Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Роздільнянської міської ради Одеської області про визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, мотивуючі свої вимоги тим, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок з господарчими спорудами, розташований по [ADDRESS] . За життя спадкодавець залишила заповіт, яким вказаний будинок заповіла їй. Заповіт посвідчений в.о. головного лікаря Роздільнянської ЦРЛ. Вона прийняла спадщину, своєчасно звернувшись до нотаріальної контори з заявою, на підставі якої було відкрито спадкову справу. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено нотаріусом, оскільки заповіт посвідчено з порушенням Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, і рекомендовано звернутись до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Мезецький М.І. позов підтримали у повному обсязі. Представник відповідача Роздільнянської міської ради Одеської області Ренгач Л.О. позов визнала повністю. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представників, свідків, дослідивши представлені докази, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом РАЦС Роздільнянського РУЮ Одеської області, актовий запис № 140 від 21.07.2009р. (а.с.5). [PERSON] була одинокою людиною, спадкоємців за законом після її смерті не було. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належав [PERSON] по праву спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом РАЦС Роздільнянського РУЮ Одеської області, актовий запис № 49 від 14.02.2008р. (а.с. 19,20). За життя [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 28.03.2008р., на підставі якої була заведена спадкова справа № 533/08, але отримати свідоцтво по право на спадщину не встигла, (а.с.62). Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» від 12.02.2010р. вказаний будинок зареєстрований за [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 03.12.2002р. (а.с. 16). Інших спадкоємців, крім [PERSON] , у [PERSON] не було. За життя, перебуваючи на стаціонарному лікуванні в Роздільнянській районній центральній лікарні, [PERSON] залишила заповіт від 18.07.2009р., посвідчений в.о. головного лікаря Роздільнянської центральної районної лікарні, яким своє майно у вигляді житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , заповіла позивачці [PERSON] (а.с.6). [PERSON] своєчасно 04.09.2009р. звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , на підставі її заяви заведено спадкову справу № 14/2009, таким чином, вона спадщину прийняла (а.с.32). Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , оскільки заповіт від 18.07.2009р. від імені [PERSON] посвідчений з порушенням Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, та рекомендував їй звернутись до суду (а с.49). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки заповіт є одностороннім правочином, правило презумпції правомірності правочину, встановлене ст. 204 ЦК України, розповсюджується і на нього. Вимог про визнання вказаного заповіту недійсним не заявлено. Відповідно до ст. 1252 ЦК України заповіт особи, яка перебуває на лікуванні у лікарні, госпіталі, іншому стаціонарному закладі охорони здоров`я, може бути посвідчений головним лікарем, його заступником з медичної частини або черговим лікарем цієї лікарні, госпіталю, іншого стаціонарного закладу охорони здоров`я. Такі заповіти посвідчуються при свідках, на них розповсюджуються вимоги статті 1247 ЦК України про те, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання та має бути особисто підписаний заповідачем. Вказані заповіти прирівнюються до заповітів, посвідчених нотаріусами. Згідно ст. 1253 ЦК України при посвідчені заповіту у випадках, передбачених ст. 1252 ЦК України, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідка. За вимогами ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Судом встановлено, що заповідач [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Роздільнянській районній центральній лікарні Одеської області, де 18.07.2009р. о 16 год. 30 хв. склала заповіт, яким своє майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , заповіла позивачці [PERSON] . Заповіт був підписаний власноручно заповідачем, посвідчений в.о. головного лікаря Роздільнянської ЦРЛ - заступником головного лікаря з медичної частини Бондаренком О.В., у присутності двох свідків - [PERSON] та [PERSON] , скріплений печаткою лікарської установи, зареєстрований в реєстрі для реєстрації заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, за встановленою Міністерством юстиції України формою, за порядковим №1 від 18.07.2009р. Запис у реєстрі є доказом посвідчення заповіту відповідно до п.10 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого Постановою КМУ від 15.06.1994р. №419. Таким чином, при посвідченні вказаного заповіту вимог статей ЦК України щодо його форми та посвідчення не порушено. Допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вищевикладені обставини підтвердили, пояснили, що позивачка [PERSON] здійснювала догляд за стаціонарною раковою хворою [PERSON] , яка в їх присутності висловила бажання заповісти належний їй житловий будинок в м. Роздільна Одеської області [PERSON] що і було зроблено 18.07.2009р. Причому ні у кого з допитаних свідків сумніву щодо вільного виявлення заповідача не виникло. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка приватний нотаріус Фішер Б.І. суду пояснив, що в середині липня 2009 року він був запрошений позивачкою [PERSON] до Роздільнянської ЦРЛ до хворої [PERSON] для посвідчення заповіту. Заповідач [PERSON] , цілком розуміючи значення своїх дій, виявила чітке бажання переоформити належний ш житловий будинок в м. Роздільна на [PERSON] , але це виявилось неможливим у зв`язку з відсутністю на той час у хворої довідки про присвоєння їй ідентифікаційного номеру та правовстановлюючих документів на майно на її ім`я, тому він порадив їй скласти заповіт на ім`я [PERSON] , але після того, як отримає в податковій інспекції дублікат довідки. Позивачем [PERSON] був замовлений в податковій інспекції дублікат довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON] , але позивачка не встигла його отримати. Стан здоров`я заповідачки погіршився і вона померла. Невиконання посадовими особами Роздільнянської ЦРЛ вимог п.23 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, а саме: не передача другого примірнику заповіту у той самий день до державного нотаріального архіву за постійним місцем проживання заповідача, не приводить, на думку суду, до нікчемності заповіту, оскільки судом встановлено і підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, що волевиявлення заповідача, вказане в заповіті, було вільним. Крім того, представник відповідача - Роздільнянської міської ради позов визнав повністю. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не порушує закону, прав свобод та інтересів інших осіб. Таким чином, судом досліджено достатньо доказів для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , який складається з верацци площею 4.30 кв.м, коридору площею 4.70 кв.м, жилої кімнати площею 15.50 кв.м, кухні площею 5.20 кв.м, жилої кімнати площею 12.70 кв.м, загальною площею 42.40 кв.м, жилою площею 28.20 кв.м, з господарчими спорудами: Б - сарай, В - погріб, Г - літня кухня, Є - сарай, Ж - убиральня, І - цистерна, після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved