Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

18.10.2010 року позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В своєму позові позивач посилається на невиконання відповідачем його батьківських обовязків по відношенню до його сина [PERSON], що виразилось в тому, що після смерті матері хлопчика, батько перестав займатися вихованням сина, залишив його на виховання позивача, а сам почав жити в іншому місці, з дитиною не спілкувався, не приймав ніякої участі у її вихованні, утриманні, не цікавився його долею, фізичним розвитком, станом здоровя, духовним станом, не надавав ніякої матеріальної допомоги, не виявляв до нього батьківської уваги та турботи. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків, позивач просить суд позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь на утримання [PERSON] аліменти в розмірі ? частки з усіх видів заробітку(доходів) відповідача. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просить суд її позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать картки зворотного поштового повідомлення. Про причини своєї неявки відповідач суду нічого не повідомив. Від нього не надійшло ніякої заяви про розгляд справи у його відсутність. Неявка відповідача до суду визнана без поважних причин. Справа у відповідності з вимогами ст.169 ЦПК України розглянута у відсутність відповідача, на підставі наявності достатніх доказів у справі про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного провадження по справі, враховуючи, що позивач наполягала на такому порядку розгляду даної справи. Вислухавши пояснення позивача, висновок представника органу опіки та піклування про задоволення позову, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи позивач являється рідною бабусею і опікуном [PERSON], [INFO], який після після народження проживає в сімї позивача, а після смерті матері (дочки позивача), з 22.10.2006 року, знаходиться під її опікою. Батько дитини відповідач по справі - [PERSON] вихованням дитини не займався, після народження сина, виїхав зі свого місця проживання, в даний час проживає окремо від сина в м. Миколаєві. За весь час, після смерті дружини - матері дитини відповідач перестав займатися вихованням сина, залишив його на виховання позивача, а сам з дитиною не спілкувався, не приймав ніякої участі у його вихованні, утриманні, не цікавився його долею, життям, фізичним розвитком, станом здоровя, духовним станом, не надавав ніякої матеріальної допомоги, не виявляв до нього ніякої батьківської уваги та турботи, не піклується про сина. Відповідач фактично просто ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до сина [PERSON], він просто забув, що він являється батьком цієї дитини, а сама дитина не визнає його за свого батька. Всі досліджені в судовому засіданні обставини справи свідчать про те, що відповідач дійсно ухиляється від виконання свого батьківського обовязку по вихованню та утриманню свого сина [PERSON]. Внаслідок таких безвідповідальних дій відповідача, дитина позбавлена батьківської уваги, турботи та любові, завдається шкода правам та інтересам малолітнього [PERSON]. Батько хлопчика не надає позивачу ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач порушив права та інтереси свого сина, не виконує свої батьківські обовязки по відношенню до нього, а просто ухиляється від їх виконання, внаслідок чого шкодить інтересам малолітньої дитини, які захищаються Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України №789-ХХІІ від 27.02.1991 року, Європейською Конвенцією про здійснення прав дітей(Страсбург, 08.09.1995р), ст.ст. 150,152-153,155 СК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує батьківських обовязків , а тому, на підставі ст.ст.155ч.4, 164 ч.1 п.2 СК України, суд приходить до висновку про необхідність юридичної відповідальності відповідача за невиконання батьківських обовязків і позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідно до вимог ст.ст. 180-181,183 СК України з відповідача, в звязку з його ухилянням від виконання батьківських обовязків по утриманню сина, слід стягнути аліменти. При визначені розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач фізично здоровий, працездатний, не інвалід, інших утриманців не має. Тому з урахуванням цих обставин, на думку суду, з відповідача, слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісяця, і до повноліття дитини, але не менше 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 18 жовтня 2010 року і на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в цій частині підлягає обовязковому негайному виконанню у межах стягнення суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по справі у вигляді державного мита в сумі 51 гривні та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved