Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Відповідач по справі - виконком Лиманської сільської Ради позов визнає, не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, справу просить розглянути за відсутності представника сільради, про що надано відповідну заяву. Позивач та його представник у судовому засіданні уточнили заявлений позов, наполягали на його задоволенні. Заперечень про розгляд справи у відсутності представника відповідача не надійшло. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем судом в попередньому судовому засіданні ухвалюється рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були досліджені: -копія свідоцтва про смерть 15.08.1990 р. [PERSON], серії ІІІ-ЖД № 389201 від 15.08.1990 року; -копія свідоцтва про народження 15.04.1923 р. [PERSON], серії ЯК № 992764 від 10.04.1954 р.; -копія свідоцтва про народження 24.11.1964 р. [PERSON], серії V-УР № 0751460 від 02.12.1964 р., згідно якої його матірю зазначена [PERSON]; -копія паспорту на імя позивача [PERSON], серії КК № 789511, виданого Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 26.12.2001 р.; -копія технічного паспорту на будинок індивідуального житлового фонду № 18 по вул. Вокзальній у с. Лиманське Ренійського р-ну Одеської області, на імя [PERSON]; -копія довідки Ренійського БТІ № 20 від 06.04.2010 р, про належність житлового будинку № 18 по вул. Вокзальній у с. Лиманське Ренійського р-ну Одеської області [PERSON], вартість якого складає 209 773 грн., в тому числі самовільно збудованих споруд 71\~985 грн.; -копія довідки Лиманської сільради № 338 від 15.03.2010 р., згідно якої [PERSON] належить на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами № 18 по вул. Вокзальній у с. Лиманське Ренійського р-ну Одеської області, в якому вона постійно проживала по день смерті, разом із сином [PERSON]; -копія довідки Лиманської сільради № 339 від 15.03.2010 р., згідно якої за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,22 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; -копія довідки Лиманської сільради № 1651 від 22.12.2010 р., згідно якої після смерті [PERSON], померлої 15.08.1990 р., по теперішній час заборгованості за земельним податком не немає; -копія заяви Гєока (д/п [PERSON]) М.С. № 308 від 13.12.2010 р., з якої вбачається, що вона спадщину не прийняла, не претендує на неї, звертатися до суду для продовження пропущеного строку для прийняття спадщини не буде; -копія заяви [PERSON] № 309 від 13.12.2010 р., з якої вбачається, що він спадщину не прийняв, не претендує на неї, звертатися до суду для продовження пропущеного строку для прийняття спадщини не буде; -копія заяви [PERSON] № 310 від 13.12.2010 р., з якої вбачається, що він спадщину не прийняв, не претендує на неї, звертатися до суду для продовження пропущеного строку для прийняття спадщини не буде; -заява Лиманської сільради № 236 від 22.11.2010 року, про визнання позову [PERSON] і розгляд справи у відсутності представника сільради; -копія свідоцтва про право [PERSON] на заняття адвокатською діяльністю № 527 від 31.01.2009 р.; -ордер № 33 від 17.12.2010 р., адвоката [PERSON]; - квитанції про сплату державного мита та витрат по ІТЗ розгляду справи. Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: Позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], померлої 15.08.1990 року, у вигляді житлового будинку (літера «А») та господарчо-побутової споруди вбиральні (літера «Ж»), розташованих по вул. Вокзальній № 18 в с. Лиманське Ренійського району Одеської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є він, а також його сестра Гєока (д/п [PERSON]) М.С. та брати [PERSON] і [PERSON], які у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертались, будь-яких дій які б свідчили про прийняття ними спадщини, не вчиняли та не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за ним, що підтверджується відповідними заявами. Позивач [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] проживав разом з нею у спадковому будинку, після її смерті залишився там проживати і фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, зробив поточний ремонт, обробляв прилеглу земельну ділянку, побудував сарай, встановив огорожу, сплачує комунальні платежі, таким чином прийняв спадщину. Опитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив те, що позивач проживав разом з матірю [PERSON] у спадковому будинку, після її смерті залишився там проживати разом з сімєю, зробив поточний ремонт, обробляв прилеглу земельну ділянку, побудував сарай та встановив огорожу. Вислухавши пояснення позивача та свідка, вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що по справі мають місце правовідносини повязані із спадкуванням. Позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного: до прав и обовязків, що виникли до введення в чинність нового закону, у тому числі тих з них, що з якихось причин виявилися не здійсненними (не виконаними) на момент введення в чинність нового закону, застосовується раніше діюче законодавство. Враховуючи те, що права и обовязки виникли до введення в чинність нового ЦК України (2004 р.), правовідносини між сторонами регулюються ЦК УРСР 1963 року. На підставі ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом і після смерті спадкодавця протягом 6 місяців фактично прийняв спадщину, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, суд приходить до висновку про те, що його права на спадкове майно у вигляді житлового будинку (літера «А») та господарчо-побутової споруди вбиральні (літера «Ж»), розташованих по вул. Вокзальній № 18 в с. Лиманське Ренійського району Одеської області невизнані, при тому, що спадщина фактично прийнята. Належність вказаного будинку померлій [PERSON] підтверджується: копією технічного паспорту на будинок індивідуального житлового фонду № 18 по вул. Вокзальній у с. Лиманське Ренійського р-ну Одеської області, на імя [PERSON]; копією довідки Ренійського БТІ про належність житлового будинку № 18 по вул. Вокзальній у с. Лиманське Ренійського р-ну Одеської області [PERSON], вартість якого складає 209 773 грн., в тому числі самовільно збудованих споруд 71\~985 грн.; копією довідки Лиманської сільради, згідно якої [PERSON] належить на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами № 18 по вул. Вокзальній у с. Лиманське Ренійського р-ну Одеської області; копією довідки Лиманської сільради, згідно якої за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,22 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцям з часу її відкриття, крім того, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, інші спадкоємці першої черги будь-яких дій, які б свідчили про прийняття ними спадщини не вчиняли і не заперечують проти визнання права власності за позивачем, спадщина не визнана відумерлою. Підстав, які не дозволяють перехід права власності від померлої [PERSON] до позивача - судом не встановлено. Право власності [PERSON] припинилось у звязку зі смертю, а право власності позивача може виникнути тільки на підставах, які не заборонені законом, в том числі у разі спадкування. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері [PERSON] Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved