overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з [PERSON] на користь Красносільського будинку-інтернату для розумово-відсталих дітей, аліменти на утримання її неповнолітньої доньки [PERSON], 15.12.01. року народження, в розмірі ? частини всіх видів її заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідно до рішення Балтського районного суду Одеської області від 28.11.05. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дитини [PERSON] Згідно розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеського міськвиконкому №223/01-04 від 26.03.03. неповнолітня [PERSON] знаходиться на повному державному забезпеченні. Мати неповнолітньої у матеріальному забезпеченні дитини участі не приймає. Сторони по справі, відповідно до ст.. 158 п. 2 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з слідуючих підстав. [PERSON] являється матірю неповнолітньої [PERSON], 15.12.01. року народження. Через невиконання батьківських обовязків [PERSON], відповідно до рішення Балтського районного суду Одеської області від 28.11.05., позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини, яку згідно до розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеського міськвиконкому №223/01-04 від 26.03.03., влаштовано до дитячого будинку на повне державне забезпечення. З моменту перебування дитини у закладі, мати жодного разу її не відвідала, матеріальної допомоги не надавала. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дітей. Однак судовим розглядом встановлено, що відповідач неповнолітню дитину матеріально не забезпечує, участі у її вихованні не приймає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом за адресою: Одеська область, м. Балта, вул. Жовтнева, 20. В позовній заяві позивач посилається на те, що протягом 2007 року, до її будинку було прописано відповідачів, хоча останні жодного дня в зазначеному будинку не проживали. Відповідачі проживають у власному будинку, розташованому по вул. Гагаріна, 28 в м. Балта Одеської області. На звернення до відповідачів, змінити місце реєстрації, не реагують. Сторони по справі, відповідно до ст.. 158 п. 2 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований, і підлягає задоволенню з наступних підстав. В м. Балта по вул. Жовтнева, 20, знаходиться будинок, який, відповідно до рішення Балтського районного суду Одеської області від 25.09.06., перебуває в приватній власності у [PERSON]. В зазначеному будинку, окрім позивача, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З 2007 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у вказаному будинку не проживають, про що свідчить довідка виконавчого комітету Балтської міської ради № 4866 від 15.11.10. Враховуючи, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] більше шести місяців в будинку не проживають, причин за якими зберігається житло за тимчасової відсутності з поважних причин понад шість місяців судом не встановлено, суд визнає їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: Одеська область, м. Балта, вул. Калініна, 74. В позовній заяві позивач посилається на те, що 2007 році придбала у відповідачки житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в м. Балта Одеської області по вул. Калініна, 74. Після цього відповідач висилилася з зазначеного будинку. З того часу відповідач проживає окремо. На звернення до відповідача, змінити місце реєстрації не реагує, уникає від зустрічей, на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідач до судового засідання не зявилася з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлена була своєчасно. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований, і підлягає задоволенню з наступних підстав. В м. Балта по вул. Калініна, 74, знаходиться будинок, який, відповідно до рішення Балтського районного суду Одеської області від 28.11.07., перебуває в приватній власності у [PERSON]. В зазначеному будинку, зареєстровані [PERSON], її чоловік [PERSON] та колишній власник будинку [PERSON]. З червня 2007 року [PERSON] у вказаному будинку не проживає, про що свідчить акт обстеження житлового будинку від 07.11.10. Враховуючи, що [PERSON] більше шести місяців в будинку не проживає, причин за якими зберігається житло за тимчасової відсутності з поважних причин понад шість місяців судом не встановлено, суд визнає [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що він постійно проживав на території України , в місті Харкові, до 10 липня 1990 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що народився 27.06.1965 року в селі Базайран Ярдимлинського району Руспубліки Азербайджан. В жовтніі 1986 року він прибув на територію України зі своїми батьками, до міста Харкова, де проживав у родичів. На території України він знаходився до 10 липня 1990 року, а потім виїхав до Росії. На початку 2009 року він знову приїхав в місто Харків, де проживає постійно до теперішнього часу. Встановити факт постійного проживання на території України він може тільки через суд, а тому звернувся з заявою до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи заяви, просив заяву задовольнити Представник зацікавленої особи СГІРФО Комінтернівського РО ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви про встановлення факту проживання на території України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи , вважає ,що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України « Про громадянство України», особа, що постійно проживала на території України до 16 липня 1990 року, що стала територією України відповідно до ст..5 Закону України « Про правонаступництво України», має право придбати громадянство України по територіальній ознаці. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно проживав в м.Харкові до 10 липня 1990 року. В теперішній час він також постійно проживає на території України в м. Харкові.Факт проживання на території України у вказаний заявником період підтверджується копією диплому ХІІКС від 23.06.1990 року, копією форми «А», виданої ХДАМГ студентського гуртожитку, копією військового квитка від 29.06.1984 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання [PERSON] на території України до 10 липня 1990 року. У суда немає підстав піддавати сумніву показання свідків. Таким чином, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] огли на території України з жовтня 1986 року по 10 липня 1990 року знайшов підтвердження в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що він постійно проживав на території України , в місті Харкові, до 16 липня 1990 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що народився 13.09.1960 року в Руспублиці Таджикістан. В червні 1985 року він прибув на територію України до своїх родичів, до міста Харкова, де проживав у родичів за адресою: [ADDRESS]. На території України він знаходився до 16 липня 1990 року, а потім він повернувся до Таджикістану. В 2008 році він знову приїхав в місто Харків, де проживає постійно до теперішнього часу. Встановити факт постійного проживання на території України він може тільки через суд, а тому звернувся з заявою до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи заяви, просив заяву задовольнити Представник зацікавленої особи СГІРФО Комінтернівського РО ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви про встановлення факту проживання на території України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи , вважає ,що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України « Про громадянство України», особа, що постійно проживала на території України до 16 липня 1990 року, що стала територією України відповідно до ст..5 Закону України « Про правонаступництво України», має право придбати громадянство України по територіальній ознаці. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно проживав у своїх родичів в м.Харкові до 16 липня 1990 року. В теперішній час він також постійно проживає на території України в м. Харкові. Свідки [PERSON] та [PERSON]І.в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання [PERSON] на території України. У суда немає підстав піддавати сумніву показання свідків. Таким чином, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] на території України з червня 1985 року по 16 липня 1990 року знайшов підтвердження в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Позивачка просить задовольнити позов, посилаючись на докази: Відповідно до договору купівлі-продажу відповідачі передають квартиру позивачу за адресою: м. Первомайський, 4 м-н, б. 13[ADDRESS] та згідно якого відповідачі до 20 серпня 2010 року звільнять квартиру і знімуться з реєстрації, до теперішнього часу відповідачі не виконали умови договору. Просив захистити своє право власності на квартиру, шляхом зняття відповідачів з реєстрації за вказаною вище адресою. Відповідачі у встановлений законом порядку повідомлялися про час та місце слухання справи, що підтверджується копією оголошення в газеті Слобідський край, однак до суду не прибули, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вважає за можливе слухати справу за відсутність відповідачів з постановою заочного рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Суд, встановивши факти та відповідні їм правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Дійсно, 20 січня 2010 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 39, відповідачі передають квартиру позивачу за адресою: м. Первомайський, 4 м-н, б. 13[ADDRESS]. Відповідно до п. 3.5 договору купівлі-продажу відповідачі до 20 серпня 2010 року звільнять квартиру і знімуться з реєстрації та до моменту звільнення з квартири та зняття з реєстраційного обліку відповідачі зобовязані сплачувати комунальні послуги та інші платежі, при цьому на час звільнення квартири на підтвердження оплати зазначених платежів мають подати відповідні документи (а. с. 7), до теперішнього часу відповідачі не виконали умови договору. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивач покликається, на те що з відповідачем, [PERSON], перебуває в шлюбі, який зареєстровано Користівською сільською радою Корецького району Рівненської області, від 12 серпня 2006 року, актовий запис № 6 по даний час. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі їхнього спільного проживання між ними виникали сварки та непорозуміння на різних побутових умовах. На даний час вони мають протилежно різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Шлюб існує формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та просить суд, його задовольнити в повному об'ємі. З відповідачем подружніх стосунків не підтримує і наміру їх відновлювати не має. Витрати по сплаті державного мита при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу, просить покласти на її. Відповідач в судовому засіданні, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Достовірно встановлено в суді, що сторони не підтримують подружніх стосунків на протязі тривалого часу, сторони мають окремі бюджети, що підтверджує той факт, що примирення між ними не можливе. Відновлювати стосунки сторони не мають наміру. Спору з приводу майна та проживання дитини, у сторін не має. Наведені обставини свідчать, що їх дальше спільне проживання та існування сім'ї виключається, а тому доцільно шлюб їх розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

До суду звернулася позивачка [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувала в шлюбі. Однак Корецьким відділом РАЦС 25.05.2006 року шлюб розірвано, актовий запис №24. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Після розлучення діти проживають з нею. Згідно рішення Корецького районного суду відповідач сплачував аліменти на двох дітей. Син [PERSON] досяг повнолітнього віку. В даний час він навчається - є студентом 1 курсу Рівненського професійного ліцею, спеціальність - оператор ЕОМ та ОМ денної форми навчання і потребує матеріальної допомоги на навчання та проживання. Просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі - 300 (триста) грн. щомісячно на повнолітнього сина до закінчення терміну його навчання у навчальному закладі, тобто до 30 червня 2011 року. Позивака в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву , в якій просить справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. В судове засідання з'явитися не може з приводу вагітності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 150 (сто п"ятдесят) грн. Суд заслухавши пояснення відповідача, дослідивши, з'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним. На підставі наведеного, ст.ст.79,80,182,199,200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Позивач 22.11.2010 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно , зазначаючи, що в 1994 році померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Луганська область, Марківський район, с.Бондарівка,вул.Калашнікова,54а, який належав їй згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради від 16Л 0.1997 року. Спадкоємців майна за законом немає. На момент смерті [PERSON] він проживав разом з нею та доглядав її. У вказаному житловому будинку він проживає з 1992 року та несе витрати на утримання будинку і прилеглих споруд, сплачує комунальні послуги та інші витрати , які повязані з володінням та поліпшенням вказаного майна. В звязку з тим, що він відкрито та безперервно володіє даним нерухомим майном більше 10 років , то має право на набуття права власності за набувальною давністю. Тому просить суд визнати за ним право власності на вказане майно. Представник Бондарівської сільської ради [PERSON] позов визнала повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що в 1994 році померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Луганська область, Марківський район, с.Бондарівка,вул.Калашнікова,54а, який належав їй згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради від 16.10.1997 року. На момент смерті [PERSON] позивач проживав разом з нею та доглядав її, що підтверджується довідкою Бондарівської сільської Ради . У вказаному житловому будинку [PERSON] проживає з 1992 року, несе витрати на утримання будинку і прилеглих споруд, сплачує комунальні послуги та інші витрати , які повязані з володінням та поліпшенням вказаного майна. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно. Згідно ч.4ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник відповідача позов визнала повністю і це не суперечить закону , тому є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовною заявою в суд у якій вказала, що її мати - [PERSON] , яка проживала в [INFO], померла 06 серпня 2006 року . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухомість . Позивач є спадкоємцем майна за законом, чоловік спадкодавця помер 01 липня 2002 року. Оскільки вона в останній строк подачі заяви до нотаріальної контори захворіла, то вчасно не подала відповідної заяви про прийняття спадщини, тому змушена за захистом своїх прав звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не зявився , надав до суду заяву , в якій проти позову не заперечує, просить розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини : 06 серпня 2006 року відкрилась спадщина після смерті спадкодавця [PERSON]. Місце відкриття спадщини - село Пижівка Новоушицького району останнє місце проживання спадкодавця. Цивільний Кодекс України від 1 січня 2004 року застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ч.3ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст..1263 ЦПК України позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері. Право позивача на звернення з заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами: - свідоцтвом про народження позивача, де матірю вказана спадкодавець [PERSON]; - свідоцтвом про смерть [PERSON], згідно якого встановлено, що остання померла 06 серпня 2006 року; - довідкою Бориспільської центральної районної лікарні від 11 лютого 2010 року про те, що [PERSON] хворіла та знаходилась на стаціонарному лікуванні з 25 січня 2007 року по 10 лютого 2007 року. Постановою Новоушицької державної нотаріальної контори від 11 листопада 2010 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з пропущенням терміну подачі заяви про прийняття спадщини . Спадкова справа після смерті [PERSON] даною конторою не заводилась. З врахуванням встановлених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що позивач з поважної причини пропустила передбачений законом строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері в звязку з хворобою та знаходженням на лікуванні. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1\\4 частини доходу відповідача, на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] на період навчання у державному навчальному закладі. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що до повноліття доньки з батька утримувалися аліменти, а зараз навчається на 5 курсі Дніпропетровського національного університету і потребує від батька матеріальної допомоги. Батько проживає окремо від сімї, матеріальної допомоги після повноліття його дитини не надає. Просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частини його заробітку, доходу до закінчення навчання, до червня 2011 року. Розмір аліментів встановлено з урахуванням витрат на навчання дитини. Відповідач позов не визнав, заперечує щодо стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі позивачкою, оскільки донька отримує стипендію. Третя особа [PERSON] підтримує вимоги позивачки, вказавши на потребу в батьковій допомозі їй на період навчання, подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 199 СК У країни, батьки повинні надавати матеріальну допомогу на період навчання дітей, віком з 18 до 23 років, при умові, якщо вони можуть надавати таку допомогу, та якщо таку допомогу потребує стягувач аліментів. Довідкою навчального закладу встановлено, що позивачка навчається в державному навчальному закладі. Отже, крім того, що вона отримує стипендію незначного розміру, повністю знаходиться на утриманні матері. Відповідно довідки з місця проживання видно, що вона зареєстрована та проживає в гуртожитку, та навчається згідно даної довідки до 31.01.2011 року. Враховуючи інші обставини та те, що на утримання у відповідача є неповнолітня дитина, суд з урахуванням його матеріального становища вважає вірним стягувати аліменти в розмірі 1\\6 частини його заробітку (доходу). В іншій частині позову належить відмовити за безпідставністю вимог. Отже судом встановлено, що маються передбачені ст. 199 СК України підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Окрім цього, відповідно до ст. 80 ЦПК України та ст. З Декрету Кабінету Міністрів України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі, не меншому ніж три неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. До стягнення також підлягають й судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення діяльності суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved