Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

04 жовтня 2010 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 29 листопада 2003 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 515. Як для позивача, так і для відповідачки, зазначений шлюб перший. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися в серпні 2010 року і вони стали проживати окремо, причина в тому, що у сторін відсутнє порозуміння щодо сімейних, побутових, матеріальних проблем і на цьому підгрунті між ними виникали скандали, що призвело до виникнення неприязних відносин. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і їх поновлення неможливе, тому звернувся до суду з даним позовом. Спору щодо розподілу майна сторони не мають. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачкою. В наданій до суду письмовій заяві позивач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 29 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 515. Як для позивача, так і для відповідачки, зазначений шлюб перший. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначив позивач і проти чого не заперечувала відповідачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися в серпні 2010 року і вони стали проживати окремо, причина в тому, що у сторін відсутнє порозуміння щодо сімейних, побутових, матеріальних проблем і на цьому підгрунті між ними виникали скандали, що призвело до виникнення неприязних відносин. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і їх поновлення неможливе, тому наполягає на розірванні шлюбу. Спору щодо розподілу майна сторони не мають. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачкою. З письмової заяви відповідачки (л.с. 9) вбачається, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачем в позовній заяві. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати інтересам як позивача, так і відповідачки, тому позов необхідно задовольнити. Суд вважає за необхідне з урахуванням обставин справи та матеріального становища сторін, покласти витрати, повязані з державною реєстрацією органами реєстрації актів цивільного стану розірвання шлюбу на позивача, відповідачку від сплати витрат, повязаних з розірванням шлюбу звільнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved