Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], тертя особа: Соснівський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 14 вересня 1991 року між [PERSON] та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Соснівським відділом РАГС м. Черкаси. Від цього шлюбу у них є дитина [PERSON], [INFO], що на даний момент проживає разом з нею. Шлюб між нею і відповідачем було розірвано 08 грудня 1992 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу 1-СР №064330 від 16.01.2001 року. Рішенням Соснівського районного народного суду м. Черкаси від 23.11.92 року (справа №2-2131/1992) було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] в розмірі ? частини заробітку, але не менше існуючого мінімального розміру аліментів, починаючи з 10.11.92 року та до його повноліття. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку по утриманню дитини. Про це свідчить постанова головного державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 01.02.2010 року про підрахунок заборгованості по аліментах. Так станом на 01.07.2010 року, згідно довідки Соснівського відділу ДВС від 17.06.10 року, [PERSON] має заборгованість по аліментах в розмірі 2417 грн. 49 коп. за період з 01.03.2002 року по 01.07.10 року. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України та п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно із ч. 1 ст. 20 СК до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність, передбачена ст. 258 ЦК, не застосовується. Тому відповідач за заборгованість по аліментам за період з 01.01.2004 р. має сплатити неустойку в розмірі 43667 грн. 72 коп. 25.03.2010 року [PERSON] виповнилося 18 років, але він з 01.09.08 року навчається на денному відділенні Коледжу економіки і управління Східноєвропейського університету економіки і менеджменту. Як вбачається з довідки навчального закладу термін закінчення навчання - 30.06.2012 року. Вартість навчання їх сина у Східноєвропейському університеті економіки і менеджменту становить 4800,00 грн. на рік. Згідно квитанцій від 18.08.09 року № 46, № 51, від 02.02.10 року № 736, від 01.03.10 року № 1510 за 2009-2010 навчальний рік вона оплатила за навчання сина 4935,00 гривень. Син часто хворіє та потребує стаціонарного лікування та тривалого медикаментозного лікування. Вона не може забезпечити такі витрати, адже змушена сама утримувати двох дітей, одна з яких малолітня ([INFO]). Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини заробітку, але не менше 500 грн., з 25.03.2010 року до закінчення навчання. Стягнути з [PERSON] вартість навчання сина за 2009-2010 навчальний рік в розмірі 4936 грн. та зобовязати його оплачувати половину вартості навчання сина в майбутньому. Стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.01.2004 року по 01.07.10 року в сумі 43667 грн. 72 коп. Стягнути з [PERSON] додаткові витрати на лікування сина в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01.10.2010 року. Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги частково змінила, та просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини заробітку, але не менше 500 грн., з 25.03.2010 року до закінчення навчання. Стягнути з [PERSON] вартість навчання сина за 2009-2010 навчальний рік в розмірі 4936 грн. та зобовязати його оплачувати половину вартості навчання сина в майбутньому. Стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.01.2004 року по 01.07.10 року в сумі 20880,46 грн. Стягнути з [PERSON] додаткові витрати на лікування сина в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01.10.2010 року. Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтримали в повному обсязі свого представника, та просили суд задовольнити їх позовні вимоги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги визнав в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини заробітку, але не менше але не менше 30 % прожиткового мінімуму з 19.07.2010 р. до 30.06.2012 року. В задоволені решти позовних вимог просив суд відмовити, пояснивши, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] до закінчення навчання визнають частково, а саме виплата аліментів має початися від дня пред'явлення позову у відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України і складати ? частину заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. У відповідності до положень ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Стаття 185 СК України визначає положення, щодо понесення додаткових витрат на утримання дитини, чим позивачі і обґрунтовують додаткові витрати на навчання сина та витрати на лікування сина. Але посилання на ст. 185 СК України відсутнє у ст. 201 СК України, яка визначає застосування норм Сімейного Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Враховуючи вищевикладене вважаю позовні вимоги, щодо стягнення вартості навчання та витрат на лікування сина, такими що не підлягають до задоволення. З приводу неустойки(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, зазначив, що відповідно до ст. 196 СК при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно з ст. 10, 57, 60, 137, 212, 213 ЦПК суд має всебічно з'ясувати дійсні обставини справи, права і обов'язки сторін. В нашому випадку, слід зазначити, що відповідач на даний час знаходиться в законному шлюбі з [PERSON], яку він повинен утримувати, і розмір заробітної плати якої за 2010 р. склав 5390,00 грн., що підтверджує складний матеріальний стан відповідача і дані обставини мають бути суттєве значення для правильного вирішення справи з огляду на положення ч. 2 ст. 196 СК. Крім того, відповідно до статей 7, 8 СК до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми гл. 19 ЦК щодо позовної давності. У ст. 258 ЦК визначено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки. Також зазначив, що було повідомлення про наявність заборгованості по сплаті аліментів, повідомлення державним виконавцем про строк її погашення не мало місце, оскільки саме з цієї дати слід нараховувати пеню за кожен день прострочення виплати заборгованості до її повного погашення. Відповідач в судовому засіданні повністю підтримав свого представника, просив суд позов задовольнити частково в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини заробітку, але не менше але не менше 30 % прожиткового мінімуму з 19.07.2010 р. до 30.06.2012 року. В задоволені решти позовних вимог просив суд відмовити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Соснівським відділом РАГС м. Черкаси. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 08 грудня 1992 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. Рішенням Соснівського районного народного суду м. Черкаси від 23.11.92 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] в розмірі ? частини заробітку, але не менше існуючого мінімального розміру аліментів, починаючи з 10.11.92 року та до його повноліття. Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено - батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. В позовній заяві позивачі посилаються на той факт, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, тому просять суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.01.2004 року по 01.07.10 року в сумі 20880,46 грн., відповідно до наданого розрахунку. Суд вважає, що дані вимоги позивачів підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Згідно постанови державного виконавця Барінової К.І. відділу Державної виконавчої служби Соснівського районного управління юстиції м. Черкаси від 18 жовтня 2004 року встановлено, що на 01 жовтня 2004 року розмір заборгованості по аліментам боржника [PERSON] складає 30 місяців та у грошовому вимірі становить 2268,62 грн. Згідно розяснення державної виконавчої служби Соснівського району м. Черкаси та Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, на підставі постанови про підрахунок остаточної заборгованості по аліментам має право на звернення до суду щодо винесення окремого рішення про стягнення заборгованості. У разі винесення такого рішення, воно виконується у загальному порядку, встановленому для неперіодичних платежів. Згідно довідки розрахунку від 17.06.2010 року, виданої головним державним виконавцем Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, заборгованість по аліментах [PERSON] станом на 01.06.2010 року становить 2206,93 грн. Відповідно до довідки № 890/8 від 18.10.2010 року, виданої Соснівським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції, [PERSON] згідно виконавчого листа № 2-2131 від 23.11.1992 року Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно сплатив аліменти до досягнення дитиною повноліття. Станом на 11.10.2010 року заборгованість відсутня. Частиною 1 ст. 196 Сімейного кодексу України передбачено при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. [PERSON] на даний час має на утриманні ще одну сім'ю, не має постійного місця роботи і тому не має стабільного заробітку. Враховуючи той факт, що у нього відсутня заборгованість по аліментах, а неустойка (пеня) становить 20880,46 грн., суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) і стягнути з відповідача 5000 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до договору № КАД - 0348 від 17 серпня 2009 року, довідки № 229/10 від 05.02.2010 року [PERSON] навчається на денному відділенні Коледжу економіки і управління Східноєвропейського університету економіки і менеджменту з 01.09.2008 року зі спеціальності «обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів». Термін закінчення навчання 30.06.2012 року. Виплату стипендії не передбачено. Ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому враховуються: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що вимоги позивачів в частині стягнення аліментів на навчання, підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], не працюючого, проживаючого: [INFO] аліменти на користь [PERSON], [INFO] на його навчання у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.07.2010 року та до закінчення навчання, але не більше як до двадцяти трьох років. Позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] вартості навчання сина за 2009-2010 навчальний рік в розмірі 4936 грн. та зобовязання його оплачувати половину вартості навчання сина в майбутньому, підлягають до часткового задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 25 березня 2010 року виповнилося 18 років, але як вбачається з довідки № 229/10 від 05.02.2010 року він з 01.09.2008 року навчається на денному відділенні Коледжу економіки і управління Східноєвропейського університету економіки і менеджменту. З позовною заявою до суду позивачі звернулися 19.07.2010 року. За даний період позивачем [PERSON] були сплачені за навчання сина [PERSON] за навчальний 2009-2010 рік кошти у розмірі 4936 грн., що підтверджується квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи. Згідно ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом та інше). Враховуючи, що на в період 2009 року по 25.03.2010 року [PERSON] був неповнолітнім, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача половину сплачених [PERSON] коштів за навчання у розмірі 2468 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави підлягає державне мито в сумі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: partial