Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

У серпні 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю „АМВ-Миколаїв звернулося в суд до [PERSON] з позовною заявою про стягнення боргу. В своїй позовній заяві вказував, що 07.03.2008р. ТОВ „АМВ-Миколаїв поставило відповідачу товар, відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000563 від 07.03.2008р. на загальну суму 4 950,05 гривень за договором-поставки. Однак він не оплатив товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар у встановлений договором або актами цивільного законодавства строк. Посилаючись на наведене просили позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість в сумі 4950,05 гривень та судові витрати у розмірі 81грн.. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача заборгованість в сумі 4950,05 гривень та судові витрати у розмірі 81 грн. Відповідач позов не визнав з тих підстав, що він працював менеджером в ТОВ „АМВ- Миколаїв з 01.06.2007р. до 06.02.2008р., був матеріально-відповідальною особою, але у березні 2008 року вже не перебував у трудових відносинах з ТОВ „АМВ-Миколаїв, товар не отримував, рахунок-фактуру № СФ-0000563 від 07.03.2008р. не підписував, згідно з висновками експертизи його підпис підроблявся в документах, вважає, що ототожнювати рахунок- фактуру та договор поставки неможливо, тому посилання на нього як підставу для задоволення позову неможливі. Просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не довів ті обставини, на які він посилався в своєму позові та не надав ніяких доказів. Через те. що він оплатив судово-почеркознавчу експертизу, а не позивач просив стягнути з позивача 1290 гривень витрат, понесених ним на проведення експертизи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно наказу № 5-К від 01.06.2007р. [PERSON] був прийнятий на роботу до ТОВ „АМВ-Миколаїв на посаду менеджера з 01.06.2007р. з окладом згідно штатного розпису ( а. с.35). Однак він на час винесення рішення не був звільнений з ТОВ «АМВ-Миколаїв», тому наказу про його звільнення нема. Запису у наданій відповідачем Трудової книжки про прийняття на роботу та звільнення з ТОВ «АМВ-Миколаїв» відсутні. 07.08.2007р.\~між ТОВ„АМВ-Миколаїв\~та [PERSON] ,\~який перебував\~на посаді\~менеджера,\~було укладено\~Договір про\~повну індивідуальну\~матеріальну відповідальність, відповідно до п.З вказаного договору у випадку незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей визначення розміру збитку, заподіяного підприємству, і його відшкодування проводиться згідно з чинним законодавством. Таким чином, судом встановлено, що сторони перебували в трудових правовідносинах , а тому відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, повинно проводитися згідно з нормами трудового законодавства. Тому посилання позивача на застосування норм цивільного законодавства щодо договору поставки не знайшли свого підтвердження. Згідно наданих відповідачем документів, а саме Трудового договору №12 від 06.02.2008 року, [PERSON] перебував в трудових відносинах з ТОВ „Південь Сервіс Ремонт, де виконував роботу нормувальника ділянки в м.Севастополь ТОВ „Севморверфь. Відповідно до наданого табелю відвідування ТОВ „Севморверфь за березень 2008р. [PERSON] знаходився на робочому місці, і таким чином не міг перебувати в м.Миколаєві та підписати 07.03.2008 р. рахунок-фактуру № СФ-0000563 на суму 4 950,05 грн. З висновку експерта №5108 судово-почеркознавчої експертизи від 14.10.2010р., яка була призначена судом вбачається, що підпис від імені [PERSON] в платіжніх відомостях за період з червня 2007р. по березень 2008р. виконана іншою особою, а не [PERSON] , а підпис в графі „Працівник трудового договору №12 від 06.02.2008р. виконана самим [PERSON] . З цього виходить, що на 07.03.2008р. відповідач не перебував в трудових правовідносинах з позивачем, не міг бути матеріально-відповідальною особою, тому і відшкодовувати шкоду, заподіяну підприємству, відповідно до ст.134 КЗпП, не повинен. Відповідно до ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не довів ті обставини на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а відповідач надав докази на підтвердження своїх заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з позивача належить стягнути на користь відповідача витрати, пов`язані з оплатою проведення судово-почеркознавчої експертизи у сумі 1290 грн. т.я. він сплатив витрати на оплату експертизи і позов не був задоволений.

Outcome: approved