Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» звернувся з позовом до [PERSON]. [PERSON] про солідарне стягнення кредитної заборгованості у сумі 102 586.66 дол.США. шо еквівалентно 813091,16 грн., витрати по оплаті: державного мита у розмірі 1700 гривні та інформаційно-технічного забезпечення у розмірі 120 гривень . Представник позивача посилається на те, що 08.04.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк » та [PERSON] укладений кредитний договір № 014/1388/6/13177. Відповідно до умов договору ВАТ «Ерсте Банк » надав [PERSON] кредит у розмірі 85 000,00 доларів США терміном до 07 квітня 2028 року, а [PERSON] зобов'язався за час користування кредитом сплачувати відсотки у розмірі 12,5 % річних . Крім того, згідно договору поруки №014/1388/6/13177/2 від 08.04.2008 р. укладеного між ВАТ «Ерсте Банк», [PERSON] та [PERSON], остання виступила поручителем та зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору в тому числі повернення суми кредиту, нарахованих процентів, комісій та неустойки (штрафу, пені) та витрат банку пов'язаних із стягненням заборгованості. За погодженням сторін (п. 5.2.3. договору поруки) сторонами було встановлено строк позовної давності за вимогами, щодо поручителя в три роки. Відповідач [PERSON] позов не визнав та подав зустрічний позов, в якому просив визнати недійсним кредитний договір №014/1388/6/13177 від 08.04.2008р, що укладений між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] посилаючись на те. що ВАТ «Ерсте Банк» при укладанні кредитного договору з ним порушені приписи чинного законодавства України, зокрема, ст.ст. 524, 533Цивільного кодексу України, ст. З Декрету Кабінету Міністрів України №15-93 від 19.02.1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а також на те, що відсутні нормативно-правові акти, що передбачають можливість сплачувати на користь банків іноземну валюту по отриманим у іноземній валюті кредитам, а банкам, відповідно, пред'являти до стягнення у судовому порядку з фізичних осіб заборгованість в іноземній валюті. Відповідно до змін до установчих документів, які зареєстровані у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 16.11.2009 року, здійснених на виконання вимог Закону України « Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року за № 514-УІ , ВАТ «Ерсте Банк » перейменоване у Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк » . Відповідач [PERSON]\~припинив виплачувати\~кредити та\~відсотки по\~кредиту в\~результаті чого\~утворилася заборгованість\~по кредиту\~№ 014/1388/6/13177\~від 08.04.2008\~року у\~розмірі 84044,27 доларів\~США та\~по відсоткам\~у розмірі 14802,45 доларів США та пеня за несвоєчасне повернення кредитної заборгованості та відсотків за кредитом 3 739,94 доларів США. Неодноразово АТ «Ерсте Банк » на ім'я [PERSON] та [PERSON] направлені вимоги про дострокове погашення кредиту та сплату заборгованості. Однак ніяких дій [PERSON] та [PERSON] 0.0. по виплаті кредитної заборгованості не здійснили, у зв'язку з чим вимушені були звернутися до суду. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 08.04.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк » та [PERSON] укладений кредитний договір № 014/1388/6/13177. Відповідно до умов договору ВАТ «Ерсте Банк » надав [PERSON] кредит у розмірі 85 000,00 доларів США терміном до 07 квітня 2028 року, а [PERSON] зобов'язався за час користування кредитом сплачувати відсотки у розмірі 12,5 % річних . Крім того, згідно договору поруки №014/1388/6/13177/2 від 08.04.2008 р. укладеного між ВАТ «Ерсте Банк», [PERSON] та [PERSON], остання виступила поручителем та зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору в тому числі повернення суми кредиту, нарахованих процентів, комісій та неустойки (штрафу, пені) та витрат банку пов'язаних із стягненням заборгованості. За погодженням сторін (п. 5.2.3. договору поруки) сторонами було встановлено строк позовної давності за вимогами щодо поручителя в три роки. З січня\~2009\~року відповідач\~[PERSON]\~припинив виплачувати\~кредити та\~відсотки по\~кредиту,\~в результаті\~чого утворилася\~заборгованість по\~кредиту №\~014/1388/6/13177від\~08.04.2008\~року,\~яка складає 102 586,66 (Сто дві тисячі п'ятсот вісімдесят шість доларів 66 центів) дол. США, в тому числі: -заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 84044,27 дол.; -заборгованість по сплаті відсотків в розмірі 14802,45 дол. США; -заборгованості по сплаті пені в розмірі 296390,24 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. При викладених обставинах суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON]на користь АТ «Ерсте Банк» заборгованість по виплаті кредиту за кредитним договором №014/1388/6/13177/2 від 08.04.2008 року у розмірі 102586.66 доларів США. що в еквіваленті складає 813091,16 грн. Також [PERSON] та [PERSON] повинні відшкодувати у рівних частках АТ«Ерсте Банк» витрати по оплаті: державного мита у розмірі 1700,00 гривні та інформаційно-технічного забезпечення у розмірі 120 гривень. Відмовляючи в задоволенні зустрічної позовної заяви суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 08.04.2008 року Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» укладено Кредитний договір № 014/1388/6/13177 з громадянином України - [PERSON] відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 85 000 (Вісімдесят п'ять тисяч) доларів США на строк користування коштами до 07 квітня 2028 року з умовою сплати 12,5 відсотків річних для придбання земельної дялнки, площею 0,15 га за адресою: Миколаївська область, Березанський район. Коблевська сільська рада, с. Коблеве, вул. Миру, 18. Крім того, перед укладанням кредитного договору [PERSON] був належним чином ознайомлений з видами та умовами кредитування в ВАТ «Ерсте Банк», відповідно до яких йому надана можливість самостійно вибрати валюту кредитування, що підтверджується є Додатком 1 до кредитного договору «Повідомлення позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту». Факт отримання кредиту в запрошуваній сумі та його використання Позичальником не оспорюється та підтверджується заявою про видачу готівки та поясненнями наданими Банку з приводу порушення умов кредитного договору. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України За кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти . Визначення грошових коштів міститься в Положенні (стандарт) бухгалтерського обліку 4 "Звіт про рух грошових коштів"" від 31.03.1999 N 87 та Законі України "Про оподаткування прибутку підприємств де визначено, що грошові кошти можуть виступати як в готівковій, так і в безготівковій формах і можуть бути виражена як в національній так і в іноземній валюті. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Згідно ч. 1 статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.І. статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такий самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.З ч. 1 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Крім того, в п.1 ч.2 вказаної статті встановлено, шо банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати операції з валютними цінностями. Судом встановлено, що позивач є банком, зареєстрованим в установленому законом України порядку, має відповідне свідоцтво про реєстрацію від 25.01.2006 р. за р.№303, банківську ліцензію №224 від 29.05.2007 р.. дозвіл на право здійснення банківських операцій №224-2 від 18.09.2007 р.. додаток до дозволу на право здійснення банківських операцій. Відповідно до ч. З та ч. 4 ст. 6 Декрету передбачено право фізичних осіб - резидентів купувати та продавати іноземну валюту в уповноважених банках та інших фінансових установах, що одержали ліцензію Національного банку України. Підпунктом «в» п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93 передбачено, що індивідуальної ліцензії потребують операції із «..надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі». [PERSON] не надано доказів щодо встановлення діючим законодавством меж, які б потребували отримання індивідуальної ліцензії Національного банку України. В ст. 44 Закону України «Про національний банк України» та ст. 11 Кабінету Міністрів України від 19.02.93 N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" встановлено, що Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю, зокрема, належить видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій. Пунктом 8.12. Правил використання готівкової іноземної валюти на території України, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2007 року №200. передбачено, що фінансові установи, які одержали генеральну ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, і національний оператор поштового зв'язку можуть використовувати готівкову іноземну валюту для проведення валютних операцій відповідно до отриманих генеральних ліцензій Національного банку на здійснення валютних операцій. Пунктом 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України- індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року №483 встановлено, що використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Згідно «Інструкції про порядок відкриття використання і закриття рахунків у національній і іноземній валютах», що затверджена постановою Правління НБУ №492 від 12.11.2003 р. передбачено, що на поточні рахунки в іноземній валюті фізичних осіб- резидентів зараховуються: «валюта, перерахована як кредит, позика, фінансова допомога відповідно до договору, за умови отримання у випадках, визначених нормативно-правовими актами Національного банку, реєстраційного свідоцтва Національного банку щодо залучення кредитів, позик в іноземній ватюті», а з рахунку - проводяться такі операції як виплата готівкою, перерахування в межах України на рахунок іншої особи перерахування на поточний чи вкладний рахунок та інше. Судом також враховано, що основою діяльності банків в України відповідно до ст.. 2 Закону України про банки та банківську діяльність є залучення грошових коштів від фізичних та юридичних осіб і розміщення цих грошових коштів від свого імені на власний ризик і власних умовах. Таким чином, невиконання договірних умов з боку позичальника Банку може призвести до порушення майнових прав його вкладників. На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що чинним законодавством передбачено право АТ «Ерсте Банк» здійснювати валютні операції, в т.ч. видавати кредити у іноземній валюті фізичним особам, в зв'язку з чим доводи позивачки за зустрічним позовом судом не приймаються. За таких обставин суд вважає, що зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» про визнання кредитного договору з фізичною особою №014/1388/6/13177/2 від 08.04.2008 року недійсним задоволенню не підлягає.

Outcome: approved