Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

У грудні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 31 липня 2008 року між нею та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір позики, згідно з яким вона передала відповідачу на строк до 01 жовтня 2008 року грошові кошти в сумі 117500 грн., що на день укладення договору за курсом Національного банку України становило 25000 доларів США. На підтвердження одержання цієї суми коштів [PERSON] власноручно написала відповідну розписку. Проте своїх зобовязань остання не виконала, грошові кошти у вказаній сумі у визначений у договорі строк їй не повернула. 01 жовтня 2008 року вийшов строк повернення грошових коштів, вона неодноразово зверталася до позичальника з проханням повернути їй суму позики, однак [PERSON] при кожній зустрічі чи телефонній розмові просила деякий час почекати, а потім взагалі стала уникати розмов і зустрічей. До цього часу кошти за договором позики їй не повернула. Враховуючи положення п. 4 договору позики від 31 липня 2008 року [PERSON] зобовязана повернути їй позику в сумі еквівалентній 25000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 17 грудня 2010 року становить 199000 грн. У п. 7 договору позики передбачено, що якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобовязаний сплатити позикодавцю грошову суму згідно із ст. 625 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суму позики, розмір якої еквівалентний 25000 доларів США, [PERSON] повинна була повернути їй до 01 жовтня 2008 року. Виходячи з наведеного, строк прострочення виконання відповідачем своїх зобовязань щодо повернення суми позики починається з 02 жовтня 2008 року та на дату подачі позову 17 грудня 2010 року становить 807 днів. Станом на 02 жовтня 2008 року, тобто на день прострочення виконання зобовязання, за офіційним курсом НБУ 1 долар США = 4,8615 грн. Таким чином, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики від 31 липня 2008 року відповідач [PERSON] повинна сплатити їй три відсотки річних від простроченої суми станом на 02 жовтня 2008 року, що становить 8061 грн. 43 грн. (25000 доларів США х 4,8615 грн. : 365 х 0,03 х 807 днів) на день подачі позову до суду 17 грудня 2010 року. Крім того, відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Поклавши суму позики до банківської установи, вона могла б отримувати відсотки по вкладу при середній ставці 13 % річних. За період з 02 жовтня 2008 року по 17 грудня 2010 року нею недоотримані доходи на загальну суму 33772 грн. 29 коп. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Заподіяна їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою [PERSON] щодо неї, приниженні її честі та гідності, а також ділової репутації як фізичної особи. Моральна шкода підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром майнової шкоди. У звязку із неповерненням суми позики вона дуже сильно хвилювалася та переживала з цього приводу, у неї погіршився стан здоровя, вона вимушена була звертатися за медичною допомогою, у неї погіршилися стосунки з її рідними. Враховуючи характер, глибину і тривалість душевних страждань, а також те, що відповідач і на даний час кошти їй не повернула, розмір заподіяної їй моральної шкоди вона оцінюю у 50000 грн. Просила стягнути на її користь з [PERSON] суму позики в розмірі 199000 грн., упущену вигоду в розмірі 33772 грн. 29 коп., моральну шкоду в розмірі 50000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позов. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутності суду не надавала. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України визначено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що 31 липня 2008 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 8106. Згідно із п. п. 1, 4 договору позики [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 117500 грн., що за середнім курсом комерційних банків м. Києва на день підписання договору (1 долар США = 4,7 грн.) становить 25000 доларів США, які позичальник зобовязувалася повернути позикодавцю до 01 жовтня 2008 року. Факт одержання [PERSON] у [PERSON] грошових коштів у сумі 117500 грн. (грошовий еквівалент 25000 доларів США) підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою. Ці кошти передані позикодавцем позичальнику під час підписання договору позики. У порушення умов договору відповідач [PERSON] своїх зобовязань не виконала, суму позики позивачу [PERSON] до цього часу не повернула. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення судом рішення 10 травня 2011 року 1 долар США = 7,9684 грн. Грошова сума, що є еквівалентною 25000 доларів США за цим курсом на вказану дату, становить 199210 грн. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з наведеного, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 199210 грн. (грошова сума еквівалентна 25000 доларів США на день ухвалення судом рішення). Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] упущеної вигоди в розмірі 33772 грн. 29 коп. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн., то позов у цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказів того, що, поклавши грошові кошти в розмірі суми позики до банківської установи, [PERSON] могла б отримати дохід у вигляді відсотків від вкладу на загальну суму 33772 грн. 29 коп., позивачем суду не надано та судом не здобуто. Згідно із діючим законодавством особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених ст. ст. 280, 611, 1167 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобовязань, договором позики від 31 липня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], відшкодування моральної шкоди не передбачено, тому правові підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн. відсутні. У постанові Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави визначено, що витрати, повязані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, сплачується іншою стороною, та не можуть перевищувати 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи особи, що надавала правову допомогу. У ст. 22 Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 23 грудня 2010 року визначено мінімальний розмір заробітної плати на 2011 рік, який з 01 січня становить 941 грн., з 01 квітня 960 грн. Відповідно до протоколів судових засідань адвокат [PERSON], яка надавала правову допомогу позивачу, приймала участь у судових засіданнях 2 год. 10 хв. Виходячи з наведеного, на користь [PERSON] з [PERSON] підлягають стягненню витрати на правову допомогу на загальну суму 825 грн. 67 коп. (313 грн. 67 коп. (40 % від 941 грн. : 60 х 50 хв.) + 512 грн. (40 % від 960 грн. : 60 х 1 год. 20 хв.). Крім того, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1720 грн. На підставі ст. ст. 524, 526, 530, 533, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: partial