Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-14 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просить стягнути на її користь з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство»заборгованість за договорами внеску на загальну суму 19313,40 грн. гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень. При цьому вона посилається на те, що 26 серпня 2009 року між нею та відповідачем був укладений договір № ХР-1/0206/09/114 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 5000 гривень строком на 6 місяців. За умовами цього договору відповідач зобовязався сплачувати їй дохід у розмірі 22% річних, щомісячно. Проте, по заборгованості не має жодної виплати, а сума по нарахованим відсоткам також не виплачена. Згідно умов договорів про залучення внеску та діючого законодавства, депозитний вклад є власністю члена кредитної спілки, у звязку з чим вважає, що дії відповідача порушують її право власності, яке захищено Конституцією України та Цивільним законодавством. В судове засідання позивач не зявився, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність; в заяві позивач не виклав заперечення проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце був повідомлений, поважних причин неявки суду не представив. Зі згоди позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 2009 року між сторонами був укладений договір ХР-1/0206/09/114 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 5000 гривень строком на 6 місяців. За умовами цього договору відповідач зобовязався сплачувати позивачу дохід у розмірі 22% річних, щомісячно. Також, 26 серпня 2009 року між сторонами був укладений договір ХР-1/0205/09/114 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 10 000 гривень строком на 6 місяців. За умовами цього договору відповідач зобовязався сплачувати позивачу дохід у розмірі 22% річних, щомісячно Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України „Про кредитні спілки", внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також: нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки, відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 Закону України „Про кредитні спілки", має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України „Про кредитні спілки" член кредитної спілки має право одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки. Кредитна спілка «Перше кредитне товариство»належним чином не виконала своїх зобовязань, передбачених договором, а саме не повернула грошову суму внеску на депозитний рахунок. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ст. 530 ЦК України. П.п. 2, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання та відшкодування збитків та моральної шкоди. Також відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно наданого суду позивачем розрахунку, сума заборгованості відповідача за договором внеску складає 19313,40 грн. Своїми діями відповідач порушив вимоги ст. 610 ЦК України, не виконавши свої зобов'язання за договором, відмовивши позивачу у виплаті відсотків та депозитних внесків, тому вищезазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. ст. 2, 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»від 21 січня 1993 року №7-93 та ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути суму державного мита в розмірі 193,13 гривень.

Outcome: approved