Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

24.06.2009 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 03.06.2008 року він позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 10\~000 грн., з умовою повернення боргу до 03.06.2009 року, що підтверджується розпискою. Однак [PERSON] у зазначений у розписці термін гроші не повернув. Відповідач під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобів»язання. Позивач прохав стягнути на його користь з [PERSON] борг в сумі 10000 грн. 00 коп. та відшкодувати понесені ним судові витрати. Заявою до суду позивач [PERSON] прохав справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] заявою до суду прохає справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, приходить до слідуючого. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 526, 527, 530, 610, 625, 1050 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, боржник зобов»язаний виконувати свій обов»язок, якщо у зобов»язанні встановлений строк( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), порушення зобов»язання є його невиконанням, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1046,1047 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти , а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що позивач 03.06.2008 року передав відповідачу [PERSON] згідно з письмовою розпискою 10000 грн, з умовою повернення боргу до 03.06.2009 року. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач не виконав своїх зобов"язань. При таких обставинах суд вважає, що вимоги позивача правомірні, і борг в сумі 10000грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Причини невиконання таких зобов"язань правового значення для справи не мають. Таким чином, задоволення позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також суд находить необхідним на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача в відшкодування понесених витрат по сплаті держмита 100 грн. 00 коп. та технічного збору 250 грн., та за надання юридичної допомоги 400 грн.

Outcome: approved