overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 13.02.2021 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку мотивуючи тим, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку аліменти на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №169837 від 03.03.2003 р. Згідно довідки виконавчого комітету Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №1381 від 06.09.2010 р. донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини. Як вбачається з довідки Ізмаїльського морського торгівельного порту №969 від 11.11.2010 р. [PERSON] працює в зазначеному підприємстві на посаді слюсаря, його заробітна плата складає 30145, 35 грн. за півроку. Зобовязань по утриманню інших осіб відповідач не має. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 07.09.2010 р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до 13.02.2021 р., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне Аршава)О.Д.звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.01.1995 року Чугуївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №10, мотивуючи тим, що вони хоча і проживають в одному будинку, однак з квітня 2010 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги та обставини позову визнав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 21.01.1995 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №147048 від 05.08.1998 року. Сторони хоча і проживають в одному будинку, однак з квітня 2010 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Спір щодо розподілу спільного майна буде вирішуватись окремо. Син [PERSON] залишається проживати з матірю, питання щодо стягнення аліментів на його утримання вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову відповідачу розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (дошлюбне Сазикіною) Г.С. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.05.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №195, мотивуючи тим, що вони з травня 2010 не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що останні два роки між ними постійно виникають сварки в результаті того, що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги та обставини позову визнала. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 12.05.2007 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №193166 від 20.10.2009 р. Сторони з травня 2010 не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що останні два роки між ними постійно виникають сварки в результаті того, що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Син [PERSON] залишається проживати з матірю. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також відповідачка позов визнала, наслідки визнання позову відповідачці розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.10.2001 року Березинською сільською радою Тарутинського району Одеської області, актовий запис №16, мотивуючи тим, що з жовтня 2006 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що відповідач не бажає проживати однією сімєю та піклуватись про дітей, вони мають різні погляди на життя і втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 20.10.2001 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку Діану, [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії 1-ЖД №391430 від 25.07.2002 р. та серії 1-ЖД №212111 від 09.09.2004 р. Сторони з жовтня 2006 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що відповідач не бажає проживати однією сімєю та піклуватись про дітей, вони мають різні погляди на життя і втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Син [PERSON] та донька Діана залишаються проживати з матірю. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів , в якому зазначила, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007 року, який уклали у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції,актовий запис № 466. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних характерів та поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння при вирішенні життєвих та сімейних питань. В сім?ї відсутні взаєморозуміння та повага, відповідач фактично не приймає участі у вихованні дитини. Подружні відносини припинені. Їх шлюб існує формально, примирення між ними неможливо. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Окрім цього просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини і дочка знаходиться на її повному утриманні. В добровільному порядку відповідач відмовляється вирішити ці питання, тому вона змушена звернутися до суду з позовом. Представник позивача [PERSON]А в судове засідання не з?явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з′явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Зі годи позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягяє задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції,актовий запис № 466. Згідно пред?явленої копії свідоцтва про народження від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачкою. Подружні відносини припинені. Спір по майну відсутній. При таких обставинах суд вважає, що шлюб існує формально, шлюбні відносини між сторонами відсутні, сімя збережена бути не може. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов′язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Як встановлено матеріалами справи, дитина [PERSON], [INFO] проживає з позивачкою за адресою: м.Харків, вул.. Костичева 22\\7 та знаходиться на її повному утриманні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку щомісяця. З відповідача також необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 00 коп. На підставі вищевикладенного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Ізмаїльська міська Рада звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить зобовязати відповідачів звільнити самовільно зайняте ними приміщення що розташоване за адресою: м. Ізмаїл вул. Енгельса, 2 кімната, 8-а. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідачі не зявилися, викликалися неодноразово, про причину неявки не повідомили, заперечень на позов не надали, тому суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того представника позивача. Треті особи [PERSON], [PERSON], у судове засідання не зявились, викликались. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Виконкому Ізмаїльської міської ради від 05.03.2007 р., № 456 - V, будинок по вул. Енельса, 2, знаходиться в комунальній власності Ізмаїльської міської Ради. Зареєстрованими в кімнаті № 7-а, вищевказаного будинку значиться з 16.09.1998 р., [PERSON], з 16.09.1998 року - [PERSON], з 28.04.1999 року [PERSON], з 28.04.1999 року [PERSON], з 2009 року - [PERSON]. Комісією у складі: головного інженера [PERSON], мастера [PERSON], паспортиста [PERSON], при проведенні перевірки встановлено що відповідачі які проживають за адресою [INFO] кімнаті № 7-а, самовільно зайняли також кімнату 8-а по вул. Енгельса, 2, в якій зареєстрована з 19.04.1995 року [PERSON], та з 2005 року [PERSON], підтверджено актами перевірки паспортного режиму від 05.08.2008 року, 28.08.2009 року, 15.09.2009 року, 15.09.2009 року, 08.10.2009 року. Тобто відповідачі самовільно займають зазначену вище кімнату тому суд вважає за необхідне згідно ст.106 ЖК України, зобовязати їх звільнити житлове приміщення, оскільки вони порушують права власника житла, та осіб які зареєстровані за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Ізмаїльська міська Рада звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], втратившою право на житлове приміщення по вул. Нахімова, 288а, сек. 14 в м. Ізмаїл Одеської області, мотивуючи тим, що вона фактично протягом тривалого часу за даною адресою не мешкає, її місцезнаходження не відоме, її реєстрація позбавляє можливості іншим особам зареєструватися за вказаною адресою. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявився, викликався, до суду повернувся конверт від 13.10.2010 р., з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання, про причину неявки не повідомила, заперечень на позов не надала, тому суд відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того представника позивача. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Виконкому Ізмаїльської міської ради від 09.10.2003 р., № 1381, будинок по вул. Нахімова 288а, знаходиться в комунальній власності Ізмаїльської міської Ради. Зареєстрованою в будинку з 07.08.2007 р., значиться [PERSON], згідно довідки від 07.12.2009 р., про склад сімї та прописку. Проте за вказаною адресою відповідач більше шести місяців не проживає, підтверджено актами КП «Житсервіс-2» перевірки паспортного режиму від 26.09.2009 р., 28.09.2009 р., 23.11.2009 р. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України житлове приміщення зберігається за особою в разі її відсутності не більше шести місяців. Оскільки відповідач за місцем прописки відсутній більше строку встановленого ст.71 ЖК України, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Ізмаїльська міська Рада звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], втратившим право на житлове приміщення по вул. Нахімова, 401, сек. 11, кімната, 58 в м. Ізмаїл Одеської області, мотивуючи тим, що він фактично протягом тривалого часу за даною адресою не мешкає, його місцезнаходження не відоме, його реєстрація позбавляє можливості іншим особам зареєструватися за вказаною адресою. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, неодноразово викликався, про причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того представника позивача. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Виконкому Ізмаїльської міської ради від 20.09.2007 р., № 1344, будинок по вул. Нахімова, 401, знаходиться в комунальній власності Ізмаїльської міської Ради. Зареєстрованим в будинку з значиться [PERSON], згідно довідки від 10.11.2009 р., про склад сімї та прописку, що також підтверджено адресною довідкою від 18.08.2010 р., виданої Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області. Проте за вказаною адресою відповідач більше пяти років не проживає, підтверджено актами КП «Житсервіс-2» перевірки паспортного режиму від 19.05.2009 р., 24.07.2009 р., 27.09.2009 р. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України житлове приміщення зберігається за особою в разі її відсутності не більше шести місяців. Оскільки відповідач за місцем прописки відсутній більше строку встановленого ст.71 ЖК України, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Ізмаїльська міська Рада звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON], втратившими право на житлове приміщення по вул. Українська, 51а, ком. 507, в м. Ізмаїл Одеської області, мотивуючи тим, що вона фактично протягом тривалого часу за даною адресою не мешкає, їх місцезнаходження не відоме, їх реєстрація позбавляє можливості іншим особам зареєструватися за вказаною адресою. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], у судове засідання не зявилися, викликалися неодноразово, про причину неявки не повідомили, заперечень на позов не надали, тому суд відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того представника позивача. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Виконкому Ізмаїльської міської ради від 07.06.2007 р., № 771, будинок по вул. Українська, 51а, знаходиться в комунальній власності Ізмаїльської міської Ради. Зареєстрованими в будинку значиться [PERSON], [PERSON], згідно довідки від 23.03.2009 р., про склад сімї та прописку, що також підтверджено адресною довідкою від 10.12.2010 р., Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області. Проте за вказаною адресою відповідач не проживає протягом тривалого часу (більше сім років), підтверджено актами КП «Житсервіс-2» перевірки паспортного режиму від 17.05.2008 р., 03.10.2008 р., 24.01.2009 р. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України житлове приміщення зберігається за особою в разі її відсутності не більше шести місяців. Оскільки відповідач за місцем прописки відсутній більше строку встановленого ст.71 ЖК України, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить постановити рішення суду яким розірвати шлюб, укладений з відповідачем та зареєстрований 21.10.2003 р. міським відділом РАЦС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, а їх неповнолітню дитину залишити на виховання з нею. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що він ставить власні інтереси вище сімейних, не займається вихованням дитини,на грунті чого між ними часто виникали сварки та скандали. Також матеріально не забезпечує сім'ю. Фактично припинила шлюбні стосунки з відповідачем з листопада 2009 року і проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Шлюб розривається вперше. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони на ґрунті особистих взаємних неприязних відносин втратили почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин суд вважає збереження сім'ї неможливим з наступних підстав. З пояснень позивача, з свідоцтва про одруження і копії свідоцтва про народження дитини видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2003 року, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] За час спільного проживання подружжя не зуміли створити міцної сім'ї. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення відносин між ними і фактичного розпаду сім'ї. Протягом наданого судом строку сторони примирення не досягли. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, і інтересам дитини, а тому позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Дитину суд залишає на виховання з позивачем. Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС, суд покладає на позивача відповідно до її заяви.

Outcome: approved