Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, викладених в заяві від 10 серпня 2010 року, просив: встановити факт розповсюдження під час складання працівниками Люботинське РВЕ АК «Харківобленерго» акту № 02-03462 від 02 червня 2006 року відомостей, які порочать честь і гідність позивача; спростувати відомості, які порочать честь і гідність позивача, способом, яким вони були розповсюджені; визнати акт не допуску без номеру від 02 червня 2006 року неправомірно складеним; відшкодувати нанесену моральну шкоду в сумі 4900 грн.; та відшкодувати позивачу та свідкам збитки по справі у відповідності до ст.ст. 85, 86 ЦПК України. Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, викладених в заяві від 10 серпня 2010 року, просив: встановити факт розповсюдження під час складання працівниками Люботинське РВЕ АК «Харківобленерго» акту № 02-03462 від 02 червня 2006 року відомостей, які порочать честь і гідність позивача; спростувати відомості, які порочать честь і гідність позивача, способом, яким вони були розповсюджені; визнати акт не допуску без номеру від 02 червня 2006 року неправомірно складеним; відшкодувати нанесену моральну шкоду в сумі 4900 грн.; та відшкодувати позивачу та свідкам збитки по справі у відповідності до ст.ст. 85, 86 ЦПК України. Ухвалою суду від 27 жовтня 2010 року обидва позови були обєднані в одне провадження для спільного розгляду. Позивачі в обґрунтування позовів вказували, що 02 червня 2006 року до домоволодінь №№ 71 і 71-А по вул. П. Шутки в с. Коротич Харківського району Харківської області, належних [PERSON], приїхали працівники АК «Харківобленерго» [PERSON] і [PERSON], які за відсутності [PERSON] склали акт недопуску споживачем персоналу АК «Харківобленерго» до електроустановки та акт № 02-03462 про порушення Правил користування електричною енергією для населення і відключили обидва його домоволодіння. При цьому працівники відповідача в присутності [PERSON] і [PERSON] розповсюдили завідомо неправдиву інформацію про незаконне підключення [PERSON] до лінії електропередач і викрадення ним електроенергії. Також позивачі вказували на те, що в результаті неправомірних дій працівників АК «Харківобленерго» кожному з них було завдано моральну шкоду в сумі 4900 грн. кожному, яка полягає у приниженнях і глузуванні над ними, почуття провини сина перед батьком за відключення домоволодіння, відсутності можливості отримувати інформацію через непрацюючі телевізор, радіоприймач, і спілкуватися по телефону, та через зміну звичайного образу життя. В судовому засіданні позивач [PERSON], який є одночасно представником позивача [PERSON], позовні вимоги за обома позовами підтримав повністю і просив задовольнити їх, а також просив компенсувати понесені ним судові витрати. Також [PERSON] пояснив, що акт недопуску від 02 червня 2006 року є неправомірним через те, що його було складено у відношенні неповнолітнього сина, Крім того вказаний акт також порочить честь і гідність його сина [PERSON] Представник відповідача АК Харківобленерго» [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти позову і просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що ніяких відомостей, які порочать честь і гідність позивачів, працівники підприємства 02 червня 2006 року не розповсюджували, а складений акт про недопуск від 02 червня 2006 року відповідає вимогам Правил користування електричною енергією для населення і є правомірним. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодився, пояснив, що 02 червня 2006 року перебував в с. Коротич Харківського району Харківської області за завданням керівництва для здійснення планових перевірок, в тому числі й за адресою проживання [PERSON] Підставою для перевірки [PERSON] слугувала інформація, викладена в службових записках контролера [PERSON] про недопуск її до приладу обліку. Але [PERSON] недопустив його до перевірки приладів обліку електроенергії, тому він змушений був скласти акт про недопуск. При цьому ніяких відомостей, які б могли опорочить честь і гідність позивачів, він не висловлював. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодилась, пояснила, що вона, працюючи контролером в Люботинському РВЕ АК «Харківобленерго», до 02 червня 2006 року неодноразово намагалась зняти показання з приладів обліку в домоволодінні [PERSON], але жодного разу їй не вдавалось виконати свої службові обовязки через недопуск її [PERSON] до приладу обліку спожитої електроенергії. Про такі випадки вона повідомляла керівництву в своїх службових записках. Але ніяких відомостей про крадіжку [PERSON] електроенергії, вона в записках не вказувала. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступне. Закон України „Про електроенергетику визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі. Згідно ст. 24 Закону України „Про електроенергетику енергопостачальники зобовязані забезпечувати надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензій та договорів. Згідно ст. 25 Закону України „Про електроенергетику споживачі електричної енергії мають право на: підключення до електричної мережі у разі виконання правил користування електричною енергією; на отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами; відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно з законодавством. Як свідчать матеріали справи, між позивачем [PERSON] та відповідачем АК «Харківобленерго» був укладений договір № 50029 від 21 листопада 2002 року, за яким відповідач зобовязувався постачати позивачу електроенергію напругою 380 В за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Коротич вул. П.Шутки, буд. 71-А. Згідно договору № 50030 від 21.11.2002 року, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем АК «Харківобленерго», відповідач зобовязувався постачати позивачу електроенергію напругою 220 В за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Коротич вул. П.Шутки, буд. 71. 02 червня 2006 року до домоволодіння [PERSON] для перевірки електроустановки будинку № 71 по вул. П.Шутки в смт. Коротич прибули працівники Люботинського РВЕ АК „Харківобленерго [PERSON] і [PERSON] Через відсутність [PERSON] електромонтер [PERSON] звернувся до неповнолітнього на той час [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження V-ВЛ № 363478 від 11 січня 192 року), з вимогою про допуск до електроустановки для перевірки та зняття показань. Але останній відмовив у допуску до приладу обліку, про що й було складено відповідний акт від 02 червня 2006 року. Після цього працівниками відповідача [PERSON] і [PERSON] в присутності [PERSON] і [PERSON] було складено актом № 02-03462 від 02 червня 2006 року. Згідно з цим актом, на підставі пунктів 35, 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (надалі за текстом ПКЕЕН) працівники відповідача припинили постачання електроенергії до домоволодіння споживача [PERSON] Пунктом 42 ПКЕЕН передбачено, що споживач електричної енергії зобовязаний забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після пред'явлення ними службових посвідчень до квартири або іншого об'єкта для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки. Виходячи з аналізу змісту положення п. 42 ПКЕЕН, суд приходить до висновку про те, доступ представникам енергопостачальника до приладу обліку для його обстеження забезпечується виключно споживачем і таке обстеження має відбуватися за особистої присутності споживача. Для інших осіб, в тому числі членів сім'ї споживача, в п. 42 ПКЕЕН такий обовязок не передбачений. Оскільки акт про недопуск було складено у відношенні [PERSON], суд визнає акт таким, що складений з порушенням п. 42 ПКЕЕН, і задовольняє в цій частині вимоги позивачів. Щодо інших вимог позивачів суд зазначає про таке. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні за ініціативою позивача [PERSON], підтвердив, що 02 червня 2006 року він проходив поблизу домоволодіння, в якому мешкає [PERSON] Біля подвіря позивача перебували його син [PERSON], сусідка [PERSON] і ще два чоловіки. Останні в грубій формі висловлювались в адресу [PERSON] і вимагали пустити їх в двір. Ці чоловіки говорили [PERSON], що вони їздять і відключають крадіїв, та приїхали відключити [PERSON] Також ці люди кричали, в домоволодінні [PERSON] крадуть електроенергію. Виходячи з пояснень свідка, сторін по справі та доказів, які містяться в справі, суд приходить до висновку про те, що відомості щодо можливого викрадання [PERSON] електроенергії, були розповсюджені спільно [PERSON] і [PERSON], або кимось з них окремо в присутності [PERSON] і [PERSON] Ст. 277 ЦК України передбачене право особи вимагати спростування поширеної недостовірної інформації щодо неї та членів її родини. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Ст.ст. 297, 299 ЦК України встановили право фізичної особи на звернення до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації. У звязку з цим позивачі мали право звернутися до суду з таким позовом. Ч. 4 ст. 277 ЦК України передбачає право для фізичної особи на звернення до суду із заявою про встановлення факту недостовірності поширеної відносно неї інформації та її спростування, лише у разі якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома. Позивачі заявили вимоги про встановлення факту розповсюдження відомостей, які порочать їх честь і гідність, під час складання 02 червня 2006 року актів працівниками АК «Харківобленерго». Тому під час розгляду справи суд досліджує обставини по справі, які мали місце саме 02 червня 2006 року. Оскільки особа, яка на думку позивачів, поширила відносно них недостовірну інформацію, була їм відома одразу після поширення такої інформації, суд відмовляє позивачам в задоволенні позовних вимог в частині встановлення факту розповсюдження відомостей, які порочать честь і гідність позивача. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Позивачами в позовних заявах в якості відповідача визначена Акціонерна компанія «Харківобленерго» та її структурні підрозділи, до яких заявлені вимоги про спростування розповсюджених відомостей, які порочать честь і гідність позивача, відшкодування завданої цим моральної шкоди та судових витрат. Однак, позивачами не надано належних доказів того, що [PERSON] і [PERSON], як працівники АК «Харківобленерго», розповсюдили недостовірну інформацію за розпорядженням або вказівкою керівництва підприємства. [PERSON] був залучений [PERSON] до участі в справі як третя особа, а не як відповідач. Ч. 1 ст. 33 ЦПК України не передбачає право суду самостійно здійснювати заміну первісного відповідача належним відповідачем або залучати до участі у справі співвідповідачів, якщо позивач не заявить такого клопотання. Оскільки позивачами [PERSON] і [PERSON] не підтверджено належними доказами розповсюдження відповідачем АК «Харківобленерго» недостовірної інформації щодо них і завдання їм через це моральної шкоди, суд відмовляє в задоволенні позовів в частині спростування відомостей, які порочать честь, гідність, відшкодування моральної шкоди і відшкодування понесених ним витрат Задовольняючи частково позовні вимоги, суд стягує з відповідача АК «Харківобленерго» на користь [PERSON] понесені ними судові витрати, повязані з явкою до суду, в сумі 9,00 грн. В іншій частині понесених позивачем судових витрат, повязаних з залученням свідків, суд в їх стягненні відмовляє, оскільки свідки були залучені позивачем для підтвердження вимог, повязаних зі поширенням недостовірної інформації, в задоволенні яких суд відмовляє. Одночасно суд стягує з відповідача АК «Харківобленерго» судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 8,50 грн. і витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37,00 грн.

Outcome: partial