Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач 13 жовтня 2010 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного життя з ним вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає не регулярно. Тому, вона змушена була звернутися до суду та просила стягнути з відповідача на її користь та на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1 000,00 грн., щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд стягувати аліментиз відповідача починаючи з 01 грудня 2010 року. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено та сторонами не заперечується, що вони перебували в фактичних шлюбних відносинах. Від спільного життя вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.З). [PERSON] в свідоцтві про народження останньої зазначений батьком. Дитина проживає разом з матірю і перебуває на її утриманні. Батько матеріальну допомогу на утримання сина надає не регулярно. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Натомість, судом встановлено, що на теперішній час домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, між сторонами немає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд, враховуючи вищезазначене, на підставі статей 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про необхідність стягувати щомісячно з відповідача в судовому порядку аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000,00 грн., починаючи з 01 грудня 2010 року і до повноліття дитини, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Через те, що позивач в силу ст.4 Декрету КМУ «Про держане мито» та п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved