Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на наступні обставини. 06 серпня 2001 року в с.Білолісся Татарбунарського району померла бабуся позивача [PERSON], яка заповіла позивачу належній їй земельний пай, відповідно до сертифікату на земельну долю (пай) серії ОД №0144499, виданий 12.11.1996 року. Пізніше, а саме 06.03.2001 року на підставі рішення 21 сесії XXІІІ скликання Білоліської сільської ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області виготовлено Державний акт на право приватної власності серії ІІІ-ОД №067000, відповідно якого бабусі позивача [PERSON] передано земельну ділянку площею 6,03 га, яка розташована на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Спадкоємців, які б мали право успадкувати обовязкову долю в спадщині, не має. При зверненні до Татарбунарської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності отримав відмову, у звязку з тим, що він пропустив встановлений законом строк на прийняття спадщини та в зазначеній земельній ділянці не присвоєний кадастровий номер. Позивач вступив в управління та володіння спадковим майном, так як має вищевказаний державний акт на руках, розпоряджається землею на свій розсуд. Зважаючи на дані обставини позивач просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області у судове засідання не зявився, згідно надісланої до суду заяви, сільський голова позовні вимоги визнав, не заперечував про-ти визнання права власності, просив розглянути справу у відсутність представника сільради. У звязку з тим, що судовий розгляд даної справи проводився у відсутності в судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, згідно ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як видно з копії заповіту від 06.05.1997 року ( а.с.6 ), [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла позивачу сертифікат на земельну долю (пай) серії ОД №0144499, виданий 12.11.1996 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №266958 (а.с.11) [PERSON] померла 06 серпня 2001 року у с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області. З копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД № №067000, підтверджується, що земельна ділянка площею 6,03 га, що розташована на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, дійсно належала на праві приватної власності [PERSON]Г.( а.с.10). Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України /в редакції 1963 року/, визнається, що спадкоємець прийняв спадок, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців ). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фі-зичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин - ст.1235 ЦК України. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач є спадкоємцем по заповіту земельної ділянки площею 6,03 га, що розташована на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району, яка залишилася після смерті його бабусі [PERSON], також судом встановлено, що окрім позивача, на зазначену земельну ділянку ніхто на претендує. Таким чином, суд вважає, що за [PERSON] може бути визнано право власності на земельну ділянку площею 6,03 га, що розташована на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району, яка залишилась після смерті [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved