Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

01.12.2010 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, у якій позивач вказала, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, внаслідок якого мають неповнолітню дитину, але коштів на її утримання та на утримання дружини, котра знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на ст. ст. 84, 180-183 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача аліменти в розмірі чверті заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також по 300 грн. щомісячно на власне утримання. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Відповідач [PERSON] у суді визнав позов частково і пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, проте категорично заперечує проти стягнення коштів на утримання дружини, бо неспроможний їх забезпечити у звязку з тяжким матеріальним становищем та станом здоровя. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому розяснені. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково із таких підстав. Як вбачається зі згаданих пояснень та наданих сторонами доказів, вони із 28.10.2006 р. перебувають у шлюбі, внаслідок якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], 15.07.2010 р. н. Згідно довідки відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського РУЮ Кіровоградської області із [PERSON] будь-які стягнення не проводяться. За довідкою Пурпурівської сільської ради неповнолітній перебуває на утриманні позивача. Із довідок дитячої міської поліклініки № 1 м. Кіровограда та Новомиргородської ЦРЛ витікає, що заявник та син [PERSON] мають задовільний стан здоровя. Згідно із вимогами Сімейного кодексу України: ст. 180 батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 1 ст. 192 розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач з листопада 2010 р. проживає окремо від сімї, матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини із грудня 2010 р. не надає. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову щодо стягнення аліментів на утримання дитини не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити повністю. Як вбачається з вимог ст. 84 Сімейного кодексу України: ч. 2 Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. ч. 4 Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні безспірно зясовано, що відповідач забезпечував матеріальне утримання сімї та оренду житла до грудня 2010 р., хоча сам з листопада став проживати окремо та орендує інше житло. Із наданих відповідачем документів витікає, що він з дитинства страждає на тяжке захворювання і тому щороку потребує систематичного лікування та реабілітації. У даному випадку, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Суд частково відкидає заперечення відповідача щодо повної неспроможності сплачувати утримання дружині і приходить до висновку, що у даному випадку слід обмежити стягнення такого утримання до розміру 100 грн. щомісячно. У решті позову потрібно відмовити за його недоведеністю. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 51 грн., від сплати якого позивач була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Окрім цього, [PERSON] повинен сплатити витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді у розмірі 120 грн. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 84, 180-183, 191-192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial