Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.01.09 року сторони уклали угоду купівлі - продажу домогосподарства, розташованого в с. Руда Лебединського району Сумської області а 16.05.09 року сторонами було укладено додаток до зазначеної угоди. Під час укладення цих угод позивачкою було оплачено відповідачці авансом частину вартості домогосподарства 14\~500 грн. Проте, 02.06.09 року померла мати позивачки, для проживання якої і призначалося житло, яке позивачка хотіла придбати у іншої сторони. Тому в [PERSON] змінилися наміри і вона звернулася до відповідачки з пропозицією повернути отримані кошти та анулювати укладену між ними угоду. Але [PERSON] їй відмовила, мотивуючи це тим, що витратила гроші на оформлення документів, які підтверджують її право власності на зазначене домогосподарство. Разом з тим, представник позивачки мотивував позовні вимоги і тим, що на час укладення угоди купівлі-продажу домогосподарства відповідачка не була його власницею; укладена між сторонами угода не була посвідчена нотаріально а також тим, що позивачка була вимушена звертатись за правовою допомогою і оплатила йому її вартість. Тому він звернувся до суду та просив визнати правочин купівлі - продажу господарства між [PERSON] і [PERSON] недійсним та стягнути з відповідачки сплачений аванс в сумі 14 500 грн. В судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги, відмовився від їх задоволення в частині визнання угоди недійсною і просив стягнути з відповідачки отримані нею кошти в сумі 14\~500 грн. та вартість правової допомоги в сумі 3\~276 грн. 66 коп. При цьому він дав суду покази, з яких вбачається. що спірне домогосподарство знаходиться в с. Підопригори Лебединського району, що позивачка в дійсності не укладала угоди про його купівлю а лише уклала попередній договір, який є нікчемним і не потребує визнання його недійсним в судовому порядку; що вона відразу після смерті своєї матері запропонувала відповідачці самостійно продати домогосподарство іншим особам, проте остання відмовилась від цього, хоча мала всі можливості розпорядитися своїм спадковим майном і що саме внаслідок відмови відповідачки [PERSON] була вимушена звертатись за правовою допомогою і до суду з позовом. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, пояснила суду, що мала намір придбати будинок для своєї матері, а після смерті останньої це житло їй непотрібне і вона ставила про це до відома відповідачку та не заперечувала, щоб та продала господарство іншим особам. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснила суду, що після смерті батька, яка мала місце в жовтні 2008 року повідомила мешканців с. Підопригори про те, що хоче продати його домогосподарство. В січні 2009 року до неї звернулася позивачка з пропозицією купити подвір»я і їй було роз»яснено, що для оформлення спадщини необхідний певний проміжок часу та гроші, яких у відповідачки в наявності не було. Саме тому вони й не звернулися до нотаріуса, а оформили угоду в Підопригорівській сільській раді. В цій угоді вони вказали вартість подвір»я 15\~000 грн. і те, що договір купівлі продажу буде оформлено в нотаріальній конторі після отримання відповідачкою всієї суми коштів, яка дорівнює вартості господарства. Під час укладення угоди позивачка сплатила 8\~000 грн., отримала ключі від господарства і поставила умову вивезти звідти речі попередніх власників, що було зроблено в терміновому порядку і потягло за собою витрати розміром 2\~000 грн. В травні 2009 року позивачка знову звернулася до відповідачки, доплатила їй 6\~500 грн., про що було укладено додаток до угоди купівлі-продажу. Протягом першого півріччя 2009 року відповідачка оформила спадщину і липні повідомила позивачку про те, що документи для укладення нотаріально посвідченого договору купівлі продажу готові. Але остання відмовилась купувати будинок і запропонувала повернути їй кошти, так як потреба в житлі в с. Підопригори у неї відпала. Крім того, позивачка відмовилась продати будинок іншим людям, вартість перевезення речей і вартість городини, яка могла б вирости на присадибній ділянці протягом двох сезонів не відшкодувала. Представник позивачки в судовому засіданні звернув увагу суду на те, що угода, на яку посилається позивачка і її представник як на підставу повернення грошей не була посвідчена належними чином і є нікчемною, внаслідок чого не породила юридичних наслідків а тому до неї не можуть бути застосовані наслідки, які передбачені чинним законодавством для недійсних угод, в тому числі щодо повернення коштів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є однокласницею позивачки, в її присутності сторони домовлялися про купівлю-продаж господарства в с. Подопригори, в її присутності позивачка передавала гроші за придбане майно і саме її остання 03.01.09 року попросила приглядати за купленою хатою, віддала їй ключі, отримані у відповідачки і дозволила користуватись городом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює землевпорядником Штепівської сільської ради, є знайомою відповідачки, в 2009 році позичала їй 2 000 грн. для оплати перевезення речей з проданого будинку в с. Підопригори до с. Руда, де знаходиться місце проживання відповідачки а також те, що грунт на городі проданого домогосподарства відноситься до типових чорноземів і дає стабільні урожаї. З паспорту, картки (а.с.5), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є [PERSON]. З свідоцтва (а.с. 6), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] народилася 11.04.70 року і її батьками є [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва (а.с. 7), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] померла 2 червня 2009 року в с. Грицини Лебединського району. З довіреності, договору, квитанцій (а.с. 8 10, 63), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачка уклала угоду з приватним юристом, який представлятиме її інтереси в суді та сплатила за вказані послуги 3 200 грн. З угоди (а.с. 11), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 3 січня 2009 року сторони уклали письмову угоду, відповідно до якої [PERSON] зобовязується передати у власність [PERSON] господарство вартістю 15 000 грн., а [PERSON] зобовязується прийняти вказане господарство і сплатити частинами за нього грошову суму 15 000 грн., 8 000 грн. сплачує готівкою 3 січня 2009 року, а залишок суми сплачує при отриманні документів в державного нотаріуса. З додатку до угоди (а.с. 12), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 16 травня 2009 року сторони уклали додаток до угоди, яким було засвідчено факт приймання [PERSON] готівкою від [PERSON] 6\~500 грн. З свідоцтва та рішення (а.с. 19 - 20), досліджених в судовому засіданні вбачається, що батько відповідачки [PERSON] помер 22.10.08 року а право власності на побудоване ним домогосподарство рішенням суду від 23.06.06 року було визнано за відповідачкою. З квитанцій та рахунків (а.с. 21 26, 28 - 32), досліджених в судовому засіданні вбачається, що в першому півріччі 2009 року відповідачка сплатила вартість витрат на оформлення спадщини після померлого [PERSON] З акту (а.с. 54), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 21.07.10 року сторонами та представником Підопригорівської сільської ради було обстежено спірне домогосподарство, пошкоджень будівель чи крадіжок майна не виявлено, ключі передано до сільської ради, так як залишати їх в себе сторони відмовились. З акту та довідки (а.с. 69 - 70), досліджених в судовому засіданні вбачається, що спеціалістом в області права були виконані роботи по наданню правової допомоги позивачці, які він оцінив в суму 3\~276 грн. 66 коп. З довідок та витягу (а.с. 71 80), досліджених в судовому засіданні вбачається, що вартість домогосподарства, розташованого по вул. Центральній 32 в с. Підопригори станом на 15.04.09 року складає 56\~379 грн., а вартість присадибної земельної ділянки становить 26\~376 грн. Вислухавши сторони та свідків і вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована, позовні вимоги витікають з цивільних правовідносин та підлягають до задоволення частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що 22.10.08 року в с. Підопригори Лебединського району помер [PERSON], дочка якого [PERSON] вирішила продати господарство померлого і 03.01.09 року домовилась про його продаж з [PERSON] за 15\~000 грн. При цьому сторони уклали письмову угоду, яку завірили печаткою сільської ради, проте не посвідчили нотаріально а 16.05.09 року також без нотаріального посвідчення сторонами було укладено додаток до зазначеної угоди. При укладенні цих угод позивачкою було оплачено відповідачці авансом частину вартості домогосподарства 14\~500 грн. Проте, в червні 2009 року в [PERSON] змінилися наміри і вона звернулася до відповідачки з пропозицією повернути отримані кошти та анулювати укладену між ними угоду. [PERSON] їй відмовила, мотивуючи це тим, що витратила гроші на оформлення спадщини, інші цілі та тим, що в результаті відмови позивачки від купівлі домогосподарства понесла матеріальні збитки, після чого позивачка звернулася до суду, сплативши судовий збір, витрати на інформаційно-технічне обслуговування справи і правову допомогу в сумі 3200 грн. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін, показів свідків та матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Згідно вимог ч. 4 ст. 203, ч. 1 ст. 220 ЦК України правочин має вчинятися в формі, встановленій законом. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемний. Згідно вимог ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала для виконання цього правочину. Згідно вимог ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов»язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається в формі, встановленій для основного договору. Згідно ст. 656 ЦК України договір купівлі продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Суд приймає до уваги, що договір купівлі житлового будинку та іншого нерухомого майна повинен не тільки укладатися в письмовій формі, а й бути нотаріально посвідченим та зареєстрованим в порядку, передбаченому державою, а попередній договір повинен укладатися в формі, встановленій для основного договору і те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони оформляючи угоду про купівлю господарства померлого [PERSON] порушили вимоги чинного законодавства щодо її посвідчення та реєстрації, внаслідок чого ця угода є нікчемною, не потребує визнання її судом недійсною і не створює юридичних наслідків. Також суд враховує те, що в разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала для виконання цього правочину і тому не може прийняти до уваги заперечення відповідачки та її представника і вважає необхідним задоволити позовні вимоги щодо стягнення коштів, сплачених авансом в повному обсязі. Разом з тим, суд не може прийняти до уваги і заперечення відповідачки в тій частині, що нею при виконанні укладеної угоди були витрачені значні кошти на оформлення документів, так як в судовому засіданні було встановлено, що на час укладення угоди позивачка не була власником домогосподарства, розташованого по вул. Центральна 32 в с. Підопригори Лебединського району і частина отриманих нею від позивачки коштів була витрачена не на оплату документів, необхідних для оформлення договору купівлі-продажу а на оформлення своїх спадкових прав. Крім того, суд не може прийняти до уваги заперечення відповідачки і в тій частині, що внаслідок відмови позивачки від купівлі домогосподарства іншою стороною були понесені матеріальні збитки внаслідок перевезення речей з проданого господарства та внаслідок невикористання земельної ділянки, так як в судовому засіданні було встановлено, що відповідачка проживає в іншому населеному пункті і після продажу будівель інше майно підлягало вивезенню незалежно від особи покупця та часу продажу житла та те, що даний спір між сторонами виник в липні 2009 року, проте відповідачкою не тільки не було прийнято мір до використання земельної ділянки в 2010 році, але й не зазначено та не доведено точної суми збитків, не подано до суду позову про їх стягнення, чого вона не позбавлена в майбутньому. В силу вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи до бюджету Лебединського району. При цьому суд враховує, що представник позивачки визначив вартість наданої ним правової допомоги в сумі 3\~276 грн.66 коп. Разом з тим, суд бере до уваги, щограничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (Постановою КМУ від 27.04.2006 року № 590 „Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави). Так, граничний розмір витрат, повязаних з правовою допомогою стороні на користь якої ухвалено рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Правова допомога надавалася позивачці в листопаді 2009 - листопаді 2010 років. Відповідно Закону України „Про державний бюджет України на 2009 рік, розмір мінімальної заробітної плати в період з 01.11.09 року по 31.12.09 року становив 744 грн. Відповідно Закону України „Про державний бюджет України на 2010 рік, розмір мінімальної заробітної плати в період з 01.01.10 року по 31.03.10 року становив 869 грн., в період з 01.04.10 року по 30.04.10 року становив 884 грн., в період з 01.07.10 року по 30.09.10 року становив 888 грн., в період з 01.10.10 року по 30.11.10 року становить 907 грн. Таким чином, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати одна година роботи спеціаліста в області права [PERSON] під час надання ним допомоги [PERSON] в листопаді грудні 2009 року коштувала 297,6 грн., в січні березні 2010 року коштувала 347,6 грн., в квітні червні 2010 року коштувала 353,6 грн., в липні вересні 2010 року коштувала 355,2 грн., в жовтні листопаді 2010 року коштувала 362,8 грн. З протоколів судових засідань вбачається, що з участю представника позивачки [PERSON] відбулися 6 судових засідань: 16.02.10 року (17 хв.); 15.03.10 року ( 2 год. 17 хв.); 18.06.10 року (2 год. 5 хв.), 22.09.10 року (12 хв.); 07.10.10 року (45 хв.); 22.10.10 року (9 хв.). Таким чином загальна тривалість часу, затраченого представником позивача на участь у судових засіданнях у січні - березні 2010 року становить 2 год. 34 хв., в червні 2010 року становить 2 год. 5 хв., у вересні 2010 року становить 12 хв., в жовтні 2010 року становить 54 хв. Відповідно: 2 год. 34 хв. помножити на 347,6 грн. = 892,17 грн., 2 год. 5 хв. помножити на 353,6 грн. = 736,7 грн., 12 хв. помножити на 355,2 грн. = 71,04 грн., 54 хв. помножити на 362,8 = 326, 52 грн. Крім того, суд враховує і те, що представник позивачки до розгляду справи і під час її розгляду складав і подавав позовну заяву, виїздив на місце знаходження спірного майна, готувався до судових засідань, на що також витратив проміжок часу і в своїх розрахунку та довідці, досліджених в судовому засіданні вказав, що в грудні 2009 року він витратив для підготовки позову 3 години, і оцінив вартість своєї роботи в суму 892,8 грн., а 21 липня 2010 року виїздив на місце розташування спірного господарства, приймав участь в його обстеженні і складенні відповідного акту, на що витратив 2 години і вартість його послуг, наданих цього дня становить 710,4 грн. Вказані пояснення і розрахунки не були спростовані в судовому засіданні. Розмір всієї вартості правової допомоги на думку суду становить 3\~629 грн. 63 коп., виходячи з розрахунку 892,17 + 736,7 + 71,04 + 326,52 + 892,8 + 710,4 = 3\~629,63. Таким чином, граничний розмір витрат на правову допомогу при розгляді справи в суді розміром 3 629 грн. 63 на думку суду перевищує розмір витрат на правову допомогу, вказаний в позовній заяві та підтверджений квитанціями про її сплату (а.с. 10, 63) а тому з відповідачки на думку суду має бути стягнуто на користь позивачки на відшкодування правової допомоги кошти, сплачені [PERSON] в сумі 3\~200 грн. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки судовий збір та витрати на інформаційно-технічне обслуговування справи, сплачені при поданні позову. Тому суд вважає задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивачки авансу в сумі 14\~500 грн., судового збору в сумі 145 грн., витрат на інформаційно-технічне обслуговування справи в сумі 120 грн. та вартості правової допомоги в сумі 3\~200 грн. а в іншій частині позовних вимог суд вважає необхідним відмовити. На підставі вище наведеного,

Outcome: partial