Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

17 червня 2010 року позивач звернулась з позовом про поновлення її на роботі в Відкритому акціонерному товаристві « Полтавхіммаш». Посилалась на те, що вона працювала у відповідача на різних керівних посадах, 19 травня 2010 року була звільнена з у зв»язку з відмовою на перевод на іншу посаду на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП відповідно до наказу № 145-к від 19 травня 2010 року. Зазначала, що вона дійсно відмовилась від переводу на іншу посаду тому, що її не було ознайомлено з рівнем оплати праці, а оскільки вона є одинокою матір»ю , сама утримує сина, [INFO], вона не могла перейти на іншу роботу , з меншою заробітною платою, бо погіршився б б її матеріальний стан. Зазначає, що відповідач порушив вимоги ч. З ст. 184 КЗпП України. Оскільки вона з 16.09. 2005 року перебувала на посаді голови профспілкового ВАТ « Полтавхіммаш», звільнюючи її з роботи за своєю ініціативою, позивач повинен був отримати згоду обласного комітету галузевої профспілки, а такої згоди не надано Зазначала, що її звільнили незаконно та просила поновити на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Незаконне звільнення з роботи призвело до моральних страждань, спричинення їй моральної шкоди, яку позивач оцінила в трьох середньомісячних заробітних плат та просила стягнути з відповідача на її зазначену моральну шкоду. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, їх задовольнити з підстав, що зазначені в позовній заяві. Представник відповідача та третьої особи позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити. Пояснив, що позивач відмовилась від переведення на іншу роботу, яка їй була запропонована у зв»язку зі зміною організаційної структури управління « Полтавахіммаш». Відповідач звертався з заявою про надання згоди на звільнення позивача з займаної посади до Голови Полтавської обласної ради профспілки « Машметал», Прооцедура звільнення позивача з роботи була дотримана, також були наявні підстави для звільнення позивача з роботи на підставі п. 6 ст. 26 КЗпП. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про в задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача на посаді заступника і директора із загальних питань ВАТ « Полтавхіммаш» та була звільнена з посади на підставі п.6 ст. 36 КЗПП України наказом № 145-к від 19 травня 2010 року. Наказом № 243-в від 13 листопада 2009 року був затверджений новий штатний розпис, яким посада заступника генерального директора із загальних питань ліквідована. № 245-в від 18.11.2009 року були внесені зміни до цього наказу в частині переведення позивача з посади заступника генерального директора із загальних питань на посаду начальника господарського відділу. Відповідно до цього наказу позивача 19.11.2009 року було попереджено про переведення на посаду начальника господарчого відділу на підставі ст. 32 КЗпП України із внесенням змін в організаційну структуру підприємства та можливого розірвання трудового договору у випадку її відмови від переведення на цю посаду та роботи в нових умовах. Відповідач відмовилась від переводу на посаду начальника господарчого відділу, про що написала на попередженні. Оскільки позивач відмовилась від переводу на посаду начальника господарчого відділу у відповідача виникли підстави для її звільнення з підстав, передбачених п.6 ст. 36 КЗпП України. При звільненні позивача з роботи відповідачем повністю була дотримана процедура звільнення. Відповідач звертався до профспілкового комітету ВАТ « «Полтавхіммаш» за отриманням згоди на звільнення позивача на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України. 15.01.2010 року ( протокол № 1) відповідач отримав згоду профспілкового комітету на звільнення позивача з роботи з вищевказаних підстав. Відповідач 30.12.2009 року звертався до Полтавської обласної ради профспілки з поданням про отримання згоди на звільнення позивача з роботи на з вищезазначених підстав, що підтверджується листом від 11.05.2010 року в Полтавської профспілки «Машметал» з приводу вирішення цього подання, яким Полтавська обласна рада профспілки «Машметал» не відмовляла в дачі згоди на звільнення позивача з роботи з підстав, передбачених п. 6 ст. 36 КЗпП України, а була задоволена тим, що позивач може бути переведена на іншу роботу. Згіддо ч. 5 ст. 43 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової профспілковий представник дав згоду на розірвання трудового договору. Оскільки Полтавська обласна рада профспілки "Машметал" у триденний строк не повідомила відповідача про прийняте рішення, вважається, що така згода отримана. Посилання позивача на незаконність її звільнення з роботи з тих підстав, що вона не була ознайомлена з умовами праці на новій посаді та розміром заробітної плати спростовується її позовною заявою та поясненнями у судовому засіданні, де вона вказувала, що посада, яку їй запропонували є менш оплачувана, що поставить її в скрутне матеріальне становище. Посилання позивача, що вона є одинокою матір»ю та не може бути звільнена роботи, так як має переважне право на залишення на роботі, суперечить вимогам ст.. 42 КЗпП України . Стаття 42 КЗпП України передбачає переважне право на залишення на роботі особам, в сім»ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком ( одинокі матері) скороченні чисельності чи штату працівників у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивності праці. Позивач не була звільнена з роботи з підстав скорочення чисельності штату. Навпаки відповідач врахував положення вимог цієї статті КЗпП України та наказом № 245-а від 18.11. 2009 року вніс зміни до наказу № 243-в від 13 листопада 2009 року , який передбачав звільнення позивача з займаної посади у зв»язку з скороченням чисельності штату, вирішивши працевлаштування позивача шляхом переведення її з посади заступника генерального директора із загальних питань на посаду начальника господарчого відділу. Позивач сама прийняла рішення про відмову від переводу на іншу посаду, вона була попереджена про наслідки її відмови від переводу, а отже підстав для стягнення моральної шкоди у суду немає. Немає також підстав для стягнення з відповідача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі. При подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору та витрат на ІТЗ судового розгляду справи, а отже відповідно до вимог ч.4 ст.88 ЦПК України витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed