Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] пред'явив у суді позов до [PERSON], Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - ДВС) про визнання права власності на автомобіль, звільнення автомобіля з-під арешту. Зазначав, що 30 квітня 2006 року він купив у [PERSON] автомобіль марки Volkswagen, модель GoIfA 1.6, номерний знак BE 6300 АЕ за 100 000 грн. Договір купівлі-продажу був оформлений у простій письмовій формі, а саме розпискою від 30.4.2008р. На виконання цього договору ним було сплачено вартість спірного автомобіля, автомобіль передано йому у власність, а саме отримав тимчасовий талон на транспортний засіб та довіреність. Проте 19 жовтня 2010 року відділом Ленінського ДВС ММУЮ на зазначений автомобіль був накладений арешт у зв'язку з виконанням рішень Господарського суду Миколаївської області та Ленінського райсуду м. Миколаєва. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати за ним право власності на спірний автомобіль та звільнити автомобіль з-під арешту. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Відповідачі: [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла письмова заява з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі; представник Ленінського ВДВС ММУЮ в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 30.04.2006 року [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль марки Volkswagen, модель GolfA 1.6, номерний знак BE 6300 АЕ сплативши 100 000 грн. 30.04.2008р. [PERSON] нотаріально посвідчив довіреність, згідно якої позивачу надано право керувати згаданим транспортним засобом, переобладнувати його, ремонтувати, проходити технічний огляд, подавати та одержувати необхідні довідки і документи. Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до п. 4 Правил Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених КМУ від 07.09.1998р. за № 1338, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з п. 44 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за [PERSON] Заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Не надходила така заява й від позивача, який мав на те повноваження за дорученням від власника автомобіля [PERSON] Пунктом 43 Правил передбачено, якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. До вчинення цих дій [PERSON] не мав права відчужувати спірний автомобіль, а позивач його придбати. Відповідно до п. 8 зазначених Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1 до цих Правил, договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №283. Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником і позивачем не укладався. За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя. Таким чином твердження позивача про набуття права власності на спірний автомобіль не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимоги щодо звільнення спірного автомобіля з-під арешту, суд вважає такими що підлягають задоволенню, оскільки права позивача порушенні, так як він не має права розпоряджатись транспортним засобом, проходити технічний огляд та ін., що передбачено довіреністю від 30.04.2008р., тобто певною мірою обмежений у своїх правах. На підставі викладеного,

Outcome: partial