Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-02 00:00:00

Позивачі звернулася до суду із позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон. Посилалися на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З березня 2008 року вони разом не проживають, їх шлюб існував формально. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2009 року позов [PERSON] про встановлення місця проживання дитини [PERSON], 20.06.2004 року було задоволено та визначено місце проживання дитини за місцем проживання батька [PERSON]. 22.05.2009 року вказане рішення суду набрало законної сили. В серпні 2009 року [PERSON] звернувся до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд за межі України їх дитини [PERSON], [INFO], оскільки остання потребує відпочинку, зміни обстановки та оздоровлення. Проте, [PERSON] не погодилася, мотивуючи тим, що поїздка може бути здійснена лише за її присутності. Вважають, що дії відповідача щодо ненадання згоди на виїзд малолітньої дитини за межі України на відпочинок є незаконними та такими, що грубо порушують законні права та інтереси дитини [PERSON]. Права [PERSON] жодним чином порушені не будуть, оскільки вони намагаються створити умови для повноцінного фізичного та духовного розвитку [PERSON] Просили позов задовольнити, надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в супроводі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] за межі України для відпочинку, зміни обстановки та оздоровлення на період до виповнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Посилався на те, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, просив позов задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали та підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що заперечує проти безстрокового надання дозволу на виїзд за кордон дитини, оскільки будуть порушені її права матері на спілкування з дитиною. Крім того, зазначила, що Представник третьої особи служби у справах дітей Чернівецької міської ради позов підтримала. Вважає за доцільне, враховуючи інтереси дитини, позов задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] необгрнутований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14 вересня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22.06.2010 року їх шлюб було розірвано (а.с.20). Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 07.08.2007 року, про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей (а.с.21, 24). Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 27.05.2009 року, визначено місце постійного проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] місце проживання [PERSON] (а.с.5-15). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст.161 вказаного Кодексу, якщо мати або батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачем (а.с.6). [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював, не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання позивача. Таким чином, вимога позивача про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] за її місцем проживання підлягає задоволенню. Як вбачається з пояснень сторін, малолітня [PERSON], [INFO] з вересня 2008 року проживає з батьком [PERSON] за адресою м. Чернівці вул. Глухівська, 2/10. Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], суд враховує висновок органу опіки та піклування, ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них та інші обставини, що мають істотне значення. Так, як видно з копії висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини № 9/24-134 від 18.02.2009 року, враховуючи результати психодіагностичного обстеження та інтереси дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає за доцільне надати суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], не порушуючи права матері [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною (а.с.160). Як вбачається з психодіагностичного обстеження малолітньої [PERSON], найбільш значущою для дитини є фігура батька, до матері дівчинка відчуває суперечливі почуття. Для збереження психологічного здоровя та профілактики порушень формування адаптаційних механізмів у дівчинки, яка в даний час проживає з батьком, рекомендується тимчасово не змінювати її місце проживання (а.с.130-131). Судом також встановлено, що позивач [PERSON] неодноразово в присутності малолітньої [PERSON] створювала конфлікті ситуації, порушувала громадський порядок, що підтверджується актом ДНЗ №4 від 16.01.2009 року (а.с.126). Крім того, 31.08.2008 року, як пояснив батько дитини, [PERSON] вдарила малолітню балончиком «Пронто» по голові, внаслідок чого завдала їй легких тілесних ушкоджень у вигляді забійної рани чола, що підтверджується актом судово-медичного обстеження № 2447 від 03.09.2008 року (а.с.69). Як видно з пояснень свідків [PERSON], [PERSON], дитина [PERSON] спокійніша з батьком, до матері йти відмовляється, втікає від неї. Зазначені обставини також підтверджується довідкою ДНЗ № 4 від 21.11.2008 року (а.с.128). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 18.12.2008 року та від 13.01.2009 року, як за місцем проживання батька [PERSON] по вул. Глухівській, 2/10 м. Чернівці, так і за місцем проживання матері [PERSON] по вул. Головна, 25/8 м. Чернівці створені умови для виховання, розвитку та проживання дитини (а.с.109-110). Таким чином, твердження [PERSON] про те, що умови проживання дома у [PERSON] незадовільні - не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Батько [PERSON] не страждає психічними чи іншими розладами, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері, до кримінальної відповідальності не притягувався, належним чином виконує свої батьківські обовязки по догляду за дитиною, матеріально утримує дитину, доказів на спростування зазначених обставин суду надано не було. (а.с.121-122, 124, 160). На підставі наведеного, враховуючи інтереси малолітньої [PERSON], суд приходить до висновку, що вимога позивача по первісному позову [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] за її місцем проживання задоволенню не підлягає, а зустрічний позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню із визначенням місця постійного проживання малолітньої [PERSON] за його місцем проживання. Щодо вимог позивача [PERSON] про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дітей, а також коштів на її утримання слід зазначити наступне. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, аліменти визначаються у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень відповідача [PERSON], він являється приватним підприємцем, отримує мінливий, нерегулярний дохід. Зазначена обставина підтверджується довідкою про доходи від 24.11.2008 року Державної податкової інспекції м. Чернівці, з змісту якої видно, що [PERSON] отримує мінливий дохід (а.с.132). Згідно аудиторського звіту від 12.12.2008 року, встановлено, що за період з 01.01.2008 року по 31.10.2008 року [PERSON] отримав грошових коштів від здійснення підприємницької діяльності в сумі 129876 грн. 31 коп. При цьому для здійснення господарської діяльності було витрачено 133798 грн. 33 коп. (а.с.66-67). Суд враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обовязок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обовязок по утриманню дитини. Відповідно до ст.54 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік", прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років на місяць складає 557 гривень. У відповідності до ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи матеріальний стан сторін, те, що у відповідача на утриманні є ще одна малолітня дитина, суд вважає, що позов слід задовольнити частково: стягнути із відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, а також аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 649 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років, починаючи з 27.08.2008 року. Оскільки місцем проживання малолітньої [PERSON] визначено місце проживання батька [PERSON], тому вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed