Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-23 00:00:00

Згідно уточнених позовних вимог позивачка просить суд постановити рішення, яким стягнути на її користь з відповідача неустойку (пеню) за прострочку сплати аліментів в розмірі 5980,62 грн. за період з 10.06.2010 року по 31.03.2011 року та 2 тис. грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги вона мотивує тим, що з відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2009 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак відповідач належним чином аліменти не сплачував в зв'язку з чим за період з 10.06.2010 року по 31.03.2011 року виникла заборгованість по сплаті аліментів. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача а тому на підставі ст. 196 СК України відповідач повинен сплатити неустойку (пеню) за прострочку сплати аліментів згідно наданого позивачем розрахунку. Також вважає що в зв'язку з простроченням сплати аліментів їй завдана моральна шкода. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач та його представник позов визнали частково, з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди не згодні повністю, щодо стягнення пені пояснили, що не згодні з самим розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, зробленим органами державної виконавчої служби. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні та згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18.08.2009 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 4,5,7,8,11,12,38). Однак відповідач належним чином аліменти не сплачував в зв'язку з чим за період з 10.06.2010 року по 31.03.2011 року виникла заборгованість по сплаті аліментів, а саме за червень 2010 року - 264,03 грн, з липня по грудень 2010 року - по 377,18 грн., за січень та лютий 2011 року - по 438,79 грн., за березень 2011 року - 388,79 грн., що підтверджується довідками державної виконавчої служби (а.с. 23 та 29). Доказів визнання неправомірними розрахунків органів ДВС або скасування цих розрахунків чи проведення перерахунку відповідачем не подано, а тому посилання відповідача на їх неправомірність є необгрунтованою. Крім того за аналогічними розрахунками відповідач протягом тривалого часу сплачував аліменти, що підтверджується копією рішення суду (а.с. 11-12). Позивачем наданий розрахунок пені за прострочення сплати аліментів (а.с. 28), який на думку суду є обгрунтованим за виключенням розрахунку пені за березень 2011 року, оскільки станом на 31.03.2011 року про строчка сплати аліментів за березень 2011 року ще не настала. В іншій частині наданий позивачем розрахунок відповідачем не спростований. Правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані ст. 196 СК України. Тому суд вважає необхідним позовні вимоги про стягнення пені задовольнити частково в розмірі 5870,10 грн. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд вважає необхідним відмовити за необґрунтованістю так як позивачем не доведено факт отримання моральної шкоди внаслідок прострочення сплати аліментів. Крім того відповідальність за прострочення сплати аліментів встановлена ст. 196 СК України. Питання про судові витрати необхідно вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial