Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом , в якому просить визнати за нею право власності на 1\\2 частину земельної ділянки площею 0,125 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0.135 га для ведення підсобного господарства розташованої в селі Забілоччя Радомишльського району Житомирської області по вул. Центральній 40 в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], котрий прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] . В підтвердження своїх вимог посилається на те, що вона є спадкоємницею першої черги після смерті чоловіка, але нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину на зазначене майно, оскільки при житті покійний чоловік не отримав Державний акт на зазначені ділянки. В судове засідання позивачка не з»явилася, надіслала телеграму , в якій просить визнати за нею право власності на спірне майно . Відповідачі позовні вимоги визнали, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнають. Представник відділу Держкомзему в Радомишльському районі на неодноразові виклики до суду не з»явився, причину неявки суду не повідомив. А тому суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги позивачки, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом позивачка є дружиною [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про одруження. її чоловік [PERSON] є рідним сином [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його народження. 11 квітня 1997 року в селі Забілоччя Радомишльського району Житомирської області [PERSON] померла у віці 79 років, про що в Книзі реєстрації смертей [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області зроблено запис за №11 . Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 0,52 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства розташована в с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області по вул. Центральна 40. Дана земельна ділянка належить покійній на праві власності на підставі Державного акту серії ЖТ №21.08.0117 виданому па підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 27 вересня 1997 року №67, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №117. Чоловік позивачки [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті матері, вони своєчасно звернулися до Радомишльської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері і відкрито спадкові справи, отримали свідоцтво про право на спадщину на будинок. 30 серпня 2009 року у віці 63 років в м. Київ номер [PERSON], про що відділом РАГС у м. Києві зроблено актовий запис за №15859. Після смерті чоловіка позивачка своєчасно звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Відповідно, 14 травня 2010 року зазначено нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім»я позивачки , згідно з яким вона стала власником 1\\2 ідеальної частини домоволодіння № 40 по вул. Центральній в с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області. Однак, нотаріус позбавлений можливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, оскільки покійний [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] померлої 11 квітня 1997 року прийняв спадкове майно у вигляді даної земельної ділянки, отримав свідоцтво про право на спадщину, але не отримав Державного акту на право власності на спірну частину земельної ділянки. У відповідності до вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається другою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ст.81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а, відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. А тому суд позовні вимоги задовольняє. На підставі викладеного та

Outcome: approved