Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

Позивач 11.03.2011 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить : стягнути на його користь бор по заробітній платі в сумі 8341,03 грн., моральну шкоду в сумі 5 000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те. що 4 .02.2011 р. він був звільнений з роботи з ініціативі відповідача, в день звільнення і до теперішнього часу він не отримав повний розрахунок. крім того, позивач вказує, що у разі невиплати з вини підприємства належних звільнене іу працівнику сум, у строки, вказані в ст. 116 КЗПП, підприємство повинно виплати його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вказано в позові, заборгованість відповідача складає 5841,04 грн. з 4.02.2011 р., середній заробіток - 2 500 грн., а всього на день подачі позову сума боргу складає 8 341,03 грн. Позивач також зазначає, що порушення відповідачем закону спричинило йому моральні страждання, які він оцінює в 5000 грн. Відповідачем надані заперечення в яких він просив відмовити позивачу в позові у частині стягнення середнього заробітку і зазначив, що станом на 05.04.2011 р. розмір невиплаченої заробітної плати позив час складає 5688, 66 грн., що підтверджується довідкою від 05.04.2011 р. № 700 25. В запереченнях також вказано, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.02.2011 р, по справі № 5023/696/11 відкрите провадження у справі про банкрутство ДГІ «Завод ім. В.О.Малишева» та введений мораторій на задоволення вимог кредиторів. В теперішній час провадження у справі продовжено. Відповідач посилається також на те. що стягнення середньомісячного заробітку за час затримки остаточного розрахунку - е фінансова санкція за. порушення зобовязань роботодавця і вказана фінансова санкція не може задовольнятися на час дії мораторію. В судове засідання сторони н з'явилися, подавши заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі. Крім того, позивач вказав, що позовні вимоги підтримує, в повному обсязі, відповідач просив врахувати доводи та заперечення на позовну заяву. Прийнявши до уваги письмові доводи сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені таки факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] працював на ДП «Завод ім. В.О.Малишева» на посаді старшого майстра дільниці, був звільнений за прогули за п. 4 ст. 40 КЗпП України 04.02.2011 р. (а.с. а.с. 5, 33, 34). Як вбачається з розрахункових листків та довідки V підприємства перед [PERSON] існує заборгованість по заробітній платі (а.с. а.с. 6, 32). В своїх запереченнях відповідач ((тактично визнав позов в частині заборгованості по невиплаченій заробітній платі на суму 5688 гри. 66 коп. (а.с. а.с. 20, 22). Суд надходить до висновку, що в цій частині позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівники в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нарахуванні суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника пер. виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазнане:- І ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, устане а. організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, підставою відповідальності підприємства згідно ст. 117 КЗпП України є порушення ним строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України) та наявність вини підприємства. Як вбачається з матеріалів справи вини ДП «Завод ім. В.О.Малишева» в затримці розрахунку при звільненні позивача немає. Так, ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.02.2011 р. по справі № 5023/696/11 порушено справу про банкрутство ДП «Завод ім. В.О.Малишева- тл і як зазначено в п. 6 вказаної ухвали, з моменту її прийняття введений мораторії: задоволення вимог кредиторів. Протягом дії мораторію заборонено застосування саг: за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань. Тобто, в період затримки виплати заробітної плати і на період звільни позивача зазначена ухвала вже діяла. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються і не застосовуються санкції за невиконання ви неналежне виконання грошових зобовязань. Дія мораторію на задоволенні вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати. Як зазначено в ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та «Інструкції статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики № 5 від 13.02.2004 р„ сума середнього заробітку, яка передбачена статтею 117 КЗпП Укрїни не входить до структури заробітної плати. Таким чином, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку звільненні є фінансовою санкцією, перед баченою законодавством за неналежне викот. я ; грошових зобовязань, і дія мораторію на поширюється також на нього. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана доведе обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем в обґрунтування своїх вимог про стягнення моральної шкоди не надано доказів того, що порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При таких обставинах позивачу в частині стягнення середньомісячного заробітку та моральної шкоди необхідно відмовити. Судові витрати підлягають стягненню у відповідності до вимог ч. З ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial