Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

14.12.2010 року [PERSON] - позивач по справі, звернулася до суду з даним позовом до Орепівської сільської ради - відповідача по справі, в якому просила визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,6000 га, що розташована в селі Орепи по вулиці Лесі Українки номер 43, в межах населеного пункту Орепівської сільської ради Новоград-Волинського району, цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, та на земельні ділянки площею 2,77 га, кадастровий номер якої: 1824084200:05:000:0149, та площею 0,42 га, кадастровий номер якої: 1824084200:02:000:0073, що розташовані на території Орепівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, успадкованих за законом після смерті [PERSON], померлого 24.12.2007 року. В обґрунтування позову вказує, що 17.09.2007 року її чоловік [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказані земельні ділянки та земельний пай після смерті батька. 24.12.2007 помер її чоловік, і вона як спадкоємиця за законом після смерті чоловіка звернулася до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав. Нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на усе спадкове майно померлого, за виключенням вище вказаного земельного паю та земельних ділянок, відмовивши в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів, а саме: державних актів на землю на ім'я спадкодавця, які чоловік за свого життя одержати не встиг, оскільки їх виготовлення займає тривалий час. Тому звернулася до суду з даним позовом, оскільки оформити право власності на спадкове майно немає можливості в позасудовому порядку. У судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у заявах до суду просили справу розглядати справу у їх відсутності, позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, представник відповідача позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, та, давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. 17.09.2007 року [PERSON] отримав дублікат, що має силу оригіналу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельний пай площею 2,77га (кадастровий номер якої : 1824084200:05:000:0149), земельну ділянку площею 0,42 га (кадастровий номер якої : 1824084200:02:000:0073), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Орепівської сільської ради Новоград-Волинського району та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,6000 га, що розташована в с. Орепи по вул. Лесі Українки, 43 Новоград-Волинського району, як спадкоємець після смерті свого батька - [PERSON], що стверджується копіями дублікатів свідоцтв про право на спадщину за законом від 17.09.2007 року (а.с.8,10). 24.12.2007 помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-ТП № 081635 від 25.12.2007 року виданого виконкомом Пилиповицької сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (а.с.7), після смерті якого відкрилася спадщина. Спадкоємицею за законом є позивачка, яка прийняла спадщину після його смерті, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору та отримала свідоцтво про право спадщину за законом від 10.11.2010 року на житловий будинок (а.с.19). Разом з тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2010 року № 1668 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва на земельні пай та земельні ділянки, оскільки на вище згадане майно відсутні правовстановлюючі документи, а саме, державні акти на землю на ім'я спадкодавця, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця) (а.с.9). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в зв'язку: смертю фізичної особи, а відтак правовстановлюючий документ на майно на ім'я померлого оформленню не підлягає, що виключає можливість одержання їх спадкоємцями. П. г. ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини відтак [PERSON] за життя правомірно набув права власності на земельні ділянки, оскільки, згідно ч. 2 ст. 126 ЗК України, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку може бути, зокрема, свідоцтво про право на спадщину. Ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права, ще належать спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» ( п.10) роз'яснив, що відповідно до ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом, в даному випадку, свідоцтвом про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] від 17.09.2007 року, яке ніким не оспорене та є чинним. Таким чином позов підлягає задоволенню, оскільки суд вважає, що відповідно до ст.120 ЗК України, позивач набула права власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування, однак оформити це право в позасудовому порядку неможливо за відсутності державних актів на право власності на зазначені земельні ділянки. Ст. 152 ЗК України визначає, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Outcome: approved