Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-24 00:00:00

В травні 2010р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], комунального підприємства «Миколаївське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання договору дійсним, визнання права власності та визнання права користування. Мотивував свої вимоги тим, що 11.05.2001р. між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу частини квартири спільного заселення № 14 по вул.. Чигрина, 248 в м. Миколаєві. Але в договорі не зазначені місця загального користування частини цієї квартири, а саме: кухня, коридор, ванна кімната, туалет. Позивач вважає, що набув право власності саме на частину спірної квартири з зазначеними вище місцями загального користування, а відповідно і право користування цими приміщеннями. В зв'язку з чим просив суд визнати дійсним договір купівлі - продажу частини квартири спільного заселення № 14 по вул.. Чигрина. 248 в м. Миколаєві, загальною площею 19.4 кв.м., яка складається я з житлової кімнати площею 11.3 кв.м. та приміщень, що знаходяться в загальному користуванні: кухні, коридору, ванної кімнати, туалету. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру спільного заселення № 14 по вул.. Чигрина. 248 в м. Миколаєві. Визнати за [PERSON] право користування частиною квартири спільного заселення № 14 по вул.. Чигрина, 248 в м. Миколаєві, загальною площею 19.4 кв.м.. яка складається я з житлової кімнати площею 11,3 кв.м. та приміщень, що знаходяться в загальному користуванні: кухні, коридору, ванної кімнати, туалету. Зобов'язати ММБТІ зареєструвати рішення суду в якості правовстановлюючого документу. 30 листопада 2010р. Ленінським районним судом м.Миколаєва постановлено рішення по вказаної справі. В задоволенні вимог позивача відмовлено. Проте, судом було винесено рішення про відмову у позові лише до першого відповідача - [PERSON], , заливши поза увагою другого - комунального підприємства «Миколаївське міське бюро технічної інвентаризації». Сторони в судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили. Від позивача надійшла заява з проханням провадити судовий розгляд за його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним постановити додаткове рішення. Відповідно до ст. 220 ЩІК України, суд, що ухвалив рішення , може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давати пояснення не ухвалено рішення. Кімната площею 11,3 кв.м. квартири спільного заселення № 14 по вул.. Чигрина, 248 в м. Миколаєві належала [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради 07 травня 2001р., зареєстрованого в ММБТІ 08 травня 2001р. за № 18511. 11.05.2001р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу кімнати площею 11.3 кв.м. в квартирі спільного заселення № 14 по вул.. Чигрина. 248 в м. Миколаєві, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]. та зареєстрований в ММБТІ 18.05.2001р. за № 18511. Сторонами по договору виконані всі суттєві умови. Відповідно до ст. 47 ЦК України в редакції 1963р.. якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд в праві за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Договір відповідав формі для якої передбачалося нотаріальне посвідчення. Таким, чином зазначений договір купівлі - продажу не потребує визнання його дійсним і відповідно право власності на придбане майно. Крім того, в договорі чітко зазначено обсяг придбаного нерухомого майна, а саме: кімната площею 11,3 кв.м. в квартирі спільного заселення № 14 по вул.. Чигрина. 248 в м. Миколаєві. Придбання покупцем частини квартири та приміщень, що знаходяться в загальному користуванні: кухні, коридору, ванної кімнати, туалету договором не передбачалося, а відповідно у позивача не виникло а ні права власності на зазначене майно, а ні права користування ним. З урахування вищенаведеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у повному обсязі в зв'язку його безпідставністю.

Outcome: dismissed