Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

22.03.2010 року [PERSON] звернулась з даним позовом до суду, пояснюючи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.05.2009 року вона є влас\-ником 1/2 частини житлового будинку та господарських будівель, розташованих по вул. 50 років Жовтня у с. Донське, Волноваського району, Донецької області. Відповідач перешкоджає їй користуватися будинком та проживати у ньому, а 25.05.2009 року навіть не пустив її у двір. Просить суд розділити спірний будинок у натурі на дві частини та зобов*язати відповідача усунути та не чинити їй перешкод у користуванні будинком. Позивачка у судове засідання не з*явилась, надала письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Представник позивачки на задоволенні позовних вимог не наполягає, оскільки розділ спірного будинку у натурі, за висновками будівельно-технічної експертизи, неможливий. Відповідач та його представник позов не визнали та пояснили, що розділ спірного житлового будинку у натурі на дві частини неможливий і ніяких перешкод позивачці у користуванні будинком відповідач не чинить. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 356, 358, 367 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. П.6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок» від 04.04.1991 року передбачає, що виділ у натурі частки житлового будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін (співвласнику) може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.05.2009 року, посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-1660, сторони є власниками житлового будинку, господарських будов та споруд, розташованих в смт. Донське по вул. 50 років Жовтня,11. їх частки є рівними. В спірному будинку постійно проживав та проживає позивач із своєю сім*єю. Відповідачка у будинку не проживає, мешкає у Білорусії. У своїх позовних вимогах позивачка просить суд розділити спірний житловий будинок у натурі, що є неможливим, оскільки із висновків будівельно-технічної експертизи №4433/23 та №5032/23 вбачається, що поділити спірний житловий будинок з виділом у натурі частини з організацією окремої квартири, яка б задовольняла вимоги державних будівельних норм, неможливо, тому у цій частині позовні вимоги є необгрунтованими і тому не підлягають задоволенню. Вимог стосовно визначення та встановлення порядку користування житловим будинком позивачка не заявляла. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка просить суд зобов*язати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні будинком, надвірними спорудами та будівлями, але не надала суду жодного доказу, який би підтверджував неправомірні дії відповідача у цій частині. Сама позивачка постійно мешкає у іншій державі та не збирається, як було встановлено у судовому засіданні, користуватися спірним житловим будинком, а також, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті будь-яких податків, зборів (обов'язкових платежів), як передбачено ст. 360 ЦК України, і ніколи не несла вказаних витрат після смерті батька. На підставі ст.ст. 356, 358, 367 ЦК України,

Outcome: dismissed