Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

В лютому 2010 року до суду звернувся позивач з позовом, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: м.Херсон, вул..Робоча,78, кімната № 42. В обґрунтування позову посилався на те, що гуртожиток за вищевказаною адресою знаходиться у комунальній власності. В 1997 році кімната № 42 була надана [PERSON] 0.0. на сім»ю, що складається з неї та сина - [PERSON], [INFO]. Але за зазначеною адресою прописана лише [PERSON], а її син -[PERSON] зареєстрований в [INFO]. За цією ж адресою фактично мешкає і відповідач. В спірній кімнаті вона ніколи не проживала і не проживає, а здає її квартирантам, чим порушує п.15 Положення про гуртожиток. Вказані обставини підтверджені актами перевірки, складеними за результатам обстеження кімнати. Рішенням міської громадської комісії з житлових питань від 10.06.2009 року, яке затверджено рішенням виконкому міської ради 17.06.2009 року спірна квартира надана інваліду з дитинства [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у позові, уточнивши, що [PERSON] має бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст.ст.71.72 ЖК України внаслідок відсутності понад шість місяців. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй надана спірна кімната для проживання в червні 2009 року. Вона туди заїхала після звільнення її квартирантами. [PERSON] ніколи не бачила, вона там не проживала, вселитися не намагалася протягом всього року. Вважала, що позов підлягає задоволенню. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про день слухання справи повідомлялась. Зі згоди позивача судом ухвалено заочне слухання справи. Судом встановлено з наданих позивачем документів, що гуртожиток за адресою м.Херсон, вул..Робоча,78 знаходиться у комунальній власності, у зв»язку з чим право володіння, користування та розпорядження жилими приміщеннями належить територіальній громаді міста в особі виконкому Херсонської міської ради. Згідно ордера № 72 від 25.03.1997 року кімната № 42 була надана [PERSON] на сім»ю, що складається з неї та сина - [PERSON], [INFO]. З довідки ТОВ «Україна» вкачається, що за вказаною адресою зареєстрована лише [PERSON] 0.0. З актів від 09.09.2008 р. 26.05.2009 р^вба^чається, що при обстеженні комісією кімнати № 42 встановлено, що в ній мешкаж5ть квартиранти, а сама [PERSON] в ній ніколи не проживала. Користування гуртожитками регулюється Главою 4 ЖК України та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів Української РСР № 208 від 3.06.1986 року, які не передбачають можливості визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в гуртожитку з підстав не проживання в ньому понад 6 місяців. Перерахованими нормами передбачено лише виселення з гуртожитку осіб за певних обставин. Але частиною 8 ст.8 ЦПК України декларовано можливість застосування закону, що регулює подібні відносини (аналогія закону), якщо спірні відносини не врегульовані законом. Відповідно до вимог СТ..СТ.71.72 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутніми наймачами та членами його сім»ї протягом 6 місяців. При відсутності таких понад вказані термінів в судовому порядку вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Оскільки судом встановлено, що відповідач зареєстрована, але фактично не проживає в кімнаті гуртожитку протягом останніх років, і вирішення питання про зняття її з реєстрації неможливо іншим шляхом, то суд вважає за можливе застосування до вказаних правовідносин ст..ст.71.72 ЖК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved