Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

В лютому 2007 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до автогаражного кооперативу «Чайка», (далі- АК «Чайка»), про визнання рішення правління кооперативу недійсним, визнання права власності на гараж. Позивач вказував на те, що в 2004 р році він був призначений опікуном [PERSON], якому належав в АК «Чайка» гараж №309. 16 листопада 2006 року [PERSON] помер, залишивши складений в 1995 році заповіт на його імя. Однак гараж він не може отримати у власність, оскільки в грудні 2007 року він дізнався про те, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №842 від 27 травня 2005 року затверджено протокол правління кооперативу від 14 квітня 2005 року про виключення [PERSON] зі складу кооперативу з підстав того, що він продав гараж. Посилаючись на те, що рішення правління АК «Чайка» про виключення [PERSON] з членів автогаражного кооперативу та передача гаражу іншій особі є неправомірними, оскільки [PERSON] гараж не продавав, а всі угоди вчинені від його імені є нікчемними, просив про задоволення позову. В липні 2008 р. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання права власності на гараж. Він вказував на те, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27 травня 2005 року його було включено до складу автогаражного кооперативу «Чайка» [PERSON] №309 належить йому на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та [PERSON] Придбавши спірний гараж, він суттєво його перебудував, фактично створивши нову річ. При цьому за власний рахунок придбав будівельні матеріали загальною вартістю 25000 грн. Посилаючись на ці обставини, просив визнати за ним право власності на спірний гараж. Ухвалою суду від 2 лютого 2009 р. позови [PERSON] і [PERSON] обєднано в одне провадження. В подальшому при розгляді справи позивач [PERSON] уточнив вимоги позову, предявивши їх також до [PERSON], виконкому Миколаївської міської ради. Позивач вказував на те, що він є єдиним спадкоємцем [PERSON] Після його смерті звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини. Проте оформити спадщину у вигляді гаражу він не має можливості, оскільки АК «Чайка» не надає йому документи для оформлення гаражу, посилаючись на відчуження [PERSON] гаражу [PERSON] Посилаючись на\~те,\~що [PERSON]\~неправомірно було\~виключено із\~членів АК\~«Чайка»,\~а він\~є його\~спадкоємцем та\~прийняв спадщину\~після його\~смерті,\~просив суд визнати недійсними рішення АК «Чайка» та виконкому Миколаївської міської ради і частині виключення [PERSON] зі складу кооперативу, визнати за ним право власності на гараж в порядку спадкування, витребувати гараж із незаконного володіння [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просив про його задоволення. Позов [PERSON] не визнав. Відповідач [PERSON] просив в позові [PERSON] відмовити та задовольнив його позов. Представник автогаражного кооперативу «Чайка» вказував на те, що підстави для визнання рішення АК «Чайка» неправомірним відсутні. Представник виконкому Миколаївської міської ради при вирішенні спору покладався на розсуд суду. В судове засідання 22 квітня 2011 року представники відповідачів не з'явились. Про час і місце розгляду справи відповідачі повідомлялися судом належним чином. Заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], його представника, представників, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи і оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до наступного. З матеріалів цивільної справи вбачається, що рішенням №395 виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих від 20.05.1978 року [PERSON] включено до складу автогаражного кооперативу «Чайка» та як слідує з довідки АК «Чайка» (а.с.72) в його володінні був гараж №309. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 16 лютого 2004 року [PERSON] визнано недієздатним. Його опікуном призначено [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради за №842 від 27 травня 2005 року затверджено протоколи правління АК «Чайка» від 14 квітня 2005 року про виключення громадян з членів кооперативу, в тому числі [PERSON] Рішення правління кооперативу було прийнято на підставі заяви від імені [PERSON] від 17 лютого 2005 р. про виключення його з членів АК «Чайка» у звязку з передачею гаража [PERSON] [PERSON] рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27 травня 2005 року було включено у склад членів АК «Чайка». 16 листопада 2006 року [PERSON] помер. [PERSON] звернувся до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті. Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово- будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Як розяснено в пп. «б» п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі змінами), при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Згідно з п.3.2 Статуту товариства кооперативу «Чайка», затвердженого зборами конференції 11 березня 1995 року, зареєстрованого рішенням Ленінської районної ради народних депутатів за №1762 від 22 вересня 1995 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, гаражі, побудовані членами товариства (кооперативу) належать їм на праві власності і можуть відчужуватися. Нотаріально - посвідчений договір по відчуженню гаражу реєструється правлінням кооперативу, після чого вирішується питання про прийняття в члени кооперативу особи, яка придбала гараж. Відповідно до положень п.7.2.1 Статуту вирішення питання про прийняття в члени і виключення з членів товариства кооперативу є компетенцією загальних зборів кооперативу. Загальні збори кооперативу можуть передати вирішення зазначеного питання на розгляд правління кооперативу, при цьому рішення правління в цих випадках підлягає обовязковому затвердженню загальними зборами. Як слідує з матеріалів цивільної справи рішення правління АК «Чайка» про виключення з членів кооперативу [PERSON] загальними зборами кооперативу не затверджувалося. До того ж на час на час вирішення заяви від імені [PERSON] про вихід з членів кооперативу та прийняття рішення про виключення [PERSON] з членів кооперативу він був недієздатним. При цьому про вирішення питання про виключення з членів кооперативу його опікун [PERSON] не повідомлявся. За такого, суд приходить до висновку, що рішення правління кооперативу «Чайка» від 14 квітня 2005 року про виключення [PERSON] з членів кооперативу слід визнати недійсним, а рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №842 від 27 травня 2005 року, яким затверджено протокол правління АК «Чайка» про виключення [PERSON] з членів кооперативу незаконним. Що стосується інших вимог [PERSON] то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, які дані в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. При цьому суд розглядає справи про спадкування за наявності у матеріалах спадкової справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, в якій заведено спадкову справу. Постанову нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії позивачем суду не надано. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При цьому особа, що предявляє вимогу про повернення йому майна, має довести що це майно є обєктом його права власності. Оскільки питання щодо права власності позивача на гараж не вирішене, його позов про витребування майна із чужого незаконного володіння є передчасним. Позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на гараж задоволенню також не підлягає. Відповідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що придбавши гараж у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу він здійснив суттєву його перебудову, фактично створивши новий гараж. В той же час спірний гараж [PERSON] було придбано не на законних підставах, оскільки [PERSON] як недієздатна особа, не мав права вчиняти будь-який правочин, в тому числі відчувати гараж. До того ж з висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27.07.2009 р. призначеної ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28 квітня 2009 р. за клопотанням позивача [PERSON] вбачається, що спірний гараж було побудовано в період з 1976 по 1978 рік. Реконструкція, добудова чи перебудова споруди гаражу №309 не здійснювалась. Проводились лише ремонтно-будівельні роботи. Згідно зі ст.88 ЦПК України між сторонами підлягають розподілу судові витри. З відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути 1800 грн. витрат на експертизу. На підставі викладеного,

Outcome: partial