Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-28 00:00:00

До Казанківського районного суду Миколаївської області звернувся [PERSON] з позовом до Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області та [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області Миколаївської області про поновлення строку звернення до суду за захистом порушеного права на паювання землі, визнання за ним права на земельну частку (пай) із колективної власності КСП ім. Чапаева (СГВК Світанок), зобовязати відповідача видати йому державний акт на право власності на земельну частку (пай) Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що позивач дізнався про порушення його права тільки в 2010 році при спілкуванні з мешканцями с.Дмитро-Білівка. Раніше дізнатись не міг, оскільки мешкає в м.Кривий Ріг. Зазначив, що позивач був членом колгоспу ім.Чапаєва, а тому має право на отримання земельної частки (паю). Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області Миколаївської області [PERSON], в судовому засіданні заперечила проти позову в звязку з тим що відсутні належні докази на підтвердження факту, що позивач був членом колгоспу ім.Чапаєва, просила суд застосувати строку позовної давності до вимог позивача. Представник Дмитро-Білівської сільської ради в судовому засіданні зазначила, що позивач був членом КСП ім. Чапаева (СГВК Світанок), але трудодні не виробляв, виконував тимчасові роботи. Просила відмовити у задоволенні позову. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП та пенсіонери, які раніше працювати в сільськогосподарському підприємстві та залишилися його членами. В силу ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720'95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП і час паювання; включення до списку осіб, доданого до Державного акту на колективної власності на землю; одержання КСП цього акту. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до Державного акту на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. При цьому, коли правовстановлюючі документи на майно, придбане кількома особами з метою створення спільної власності, оформлені на одного з них і всі ваші користувалися цим майном, строк позовної давності для вимог про визнання права на майно учасника спільної власності, не зазначеного у правовстановлюючому документі, обчислюється відповідно до ст. 76 ЦК з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися, що його право на це майно оспорюється . Позивач згідно рішенням правління колгоспу ім.Чапаєва від 05.11.1993р. (а.с. 32 - 37) прийнятий до членів цього колгоспу. Ця обставина також підтверджується записом у трудовій книжці позивача. Позивачі не надали суду доказів на спростування цієї обставини. З часу отримання колгоспом ім.Чапаєва Казанківського району Миколаївської області Державного акту на право колективної власності на землю, що мало місце в 1995 році і до часу звернення позивача до суду за захистом порушених прав минуло п'ятнадцять років. Відповідно до ст. 71 ЦК України в редакції Закону 1963 року , загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давності, встановлюється три роки. Позивачем не надано суду обґрунтованих доказів, які б вказували на поважнієш причин пропуску строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, а тому цей строк відновленню не підлягає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом свого порушеного права без поважних причин і підстав для поновлення цього строку не встановлено, а тому суд згідно ст.80 ЦК України редакції Закону 1963 року, відмовляє в задоволенні позову в звязку з пропуском позивачами строку позовної давності. Інші вимоги позивача задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Outcome: dismissed