Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

27.08.2010року позивачка [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Плюс Банк» про визнання недійсним умов договору щодо збільшення розміру процентної ставки та про визнання незаконним підвищення процентної ставки. В обґрунтування позову зазначила, що 02 червня 2010 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Плюс Банк» в особі уповноваженого представника [PERSON] був укладений кредитний договір №910.71084, за яким їй було надано кредит у сумі 55336 (пятдесят пять тисяч триста тридцять шість) гривень на строк 60 місяців, призначення якого - фінансування купівлі нею транспортного засобу марки Оееіу, моделі №7162, 2010 року випуску, номер кузова УІМ-У7\\У№7162А0004680 ЬВ376348ОАЬ002525. Роздрібна ціна автомобіля становила 77500 гривень, з яких 23250 гривень нею були одразу сплачені продавцю. В §2 зазначеного договору вказано, що позичальник сплачує процентні річні в розмірі, що визначається як процентна ставка AverageDepoЗM збільшена на 4,97%. Станом на день укладення договору Ауега?еОероЗМ становило 19,02%, що разом з Маржою Банку складало 23,99%. П.З §2 договору передбачено, що Банк повідомляє позичальника про актуальний розмір процентної ставки, а також при провадженні процентної ставки надає позичальнику новий графік рекомендованим листом без внесення змін до договору. Повідомлення про актуальний розмір процентної ставки стає невідємною частину договору. До договору було надано додаток №1 - Графік щомісячних платежів (ануїтетних), згідно якого кожного 02 числа починаючи з 02.07.2010 року по 02.06.2015 року вона повинна була сплачувати 1591 гривню 58 копійок. Оскільки в липні їй не одразу надійшов підписаний договір та графік сплати, перший платіж вона здійснила 06.07.2010 року, а потім платила кредит навіть наперед: за серпень - 26.07.2010року, за вересень - 20.08.2010 року, одразу після отримання заробітної платні. 21.08.2010року вона отримала рекомендованого листа з повідомленням від відповідача, який за вих. №08.4-1414 від 16.08.2010 року надіслав їй повідомлення про те, що з 02.07.2010 року розмір відсоткової ставки по кредитному договору в звязку зі зміною ставки АуегадеОероЗМ змінено з 23.99% на 25,49% і надіслав новий графік погашення заборгованості, згідно якого вона повинна вже щомісячно сплачувати 1639 гривень, 05 копійок. Тобто щойно вони уклали договір, як вже Відповідач збільшив процентну ставку. Та й збільшив у липні, а листа надіслав лише 16.08.2010 року і отримала вона його 21.08.2010 року, коли вже сплатила за два нові місяці по «старому» графіку. 2 Просить суд винести рішення, яким визнати незаконними умови кредитного договору №910.71084, укладеного 02 червня 2010 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Плюс Банк» в особі уповноваженого представника [PERSON] в частині права відповідача в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку, залишивши її у розмірі, який діяв на момент підписання договору - 23,99% річних на весь час дії договору (з 02.06.2010 року по 02.06.2015 року); заборонити відповідачу вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладений кредитний договір, в зв'язку з її незгодою із пропозицією фінансової установи (банку) збільшити процентну ставку; зобов'язати відповідача застосовувати для сплати заборгованості по кредитному договору №910.71084, укладеного 02 червня 2010 року. Додаток №1 - Графік щомісячних платежів, який діяв на момент укладення договору, тобто зі сплатою щомісячних ануїтетних платежів в розмірі 1591,58 гривні на протязі всього часу дії договору (з 02.06.2010 року по 02.06.2015 року), визнавши незаконним Графік сплати ануїтетних платежів від 02.07.2010року (розмір платежу за місяць - 1639,05 гривень); стягти з відповідача на її користь сплачену нею суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 (тридцяти семи) гривень. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить розглянута справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Зазначила, що вона' продовжує сплачувати кредит за новими відсотками не через прийняття умов банку, а через те. що відповідно до п.З §6 додатку №2 до кредитного договору №910.71084 від 02.06.2010 року, банк зараховує сплачені кошти у наступному порядку: 1)прострочені проценти; 2)прострочена заборгованість по кредиту; 3)поточні нараховані проценти; 4)часткове погашення кредиту за поточний місяць; 5)штрафні санкції (пеня); 6)витрати, повязані з супроводом і стягнення заборгованості, які несе банк (в тому числі, але не обмежуючись, на листування, телефонні дзвінки, виїзди до позичальника, розшук позичальника, послуги сторонніх організацій, згідно з тарифами банку, звернення стягнення на предмет застави та/або його вилучення). З урахуванням того, що їй невідомо, скільки буде тривати судовий розгляд, для попередження незаконних дій банку у вигляді введення до неї штрафних санкцій, вона сплачує кредит за новим тарифом. Просить суд при винесенні рішення зобов'язати відповідача зарахувати надмірно сплачені кошти в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором, що передбачено п.4 §6 додатку №2 до кредитного договору №910.71084 від 02.06.2010 року. Представник відповідача в судові засідання, призначені на 24.09.2010 року, 19.10.2010 року, 22.11.2010 року та 23.12.2010 року, жодного разу не зявився, про день слухання справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Копією кредитного договору №910.71084 від 02 червня 2010 року, укладеного між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Плюс Банк» в особі уповноваженого представника [PERSON], підтверджується, що позивачці було надано кредит у сумі 55336 гривень на строк 60 місяців, призначення якого - фінансування купівлі нею транспортного засобу марки Оееіу, моделі №7162, 2010 року випуску, номер кузова УПМ- У7\\\\ПЬ7162А0004680 ЬВ3763480АШ)2525. В §2 зазначеного договору вказано, що позичальник сплачує процентні річні в розмірі, що визначається як процентна ставка Ауега§еОероЗМ збільшена на 4.97%. Станом на день укладення договору AverageDepoЗM становило 19,02%, що разом з Маржою Банку складало 23,99%. П.З §2 договору передбачено, що Банк повідомляє позичальника про актуальний розмір процентної ставки, а також при провадженні процентної ставки надає позичальнику новий з графік рекомендованим листом без внесення змін до договору. Повідомлення про актуальний розмір процентної ставки стає невідємною частину договору Копією графіку щомісячних платежів (ануїтетних), як додатку №1 до кредитного договору №910.71084 від 02.06.2010 року, підтверджується, що кожного 02 числа починаючи з 02.07.2010року по 02.06.2015 року позивачка повинна була сплачувати 1591 гривню 58 копійок. Копіями квитанцій ВАТ КБ «ПриватБанк» підтверджується, що позивачкою було сплачено: -26.05.2010 року - 23250 гривень; -05.07.2010 року, 23.07.2010 року, 19.08.2010 року - по 1591,58 гривні. Листом ПАТ «Плюс Банк» за вих. №08.4-1414 від 16.08.2010 року підтверджується, що відповідач в односторонньому порядку збільшив розмір відсоткової ставки по кредитному договору №910.71084 від 02.06.2010 року з 23,99% на 25,49%, та надіслав новий графік погашення заборгованості - додаток №1 від 02.07.2010 року. Відповідно до ст. 1056і ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч.2 ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.4 ст.55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. З врахуванням зазначених норм законодавства суд виходить з того, що неправомірною є зміна процентної ставки, навіть у разі належного повідомлення, якщо договором чітко передбачено підписання в таких випадках додаткової угоди; врахована поведінка сторін після прийняття рішення банком щодо зміни процентної ставки у контексті положень цивільного законодавства про укладення та зміну договору, зокрема: якщо боржник сплачує відсотки за новою ставкою, то пропозицію слід вважати прийнятою і правочин вчиненим, враховуючи ч.ч.2, 3 ст.205, ч.2 ст.642 ЦК України (навіть за відсутності доказів належного повідомлення боржника), так як фактичні дії вказують на прийняття пропозиції. Так, позивачка, при написанні заяви до суду про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що вона продовжує сплачувати кредит за новими відсотками не через прийняття умов банку , а через те, що відповідно до п.З §6 додатку №2 до кредитного договору №910.71084 від 02.06.2010 року, банк зараховує сплачені кошти у наступному порядку: 7)прострочені проценти; 8)прострочена заборгованість по кредиту; 9)поточні нараховані проценти; 10)часткове погашення кредиту за поточний місяць; 11)штрафні санкції (пеня); 12)витрати, повязані з супроводом і стягнення заборгованості, які несе банк (в тому числі, але не обмежуючись, на листування, телефонні дзвінки, виїзди до позичальника, розшук позичальника, послуги сторонніх організацій, згідно з тарифами банку, звернення стягнення на предмет застави та/або його вилучення). З урахуванням того, що їй невідомо, скільки буде тривати судовий розгляд, для попередження незаконних дій банку у вигляді введення до неї штрафних санкцій, вона сплачує кредит за новим тарифом. Просить суд при винесенні рішення зобовязати відповідача зарахувати надмірно сплачені кошти в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором, що передбачено п.4 §6 додатку №2 до кредитного договору №910.71084 від 02.06.2010 року. 4 Подачу позовної заяви одразу після отримання листа про підвищення процентної ставки суд також вважає як незгоду про прийняття пропозиції банку. Відповідно до ст.652 ЦК України та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки мають право ініціювати зміну процентної ставки за кредитом лише в разі настання події, незалежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку та банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом в зв'язку з волевиявленням однієї зі сторін. Тобто зміна процентної ставки, виходячи з цього, можлива лише у разі істотної зміни обставин, проте не кожна обставина, передбачена договором може вважатися такою, оскільки сама по собі істотність передбачає зміну обставин настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах. Відповідач не надав жодного доказу того, що виникла зазначена істотна зміна обставин, в договорі лише оговорив про зміну процентної ставки AverageDepoЗM, яка виявилась незрозумілою для позивача, як споживача кредитних послуг. Адже, відповідно до абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист пра споживачів» до відносин, які регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів», належать,^ зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Тобто на оспорюванні правовідносини поширюється дія закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.І ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги); 4.9 - під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Згідно ст.88 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягають понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частині________ вимог. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині визнання незаконними умов кредитного договору в частині права відповідача в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку, залишивши її у розмірі, який діяв на момент підписання договору; зобовязання відповідача застосовувати для сплати заборгованості по кредитному договору графік щомісячних платежів, який діяв на момент укладення договору, визнавши незаконним новий графік; стягнення з відповідача на її користь сплачену нею суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Що стосується вимог позивача щодо заборони відповідачу вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладений кредитний договір, в звязку з її незгодою із пропозицією фінансової установи (банку) збільшити процентну ставку, суд виходить з наступного. Дійсно ч.З ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» - фінансовим установам забороняється вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладені кредитні договори у разі незгоди позичальника із пропозицією фінансової установи збільшити процентну ставку або інший платіж, передбачений кредитним договором або графіком погашення боргу. Проте відповідач такого наміру ніяким чином не виявив, при направленні листа про збільшенні процентної ставки та в умовах самого договору не зазначав, що у разі відмови він 5 буде вимагати розірвання договору, тому суд вважає за недоцільне задовольняти вимоги, які у даному випадку є безпідставними.

Outcome: partial