Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

[PERSON], звернулася з позовом до суду в якому просить визнати дії відповідача протиправними. Також просить провести перерахунок недоплаченої їй щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії за період з січня 2006 року до вирішення справи по суті. Просить стягнути в його користь недоплачену їй щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за період з січня 2006 року по липень 2010 року включно в сумі 6257.1 грн. Також просить зобов'язати відповідача нарахувати їй щомісячну соціальну державну допомогу, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», надалі при нарахуванні пенсії. Позивачка в позові вказала, що вона відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дитини війни» є дитиною війни. Згідно зі ст. 6 зазначеного закону з 01.01.2006 року їй як дитині війни повинна бути збільшена пенсія у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2006-2007 роках така допомога їй не виплачувалась, а у 2008 -2010 роках виплачувалась не в повному обсязі. Верховна Рада України Законом України №3235-ІУ від 20.12.05 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік», ст. 77 та ст. 110 і Законом України №489 -V від 19.12.2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст. 71 п.12 призупиняла дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Конституційний Суд України своїм рішенням №6-рп/2007 року визнав (положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» - 12 ст. 71, яким призупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», такими, що не відповідають Конституції України. Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені скасовані іншими нормативно - правовими актами. Статтею України передбачено, що при прийнятті інших або нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Розмір соціальної допомоги, відповідно до статті 6 Закону України «Про| соціальний захист дітей війни», становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до ст. 28 Закону України «Про| загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2006 р.»| прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складає : з 1 січня - 350 грн., з 1 квітня - 359 грн., з 1 жовтня - 366 грн. Згідно із Законом України на «Про Державний бюджет України на 2007 р.» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність , складає : з 1 січня - 380 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн. Згідно із Законом України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - -482 грн., з 1 жовтня - 498 грн. Згідно із Законом України на 2009 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність , складає з 01.11.2009р. - 498 грн. Закон України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року для осіб, які втратили працездатність встановив з 1 листопада 2009 року прожитковий мінімум на одну в розрахунку на місяць у розмірі 573 грн., з 1 січня 2010 року - 695 грн., з 1 квітня - 706 грн., з 1 липня - 709 грн., з 1 жовтня - 723 грн., з 1 грудня - 734 грн. Тому вважає, що сума невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги за період з 2006 року по липень 2010 рік складає 6257.1 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася, до суду направила заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності. Одночасно у поданій заяві просить не стягувати понесені нею судові витрати. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.2 ст.169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або не повідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із таких підстав: судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни», як особа, що є громадянином України, якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни не було 18 років і вона наділена статусом дитини війни, що стверджено пенсійним посвідченням. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р., який набрав чинності з 1 січня 2006 р. передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак п.12ст.71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано неконституційним і окремі положення Закону України «Про державний бюджет України, зокрема п.12 ст.71 та ст.11 якими було зупинено і обмежено право на отримання спірних виплат. Рішенням Конституційного Суду раїни від 22.05.2008 року визнано не конституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік, зокрема пунктів 36-100 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та п.3 розділу 111 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», якими було упинено і обмежено право на отримання спірних виплат. Дане рішення Конституційного Суду мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, якщо визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність. Таким чином п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» припинив свою чинність з 9 липня 2007 року та пункти 36-100 розділу 11 несення змін до деяких законодавчих актів України» та п.3 розділу 111 «Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» припинили свою чинність з 22 травня 2008 року. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» у 2007 році мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного законом. Враховуючи вище наведене, суд вважає ж, що позивачка має право на одержання пенсії, підвищеної на 30 % мінімальної пенсії за віком, з 09.07.2007 року по 31 грудня 2007 року, тобто з дня ухвалення рішення Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року, тобто з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України №10- рп/2008 від 22.05.2008 року. Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року 36-рп/2007 та рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 набрали чинності з дня їх ухвалення і не мають зворотної дії в часі. Протягом 2009 року підвищення дитині війни виплачують у розмірі 49.80 грн., передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» всупереч ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», хоча закон має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів, тому в 2009 році які в 2010 році підвищення до пенсії позивачці мало бути виплачено відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». З часу набрання чинності Законом України «Про соціальний захист дітей війни» позивачка не зверталася до суду, а звернулася до суду із позовом 16.08.2010 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Матеріалами справи доводиться, що позивачка звернулася до суду 16.08.2010 року. Позивачкою не наведено, в судовому засіданні не здобуто причини пропуску строку звернення до суду. Оскільки вимоги [PERSON]. про нарахування та стягнення в її користь щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни з 01.01.2006 року по 15.08.2007 року знаходяться за межами позовної давності. В задоволенні вимог в цій частині до задоволення не підлягають. Таким чином вимоги щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок недоплаченої йому щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії підлягають задоволенню за період з 16.08.2007р. по 31.12.2007р., за період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009 року по 31.12.2009р. та з 01.01.2010р. по 09.12.2010р. з урахуванням виплачених сум. За таких обставин суд вважає, що порушене право позивачки на отримання пенсії в розмірі, визначеному Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підлягає захисту за зазначений період. Суд теж вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з 16.08.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 р. та з 01.01.2010р. по 09.12.2010р. Одночасно позивачка просить нарахувати та виплачувати їй щомісячну грошову допомогу надалі без зазначення терміну. Відповідно до ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом порушених прав. Оскільки позивачкою не доведено в судовому засіданні не здобуто доказів щодо порушення прав стягувати надалі пенсію без зазначеного терміну, в задоволенні вимог у цій частині слід відмовити. В силу ст. 88 ЦПК України, суд стороні на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Проте суд вважає, що судові витрати в користь позивача слід не стягувати, оскільки позивач відмовився від них. Виходячи із наведеного, на підставі: ст.ст.22, 152 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року, Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року та

Outcome: partial