Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який було уточнено в процесі судового розгляду, до відповідача про збільшення графіку побачення з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванню з нею, зобовязання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. Свої вимоги мотивує тим, що з 31 травня 1997 року по 16 жовтня 2008 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2009 року місцем проживання їх сина було визначено разом з батьком. Розпорядженням Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 245 від 19 березня 2009 року «Про участь у вихованні малолітньої дитини» встановлено порядок спілкування матері, [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] щосуботи з 15:00 год. до 19:00 год., однак через систематичне здійснення їй, як матері, з боку відповідача перешкод у спілкуванні з дитиною та прийнятті участі у її вихованні, зокрема, у дні, визначені рішенням Органу опіки та піклування, а також, перешкоджаючи їй спілкуватися з сином по телефону, мотивуючи це вищезазначеним рішенням суду про визначення місця проживання дитини, вона вимушена була звертатися з відповідними скаргами. 12 листопада 2010 року комісією Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації була розглянута її заява про збільшення графіку її побачення з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з сином, в результаті чого згідно з Розпорядженням № 7 про участь у вихованні малолітньої дитини, встановлений графік було збільшено. 31 грудня 2010 року комісією Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації було переглянуто її заяву, встановлено новий графік побачення з дитиною, а саме: кожної п»ятниці з 20.00 год. до 17.00 год. кожної неділі без присутності батька дитини [PERSON]; всі державні свята друга половина дня з 14.00 год. до 20.00 год. кожного року, без присутності батька дитини; день народження диини (03 жовтня) та день народження матері ( 05 липня) друга половина дня з 14.00 год. до 20.00 год. кожного року без присутності батька дитини; у літній період з 01 липня по 15 серпня кожного року, без присутності батька дитини; у випадку хвороби дитини відвідувати дитину за місцем її проживання або знаходження; спілкуватися з сином у закладі, де навчається дитина, без порушення навчально виховного процесу та приймати участь в культурно масових заходах класу та школи. Розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 19 вересня 2009 року за № 245 «Про участь у вихованні малолітньої дитини [PERSON]І. та від 12 листопада 2010 р. за № 7 «Про участь у вихованні малолітньої дитини [PERSON]І.» визнано такими, що втратили чинність. Відповідач нехтує встановленим графіком та створює перешкоди у її, як матері зустрічах з дитиною, а також налаштовує дитину проти неї, тому вона змушена звертатись до суду з даним позовом. Відповідач подав зустрічний позов до [PERSON], який було уточнено в процесі судового розгляду, про визначення способу побачень дитини з матірю в безпосередній присутності батька, неврахування розпорядження Деснянської РДА № 7 від 12 листопада 2010 року, № 108 від 31 грудня 2010 року як такі, що суперечать рішенню Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2009 року, а розпорядження Деснянської РДА № 245 від 19 березня 2009 року залишити в силі. Додати до терміну спілкування матері з дитиною окрім кожної суботи ще і першу неділю кожного місяця з 11:00 до 15:00 год. в безпосередній присутності батька. Свої вимоги мотивує тим, що викладені обставини в позові [PERSON] не відповідають дійсним обставинам, так як він, як батько ніколи не налаштовував дитину проти матері, не перешкоджав в спілкуванні та участі у вихованні матері дитини. За заявою [PERSON] 19 березня 2009 року та за розпорядженням № 245 Деснянської РДА Служби у справах дітей був визначений графік спілкування матері з малолітнім сином [PERSON], а саме: щосуботи з 15.00 год. до 19.00 год., однак мати дитини ці чотири години спілкування з сином часто не використовує, на побачення з дитиною не зявляється. На його думку, дитина не бажає і боїться залишатися на одинці з матірю і начебто наполягає, щоб батько безпосередню брав участь при цих побаченнях. Розпорядження № 108 від 31 грудня 2010 року вважає таким, що суперечить рішенню суду від 22 вересня 2009 року та прийнято всупереч Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування», тому він бажає, щоб суд визначив спосіб побачень сина [PERSON] з матірю [PERSON] тільки в безпосередній присутності батька [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали уточнені позовні вимоги, просили винести рішення, яким збільшити графік побачення та спілкування з сином, [PERSON],[INFO]. Встановити порядок спілкування з малолітнім сином без присутності батька [PERSON] та бабусі [PERSON] відповідно до наступного графіку за № 108: щотижня кожного місяця з пятниці о 20.00 год. до неділі 17.00 год. включно; кожного року 03 жовтня з 14.00 год. до 20.00 год. (день народження дитини); кожного року 05 липня з 14.00 год. до 20.00 год. (день народження [PERSON]Г.); кожного року у літній період з 01 липня по 15 серпня; всі державні свята друга половина дня з 14.00 год. до 20.00 год. Дозволити [PERSON] безперешкодно: щоденно спілкуватися з дитиною по телефону та через мережі Інтернет; відвідувати навчальний заклад сина, спілкуватися з його вчителями та приймати участь у шкільному житті дитини (мати можливість бути присутньою на батьківських зборах та шкільних святах); у випадку хвороби дитини відвідувати його за місцем проживання або знаходження та мати можливість піклуватись про нього. З зустрічним позовом не погодились та просили відмовити у його задоволенні. Зазначає, що при вирішенні судом питання щодо визначення місця проживання дитини вона поважала думку свого сина, при цьому її син це найважливіше в житті, однак їй створюють перешкоди у спілкуванні. Вона може годинами стояти під вікнами, при цьому в школі як директор, так і вчителі також налаштовані проти неї, телефонують відповідачу і просять покинути територію школи, однак вона не буде здаватися. Деснянською районною у м. Києві державною адміністрацією направлялися листи на ім.я директора школи, начальника управління освіти про проведення відповідної роботи з керівництвом навчального закладу та з батьком дитини, але й досі ніякого результату немає. Зверталася до до Деснянського РУГУ МВС України про те, що батько дитини не виконує Розпорядження, однак жодної відповіді також не отримала. Щодо неї за час проживання у шлюбі вчинялися з боку відповідача протиправні дії, що спонукало звертатися до працівників міліції. Квартира, в якій проживає відповідач та її син, належить як їй, так і відповідачу, однак з 2008 року вона не може потрапити в квартиру, при цьому відповідач пропонує відмовитися від своєї частки і тоді вона буде бачитися з дитиною. Враховуючи те, що син спілкується лише з батьком, який виховує його в дусі неповаги до матері шляхом наклепів, залякування, підбурювання, не дає можливості брати участь у його вихованні, навчанні та проведенні дозвілля, вона позбавлена можливості знайти з дитиною спільної мови, довести, що любить і прагне його любові і поваги не менше ніж батько. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні з первісний позов не визнали, просили суд відмовити у задоволенні останнього, посилаючись на те, що [PERSON] не перешкоджає спілкуванню позивача з їх спільною дитиною. Вимоги матері дитини щодо збільшення графіка спілкування з дитиною враховувати тільки за домовленістю з самою дитиною, з урахуванням його думки та інтересів. Вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі. Представник третьої особи по справі Служби в справах неповнолітніх Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, оскільки вимоги узгоджуються з рішенням Служби в справах неповнолітніх Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації за № 108. В зустрічному позові [PERSON] просили відмовити. Зазначає також і те, що не може зрозуміти чому дитина у 2008 році з радістю йшла до матері, а станом на сьогодні „дитина інша, яка на її думку, налаштована проти матері. Після зустрічі з психологом, остання повідомила, що мати дитини правильно себе веде, вибрала правильну тактику, при цьому зустрічі з матірю обовязкові. Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 травня 1997 року по 16 жовтня 2008 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.50) Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2009 року місцем проживання їх сина [PERSON] визначено разом з батьком [PERSON] Згідно з Розпорядженням Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 245 від 19 березня 2009 року «Про участь у вихованні малолітньої дитини» встановлено порядок спілкування матері, [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] щосуботи з 15.00 год. до 19.00 год., але через систематичні перешкоди [PERSON] у спілкуванні позивачу з дитиною, [PERSON] подала заяву до Деснянської РДА в м. Києві «Про перегляд графіку спілкування з дитиною». (а.с.76,95) 12 листопада 2010 року комісією Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації графік побачення з дитиною згідно Розпорядження № 7 було збільшено. (а.с.105) 31 грудня 2010 року комісією Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації було переглянуто заяву [PERSON], згідно з якою встановлено новий графік побачення з дитиною, а саме: кожної п»ятниці з 20.00 год. до 17.00 год. кожної неділі без присутності батька дитини [PERSON]; всі державні свята друга половина дня з 14.00 год. до 20.00 год. кожного року, без присутності батька дитини; день народження диини (03 жовтня) та день народження матері (05 липня) друга половина дня з 14.00 год. до 20.00 год. кожного року без присутності батька дитини; у літній період з 01 липня по 15 серпня кожного року без присутності батька дитини; у випадку хвороби дитини відвідувати дитину за місцем її проживання або знаходження; спілкуватися з сином у закладі, де навчається дитина, без порушення навчально виховного процесу та приймати участь в культурно масових заходах класу та школи. Розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 19 вересня 2009 року за № 245 «Про участь у вихованні малолітньої дитини [PERSON]І.» та від 12 листопада 2010 року за № 7 «Про участь у вихованні малолітньої дитини [PERSON]І.» такими, що втратили чинність. (а.с.91-92) Однак, не зважаючи на вищевказане Розпорядження № 108, [PERSON] продовжує перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною, що й змусило її звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 158, 159 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов»язків щодо виховання дітей, захищає права сім»ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. В ст. 15 цього ж Закону вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, повязаних із вихованням дітей, обовязковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Суд приймає до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що відповідач за первісним позовом не сприяє, а навпаки перешкоджає спілкуванню позивача з сином. Перед допитом малолітнього [PERSON], з останнім проведено бесіду з психологом, після чого останньою запропоновано додатково поспілкуватися з дитиною для надання висновку. Допитаний в судовому засіданні в присутності психолога та представника Служби в справах неповнолітніх Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON] зазначив, що має бажання жити з батьком, при цьому не заперечує щодо зустрічі з матірю, яка має довести свою любов та відношення до нього. Має бажання спокійно жити. Згідно з висновками (а.с.149), наданими в подальшому психологом, про проведену роботу з [PERSON] та її сином [PERSON] щодо ступеня прихильності та сприяння відновленню стосунків між ними, зазначено, що перша зустріч між матірю та сином в присутності психолога відбулася 16 травня 2011 року, однак зустріч відбулася після багаторазових наполягань психолога, так як батько намагався їх перенести. Методом спостережень та співбесіди з батьками та дитиною було виявлено наступне: перед початком зустрічі з матірю хлопчик виявляв високий ступінь занепокоєності й напруженості; в контакт з матірю вступав неохоче; щирість й невимушеність матері, а також її безумовне сприйняття сина сприяли швидкому, повноцінному контакту між ними; хлопчик демонстрував різні переходи від недовіри й прийняття матері в майбутньому на своїх умовах (спроба маніпулювати матірю) до щирої радості й ласкавості в відповідь на демонстрацію материнської любові й ласки. В кінці зустрічі батько кілька разів стрімко заходив до приміщення й демонстрував бажання закінчити зустріч. Після появи батька [PERSON] знову став замкненим й мовчазним. Під час зустрічі хлопчик кілька разів повторював фрази інших дорослих, звинувачуючи матір в її зацікавленні квартирним питанням та навязування йому участі у судових засіданнях. Такі дорослі судження не є властивими для підліткового віку. Таким чином, спостерігалася певна упередженість [PERSON] проти матері. Зі слів [PERSON], проживання в родині батька є його зоною комфорту, стосунки з матірю є щось нове, що потребує певних емоційних зусиль, щирості і довіри. Побачення з матірю не є травмуючим для дитини, напружує хлопчика щось за межами зустрічі. Враховуючи викладене, психологом зроблено висновок, що зустрічі матері й сина повинні відбуватися регулярно й часто, без присутності інших родичів. (а.с.149 зв) Зокрема, до надання висновку психологом, суд оголошував перерви у звязку з наданням дитині можливості зустрітися з психологом, однак батько належним чином не реагував, мотивуючи тим, що дитина не потребує такої допомоги і останній не погоджується. Однак до суду, зі слів батька, [PERSON] не відмовлявся прийти і дати пояснення. Не зрозуміло з яких підстав було проінформовано дитину щодо надання пояснень в суді, якщо на запитання суду, чи знає [PERSON] чому його викликано, останній відповів: „Мама звернулася до суду з приводу квартирного питання. На підставі викладених правових норм, беручи до уваги обставини справи, досліджені судом при її розгляді, зважаючи на вік дитини та умови її життя та життя її батьків, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення первісного позову в частині зобов»язання відповідача [PERSON] не перешкоджати спілкуванню позивача [PERSON] з дитиною та визначення способів її участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] шляхом надання їй можливості зустрічатися з дитиною кожної першої і третьої пятниці щомісяця (з 20:00 год. пятниці до неділі 17:00 год. включно) без присутності батька [PERSON] та бабусі [PERSON]; кожного року 03 жовтня (день народження дитини [PERSON]) з 16:00 год. до 20:00 год.; кожного року 05 липня (день народження матері [PERSON]Г.) з 16:00 год. до 20:00 год. без присутності батька [PERSON] та бабусі [PERSON]; кожного року у літній період з 01 липня по 15 серпня без присутності батька [PERSON] та бабусі [PERSON]; під час всіх державних свят друга половина дня з 15:00 год. до 20:00 год. без присутності батька [PERSON] та бабусі [PERSON], безперешкодне щоденне спілкування по телефону та через мережі Інтернет; відвідування навчального закладу сина [PERSON], спілкування з його вчителями та брати участь у шкільному житті сина (мати можливість бути присутньою на батьківських зборах та шкільних святах); у випадку хвороби дитини, відвідування її за місцем проживання або знаходження. Вище вказаний спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною узгоджується з інтересами малолітньої дитини, з рішенням Служби в справах неповнолітніх Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації. Таким чином, наведені докази свідчать про те, що спосіб участі матері у вихованні дитини є доцільним, обгрунтованим та визначнений в інтересах дитини. У суду відсутні дані про те, що спілкування з позивачем, а саме з матірю, може негативно вплинути на дитину та перешкоджатиме його нормальному розвитку. Дитина повинна розвиватися фізично, морально та духовно, а не перетворюватися на предмет маніпуляції між батьками. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Аргументи позивача за зустрічним позовом під час слухання справи не знайшли свого підтвердження, тобто стороною позивача за зустрічним позовом не надано доказів в обргунтування даної позиції щодо побачень сина і матері лише в безпосередній присутності батька, щодо неврахування розпорядження Деснянської РДА № 7 від 12 листопада 2010 року, № 108 від 31 грудня 2010 року як таких, що суперечать рішенню Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2009 року. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial