Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" про визнання майнового права на приміщення, посилаючись на те, що 27.07.2010 року між ним та відповідачем було укладено договір про дольову участь у будівництві, за умовами якого виконавець ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" веде будівництво, а [PERSON] фінансує згідно умов договору будівництво квартири [ADDRESS], площею 66 кв.м. Позивачем повністю сплачено відповідачу вартість приміщення та виконано умови договору, однак, на даний час будинок, в якому знаходиться квартира в експлуатацію не зданий та відповідач не передав йому квартиру у власність. У звязку з цим просить визнати за ним майнові права на вищевказане нерухоме майно. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить задовольнити. Представник відповідача ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" у судовому засіданні позов не визнав та вказав, що у позивача фактично вже є майнові права на нерухоме майно, які не потребують додаткового визнання судом, тому просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно договору від 27.07.2010 року, укладеного між ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" та [PERSON] виконавець ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" веде будівництво та зобовязується передати [PERSON] квартиру після завершення будівництва, а [PERSON] фінансує згідно умов договору будівництво квартири [ADDRESS], проектною загальною площею 66кв.м. Відповідно до п.п. 2.1, 5.1 цього договору вартість вказаного обєкта становить 204468 грн., планове закінчення будівництва та здачі будинку в експлуатацію 4кв. 2010 року. Позивачем було повністю сплачено відповідачу вартість приміщення, що підтверджується квитанціями, наявними у матеріалах справи та відповідачем не заперечується. Таким чином, суд вважає, що зі сторони [PERSON] договір від 27.07.2010 року виконано повністю. Судом встановлено, що відповідач порушив взяті на себе договірні зобовязання, оскільки по даний час не завершив будівництво квартири не здійснив дії по здачі в експлуатацію зазначеного будинку та не передав позивачу приміщення, чим прострочив виконання взятих на себе зобовязань. Згідно норм ст.ст. 509, 526, 629 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вказівок договору і не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом (договір є обовязковим для виконання сторонами). Відповідно до змісту ст. 190 ЦК України та ст.3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", майновими правами, які можуть оцінюватись, визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач набув майнові права на квартиру [ADDRESS], площею 66кв.м. та приходить до переконання про наявність порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем майнових прав на зазначену квартиру згідно договору від 27.07.2010 року з метою забезпечення права позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майновими правами.

Outcome: approved