Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-29 00:00:00

19.05.2010р. ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним договору іпотеки від 21.03.2008 року, звернення стягнення на будинок загальною площею 175, кв.м., що в с.м.т.Великий Любінь по вул.Оболонь, 29 Городоцького району Львівської області в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Є/У 3661 від 21.03.2008р. в розмірі 26724 долари 11 центів США, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності і наданням ЗАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу та виселення відповідачів із будинку №29 по вул.Оболонь в с.м.т.Великий Любінь Городоцького району із зняттям з реєстраційного обліку. Свої вимоги в основному мотивував тим, що відповідно до умов укладеного договору № Є/У 3661 від 21.03.2008 року [PERSON] отримав у ЗАТ КБ ПриваБанк кредит в розмірі 25000 доларів США, із сплатою 18% річних, з кінцевим терміном повернення 21.03.2013р. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачами 21.03.2008р. було укладено договір іпотеки, предметом якого є будинок №29 по вул.Оболонь в с.м.т.Великий Любінь Городоцького району Львівської області. Відповідач [PERSON] отримавши кредит свої зобовязання не виконав, а це відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України є для кредитора підставою до повернення суми кредиту достроково, а оскільки зобов»язання забезпечувалося іпотекою - звернення стягнення на предмет іпотеки. В силу ст.ст.39, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою до виселення відповідачів з будинку №29 по вул.Оболонь в с.м.т.Великий Любінь Городоцького району. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, покликаючись на мотиви та обставини позову, пояснив, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взятих зобов»язань по кредитному договору, станом на 15.04.2009р. заборгованість по кредиту складає 26724 долари 11 центів США, ухиляється від виконання зобовязань по поверненню кредиту та відсотків за користування таким, просить про задоволення вимог в повному обємі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час, місце та дату судового засідання повідомлялися належно. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову з таких підстав. Так, за вимогами закону - ст.ст.509, 526 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів законодавства України. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1049 та 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлений договором. У відповідності до вимог ст.ст.ЗЗ, 38 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов»язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель має право па продаж предмета іпотеки будь- якій особі-покупцеві. З пояснень представника позивача, долученої до справи копії кредитної угоди Є/У 3661 від 21.08.2008року (а.с.-4-5) видно, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитну угоду, за умовами якої Банк надав відповідачу кредит в сумі 25000 доларів СНІ А на споживчі цілі, під 18% річних, з кінцевим терміном повернення 21.03.2013р., а відповідач отримавши кошти, зобовязувався сплачувати Банкові відсотки за користування кредитними коштами, здійснювати погашення кредитних коштів і винагороди в порядку і терміни згідно графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди та погасити кредит до 21.03.2013р. [PERSON], як видно із пояснень представника позивача та розрахунку заборгованості за кредитною угодою (а.с. - 3), ухиляється від виконання своїх зобовязань по кредитній угоді, внаслідок чого на 15.04.2009р. утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунку становить в загальній сумі 26724 долари 11 центрів США, що за курсом НБУ 7,70 відповідно до службового розпорядження НБУ №417/152 від 22.04.2009р. складає 205775 гри. 63 кой. Виконання відповідачем [PERSON] зобовязань по кредитній угоді було забезпечене іпотекою предметом якої є житловий будинок загальною площею 175,2 кв.м., що в с.м.т.Великий Любінь по вул.Оболонь, 29 Городоцького району Львівської області. За договором іпотеки від 21.03.2008р., що укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у випадку порушення зобов»язання за кредитною угодою, Банк наділений правом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється шляхом продажу предмету іпотеки Іпотекодержателем з укладенням від імені Іпотекодавця договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. За таких обставин, суд вважає, що позов в частині визнання дійсним договору іпотеки від 21.03.2008року, звернення стягнення на будинок загальною площею 175, кв.м., що в с.м.т.Великий Любінь по вул.Оболонь, 29 Городоцького району Львівської області, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Є/У 3661 від 21.03.2008р. в розмірі 26724 долари 11 центів США, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем підлягає задоволенню, оскільки вимоги в цій частині є обгрунтованими і підтверджені зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами. Що стосується вимоги про виселення відповідачів із будинку №29 по вул.Оболонь в с.м.т.Великий Любінь Городоцького району зі зняттям з реєстраційного обліку то суд в цій частині відмовляє в їх задоволенні з огляду на наступне. Відповідно до положень ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно змісту ч. З вказаної статті звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За вимогами ч.І ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У ч.ч. 2 і 3 цієї ж статті законодавець встановлює певний порядок дій банку після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. З ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Представником позивача не представлено, а в суді не здобуто доказів звернення позивача з письмовою вимогою до відповідачів про добровільне звільнення будинку, в матеріалах справи відсутня письмова вимога позивача до відповідачів про це, банком було надіслано повідомлення лише про необхідність погашення суми отриманого кредиту. Отже, ЗУ "Про іпотеку" передбачає можливість мешканців житлового будинку чи житлового приміщення виселення в судовому порядку як під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в подальшому, але з дотриманням обов'язкової процедури письмовою попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця. Недотримання вищевказаної процедури є підставою для відмови в позові про виселення мешканців житлового приміщення, що є предметом іпотеки, і на яке звертається стягнення. Виходячи із аналізу вказаних правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені з тих підстав, що на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення вказаних житлових приміщень їх мешканцями, в розумінні вимог ст. З ЦПК України щодо права особи для звернення до суду за захистом. Разом з тим, судом встановлено, що у будинку №29 по вул.Оболонь в с.м.т.Великий Любінь Городоцького району зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] - відповідачі у справі та малолітня [PERSON]Р, [INFO], а відповідач [PERSON] заданою адресою не зареєстрований. Між тим, позовні вимоги стосуються виселення [PERSON], особи яка не є зареєстрованою за вказаною адресою, а також позовні вимоги не містять вимоги щодо виселення малолітньої [PERSON], [INFO] Згідно ст.ст. 11, 18 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно - гігієнічних та побутових умовах , що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сімї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Таким чином, оскільки позивачем не подано доказів, які б свідчили про наявність у відповідачів і їх малолітньої дочки іншого житла, чи доказів про незаконне їх поселення і проживання в спірному будинку підстав до задоволення позовних вимог про виселення відповідачів з будинку №29 по вул.Оболонь в с.м.т.Великий Любінь не має. В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує солідарно з відповідачів на користь позивача 1738 грн. 50 коп. судових витрат (сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1708 грн. 50 коп. та ЗО грн. витрат на ІТЗ розгляду справи). За наведеного та

Outcome: dismissed