Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] сільської ради про скасування рішення сільської ради про надання земельної ділянки для будівництва та визнання недійсним державний акт на право власності на землю. Посилаються на те , що відповідач [PERSON] звернувся до суду із позовом до позивачів про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки, обґрунтовуючи це тим, що нібито вони захопили частину його земельної ділянки розміром 0,0046 Га. Ніякого захоплення не було, оскільки вони користуються своїми земельними ділянками у існуючих межах вже 16 років. Відповідач обґрунтовує свій позов тим що в рішенням про надання йому земельної ділянки та дозвіл на будівництво житлового будинку по вул. Миру 14, в якому відсутній розмір земельної ділянки, а зазначений розмір лише в державному акті - 0,1531 Га. Із ситуаційної схеми земельних ділянок вбачається, що відповідачу мала належати земельна ділянка лише у розмірі 0.1209 Га. Таким чином сільська рада виділивши земельну ділянку відповідачу порушила схематичні її межі у розмірі 0,1209 Га , та порушила право позивачів як користувачів земельних ділянок та захопила частину їх земельних ділянок. При оформлені технічної документації вони не підписували акт узгодження меж в натурі, а сільська рада сама вирішила затвердити його без врахування заперечень позивачів. Тому просять суд скасувати рішення [PERSON] сільської ради від 13.11.2009 року № 356-23/09 про надання земельної ділянки [PERSON] на будівництво житлового будинку та господарських споруд по вул. Миру 14 у с.Байраки, визнати недійсним держаний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] виданого на підставі цього рішення. В судовому засіданні позивачі та їх представники позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Також повідомили, що на справді бувший голова сільської ради надав їм усне розпорядження засипати сміттєві ями біля їх земельних ділянок та загородити та користуватися спірною земельною ділянкою. Що вони і зробили, користувались багато років до приходу відповідача, а останній претендує на цю земельну ділянку. Відповідач [PERSON] та його представники в судовому засіданні заперечували проти позову тому що ніяких порушень з боку відповідача не було під час приватизації земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] позов не визнав та пояснив, що на справді конфлікт з приводу меж земельних ділянок відповідача із позивачами виник ще у 2007 -2008 роках . Тому цей спір був розглянутий відповідними відділом архітектури Герцаївської райдержадміністрації , та запропоновано провести межи земельних ділянок в натурі на підставі генерального плану села, що і було зроблено, відповідач [PERSON] звернувся із заявою про приватизації земельної ділянки, та оскільки роти визначених меж виступали відповідачі, дане питання було розглянуто сесією [PERSON] сільської ради та прийнято рішення про затвердження визначених меж проектною земельною організацією, та дозволено відповідачу приватизацію, та видано державний акт на землю. Суд, заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на підставі рішення Байраківької сільської ради від 03 березня 2008 року було виділено земельну ділянку площею 0,15 Га для будівництва житлового будинку та господарських споруд по вул. Миру 14, та користувачами суміжних земельних ділянок є позивачі по справі. Дана обставина підтверджується відповідною копією рішення, генерального плану , будівельним паспортом позивача , та будівельним паспортом попереднього користувача тієї самої земельної ділянки, які були досліджені під час судового засідання . Відповідач у 2008 році звернувся до відділу містобудування та архітектури Герцаївської райдержадміністрації із заявою про те що хоче приватизувати земельну ділянку але її розмір є менш ніж у прийнятому рішенні [PERSON] сільської ради. За результатом розгляду цього конфлікту сільській раді вернено увагу на відхилення від генерального плану забудови вулиць , крім цього істановлено порушення меж земельної ділянки [PERSON], розмір якої мав бути 0,15 Га де фактично складала лише 0,1209Га. , також було наголошено на поновлення розміру земельної ділянки відповідачу, що підтверджується відповідним листом відділу містобудування та архітектури Герцаївської райдержадміністрації, складеною ситуаційною схемою земельних ділянок. Відповідно до п. «й» ст.12 ЗК України вирішення земельних спорів відноситься до компетенції сільських ,селищних, міських рад. Рішенням [PERSON] сільської ради № 359-23/09 від 13 листопада 2009 року було затверджено акт узгоджуваної комісії від 02.07.2008 року та дозволено відповідачу виготовити державний акт без підписів позивачів. Також рішенням [PERSON] сільської зади того ж дня передано відповідачу [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,6935га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд , 0,3016 га для ведення особистого селянського господарства, а на підставі цього рішення йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Дані обставини підтверджуються показами розробника проектної документації [PERSON] про те що з виїздом на місці були встановлені межі земельної ділянки відповідача, та на той час 10.10.2009 року ніяких споруд по розмежуванню земельних ділянок між сторонами спору не 5уло, тому встановивши межі земельних ділянок згідно генерального плану в присутності землеміра [PERSON] сільської ради , забили коли, також підтверджується копією акту встановлення меж, відповідною копією рішення сільської ради про затвердження цього акту, копією генерального плану. Пунктом 1 ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. В п.З ст.125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) встановлено заборону приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Позивачі [PERSON] та [PERSON] суміжні із відповідачем земельні ділянки тримали у користуванні, а державні акти на право користування не отримували , що підтверджується поясненнями самих позивачів та відповідними рішеннями сільської ради, ому суд вважає що вони не довели, що приватизацією земельної ділянки відповідачем [PERSON] було захоплено частину їхніх земельних ділянок, які їм передано у користуванні. Тому суд приходить до висновку що позов не є обґрунтованим та не підлягає задоволенню . На підставі ст.ст.12, 123,125,126, ЗК України,

Outcome: dismissed