Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Іллічівської міської ради з вимогою визнання право власності. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], у якій він, через свою необізнаність, без відповідного дозволу та належно затвердженого проекту, зробив самочинне перепланування, що перешкоджає йому у отриманні правовстановлюючих документів. За таких обставин змушений звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності(а.с.35). Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні не заперечувала протии задоволення позову. Дослідивши докази та матеріали по справі, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 19 серпня 2008 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 24 липня 2008 року №787, є власником квартири [ADDRESS](а.с.14,15). Відповідно до технічної документації, на момент набуття права власності, квартира складалася з однієї жилої кімнати площею 25,9 кв.м., кухні площею 14.0 кв.м., санвузлу площею 5,9 кв.м., коридору площею 10,8 кв.м. допоміжних приміщень площею 36,0 кв.м., 3,8 кв.м., 15,4 кв.м., 5,2 кв.м. та 129,3 кв.м., балкону площею 1,0 кв.м., лоджії площею 1,9 кв.м. Загальна площа склала 249,2 кв.м.(а.с.16-19). У 2008 році позивач здійснив перепланування вказаної квартири та згідно технічного паспорту КП «Бюро технічної інвентаризації» м.Іллічівська від 10.07.2008 року, інвентарний № 2767l, вказана квартира складається з наступних приміщень: 1-коридору, площею 8,6 кв.м.; 2-шафи, площею 0,7 кв.м.; 3-санвузлу, площею 1,8 кв.м.; 4-кухні, площею 20,9 кв.м.; 5-кімнати, площею 25,5 кв.м.; лоджій, площею 2,5 кв.м., балкону(тераси), площею 3,3 кв.м.; 6-коридору, площею 11,1 кв.м.; 7-шафи, площею 1,4 кв.м.; 8-санвузлу, площею 6,0 кв.м.; 9-більядної, площею 42,4 кв.м.; 10-комори, площею 3,6 кв.м.; 11-комори, площею 4,8 кв.м.; 12-шафи, площею 1,7 кв.м.; 13-комори, площею 2,7 кв.м.; 14-сауни, площею 3,8 кв.м.; 15-коридору, площею 5,6 кв.м.; 16-житлової кімнати, площею 15,9 кв.м.; 17-житлової кімнати, площею 8,1 кв.м.; 18-житлової кімнати, площею 14,1 кв.м.; а всього житловою площею 106,0 кв.м, загальною площею 184,5 кв.м.(а.с.20-23). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №525/2011, перепланування квартири [ADDRESS] зроблено без порушення будівельних та інших норм і правил (а.с.41-48). Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю. Право власності є непорушним. У відповідності до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 2 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати зміни в квартирі, за умови, якщо ці зміни не призведуть до порушень прав інших власників квартир. Суд дійшов висновку, що реконструюванням квартири не порушено права інших осіб, тому вимоги позивача обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства, у звязку із чим підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved