overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У лютому 2011 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем зареєстрований 19 листопада 2004 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис N9 434. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має - донька залишається проживати з позивачем по справі, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивач підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій позов визнав проти позовних вимог не заперечував, тобто дала згоду на розірвання шлюбу, просив слухати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19 листопада 2004 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 434. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключав відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем «Черкашина».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У лютому 2011 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 22 вересня 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, актовий запис № 481. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 22 вересня 2007 року року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, актовий запис № 481. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання надалі іменуватися прізвищем «Шмакова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У січні 2011 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, уточнивши яку в судовому засіданні, просила стягнути з відповідача, на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 22 січня 2010 року було укладено шлюб, але на даний час подружжя проживає окремо, відданого шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила уточнений позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні утоненний позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, підтвердив факти наведені позивачем в позові та в судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення сторін, без дослідження доказів по справі знаходить уточнений позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У лютому 2011 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, уточнивши яку, просила стягнути з [PERSON], на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі % частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 28 січня 2009 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем, від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила уточнений позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні утоненний позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, підтвердив факти наведені позивачем в позові та в судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення сторін, без дослідження доказів по справі знаходить уточнений позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 28 вересня 1990 року Ленінським відділом РАЦС, запис № 1303. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 28 вересня 1990 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Ленінським відділом РАЦС, запис № 1303. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторонами припинені з лютого 2009 року. Відповідно до\~ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка,\~при цьому,\~примушування жінки\~та чоловіка\~до шлюбу\~не допускається.\~Шлюб може\~укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем «Лодба».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Позивач - ВАТ «Азот « м . Черкаси звернувся до суду з позовом про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням , вказуючи , що [PERSON] в гуртожитку ВАТ «Азот « була виділена кімната [ADDRESS] [NUMBER] для проживання , про що було видано ордер №24430 від 12.12.2000 року. 8.12.2010 року комісією ВАТ «Азот « була здійснена перевірка проживання [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] [NUMBER] , при цьому було виявлено , що він не проживає в даній кімнаті з 30.06.2002 року , його речей в кімнаті не має , ключі від кімнати знаходяться в завідуючого гуртожитком . Просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в даній кімнаті. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , причин неявки не надав , незважаючи на те , що належним чином повідомлений судом про день і час слухання справи .Згідно до акту обстеження житла та даних повідомлення суду , за вказаною адресою відповідач не проживає . Суд , заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши письмові матеріали справи , вважає , що позов підлягає до задоволення , оскільки згідно до наданих письмових матеріалів справи - відповідач в кімнаті [ADDRESS] не проживає без поважних причин , ключі від даної кімнати знаходяться у завідуючого гуртожитком , майна відповідача в кімнаті немає , що дає підстави вважати , що дане житло не є постійним місцем проживання відповідача , в трудових відносинах з підприємством він не перебуває , а тому , втратив зв`язок з даним житлом . Обставини не проживання відповідача в гуртожитку підтверджуються поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також даними витягу з журналу вибуття мешканців гуртожитку з відповідним записом про не проживання з 30.06.2002 року. За таких обставин , у відповідності до правил ст.ст.71,72, та 129 ЖК України [PERSON] слід визнати таким , що втратив право користування житловим приміщенням в гуртожитку . Судові витрати по розгляду справи підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача . На підставі наведеного , ст.ст.11,27-31,123-125,88 ЦПК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У лютому 2011 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1000,00 гривень щомісячно і до закінчення навчання. В обґрунтування позову позивач вказувала, що перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28.12.1995 року. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що повнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача та те, що з 01.09.2010 року навчається на денній формі навчання у «Миколаївському Політехничному Інстітуті», ще позивачка несе додаткові витрати на лікування сина, бо той має тяжке захворювання очей, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повидомив, заперечень щодо задоволення позову не надав. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи те, що відповідач працює і має постійний дохід, який є достатнім для того, щоб надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, а також враховуючи матеріальне становище відповідача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, суд вважає за можливе позов задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

У лютому 2011 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, і до повноліття дітей. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 15.07.2008 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем, від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що діти знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньок, не бере участі у вихованні дітей, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що він згоден сплачувати аліменти, але у меншому розмірі, ніж просить позивачка. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, батько дітей коштів на їх утримання не надає, інших дітей у відповідача немає, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Враховуючи вищенаведене, та те, що відповідач на даний час не має постійного працевлаштування, тому має мінливий нестабільний дохід, суд вважає, що аліменти слід стягнути з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. від всіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

11.02.2011 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 18.08.2007 р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім?ї було зареєстровано шлюб з відповідачем, а/з № 2321. Від шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалось, між сторонами було припинено подружні стосунки та ведення спільного господарство у зв?язку з виникненням сварок та конфліктів, які і призвели до розпаду сім?ї. Посилаючись на зазначене, позивач просив розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з?явився, належним чином був повідомлений. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 18.08.2007 р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім?ї було зареєстровано шлюб з відповідачем, а/з № 2321. Від шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] . Сторони на даний час не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-30 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 209 ЦПК України проголосити його вступну та резолютивну частини, при цьому складання повного рішення відкласти до 05 квітня 2011 року.

Outcome: partial