Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-04 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 20 грудня 2008 року [PERSON] отримав від неї грошові кошти в розмірі 65376 грн. В підтвердження отримання коштів [PERSON] було написано розписку, що додається до позовної заяви. Згідно розписки [PERSON] зобовязувався повернути борг до 20 грудня 2009 року. У зазначений термін він борг не повернув. Вирішити питання щодо повернення боргу в позасудовому порядку немає можливості. Відповідач [PERSON] повинен сплатити їй основну заборгованість з урахуванням індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. Прострочення заборгованості триває з 20 грудня 2009 року. За період прострочення [PERSON] повинен сплатити їй додатково до основного боргу інфляційні втрати та 3% річних за користування коштами, що складає 3960,09 грн. Враховуючи викладене, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики в сумі 69336 грн. 09 коп. та понесені судові витрати. У жовтні 2010 року позивач [PERSON] подала суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просила стягнути з [PERSON] на її користь основний борг в розмірі 65376 грн., інфляційні втрати-3000 грн. 96 коп., 3% річних за користування коштами в розмірі 1359 грн. 46 коп., понесені витрати на надання правової допомоги в розмірі 8000 грн., а всього-77736 грн. 42 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові0 грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 20 грудня 2008 року позичив у [PERSON] 65376 грн. і зобовязався повернути кошти до 20 грудня 2009 року, про що власноручно видав письмову розписку. Однак, як пояснив представник позивача в судовому засіданні, відповідач [PERSON] до даного часу борг добровільно не повернув. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує належним чином взяті зобовязання по поверненню коштів за договором позики, а тому позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути 65376 грн. суми боргу за договором позики, 3000 грн. 96 коп.-з урахуванням індексу інфляції за період з грудня 2009 року по серпень 2010 року, та три проценти річних від простроченої суми, що складає 1359 грн. 46 коп., а всього-69736 грн. 42 коп. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути відповідно до вимог ст. 84, 88 ЦПК України понесені витрати на надання правової допомоги в розмірі 8000 грн., 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також 797 грн. 36 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved