Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Індустріально-Експортний Банк» (далі ПАТ або Банк) звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по кредитному договорі станом на 28.09.2010 року в загальній сумі 17 971 грн. 31 коп. яка складається: 6220 грн. поточний борг по кредиту, 5029 грн. 06 коп. прострочена заборгованість по кредиту, 238 грн. 85 коп. нараховані відсотки, 23 грн. 11 коп. поточний борг по відсоткам за період з 26.09.2010 року по 28.09.2010 року, 3056 грн. 33 коп. заборгованість по простроченим відсоткам, 199 грн. 76 коп. комісії, 19 грн. 33 коп. комісії за період з 26.09.2010 року по 28.09.2010 року, 2380 грн. 64 коп. простроченої комісії, 840 грн. 23 коп. пені за порушення термінів по сплаті процентів, а також судові витрати. В обгрунтування позову Банк вказував, що 15.01.2009 року ПАТ уклало з [PERSON] кредитний договір, згідно якого відповідач отримав гроші в сумі 14 000 грн. з терміном користування по 14.01.2010 року та погашенням відповідно до графіка із сплатою процентної винагороди щомісячно 25 % річних за користування кредитом та щомісячно комісійну винагороду і розмірі 1,4 % від суми кредиту. На забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору Банк та [PERSON] цього ж дня уклали договір поруки, згідно якого поручитель взяла на себе зобовязання солідарно відповідати за належне виконання [PERSON] умов кредитного договору. Взятих зобов'язань по своєчасній сплаті кредиту відповідачі не виконують, тому з них підлягає стягненню заборгованість вказаних вище сум. Відповідач [PERSON] предявив зустрічний позов у якому просив розірвати згадані вище кредитний договір та договір поруки, мотивуючи тим, що у випадку стягнення судом з його та поручителя заборгованості по кредитному договору мають бути розірванні як договір кредиту так і договір поруки згідно положень ст. 611 ЦК України. В судовому засіданні представник Банку заявлений позов підтримав, а зустрічний позов не визнав. Відповідачі за первісним позовом вимоги викладені Банком у своєму позові визнали повністю, та підтримали зустрічний позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає позов Банку слід задовольнити, а в зустрічному позові - відмовити. Встановлено, що 15 січня 2009 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір згідно якого відповідач отримав гроші в сумі 14 000 грн. з терміном користування по 14.01.2010 року та погашенням відповідно до графіка із сплатою процентної винагороди щомісячно 25 % річних за користування кредитом та щомісячно комісійну винагороду і розмірі 1,4 % від суми кредиту. На забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору Банк та [PERSON] цього ж дня уклали договір поруки, згідно якого поручитель взяла на себе зобовязання солідарно відповідати за належне виконання [PERSON] умов кредитного договору. Однак [PERSON] повернення кредитних коштів згідно строків визначених графіком погашення кредиту не здійснює, тому у нього утворився борг перед Банком у зазначеному вище розмірі, який сторонами не оспорюється. Оскільки вказаний відповідач допустив порушення умов кредитного договору, не виконує взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної сплати сум платежів по поверненню кредитних коштів, а тому відповідно до ст. 611 ЦК та умов кредитного договору є законними вимоги Банку про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, відсотків за його користування, комісії і пені. Відповідач [PERSON] згідно укладеного нею з позивачем договору поруки від 15.01.2009 року є поручителем і взяла на себе обовязок відповідати за належне виконання позичальником вимог щодо сплати кредиту. На підставі ч. 1 ст. 554 ЦК, пункту 2.1. договору поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Тому суд покладає на обох відповідачів в солідарному порядку сплатити Банку присуджені судом кошти у зв'язку з наслідками що настали від невиконання [PERSON] умов кредитного договору. Також з цих відповідачів підлягає стягненню згідно ст. 88 ЦПК понесені позивачем за первісним позовом судові витрати. В зустрічному позові [PERSON] вказує, що на його думку в разі дострокового стягнення судом заборгованості, яку він має по кредитному договору, тому цей договір а також договір поруки підлягають розірванню. Суд не погоджується з позицією позивача за зустрічним позовом виходячи із наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК). Зобовязання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604609 ЦК, в яких не передбачено такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Таким чином саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору. Посилання [PERSON] як на підставу своїх вимог щодо розірвання договорів на ст. 611 ЦК не може бути застосовано до виниклих між ним та Банком спірних правовідносин.

Outcome: approved