Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк»Фінанси та Кредит»» звернулося у вересні 2010 року до суду із зазначеним позовом до Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ, ПАТ «Райффайзен банк «Аваль»», [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити; звільнити з-під арешту автомобіль МЕК.СОЕ8-ВЕМ2 8РКІЛТ, жовтого кольору, 2003 року випуску, державний номерний знак ВІ 4185АТ, кузов (шасі, рама) №иТ)В9036632К526140, зареєстрований Кременчуцьким ВРЕП 01.07.2008 року. Представник відповідача - Автозаводського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечила; рішення просила прийняти на розсуд суду. Представник відповідача - ПАТ «Райффайзен банк «Аваль»» [PERSON] в судовому засіданні просив рішення прийняти на розсуд суду; проти позову не заперечив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі; вважала його таким, що підлягає повному задоволенню. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: Судом встановлено, що 07.10.2008 року між ПАТ «Банк»Фінанси та Кредит»» та [PERSON] був укладений кредитний договір № МК11-08/4 та договір застави автомобіля № МК11 -08/4/31. Відповідно до умов договору застави автомобіля №МК11-08/4/31 від 07.10.2008 року [PERSON] передала в заставу ПАТ «Банк»Фінанси та Кредит»» автомобіль марки МЕКСЮЕ8-ВЕЖ 8РКІМТ, жовтого кольору, 2003 року випуску, державний номерний знак ВІ 4185АТ, кузов (шасі, рама) №Ш)В9036632К.526140. Відомості про заставу були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом №21188223, наданий ПФ державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України від 07.10.2008 року. [PERSON] на час звернення до суду з позовною заявою сплату платежів за кредитним договором (повернення кредитних коштів, сплату процентів за користування кредитним коштами та комісії) здійснює за графіком, не допускаючи порушень договірних зобов»язань; кредитні кошти за діючим кредитним договором № МК11-08/4/31 від 07.10.2008 року в повному обсязі не повернуто; підстав для дострокового розірвання договору відсутні. Відповідно до положень статті 20 Закону України „Про заставу заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вказує, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжував має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяження зобов»язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження. Відповідно до ч. 1 ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержжати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншим кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.І ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. У разі коли коштів, одержаних від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, виконавчий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, визначеному пунктом 6 частини першої статті 40 цього Закону. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз»яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved