Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-04 00:00:00

22.04.2009 року до суду подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Курганський Бройлер» до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 5084,45 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, у звFязку з нестачею по товару та грошових коштів. Позивач в своїй позовній заяві зазначив, що 10.06.2008 року відповідач була прийнята на роботу до філії «Торговий Дім» ТОВ «Курганський бройлер» на посаду продавця продовольчих товарів відділу фірмової торгівлі. При прийомі була ознайомлена з правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією, з нею було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. 13.07.2008 року [PERSON] не вийшла на роботу, для перевірки причин відсутності на робочому місці та проведення інвентаризації на торгівельній точці була створена виїзна комісія, за результатами якої виявлено нестачу по товару та грошових коштів у розмірі 5084,45 гривень, тому позивач просив стягнути зазначену суму на його користь. Сторони у судове засідання не зFявились, проте представником позивача надано суду заяву в якій позов підтримала, просила слухати справу за її відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не зFявився, причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи, не надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), також ст. 224 цього Кодексу зазначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом оголошено про заочний розгляд справи. Перевіривши письмову заяву позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.06.2008 року [PERSON] подала до філії «Торговий Дім» ТОВ «Курганський бройлер» заяву про прийняття на посаду продавця продовольчих товарів, з якої вбачається, що відповідач з умовами праці, функціональними обовFязками, штатним розписом, правилами внутрішнього трудового розпорядку ознайомлена. З посадовою інструкцією «Продавця продовольчих товарів» [PERSON] ознайомлена, (а.с. 21-22). Наказом від 10.06.2008 року F52-к-п прийнята на посаду продавця продовольчих товарів з укладанням договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, зі строком випробування один місяць, з оплатою праці згідно штатного розпису. 10.06.2008 року між ТОВ «Курганський бройлер» та [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність F 143. Наказом про створення комісії від 23.07.2008 року F 346 у звFязку з виниклою необхідністю створена постійно діюча комісія для ведення товарообороту та контролю за торгівельними точками ТОВ «Курганський бройлер», (а.с.24). У звFязку з відсутністю на робочому місці продавця продовольчих товарів [PERSON] створена комісія для проведення інвентаризації торгової точки ТОВ «Курганський бройлер», розташованої в Харківській області, Харківському районі, м. Мерефа, вул. Савченко, 22. Як вбачається з Акту комісії від 23.07.2008 року за місцем проживання [PERSON] знаходилась у стані алкогольного спFяніння, за словами сусідів відповідач знаходилась в такому стані протягом двох тижнів. Під час інвентаризації було встановлено нестачу товарів та грошових коштів у розмірі 5084,45 гривень, (а.с. 29-30). Наказом від 21.07.2008 року F66 к-з [PERSON] звільнено за прогули без поважних причин (з 13 липня 2008 року по 31 липня 2008 року) за п. 4 ст. 40, ст.431 КЗпП України. З пояснень [PERSON] від 14.08.2008 року вбачається, що вона не виходила на роботу у звFязку з тим, що поламала ногу, нестачу грошових коштів повністю визнала, 2 789 гривень 60 коп. зобовFязалась повернути до 1 листопада 2008 року, грошові кошти в розмірі 2 396 гривень 51 коп. - до 01.02.2009 року. ТОВ «Курганський Бройлер» було надіслано повідомлення про сплату заборгованості, яку відповідач отримала 07.04.2010 року та не сплатила її. Відповіддю комунального закладу охорони здоровFя МерефFянської центральної районної лікарні F01/406 від 01.08.2008 року підтверджується, що [PERSON] з 10.07.2008 року по 01.08.2008 року до лікарні не зверталась. Згідно ч.І, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Пункт 1 статті 134 КЗпП України закріплює, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, колиміж працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до п. З, п. 4 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність F 143 від 10.06.2008 року в разі не забезпечення по вині працівника схоронності ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитків, спричинених філії «ТД» ТОВ «Курганський бройлер», та їх відшкодування проводиться згідно діючого законодавства. Працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода завдана не з його вини. На підставі ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її' завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5084 гривень 45 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 51 гривень 86 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 гривень, сплачені позивачем, суд стягує за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved