Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з позовом до ПАТ ШУ «Покровське», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.Красноармійську, [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 13.09.2009року в результаті нещасного випадку на ПАТ ШУ «Покровське» (до перейменування у 2010 році - ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська- Західна №1») загинув під час виконання трудових обов'язків [PERSON], який був чоловіком позивачки [PERSON] та сином позивачки [PERSON]. Відповідно до акту №73 від 02.10.2009 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, смерть [PERSON] настала у результаті обвалення породи та знаходження загиблого у небезпечній зоні на участку, де він працював гірником підземним по ремонту гірських вироблень 4 розряду. Позивач [PERSON] вважає, що загибеллю чоловіка їй спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що смерть його була для неї несподіваною, загиблий був опорою у її житті і загинув у віці 43 років, коли був ще у розквіті сил, він не хворів і міг би ще довго жити і це додає їй моральні страждання, оскільки вона сумує за ним, що потягнуло за собою зниження її життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, про що свідчать численні довідки, додані до матеріалів справи. Також за загиблим батьком сумують їх двоє неповнолітніх дітей. Позивач вважає, що діями відповідача по незабезпеченню безпечних умов праці їй спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 150 000 грн. та просить стягнути її з відповідача на її користь. Позивач [PERSON] вважає, що загибеллю сина їй спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що смерть його була для неї несподіваною, загиблий був опорою у її житті і загинув у віці 43 років, коли був ще у розквіті сил, він не хворів і міг би ще довго жити і це додає їй моральні страждання, оскільки вона сумує за ним, що потягнуло за собою зниження її життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, про що свідчать численні довідки, додані до матеріалів справи. Позивач вважає, що діями відповідача по незабезпеченню безпечних умов праці їй спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 50 000 грн. та просить стягнути її з відповідача на її користь. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]- [PERSON] підтримала позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про охорону праці» відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові, перекладено з роботодавця на страховика, тому підприємство не несе матеріальних затрат у разі нещасного випадку з працівником ні перед ким. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в м. Красноармійську вважає суму моральної шкоди, яку позивачі просили стягнути з відповідача занадто завищеною і спір просить розглянути на розсуд суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»вились, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, у зв»язку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення і доводи сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.З ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. 13.09.2009 року (а.с.20), у результаті нещасного випадку на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», під час виконання трудових обов'язків загинув [PERSON], який був чоловіком позивачки [PERSON] та сином позивачки [PERSON], про що було видано відповідачем акт №73 від 02.10.2009 року про ''нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с.21-22), згідно якого смерть [PERSON] настала у результаті обвалення породи та знаходження загиблого у небезпечній зоні на участку, де він працював гірником підземним по ремонту гірських вироблень 4 розряду. Згідно указаного вище акту загиблий [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», працюючи гірником підземним по ремонту гірських вироблень 4 розряду. Суд не може погодитись з висновком відповідача, що відповідальність за шкоду заподіяну працівникові повинно сплачуватись страховиком, оскільки відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Зазначеною нормою матеріального права передбачене право члена сім'ї потерпілого на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Позивачі не знаходились у трудових або у будь-яких договірних відносинах з відповідачем, тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна смертю їх батька, регулюються ч.2 ст.1168 ЦК України. Таким чином, посилання відповідача на те, що страховик повинен відшкодувати шкоду згідно із законодавством про страхування від нещасних випадків у даному спорі є таким, що не відповідає нормам цивільного законодавства. Судом встановлено, що, у зв»язку з нещасним випадком на виробництві та смертю [PERSON], позивачам заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що у них обох змінилися умови життя, тобто знизилась життєва активність, мало місце систематичне нездужання, послаблення організму, часті переживання з приводу втрати близької людини. Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз»яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року « Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» пов»язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв»язків позивачів, зменшення їх суспільної активності, потребують від них додаткових зусиль для організації життя. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, на підставі яких суд встановлює наявність факту заподіяння позивачам моральної шкоди, є акт №73 від 02.10.2009 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с.21- 22), пояснення представника позивача. Суд вважає, що діями відповідача позивачам спричинені моральні страждання, пов'язанні із безповоротною втратою близької людини, відчуттям самотності, які є прямим наслідком нещасного випадку, в результаті якого загинув [PERSON], працюючи у шкідливих і небезпечних умовах на вугільному підприємстві. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину душевних страждань позивача, яка втратила чоловіка і відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, виходячи з засад розумності та справедливості, частково задовольняє позовні вимоги позивачів та на користь позивача [PERSON] стягує відшкодування моральної шкоди в сумі 25000,00 грн., а також на користь позивача [PERSON] у сумі 25000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial