Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-11 00:00:00

Прокурор Бахмацького району в інтересах держави в особі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Бахмацькому районі звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу в сумі 18 411 грн.65 коп., посилаючись на те, що відповідач 12 червня 2009 року, керуючи автомобілем „[PERSON] Віто на автодорозі Кіпті-Глухів Бачівськ, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої провідний інспектор ВТК Служби автомобільних доріг в Чернігівській області [PERSON], який знаходився при виконанні трудових обовязків, отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Даний нещасний випадок визнано таким, що повязаний з виробництвом, про що складено акт про нещасний випадок на виробництві Н-1 №1/2 від 3 серпня 2009 року. За висновком МСЕК від 22 січня 2010 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності та 30 % втрати професійної працездатності до 01.02.2011 року. Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Бахмацькому районі за період з 22 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року виплачено [PERSON] за рахунок коштів Фонду 18 411 грн. 65 коп., в тому числі: щомісячні страхові виплати 16 713 грн. 26 коп.; пенсія по трудовому каліцтву 1698 грн.39 коп. Позивачі посилаються на те, що у звязку зі сплатою Фондом коштів у останнього виникло право зворотньої вимоги ( регресу ) до відповідача, який винний в настанні нещасного випадку, а тому і просять стягнути з [PERSON] виплачену ними суму. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав і просив їх задовільнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Бахмацькому районі позовні вимоги заявлені прокурором підтримала і також вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що підстав для задоволення позову немає, так як Закон України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності не передбачає право звернення Фонду за регресною виплатою до винної особи про відшкодування сплачених страхових виплат. Заслухавши прокурора, представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Бахмацькому районі, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу ) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не визначений законом. Зазначена норма закону передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, заподіяну іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим. Разом із тим правовідносини, повязані із страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України. Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з: 1) життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням ( особисте страхування ); 2) володінням, користуванням і розпорядженням майном ( майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником ( страхування відповідальності ). Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. До правовідносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства ( ч.2 ст.999 ЦК України ). Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообовязкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які привели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено Законом України від 23 вересня 1999 року „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Згідно з преамбулою даного Закону України страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообовязкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоровя громадян у процесі їх трудової діяльності. Статтею 5 Закону України № 1105 ХIV визначено основні принципи страхування від нещасного випадку, якими зокрема, є обовязковість страхування від нещасного випадку осіб, які працюють на умовах трудового договору ( контракту ) та інших підставах, передбачених законодавством про працю, обовязковість сплати страхувальником страхових внесків, формування та витрачення страхових коштів на солідарій основі, диференціювання страхового тарифу з урахуванням умов і стану безпеки праці, виробничого травматизму та професійної захворюваності на кожному підприємстві, цільове використання коштів страхування від нещасного випадку. На підставі ст.46 вищезазначеного Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України проводить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування, яке здійснюється за рахунок: внесків роботодавців: для підприємців з віднесенням на валові витрати виробництва, для бюджетних установ та організацій з асигнувань, виділених на їх утримання та забезпечення; капіталізованих платежів, що надійшли у випадку ліквідації страхувальників у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, прибутку, одержаного від тимчасово вільних коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на депозитних рахунках; коштів одержаних від стягнення відповідно до цього Закону штрафів і пені зі страхувальників, штрафів з працівників, винних у порушенні вимог нормативних актів з охорони праці, а також адміністративних стягнень у вигляді штрафів з посадових осіб підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; добровільних внесків та інших надходжень, отримання яких не суперечить законодавству. Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»не передбачено право Фонду, який здійснив страхову виплату застрахованій особі, зворотньої вимоги до винної особи. Таке право, як зазначено в ст.993 ЦК України, до страховика переходить лише в разі виплати ним страхового відшкодування за договором майнового страхування. Отже, здійснення Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захфорювань України виплат у разі настання страхового випадку є його обовязком, а тому здійснення Фондом таких виплат застрахованій особі не є шкодою в розумінні ст.1166 ЦК України та відповідно Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не є особою, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою і не набуває права зворотної вимоги до винної особи згідно із ч.1 ст.1191 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed