Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-18 00:00:00

На підставі рішення виконавчого комітету Камянець-Подільської районної ради № 217 від 27 серпня 1987 року 11 січня 1988 року [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на будинковолодіння № 15 по вул. Набережній с. Тарасівка Камянець-Подільського району. 24 грудня 2008 року Другою Камянець-Подільською державною нотаріальною конторою [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння по вул. Набаражна, 15 с. Тарасівка та на земельну частку ( пай), розміром 2,23 в умовних кадастрових гектарах. В липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Камянець-Подільської районної державної адміністрації, Устянської сільської ради Камянець-Подільського району, Другої Камянець-Подільської державної нотаріальної контори про визнання недійсними рішення виконавчого комітету Камянець-Подільської районної ради та свідоцтва про право власності від 11 листопада 1988 року, довідки Устянської сільської ради № 2107 від 12 грудня 2008 року, свідоцтв про право на спадщину від 24 грудня 2008 року та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що її батько [PERSON] проживав разом із [PERSON] та [PERSON], які проживали у незареєстрованому шлюбі та є його батьками, в будинку № 15 по вул. Набережна в с. Тарасівка Камянець-Подільського району, який відносився до колгоспного двору. 11 січня 1988 року [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Камянець-Подільської районної ради № 217 від 27 серпня 1987 року було видане свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок. Право на майно колгоспного двору в рівних частинах мали члени двору, які на час прийняття Закону України «Про власність»у 1991 році проживали та були зареєстровані у ньому. Тому [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1\\3 частини домоволодіння. Після смерті [PERSON] спадщину на 1\\3 частину спірного будинковолодіння прийняв [PERSON], який являвся єдиним спадкоємцем частини спадкового зазначеного майна. Після смерті [PERSON] 26 лютого 2002 року відкрилась спадщина на 1\\3 частину будинку та земельну частку ( пай), яка належала [PERSON] на підставі сертифікату, виданого Камянець-Подільською районною державною адміністрацією 10 грудня 1996 року. Оскільки батько постійно проживав у спірному будинку, проживав у ньому і на час відкриття спадщини, то після смерті матері [PERSON] він прийняв спадщину, тобто 1\\3 частину будинку та пай. Тому просила визнати за нею право власності на спадкове майно, скасувати рішення виконавчого комітету Камянець-Подільської районної ради про передачу [PERSON] у власність всього будинку, визнати виданні [PERSON] свідоцтва права власності на будинок та пай недійсними, обґрунтовуючи тим, свідоцтво про право власності виконавчим комітетом мало бути видане на всіх членів колгоспного двору, нотаріусом без достатніх підстав була прийнята заява про відмову у прийнятті спадщини з пропущеним шестимісячним терміном, а довідка сільської ради про прийняття спадщини [PERSON] не відповідає дійсності, оскільки спадщину після смерті [PERSON] прийняв її батько [PERSON] В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила визнати за нею право власності на все спадкове майно. Представник відповідача позов не визнав, обґрунтовуючи тим, що будівництво спірного будинку здійснювалось за рахунок [PERSON], який доглядав за [PERSON], [PERSON] та будинком, обробляв земельну ділянку закріплену за будинковолодіння як до смерті [PERSON], якій належав на праві приватної власності спірний будинок, так і після смерті останньої, а від так прийняв спадщину шляхом вступу в фактичне управління та володіння спадковим майном, а тому просив суд позов залишити без задоволення. Представники Камянець-Подільської районної державної адміністрації та Устянської сільської ради Камянець-Подільського району позов не визнали, вказуючи на законність прийнятого рішення щодо видачі свідоцтва права власності [PERSON] на спірне будинковолодіння, просили суд позов залишити без задоволення. Представник Другої Камянець-Подільської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у відсутності її представника. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що за [PERSON] в с. Тарасівка по вул. Набережна, 15, Камянець-Подільського району Хмельницької області рахувався колгоспний двір. Станом на серпень 1987 року за даною адресою проживали та були членами даного двору: голова [PERSON], [INFO], члени сімї [PERSON], [INFO] та [PERSON], 16.07. [INFO]. На підставі рішення виконавчого комітету Камянець-Подільської районної ради від 27 серпня 1987 року, [PERSON] 11 січня 1988 року, які голові колгоспного двору було видане свідоцтво про паво власності на житловий будинок, сарай з літньою кухнею, погріб, вбиральню, огорожу по вул. Набережній, 15 с. Тарасівка Камянець-Подільського району, що підтверджується даними рішення, свідоцтва про право власності на будинок та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 17 грудня 2008 року, ксерокопії яких долучені до матеріалів справи. Як слідує з розяснень Пленуму Верховного Суду України, даних ним в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»від 22.12.1995 року №20 до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено в її виділенні при нетривалому його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Відповідно до ст.120 ЦК України, яка діяла до 16.12.1993 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. За таких обставин, станом на 15 квітня 1991 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1\\3 частині спірного будинковолодіння. Після смерті [PERSON] 17 липня 1996 року відкрилась спадщина на 1\\3 частину будинковолодіння. Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являлись в рівних долях діти, подружжя та батьки. [PERSON] був зареєстрований та проживав разом із [PERSON] в одному будинку, продовжував проживати і після смерті останнього у ньому, а від так в силу статті 549 ЦК УРСР, норми якої діяли на час спірних правовідносин, вважався таким, що прийняв спадщину на 1\\3 частину спірного будинку після смерті свого батька, оскільки являвся єдиним спадкоємцем спадкового майна після смерті [PERSON], який проживав у не зареєстрованому шлюбі із [PERSON], батьком [PERSON] не являється. Після смерті 26 лютого 2002 року [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть від 27 лютого 2002 року, актовий запис № 8, відкрилась спадщина на 1\\3 частину будинковолодіння № 15 по вул. Набережна с. Тарасівка. Крім того, на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ХМ № 0265270 [PERSON] належала земельна ділянка, розмірами 2,23 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Україна»с. Устя Камянець-Подільського районі, що підтверджується даними довідки Управління Держкомзему у Камянець-Подільському районі від 23 грудня 2008 року та даними свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується як поясненнями сторін по справі так і даними долучених до матеріалів справи свідоцтв про народження [PERSON], виданого 17 серпня 1951 року та [PERSON], виданого 5 серпня 1968 року, які свідчать, що останні являються рідними синами [PERSON] Із показів допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] свідчить, що як до смерті так і після смерті [PERSON], [PERSON] проживав в спірному будинковолодінні, користувався ним. Судом також встановлено, що в управляння спадковим майном після смерті [PERSON] вступив також її син [PERSON], що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків. За наведених обставин, спадкоємцями, що прийняли спадщину на 1\\3 частину будинковолодіння та земельну частку ( пай) згідно статті 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) норми якої діяли на час спірних правовідносин були [PERSON] та [PERSON] Також судом встановлено, 24 грудня 2008 року Другою державної нотаріальною конторою [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння по вул. Набережній, 15 с. Тарасівка Камянець-Подільського району, реєстраційний № 1- 5155 та земельну частку ( пай), розмірами 2,23 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Україна»с. Устя Камянець-Подільського районі, яка належала згідно сертифікату серії ХМ № 0265270 [PERSON], реєстраційний № 1- 5158. У відповідності вимог ст. 553 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) спадкоємець за законом вправі відмовитись від спадщини на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана норма закону закріплена також в статті 1273 ЦК України. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав нотаріальному органу по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини ( стаття 549 ЦК УРСР, яка діяла на момент спірних правовідносин). За наведених обставин, видані [PERSON] свідоцтва про права власності за законом слід визнати недійсними, оскільки вони були видані на підставі прийнятої нотаріальною конторою заяви від [PERSON] з порушенням визначеного законом строку про відмову у прийнятті спадщини, особою яка фактично прийняла спадщину. Оскільки, [PERSON], який помер 31 березня 2010 року, у спадковому майні належало 5/6 частини будинковолодіння та 1\\2 земельної частки ( паю), спадкоємцем якого за законом являється [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть [PERSON], виданого 1 квітня 2010 року, актовий запис № 18, свідоцтва про народження позивачки, виданого 1 жовтня 1982 року, актовий запис № 66 та свідоцтва про укладення шлюбу від 1 жовтня 2006 року, актовий запис № 959, то позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а від так за нею слід визнати право власності на спадкове майно, яке належить її батькові [PERSON] На підставі ст.ст. 120, 529, 549, 553 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), ст. 1273 ЦК України,

Outcome: partial