Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

В листопада 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON] Маряни, [INFO] у розмірі 70 % заробітної плати відповідача щомісячно починаючи з дати подання позову і до їх повноліття, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу, а саме 16.09.2010 року відповідач ухиляється від утримання дітей і матеріальної допомоги добровільно не надає. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача 2/3 частини заробітної плати (доходу)відповідача щомісячно і до повноліття дітей, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку не надає. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.02.1996 року по 16.09.2010 року, від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку Маряну, [INFO]. Після розірвання шлюбу, діти проживають разом з позивачкою. Позивачка одна несе витрати по утриманню дітей, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дітей, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності, відвідування навчальних закладів. Близьких родичів, що могли б надавати матеріальну допомогу, у позивачки немає. Договори про припинення права на аліменти у звязку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Матеріалами справи встановлено, що відповідач працює та отримує дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, що не заперечувалося самим відповідачем. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації життя, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки Маряни, [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16.11.2010 року і до їх повноліття.

Outcome: approved