overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 04.03.2009 р. померла її рідна сестра [PERSON] Т И. і відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Барабой, вул. Гагаріна,60. Вона єдиний спадкоємець за законом своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено з тих підстав, що право власності спадкодавця на житловий будинок не було зареєстровано в РБТ1. З наведених підстав позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її сестри [PERSON] на зазначене вище майно. Барабойська сільська рада позов визнала і просила розглянути справу без участі її представника. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла 04.03.2009 р. (а.с. 22) Позивачка була рідною сестрою спадкодавця і відповідно до ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем за законом другої черги.(а.с. 14-18) Позивачка своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оформити спадщину в нотаріальному порядку позбавлена можливості через те, що право власності спадкодавця на садовий будинок не було зареєстровано, (а.с.29-46) Право власності спадкодавця на житловий будинок підтверджено договором дарування, (а.с. 32)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

27.10.2010 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 14.02.2007 року, вказуючи, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який поживає з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, він покинув родину заради іншої жінки, дитині допомоги не надає. Спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу є неможливим. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги та обставини на які посилається в позові підтримала. Суду пояснила, що з чоловіком вони на протязі трьох років не проживають разом. За рішенням суду з нього було стягнуто аліменти, але він їх не сплачує, дитині не допомагає та вихованням сина не займається. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю не має. Просить шлюб розірвати. Не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача, в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18), заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав також, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2007 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, про народження дитини, довідкою з місця проживання про склад родини позивача (а.с.4,5,6). Подружжя разом не проживають, спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна, що є їх спільною власністю відсутній. Спір про утримання дитини вирішено у судовому порядку. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При зазначених обставинах сім'я не може бути збережена, існують підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 800 гривень, щомісячно, на утримання малолітньої [PERSON], [INFO]. Вона посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 24 травня 2007 року шлюб між ними був розірваний Від даного шлюбу у них народилася [PERSON], [INFO]. [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання доньки у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Відповідач позов визнав частково, не заперечує проти виплати аліментів у розмірі 300 гривень щомісячно на утримання доньки. У судовому засіданні позивачка не заперечувала проти стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 300 гривень. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася [PERSON], [INFO]. 24 травня 2007 року шлюб між ними розірваний, актовий запис № 387 Київського відділу рацсу Одеського міського управління юстиції. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно довідки ЗАТ санаторій «Чорне море» № 117 від 12 листопада 2010 року заробітна плата [PERSON] за 9 місяців складає 5476 гривень, середньомісячна плата складає 547 гривень 60 копійок. На утриманні відповідача [PERSON] знаходиться малолітня донька [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] заявив, що він бажає виплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, щомісячно, а позивачка погодилася, суд вважає за доцільне стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON], [INFO], у розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 19 квітня 2010 року по 31 травня 2018 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

[PERSON], уточнивши позовні вимоги просять стягнути з відповідачки матеріальну шкоду у розмірі 8 288 гривень та моральну шкоду у розмірі 1000 гривень, посилаючись на те, що 01 березня 2009 року внаслідок халатного відношення до сантехнічного обладнання мешканців квартири відповідачки сталося затоплення квартири [ADDRESS], у якій мешкає позивачка. Також позивачкою заявлені вимоги про стягнення з відповідачки моральної шкоди у розмірі 1000 гривень та судових витрат у розмірі 309 гривень. Представник позивачки у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, повідомлялась, про причини неявки суд не сповістила. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 3-тя особа - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення у повному обсязі. 3-тя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить справу розглядати у його відсутність. Вислухавши представника позивачки, 3-тю особу [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 2007 року власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи та висновку судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Інтер-Консалт-Плюс» від 06 липня 2010 року залиття квартири [ADDRESS], у якій мешкає [PERSON] сталося внаслідок халатного відношення до сантехнічного обладнання мешканців квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] та сума ремонтно-востановчих робіт у квартирі позивачки складає 8 288 гривень. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичною або юридичною особою, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини, а тому враховуючи вищезазначене, а також характер та обсяг заподіяних позивачці моральних та фізичних страждань, а також ступеня вини відповідачки суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] є доведеними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивачки про стягнення з відповідачки судових витрат, також підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

У грудні 2010 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 березня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис № 186 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], 20 лютого 1995. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 березня 1994 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 02 квітня 1988 року виконкомом Вязівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 6 - розірвати. В обгрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. У судове засідання відповідачка не зявилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, [PERSON] та [PERSON] 02 квітня 1988 року уклали шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що року між ним та відповідачем 03.09.2004року відділом РАЦС Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстрований шлюб, актовий запис № 150. Від зазначеного шлюбу вони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, у результаті чого у сім»ї постійно виникали сварки, в зв»язку з чим між ними втрачено взаємопорозуміння та взаємоповага. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні, просив шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно з положенням ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, визнання відповідачем пред»явленного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони з 03.09.2004року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом РАЦС Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 150. Від зазначеного шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], 22.06.2006року народження. В судовому засіданні встановлено, що подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям, примирення між ними не можливе.. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю, розірвавши шлюб між сторонами по справі. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

У грудні 2010 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 30 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 640 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї' є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася V остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб ЗО жовтня 2009 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

У грудні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, з яким зареєструвала шлюб 04 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], та просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 'А частини від всіх видів заробітку відповідача, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і має потребу в матеріальній допомозі. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день і час слухання справи через засоби масової інформації, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 75 СК України - один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 80 СК України - розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком неповнолітньому [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. У звязку з тим, що позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, суд приходить до висновку, що вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач на обліку у лікарів не значиться, непрацездатних батьків та дітей на утриманні не має, на користь третьої особи стягнення аліментів не здійснюється. З урахуванням потрібностей позивачки та можливостей відповідача, а також того, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з відповідача були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання позивачки аліменти у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. Відповідно до вимог ч. З ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 51 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а також на підставі ст. 81 ЦПК України з відповідача повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення по справі у розмірі 120 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення по справі при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

У грудні 2010 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 09 вересня 1988 року відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Павлоградської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис № 785 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09 вересня 1988 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

У грудні 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 31 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 143 - розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. У судове засідання відповідачка не зявилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, [PERSON] та [PERSON] 31 березня 2007 року уклали шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved