Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначила, що 05 травня 2009 року між нею та приватним підприємцем [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки у розмірі 3,84 гектарів, яка розташована на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївского району Запорізької області в контурі поля №23, кадастровий №2323683500:01:004:0022, строком на 49 років. Спірний договір, як зазначено в позові, був зареєстрований в книзі реєстрації Запорізької регіональної філії центру ДЗК 2 лютого 2010 року за №041027400022. За твердженням позивачки, у вищезазначеному договорі оренди земельної ділянки відсутня передбачена ст. 15 Закону України «Про оренду землі»така істотна умова, як умови передачі земельної ділянки в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, а також в спірному договорі оренди земельної ділянки відсутня істотна умова договору, передбачена ст. 19 Закону України «Про оренду землі», що в свою чергу є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди землі, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. В позові позивачка просить суд визнати договір оренди земельної ділянки (кадастровий №2323683500:01:004:0022), укладений 5 травня 2009 року між нею та [PERSON] недійсним в повному обсязі та скасувати його державну реєстрацію. Відповідачка позов не визнала і пояснила суду, що дійсно в укладеному 5 травня 2009 року між нею та позивачкою договорі оренди земельної ділянки відсутня передбачена законом така істотна умова договору, як умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, але її відсутність в укладеному договорі жодним чином не впливає на права та обовязки позивачки по даному договору. На думку відповідачки, законних підстав для визнання недійсним спірного договору оренди земельної ділянки не існує, тому вона просить суд позивачці у задоволенні позову відмовити в звязку з безпідставністю заявлених вимог. Представник відділу Держкомзему України у Новомиколаївскому районі Запорізької області [PERSON] позов визнав повністю і пояснив суду, що дійсно в укладеному сторонами спірному договорі відсутня передбачена ст. 15 Закону України «Про оренду землі»така істотна умова, як умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що згідно ст. 15 вищезазначеного закону є підставою для визнання договору оренди землі недійсним. Представник відповідача [PERSON] вважає вимоги позивачки законними і обґрунтованими, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, а також ретельно дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до наступного. 5 травня 2009 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,84 гектара, розташованої на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області в контурі поля №23, кадастровий №2323683500:01:004:0022. 2 лютого 2010 року вищезазначений договір оренди земельної ділянки був зареєстрований у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель було вчинено запис від 2 лютого 2010 року за №041027400022. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»від 6 жовтня 1998 року з наступними змінами та доповненнями однією з істотних умов договору оренди землі є умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 15 вищезазначеного закону відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди земельної ділянки, а також для визнання договору оренди недійсним відповідно до закону. Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі»передача обєкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строк та на умовах, що визначені у договорі оренди землі за актом приймання-передачі. В укладеному сторонами договорі (п.20) зазначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у трьохденний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. Як було встановлено в судовому засіданні, приймання-передача земельної ділянки у строк, зазначений у договорі, до теперішнього часу не відбулася, а було в порушення вимог п. 20 договору здійснено 5 травня 2009 року до державної реєстрації договору і набрання ним чинності. На думку суду, при укладенні сторонами вищезазначеного договору мало місце порушення ст. 17 Закону України «Про оренду землі»щодо строку передачі в оренду обєкта оренди. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, в укладеному сторонами договорі оренди землі відсутня передбачена ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»така істотна умова, як умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. В звязку з відсутністю в укладеному сторонами договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а також в звязку з порушенням сторонами при укладенні вищезазначеного договору вимог ст. 17 Закону України «Про оренду землі»щодо строку передачі орендарю обєкта оренди, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю, визнати недійсним укладений сторонами договір оренди землі від 5 травня 2009 року та скасувати його державну реєстрацію.

Outcome: approved