Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договорами позики, в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що між ним та відповідачем по справі [PERSON] були укладені договори позики грошових коштів, а саме 10 березня 2010 року (Договір-1), відповідно до якого відповідач отримав від позивача в борг грошову суму у розмірі 10000 гривень, яку зобов`язався повернути в строк до 10 квітня 2010 року з виплатою 10% щомісячно від суми позики; 26 червня 2010 року (Договір-2), відповідно до якого відповідач отримав від позивача в борг грошову суму у розмірі 30000 гривень, яку зобов`язався повернути в строк до 26 липня 2010 року з виплатою 15% щомісячно від суми позики; 30 липня 2010 року (Договір-3), відповідно до якого відповідач отримав від позивача в борг грошову суму у розмірі 50000 гривень, яку зобов`язався повернути в строк до 30 серпня 2010 року з виплатою 15% щомісячно від суми позики, при цьому на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачем були складені розписки. Однак, відповідач у встановлені строки суми боргу не повернув. Так, станом на 09 листопада 2010 року, з урахуванням встановлених індексів інфляції, штрафів та відсотків, встановлених договорами позики сума боргу складає: -за Договором-1: 10000 гривень (сума основного боргу) + 1000 гривень (відсотки по договору) + 310 гривень (сума на яку змінився борг внаслідок інфляційних процесів) + 10600 гривень (штраф за прострочення) = 21910 гривень; -за Договором-2: 30000 гривень (сума основного боргу) + 4500 гривень (відсотки по договору) + 1380 гривень (сума на яку змінився борг внаслідок інфляційних процесів) + 17280 гривень (штраф за прострочення) = 53160 гривень; -за Договором-3: 50000 гривень (сума основного боргу) + 7500 гривень (відсотки по договору) + 1700 гривень (сума на яку змінився борг внаслідок інфляційних процесів) + 17750 гривень (штраф за прострочення) = 76950 гривень, а всього 152020 гривень. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 625 ч.2, 1049 ч.1, 1050 ч.1 ЦК України, ст.ст. 88 ч.1, 110 ч.8, 151 ч.1, 151 ч.3, 152 ч.1 ЦПК України позивач просив стягнути з відповідача заборгованість: -за Договором позики від 10 березня 2010 року: 10000 гривень (сума основного боргу) + 1000 гривень (відсотки по договору) + 310 гривень (сума на яку змінився борг внаслідок інфляційних процесів) + 10600 гривень (штраф за прострочення) = 21910 гривень; -за Договором позики від 26 червня 2010 року: 30000 гривень (сума основного боргу) + 4500 гривень (відсотки по договору) + 1380 гривень (сума на яку змінився борг внаслідок інфляційних процесів) + 17280 гривень (штраф за прострочення) = 53160 гривень; -за Договором позики від 30 липня 2010 року: 50000 гривень (сума основного боргу) + 7500 гривень (відсотки по договору) + 1700 гривень (сума на яку змінився борг внаслідок інфляційних процесів) + 17750 гривень (штраф за прострочення) = 76950 гривень Всього за вищевказаними договорами позики - 152020 гривень та всі судові витрати по справі. Позивач по справі в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, судові витрати по справі просив покласти на віповідача по справі. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.33), при цьому про причини неявки до суду не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності та заперечень проти позовних вимог не надала. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав суду заяву (а.с.37), суд знаходить можливим розглянути дану справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача по справі на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини сторін: вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини: -згідно копії договору позики від 10 березня 2010 року (Договір-1) (а.с.7), між позивачем та відповідачем по справі був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача в борг грошову суму у розмірі 10000 гривень, яку зобов`язався повернути в строк до 10 квітня 2010 року з виплатою 10% щомісячно від суми позики, про що також була складена розписка про отримання грошових коштів відповідачем (а.с.8). Згідно розрахунків по Договору-1 (позика 10000 гривень) станом на 09 листопада 2010 року (а.с.13): сума на яку змінився борг внаслідок інфляційних процесів становить квітень 2010 року (10000 х 99,7%) / 100 = 9970 10000 = -30; травень 2010 року (10000 х 99,4%) / 100 = 9940 10000 = -60; червень 2010 року (10000 х 99,6%) / 100 = 9960 10000 = -40; липень 2010 року (10000 х 99,8%) / 100 = 9980 10000 = -20; серпень 2010 року (10000 х 101,2%) / 100 = 10120 10000 = 120; вересень 2010 року (10000 х 102,9%) / 100 = 10290 10000 = 290; жовтень 2010 року (10000 х 100,5%) / 100 = 10050 10000 = 50, а всього на 310 гривень; штраф за прострочення строку виконання договору становить (10000 х 0,5%) х 212 = 50 х 212 = 10600 гривень, а всього за розрахунками зміни боргу в наслідок інфляції та штрафу сума боргу становить 10910 гривень. -згідно копії договору позики від 26 червня 2010 року (Договір-2) (а.с.9), між позивачем та відповідачем по справі був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача в борг грошову суму у розмірі 30000 гривень, яку зобов`язався повернути в строк до 26 липня 2010 року з виплатою 15% щомісячно від суми позики, про що також була складена розписка про отримання грошових коштів відповідачем (а.с.10). Згідно розрахунків по Договору-2 (позика 30000 гривень) станом на 09 листопада 2010 року (а.с.13): сума на яку змінився борг внаслідок інфляційних процесів становить серпень 2010 року (30000 х 101,2%) / 100 = 30360 30000 = 360; вересень 2010 року (30000 х 102,9%) / 100 = 30870 30000 = 870; жовтень 2010 року (30000 х 100,5%) / 100 = 30150 30000 = 150, а всього на 1380 гривень; штраф за прострочення строку виконання договору становить (30000 х 0,5%) х 106 = 150 х 106 = 15900 гривень, а всього за розрахунками зміни боргу в наслідок інфляції та штрафу сума боргу становить 17280 гривень. -згідно копії договору позики від 30 липня 2010 року (Договір-3) (а.с.11), між позивачем та відповідачем по справі був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача в борг грошову суму у розмірі 50000 гривень, яку зобов`язався повернути в строк до 30 серпня 2010 року з виплатою 15% щомісячно від суми позики, про що також була складена розписка про отримання грошових коштів відповідачем (а.с.12). Згідно розрахунків по Договору-3 (позика 50000 гривень) станом на 09 листопада 2010 року (а.с.13): сума на яку змінився борг внаслідок інфляційних процесів становить вересень 2010 року (50000 х 102,9%) / 100 = 51450 50000 = 1450; жовтень 2010 року (50000 х 100,5%) / 100 = 50250 50000 = 250, а всього на 1700 гривень; штраф за прострочення строку виконання договору становить (50000 х 0,5%) х 71 = 250 х 71 = 17750 гривень, а всього за розрахунками зміни боргу в наслідок інфляції та штрафу сума боргу становить 19450 гривень. При цьому на момент розгляду справи загальна сума боргу за договорами позики становить 152020 гривень. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання, внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув грошову суму, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який просрочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає позов підлягаючим задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню на відшкодування судових витрат 1640,20 гривень, з яких: судовий збір 1520, 20 гривень та ІТЗ 120 гривень (а.с.1,2).

Outcome: approved