Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

12.04.2010 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинком, стягнення аліментів на утримання, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким зобов»язати відповідачку не чинити їй перешкод в користуванні житловим будинком, що розташований за адресою м. Кагарлик вул.. 97 стрілецької дивізії №19, надавши їй кімнату в користування, стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання та лікування з дня подачі позовної заяви довічно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, то пояснила суду, що відповідачка по справі, - її рідна донька, на її праві власності знаходиться житловий будинок по вул.. 97 стрілецької дивізії, 97 м. Кагарлик. Вона проживала в власному будинку в с. Телешівка Рокитнянського району, однак, так як не могла проживати самостійно, бо має тяжкий стани здоров»я та на вимогу відповідачки продала свій будинок. Гроші передала дочці, а вона пообіцяла піклуватися за нею, надати для проживання свій будинок, де вона і була зареєстрована 12 липян 2005 року. Спочатку відносини між нею та дочкою склалися нормальні, вона проживала в будинку. Харчувалася разом з дочкою, вона надавала їй допомогу як члену сім»ї. Надалі по мірі закінчення грошей від продажу будинку вона стала непотрібна дочці, вона вигнала її до літньої кухні, де немає умов для проживання, вогко, взимку холодно, так як опалення відсутнє, харчування та допомоги їй відповідачка не надає. Вона з приводу такої поведінки зверталася до міської ради і їй був призначений при живій дочці соціальний працівник. Вона має похилий вік та тяжкий стан здоров»я, потребує постійної допомоги та лікування. Дочка категорично відмовляється надавати їй допомогу, хоча це її прямий обов»язок, як з моральної точки зору так і згідно Законодавства. Як член сім»ї власника будинку, де вона зареєстрована, вона має право користуватися будинком на рівні з власником, і відповідачка не вправі їй перешкоджати в користуванні будинком. При таких обставинах вона вважає за необхідне поставити питання перед судом про стягнення з відповідачки на її користь аліментів на утримання в сумі 1200 грн. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] визнала позов частково, а саме, вона не заперечує проти того, щоб позивачка користувалася житловим приміщенням, проти позову в частині стягнення аліментів заперечує. Відповідачка [PERSON] пояснила суду, що проти проживання її в будинку позивачки не заперечує, позивачка сама пішла жити в літню кухню, так як вона робить позивачці зауваження, щоб остання не допускала антисанітарії в будинку та милася, що позивачці не подобається. Що ж стосується стягнення аліментів, то вона проти позову в даній частині заперечує, так як позивачка прописана в будинку, живе в неї, користується всим майном, що розташоване на території господи. Відповідачка повністю сплачує вартість комунальних послуг. Позивачка має свою пенсію, яку повністю використовує для своїх потреб, пенсію отримує самостійно. Суд, вислухавши сторони по справі, приходить до висновку щодо задоволення позову, зокрема: - що стосується позову в частині зобов»язання відповідачки не чинити позивачці перешкод в користуванні житловим будинком, що розташований за адресою м. Кагарлик вул.. 97 - ої стрілецької дивізії №19, то дана позовна вимога підлягає до задоволення. - що стосується позовної вимоги в частині стягнення аліментів на утримання позивачки довічно, то в даній частині позовних вимог слід відмовити. Своє рішення суд обґрунтовує наступним. Отже, що стосується позовної вимоги в частині частині зобов»язання відповідачки не чинити позивачці перешкод в користуванні житловим будинком, що розташований за адресою м. Кагарлик вул.. 97 - ої стрілецької дивізії №19, то дана позовна вимога підлягає до задоволення, так як дану позовну вимогу відповідачка добровільно визнала в судовому засіданні як усно, так і в письмовій формі, про що відповідачкою було подано письмову заяву до суду. Що стосується позовної вимоги в частині стягнення аліментів, то в даній частині позову слід відмовити на підставі наступних норм матеріального права. Згідно ст.. 202 СК України: 1. Повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацез\-датними і потребують матеріальної допомоги. Отже, Сімейний кодекс України надає право звернення за захистом порушених прав і інте\-ресів поновнолітнім дочці, сину, без спеціальних на те повноважень, при цьому конкре\-тизуючи стан батьків як немічний. Йдеться мова про похилий вік, тому що по\-вністю дієздатні батьки мають представляти себе самі. Також частина перша статті звертає увагу на те, що повнолітній син, дочка мають утримувати батьків. Для того, щоб повнолітні син, дочка надавали зазначену допомогу потрібна наяв\-ність наступних умов: - походження дитини від матері, батька або наявність між ними інших юридично оформлених фактів; - непрацездатність матері, батька та потреба або ко\-гось окремо в матеріальній допомозі. Як встановлено судом в судовому засіданні позивачка [PERSON] отримує пенсію, якою сама розпоряджається, проживає на житловій площі відповідачки, за комунальні послуги не сплачує, за позивачку комунальні послуги сплачує відповідачка Зобов'язання по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Отже, на думку суду, в даному випадку у відповідачки [PERSON] не виникає зобов»язання утримувати позивачку [PERSON] Ступінь родинності визначається за загальними правилами, встановленими Цивіль\-ним та Сімейним кодексами України, непрацездатність батьків має бути підтверджена медично (в разі інвалідності) або за віковими ознаками (пенсійний вік). Батьки можуть бути визнані такими, що потребують матеріальної допомоги, у тому разі, якщо їх заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не відповідають прожитковому мінімуму, встановленому законом. При вирішенні розміру аліментів на утримання батьків суд має враховувати обставини, що мають істотне зна\-чення, наприклад утримання державною організацією (будинок для осіб похилого віку), утримання іншим з подружжя або іншою особою, тощо. Отже, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO] призначено соціального працівника з 01 березня 2010 року, відповідно, окрім того, що позивачка проживає на житловій площі відповідачки, користується комунальними послугами, за які сплачує відповідачка, позивачка ще користується послугами соціального працівника. Вищевказані судом обставини на думку суду слугують безумовними обставинами для відмови в позові в частиін стягнення аліментів на утримання позивачки довічно. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial