Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

У січні 2011 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 30 травня 2010 року він надав у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 16000 грн. Отримання зазначених коштів підтверджується борговою розпискою від 30 травня 2010 року, яка укладена у простій письмовій формі та підписана особисто [PERSON], особисто [PERSON] у присутності [PERSON] та [PERSON], що засвідчено їх підписами. Згадана боргова розписка знаходиться у нього. За умовами позики, зазначеними в борговій розписці, відповідач [PERSON] зобовязався повернути грошові кошти 1 вересня 2010 року, а у випадку невиконання взятого на себе зобовязання сплачувати щомісячно 10% на залишок суми, починаючи з 1 вересня 2010 року. Однак в зазначений термін [PERSON] борг не повернув. [PERSON] на контакт з ним не виходить та будь-яким способом ухиляється від виконання свого зобовязання. На його письмову вимогу про повернення грошових коштів від 30 травня 2010 року [PERSON] ніяким чином не відреагував. Згідно з умовами позики, що зазначені в борговій розписці, [PERSON] зобовязаний сплатити йому 10% від залишку заборгованості за час прострочення, тобто за 2 місяці (вересень-жовтень), що складає 3 200 грн. Також позивач [PERSON] вважає, що [PERSON] повинен сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. З урахуванням індексу інфляції у вересні 2010 року сума заборгованості складає 16 464 грн., тобто інфляційні втрати становлять 464 грн., 3% річних від суми заборгованості становлять 66 грн., де 50-кількість днів заборгованості з 1 вересня 2010 року по 20 жовтня 2010 року. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед ним становить 19 730 грн. Враховуючи викладене, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за борговою розпискою у розмірі 16 000 грн., 10% від залишку заборгованості за час прострочення в розмірі 3 200 грн., інфляційні втрати-464 грн., 3% річних у розмірі 66 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 197 грн. 30 коп., та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що за договором позики [PERSON] 30 травня 2010 року взяв у борг в [PERSON] 16 000 грн. та зобовязався повернути кошти 1 вересня 2010 року, і у випадку невиконання зобовязання зобовязався щомісячно сплачувати 10% на залишок суми, про що видав письмову розписку. Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідач до даного часу борг не повернув та відмовився в добровільному порядку повернути кошти. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує належним чином взяті зобовязання по поверненню коштів за договором позики, а тому позов підлягає задоволенню частково і з відповідача на користь позивача слід стягнути 16 000 грн. суми боргу за договором позики, 464 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції за час прострочення, 66 грн.- 3% річних від простроченої суми. У частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 10% від залишку заборгованості за час прострочення, тобто за 2 місяці (вересень-жовтень), що складає 3 200 грн., то суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині, оскільки позивачем було заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] на його користь три проценти річних від простроченої суми, яку відповідно до вимог ст. 625 ЦК України суд стягує з відповідача на користь позивача. Вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь ще додатково 10% від залишку заборгованості за час прострочення, тобто за 2 місяці (вересень-жовтень), що складає 3 200 грн. не можуть бути задоволені судом, оскільки не грунтуються на вимогах чинного законодавства. Понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 165 грн. 30 коп. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи слід стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial