overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виділення частки у спадковому майні, мотивуючи тим, що він є власником 1\\2 частини будинковолодіння за адресою: вул. Дружби, 36 смт. Володимирець, після смерті матері, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, власником іншої частини є його брат - відповідач [PERSON] Між ними виникають суперечки, що стосуються порядку користування та володіння будинком. І поскільки спірний будинок належить йому та відповідачу на праві спільної часткової власності, провести поділ самостійно вони не можуть, він змушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач уточнив заявлені вимоги, просив провести поділ будинковолодіння згідно четвертого варіанту судової будівельно-технічної експертизи, виділивши йому: житлові кімнати 1-3,1-4,1-5; 1\\2 частину « Б» літньої кухні, вбиральну « В»; 1\\2 частину № 1 огорожі: колодязь « Г» залишити в спільному користуванні. Роботи по переобладнанню, згідний зробити за власні кошти. Стягнути з відповідача судові витрати за проведення експертизи. Відповідач позов визнав частково. Просить провести розподіл будинковолодіння, згідно першого варіанту будівельно-технічної експертизи, так як він в тій половині хати живе, зробив там ремонт. Однак ніякої компенсації позивачу платити не згідний і за експертизу також. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, проаналізувавши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2009 року вбачається, що позивач є власником 1\\2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул.. Дружби, 36, що в смт. Володимирець Рівненської області; 1\\2 цього ж будинку належить відповідачу -[PERSON] У відповідності до статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Як вбачається зі змісту ч.І ст. 364 ЦК України співвласник має право на «еиділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно висновку будівельно-технічиої експертизи від 10.09.2010 року, сторонам запропоновано чотири варіанти розподілу будинковолодіння. Відповідач погоджуючись на перший варіант розподілу, не згідний сплачувати компенсацію за різницю в частках майна, хоча його частина по даному варіанту становить 54М00 від всього будинковолодіння. По четвертому ж варіанту розподілу частки кожного спадкоємця є рівними. Таким чином, приймаючи до уваги викладене, суд рахує за правильне провести виділення часток у спадковому майні між сторонами, згідно четвертого варіанту розподілу будівельно-технічної експертизи. Оскільки сторони не надали доказів, які б свідчили про право власності чи користування на земельну ділянку, а тому суд не вбачає підстав для її поділу. Судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON], звернулася до суду з даним позовом. В заяві послалася на те, що їх донька - [PERSON] продовжує навчання. Відповідач не виконує своїх обов'язків, щодо матеріального забезпечення її у добровільному порядку. Просила постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1\\4 частини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, та просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень щомісячно на період навчання доньки. Яка навчається в Миколаївському базовому медичному коледжу на денній формі навчання і потребує матеріальної допомоги. А відповідач по справі не бажає добровільно надавати допомогу на її навчання. Відповідач, позовні вимоги визнав частково. Згоден надавати матеріальну допомогу донці на навчання, але в меншому розмірі у розмірі 100 гривень щомісячно, оскільки на даний час не працює, а також він сам потребує коштів на утримання та сплати комунальних послуг. Дослідив докази суд встановив слідуюче. Відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії !У-ФП № 343389 видане 15 серпня 1992 року відділом реєстрації цивільного стану Снігурівського району Миколаївської області. Відповідно до довідки Миколаївського базового медичного коледжу [PERSON], навчається на денній формі навчання на державній основі за спеціальністю медсестра. Термін навчання з 01.09.2009 року по 01.07.2012 року. Стипендію не отримує, потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний, має задовільний стан здоров'я, але тимчасово не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язків батьків про утримання дітей до досягнення ними двадцяти трьохрічного віку, або ж закінчення навчання за умови потреби у такій допомозі та наявності у відповідача матеріальної змоги її надавати. Суд приймає встановленим наявність фактів на обґрунтування вимог позивачки та вважає, що відповідачем порушені її права на одержання матеріальної допомоги на її утримання, яка продовжує навчання, за захистом яких вона звернулася до суду. Враховуючи те, що відповідач хоча не працює, але працездатний, перебуває на обліку в центрі зайнятості, та має задовільний стан здоров'я, суд вважає позов обругнтованим, та підлягає задоволенню, але частково. Суд, стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 250 гривень щомісячно, на період її навчання. Справу вирішено на підставі ст. 180, ч.3 ст. 181,182, ч. 1 ст.183,199,200 СК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд постановляє про стягнення з відповідача судових витрат та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в суді

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить, встановити, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Мотивуючи свої вимоги, заявник вказує, що вона народилася 01 травня 1963 року в смт. Каланчак, Каланчацького району, Херсонської області та при народженні була названа батьками «Ріта», що зазначено в свідоцтві про народження У-УР № 0050879, актовий запис про народження № 57 складений 30 травня 1963 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області. При оформленні паспорту громадянина СРСР, її було записано, як «Маргарита». Таким чином всі подальші правовстановлюючі документи були складені на імя «Маргарита», а саме: трудова книжка, актовий запис про шлюб № 93 складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області 24 грудня 1983 року, свідоцтво про укладення шлюбу 1-КГ № 370690, актовий запис про народження доньки № 111 складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області 24 липня 1984 року, свідоцтво про народження дитини № 11-КГ № 327150. Таким чином імя «Ріта» значиться тільки в свідоцтві про народження. Судом встановлені слідуючи обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Судом встановлено, що згідно запису, який міститься у свідоцтві про народження У-УР № 0050879, актовий запис про народження № 57 складений 30 травня 1963 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області, імя заявника значиться як Чорна «Ріта» Володимирівна [INFO]. В свідоцтві про укладення шлюбу 1-КГ № 370690 актовий запис про шлюб № 93 складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області 24 грудня 1983 року, в паспорті громадянина України, свідоцтві про народження дитини імя зазначається як [PERSON] [INFO]. Встановлення даного факту заявнику необхідне для прийняття спадщини. На підставі наданих доказів суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки всі анкетні дані, зазначені у свідоцтві про народження, співпадають з анкетними даними зазначеними в інших правовстановлюючих документах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить шлюб, зареєстрований 02.09.2007 року року, розірвати вказавши, що вони втратили взаєморозуміння, з травня 2010 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки припинили і відновлювати їх не бажає. Від шлюбу дітей не має. Позивачка в судове засідання не з`явилась, просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Згідно розписки відповідач про день і час слухання справи повідомлений. Із заяви відповідача слідує, що він позов визнає, просить справу розглянути у його відсутність. Відповідно до вимог ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розвірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст.110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірваня шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Проаналізувавши добуте в судовому засіданні, суд вважає, що сімя сторін розпалась, шлюб існує формально і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинно збудоване майно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав надавши суду пояснення аналогічно викладеним у позовній заяви та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідач - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволені; позовних вимог в повному обсязі. 3-особи Щербанівська сільська рада Полтавського району та області та КП «БТІ та містобудування Полтавського району» в судове засідання не зявилися надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність зазначивши, що не заперечують проти задоволення позовних вимог. Згідно ч,4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, іцо визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому іниоі підлягає задоволенню повністю. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі и. 24 1111 ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06 200 > року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі вищевказаного відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. З ст. 376 ЦК України, гі. 24 11Г1 ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить постановити рішення про стягнення з відповідача на його користь 4000 грн.. суми інфляційних витрат 782,66 грн., трьох відсотків річних - 239,27 грн., пені в розмірі 1,5 % за прострочення виконання основного зобов»язання 21900 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав частково, відмовився від стягнення пені за невиконання зобов»язання, решту позовних вимог просив суд задоволити. Пояснив, що відповідач 31.10.2008 року купив в нього мопед, проте кошти за нього до цього часу не повернув. Відповідач, повідомлений у встановленому порядку про розгляд справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до наданої суду розписки, складеної 31 жовтня 2008 року, відповідач [PERSON] вказав, що він купив у приватного підприємця [PERSON] мопед «Дельта» за 4000 грн., які він зобов»язувався віддати до 06.11.2008 року. За кожен день прострочення зобов»язувався сплатити 1,5 % неустойки від вартості мопеда. Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов»язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Із змісту розписки вбачається, що за згодою сторін точною датою оплати товару є 06.11.2008 року, проте відповідач взятих зобовоязань до цього часу не виконав. Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із наданого суду та перевіреного розрахунку, загальна сума інфляційних збитків за час прострочення оплати товару складає 782 Ірн.66 коп., три відсотки річних за період порушення зобов»язання становлять 239,27 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка в судовому засіданні, підтримавши позов, пояснила, що з відповідачем перебували в шлюбі від якого у них двоє неповнолітніх дітей син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. В жовтні 2004 року вони шлюб розірвали, діти залишились проживати з позивачкою, але відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому позивачка просить стягнути аліменти з відповідача на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, погоджується на сплату аліментів в розмірі, який просить позивачка. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Про те, що відповідач являється батьком дітей стверджується копією свідоцтва про їх народження. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України і вважає можливим задоволити в розмірі, як просить позивачка. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся у червні 2010 року до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію на суму 3761 грн. 42 коп. станом на 01.03.2010 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі на суму 3761 грн. 42 коп. та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідачі споживають теплову енергію. Між ними та позивачем склалися правовідносини з приводу надання послуг теплопостачання, про що свідчать особовий рахунок та наявність розрахункової книжки. Сума боргу підтверджується відповідним розрахунком і станом на 01.03.2010 р. складає 3761 грн. 42 коп. Відповідно до ч. 3 п. 5 ст. 20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі зобов'язані сплачувати комунальні послуги у відповідності до ст. 360 ЦК України. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 51 грн., та на користь позивача понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на суму 30 грн. рівними частками. На підставі ст. 360 ЦК України, ч. 3 п. 5 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 року, ст. 20 ЗУ Про теплопостачання від 02.06.2005 року, п. 18, п. 20 Постанови КМУ № 630 Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся у червні 2010 року до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію на суму 1818 грн. 03 коп. станом на 01.03.2010 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі на суму 1818 грн. 03 коп. та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідачі споживають теплову енергію. Між ними та позивачем склалися правовідносини з приводу надання послуг теплопостачання, про що свідчать особовий рахунок та наявність розрахункової книжки. Сума боргу підтверджується відповідним розрахунком і станом на 01.03.2010 р. складає 1818 грн. 03 коп. Відповідно до ч. 3 п. 5 ст. 20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі зобов'язані сплачувати комунальні послуги у відповідності до ст. 360 ЦК України. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 51 грн., та на користь позивача понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на суму 30 грн. рівними частками. На підставі ст. 360 ЦК України, ч. 3 п. 5 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 року, ст. 20 ЗУ Про теплопостачання від 02.06.2005 року, п. 18, п. 20 Постанови КМУ № 630 Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся у червні 2010 року до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію на суму 2290 грн. 61 коп. станом на 01.03.2010 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі на суму 2290 грн. 61 коп. та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідач споживає теплову енергію. Між ним та позивачем склалися правовідносини з приводу надання послуг теплопостачання, про що свідчать особовий рахунок та наявність розрахункової книжки. Сума боргу підтверджується відповідним розрахунком і станом на 01.03.2010 р. складає 2290 грн. 61 коп. Відповідно до ч. 3 п. 5 ст. 20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач зобов'язаний сплачувати комунальні послуги у відповідності до ст. 319, 322 ЦК ЦК України. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 51 грн., та на користь позивача понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на суму 30 грн. На підставі ст. 319, 322 ЦК ЦК України, ч. 3 п. 5 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 року, ст. 20 ЗУ Про теплопостачання від 02.06.2005 року, п. 18, п. 20 Постанови КМУ № 630 Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся у червні 2010 року до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію на суму 2208 грн. 16 коп. станом на 01.03.2010 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі на суму 2208 грн. 16 коп. та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідачі споживають теплову енергію. Між ними та позивачем склалися правовідносини з приводу надання послуг теплопостачання, про що свідчать особовий рахунок та наявність розрахункової книжки. Сума боргу підтверджується відповідним розрахунком і станом на 01.03.2010 р. складає 2208 грн. 16 коп. Відповідно до ч. 3 п. 5 ст. 20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі зобов'язані сплачувати комунальні послуги у відповідності до ст. 360 ЦК України. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 51 грн., та на користь позивача понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на суму 30 грн. рівними частками. На підставі ст. 360 ЦК України, ч. 3 п. 5 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10.04.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Починаючи з листопада 2010 року не підтримують подружніх відносин. По причині несумісності характерів, різних поглядів на життя, вважає збереження сімї неможливим. Спору про розподіл майна та утримання дитини немає. Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, на примирення не згодна. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Судом встановлено, що сторони, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2009 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Сторони припинили подружні відносини з 12 листопада 2010 року, проживають окремо, миритись категорично не бажають, їх сімя розпалась. Спільне господарство ними не ведеться, спору про розподіл майна та утримання дитини не виникає. В зв'язку з цим подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим. Відповідно до ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд заслухавши пояснення сторін, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved