Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідача покликаючись на те, що з відповідачом знайомий давно, разом вони працюють на шахті «Відродження». У позивача на праві власності була трьохкімнатна квартира [ADDRESS], яку він мав намір продати , про що сказав відповідачу, відповідач сказав йому, що купить його квартиру, але при умові, що спочатку оплатить частину грошей, а решту - 25 тис. доларів США оплатить, коли продасть свою однокімнатну вартиру. Позивач погодився на таку умову і 17.09.2008р. вони оформили договір купівлі-продажу, відповідач оплатив йому частину грошей, а на решту суми - 25 тис. у.о,- по взаємній згоді відповідач написав йому розписку, що зобов»язується повернути вказану суму до 01.05.2009р. Розписка підписана ними обома. Після 01 травня 2009р. він звертався до відповідача з метою повернення боргу, боргу відповідач не повертає, такі йому потрібні на ремонт будинку, який він купив. Договір позики відповідає всім вимогам закону. Відповідач не виконав своє зобов»язання. віповідно до ст.1049ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Просить стягнути з відповідача 198 752.50грн. боргу за довором позики. Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання договору позики недійсним до позивача покликаючись на те, що в серпні-вересні 2008р. від позивача він -дізнався. що у власності його дружини є трьохкімнатна квартира, яку вони мають намір продати. Оглянувши квартиру [ADDRESS], він вирішив її придбати, однак пояснив продавцям, що на той час всієї суми немає. Вони домовилися, що частину суми - 25 тис. доларів США - він віддасть після того як продасть свою однокімнатну квартиру. Погодивши такі умови продажу, 17.09.2008р. був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири. Того ж дня, між ним та позивачом був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] позичив йому кошти на суму, яка є недостатньою в реальній ціні квартири і не зафіксована в договорі. Фактичної передачі коштів - позики, не було. Позивач по первинному позову ставить вимогу про стягнення коштів, яких він не отримував. Ст.1051 ЦК України надає позичальнику право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі не були одержані ним від позикодавця або були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором. В договорі позики ( розписці ) відсутні дані про фактичне передавання позичальником коштів у момент підписання договору чи інший документ. який підтверджує передання позивачом йому визначеної договором грошової суми. В зв»язку з чим договір позики від 17.09.2008р., на думку відповідача, підлягає визнанню недійсним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, давши пояснення аналогічні підставам звернення до суду. При цьому пояснив, що дійсно відповідач після укладення договору купівлі-продажу квартири мав з ним розмову про розірвання такої,так як він не в змозі повернути борг. Він відмовився, так як відповідач хотів зробити це зайого кошти. В зустрічному позові просить відмовити з підстав, викладених у первинному позові. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, просив первинний позов задовольнити, в зустрічному позові - відмовити, давши пояснення аналогічні поясненням позивача та підставам звернення позивача до суду. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що дійсно між ним та продавцем вищевказаної квартири була усна домовленість про відтермінування повної оплати вартості квартири. Сума, вказана в договорі купівлі-продажу квартири, була оплачена під час його укладення, решту суми - 25 тисяч доларів США - він повинен був повернути позивачу після продажі своєї квартири. В зв»язку із світовою кризою та знеціненням національної валюти, за тиждень-другий після укладення договору купівлі-продажу квартири, він зразу ж прийшов до позивача, щоб вирішити це добровільно, так як вони давно знайомі, пояснив, що він не продасть своєї квартири за бажану ціну, а відтак не зможе повернути банківський кредит, і віддати йому суму боргу, запропонував розірвати укладену між ними угоду про купівлю-продаж квартири, позивач відмовився. Він підтримує зустрічний позов та просить такий задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первинного позову слід відмовити, зустрічний позов слід задовольнити, з наступних підстав. Позивач за первинним позовом звернувся до суду до відповідача про стягнення 198 752.50грн. боргу на час звернення до суду, за договором позики, укладеного між ними 17.09.2008р. Так, згідно розписки від 17.09.2008р. [PERSON] позичив гроші в сумі 25 тисяч доларів США у [PERSON] і зобов»язується повернути вказану суму до 01 травня 2009р. Разом з тим, судом встановлено, що така розписка випливає з іншої угоди - договору купівлі- продажу квартири, на яку покликаються обидвоє сторін як в первинному, так і зустрічному позові. Копією договору купівлі-продажу від 17.09.2008р. між [PERSON]. діє від свого імені та імені [PERSON], продавцями, з одного боку та [PERSON], покупцем, з другого боку, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON]М, стверджується, продавці продали, а покупець купив квартиру [ADDRESS]. Продаж квартири вчинено за 259 082грн. В судовому засіданні як позивач, так відповідач ствердили, що всієї суми, яка підлягала оплаті за квартиру, у відповідача - [PERSON] - не було. В зв»язку з чим вони домовилися, що решта суми буде повернута пізніше і на решту суми - 25 тисяч доларів США оформили вищевказаний договір позики. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, аналогічні підставам_ звернення позивача до суду. Згідно ч.2 ст.235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений, сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Договір позики між сторонами по справі, на думку суду, є удаваним, який приховує інший правочин і є удаваним як в частині сторін, так і в частині передачі грошових коштів. Разом тим, позивач по справі не був стороною договору купівлі-продажу квартири, не с; і власником, співвласником, так і ніхто не передавав відповідачу вказаної в договорі .суми коштів. Передачі грошових коштів за договором позики не було. Недійсними є підписи свідків у розписці про передачу коштів та отримання позики. Законом прямо не передбачено недійсності удаваного правочину, а пропонується застосувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони насправді мали на увазі. Позивач по справі не був стороною договору купівлі-продажу. Відповідне до п.3.3 вищевказаного договору купівлі-продажу квартири сторони свідчать, що у тексті Договору зафіксовані всі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу квартири. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього Договору і не відображені у його тексті, після підписання Договору не матимуть правового значення. Відповідно до ч.І ст. 1051ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні первинного позову слід відмовити, оскільки між сторонами жодних реальних угод не укладалося, зустрічний позов слід задовольнити, укладений між сторонами по справі договір позики суперечить законодавству і його слід визнати недійсним.

Outcome: approved