльована та обладнана оргтехнікою, прибудинкова територія впорядкована. Позивачка зареєстрована підприємцем; вона має торговельне місце на ринку, яке здає в оренду та одержує від нього прибуток у вигляді щомісячної орендної плати в розмірі 1800 грн., що підтверджується договором суборенди нежилого приміщення від 28.05.2010 р. Згідно з договором купівлі-продажу від 23.02.2007 р. на праві власності їй належить жилий будинок № 47 по вул. Першотравневій в с. Пристроми Переяслав-Хмельницького району з відповідними надвірними будівлями. З характеристики депутата міської ради наданої 19.11.2010 р. вбачається. що за місцем проживання вона характеризується позитивно. Вона не зловживає спиртними напоями , не веде аморальний спосіб життя, вміло веде домашнє господарство ,з сусідами підтримує дружні стосунки. З повагою відноситься до старших людей. Свідки [PERSON] та [PERSON] сусіди позивачки, - також характеризували її як турботливу маму і добру господиню. Вони зазначили, що для дитини в будинку створені хороші умови. [PERSON] майже щоденно буває у мами заходить зранку перед школою та після школи, в будинку матері зустрічається з друзями. Взаємовідносини сина з матір»ю хороші. Відповідач, згідно з довідкою від 19.11.2010 р. № 120, працює головним архітектором Переяслав-Хмельницької міської ради, його середньомісячна заробітна плата в 2010 р. становить 2285, 86 грн. Відповідач створив нову сім»ю, в якій має малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Дочка дружини від першого шлюбу залишилася проживати з батьком. Сім»я відповідача проживає в будинку його батька по вул. Вчительській, 13 в м. Переяславі-Хмельницькому. Будинок знаходиться в належному санітарному стані, створені всі умови для нормального проживання родини, одна з кімнат обладнана для навчання та проживання сина [PERSON]. Ці обставини вбачаються з акта обстеження житлово-побутових умов [PERSON] № 12, складеного депутатом міської ради 19.11.2010 р. За місцем проживання відповідач характеризується як примірний сім»янин, дбайливий господар і хороший батько. Спиртними напоями не зловживає, порушень громадського порядку не допускає. [PERSON] [PERSON] навчається в 7 класі Переяслав-Хмельницької ЗОШ 1-Ш ступенів № 7. Характеризується як дисциплінований, відповідальний учень, має достатні та середні успіхи в навчанні. Відзначені зрушення на краще в його поведінці та навчанні. У наданій директором школи та класним керівником характеристиці зазначено, що протягом останніх двох років тісний зв»язок зі школою підтримує батько [PERSON] Орган опіки й піклування виконавчий комітет Переяслав-Хмельницької міської ради, - 30.11.2010 р. надав висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] (затверджений рішенням міськвиконкому № 824-18), згідно з яким пропонує суду визначити місцем проживання дитини місце проживання його батька [PERSON]. Прийняття саме такого рішення орган опіки й піклування аргументував врахуванням думки та бажання малолітнього [PERSON], його переважною прихильністю до батька. Правовідносини в даній справі регулюються ст.ст.6,141,151,157,159,160,161, 171 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 6 СК України особа до досягнення нею повноліття має правовий статус дитини. Дитина до досягнення нею чотирнадцяти років вважається малолітньою. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. За змістом принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386(ХІУ) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости на утриманні і під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір"ю. У ст. 141 СК України зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Батьки, згідно з ч.1 ст.151 СК України, мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров"я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними, відповідно до ч.1 ст.161 СК України, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 цієї статті, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В ст. 171 СК України зазначено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її виховання, місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В ході розгляду справи з»ясовано, що спільної згоди про місце проживання дитини між батьками не досягнуто. Кожен з них звернувся до суду і просить визначити місце проживання дитини з ним. Судом не встановлено жодних перешкод щодо передачі для проживання дитини кожному з батьків. Як батько, так і мати відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов»язків, кожен за місцем свого проживання створив умови для навчання та комфортного проживання дитини, приймає участь у забезпеченні її літнього відпочинку, син вільно спілкується з обома батьками, любить їх обох, спілкується з бабусями та дідусями. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд враховує, що [PERSON] є малолітнім і тому може бути розлучений зі своєю матір"ю лише за наявності виключних обставин. В ході розгляду справи не встановлено таких виключних обставин, які б надавали право суду розлучити малолітню дитину з матір»ю. Посилання відповідача в зустрічній позовній заяві на те, що перебування сина з матір»ю негативно впливає на його виховання та здоров»я, оскільки в її будинку часто перебувають незнайомі компанії молодих людей, спростовується наданою їй характеристикою та показаннями свідків. Не знайшло підтвердження в ході розгляду справи і твердження відповідача, що мати не цікавиться навчанням сина. Вислухавши думку малолітнього [PERSON] , суд дійшов до переконання, що вона має бути врахована настільки, наскільки це відповідає його найвищим інтересам. Судом встановлено, що батько дитини відповідач [PERSON], - є державним службовцем, керівником одного з головних відділів міської ради, має ненормований робочий день. За характером роботи він не має можливості приділяти увагу вихованню сину впродовж всього часу після повернення сина із школи. Про його сина фактично піклується його дружина, яка зайнята доглядом за їхньою спільною дитиною - немовлям. Мати приватний підприємець. Вона сама визначає розпорядок своєї роботи, має можливість, в разі необхідності, звільнити час для виховання сина, використовувати працю найманих працівників. Таким чином суд дійшов до переконання про визначення місцем проживання малолітнього [PERSON] місце проживання його матері позивачки [PERSON], оскільки це відповідає його інтересам. В такому випадку буде забезпечена участь у вихованні дитини обох батьків, оскільки батько, який має високий рівень навичок психологічної саморегуляції, не змінить свого відповідального ставлення до участі у вихованні сина. Це вбачається з його поведінки і пояснень під час судового розгляду справи. Досягнувши чотирнадцятирічного віку дитина самостійно визначить місце свого проживання. Вирішуючи спір про участь батька у вихованні дитини, суд погоджується із способами, запропонованими опікунською радою в серпні 2008 року: систематичні побачення за місцем проживання батька , спільний відпочинок у вихідні , святкові та канікулярні дні з урахуванням думки дитини, за погодженням між батьками. Таким чином суд дійшов до висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного. Понесені позивачкою судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст.6,141,151,157,159,160,161,171 СК України, принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року ,

Outcome: approved