Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] треті особи: про визначення частки у спільній сумісній власності, посилаючись на те, що позивачці та її покійній матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира загальною площею 50,1 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. 25.03.10 р. померла її мати [PERSON]. За життя вона склала заповіт, посвідчений Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою 04.09.01 р. за реєстровим номером 1622. Згідно з даним заповітом частка квартири у праві спільної сумісної власності, що належала її матері переходить до відповідача. Однак, в свідоцтві про право власності на житло не визначено частки у спільній сумісній власності її покійної матері. Також зазначає, що між нею та її покійною матір'ю за домовленістю були встановлені частки їх квартири. Так її частка згідно з домовленістю з покійною матір'ю становить 31,36 кв. м., що відповідає 3/5 квартири, а частка покійної матері становила 17,75 кв. м. Дане рішення було прийнято у зв'язку з проживанням разом з нею двох малолітніх дітей [PERSON] 1996 р. н. та [PERSON] [INFO] Домовленістю вважає, те, що у 2002 р. позивачка та її покійна мати особисто звернулися до житлово-експлуатаційні організації та повідомили про їх домовленість з приводу поділу їх квартири. Після чого особовий рахунок по оплаті витрат по утриманню квартири було розділено. Просила визнати, що їй, належить ідеальна частка, яка дорівнює 3/5 частини спірної квартири а також стягнути судові витрати на її користь. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Відповідач та представник відповідача позов не визнали, оскільки частка померлої а також позивачки не була визначена, тому вважають частки сторін є рівними, оскільки свою частку померла заповідала відповідачу. Представники 3-х осіб в судове засідання не з»явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, згідно заяви від 16.10.10 року Києво-Святошинської нотаріальної контори просили розглянути справу за відсутності представника їх. Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з таких підстав: Судом встановлено, що позивачці та її покійній матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира загальною площею 50,1 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. 25.03.10 р. померла мати сторін [PERSON]. За життя вона склала заповіт, посвідчений Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою 04.09.01 р. за реєстровим номером 1622, згідно з яким свою частку спірної квартири заповідала відповідачу. Однак, в свідоцтві про право власності на житло не визначено частки у спільній сумісній власності її покійної матері та її. Посилання позивачки та її представника , що між позивачкою та її покійною матір'ю за домовленістю були встановлені частки їх квартири є голослівними , необґрунтованими. Судом встановлено, що до даного часу частки в спірній квартирі не визначені. Наполягаючи на своїх вимогах , позивачка посилається на те що ще у 2002 р. житлово-експлуатаційною організацією особовий рахунок по оплаті витрат по утриманню квартири було розділено, що не є підставою вважати, що частки сторін в праві власності на спірну квартиру були визначені. Згідно статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. 2. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач та представник її не довели свого позову , що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачці та представнику її їх права та обов»язки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивачів, оскільки вони не частково відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. За таких обставин вимоги позивача суд знаходить частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial