Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Закрите акціонерне товариство Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою та просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на його користь у якості відшкодування заподіяної йому майнової шкоди 25161 (двадцять п'ять тисяч сто шістдесят одну) гривну 11 копійок, у відшкодування моральної шкоди 5352 (п'яти тисяч триста п'ятдесят дві) гривни 66 копійок та судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що 25 січня 2010 року на вул. Люстдорфська дорога, 71 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «МА2ВА», модель 626 державний номер [NUMBER] здійснив наїзд на його автомобіль марки «МіІзиЬізЬі» модель «Оиііапсіег» державний номер [NUMBER], внаслідок чого його автомобілю було завдано технічних пошкоджень. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, що підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05 травня 2010 року. Відповідно до висновку експертизи вартість відновлювального ремонту його автомобілю складає 24547 гривен. Також позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була спричинена і моральна шкода, оскільки його жінці [PERSON] в ДТП було пошкоджено шийний відділ хребта, внаслідок чого він постійно хвилюється з приводу стана здоров'я його жінки. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на факти зазначені в позовній заяві. Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд розглядає справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, який не з'явився у судове засідання, на підставі матеріалів та доказів, які є в справі. Суд, вислухавши думку, пояснення та доводи позивача, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, адміністративні матеріали за №3-1997/10 у відношенні [PERSON] та надані докази, вважає за можливе позов задовольнити частково на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 2003 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин та діє на момент ухвалення рішення по справі, зокрема Главою 82 ЦК України - «Відшкодування шкоди» та ст. 1187 ЦК України - «Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Як встановлено у судовому засіданні, 25 січня 2010 року о 08 годині 10 хвилин на вулиці Люстдорфська дорога в місті Одесі [PERSON], керуючи автомобілем марки «МА2БА», модель 626 державний номер [NUMBER] не вибрав безпечну швидкість руху, з урахуванням дорожньої обстановки, не вибрав безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль водія [PERSON], який зупинився попереду нього. Постановою судці Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2010 року [PERSON] визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с. 19). Власником автомобіля «МА2БА», модель 626 державний номер [NUMBER] є [PERSON]. На момент зазначеної дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобіля «МА2ЮА», модель 626 державний номер [NUMBER] знаходився відповідач [PERSON]. Власником автомобіля «МіІзиЬізЬі» модель «Оиііапсіег» державний номер [NUMBER] є [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 03 жовтня 2008 року. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, які на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання якого створює небезпеку. Згідно з Постановою Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління, або з інших підстав (договору оренди, довіреності та інш). Постанова Приморського районного суду м. Одеси від 05 травня 2010 року, якою [PERSON] був визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення внаслідок якого сталося дорожньо-транспортна пригода не оскаржувалася та набрала законної сили. Як встановлено ч. 4 ст. 61 ЦПК України, зазначена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду від 05 травня 2010 року з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1215 від 05 березня 2010 року по визначенню матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, яке було проведено в Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «МіІзиЬізЬі» модель «Оиііапсіег» державний номер [NUMBER]. внаслідок пошкодження при ДТП на момент проведення дослідження, приймається рівній 24547 (двадцять чотири тисячі п'ятсот сорок сім) гривен 46 копійок. Як вбачається з квитанції №152, наданої позивачем, за проведення експертного дослідження ним було сплачено 585 (п'ятсот вісімдесят п'ять) гривен 07 копійок. Зобов'язання, що виникли внаслідок завданої позивачу шкоди, належать до не договірних зобов'язань, які з огляду на чинне цивільне законодавство України можна сформулювати як ознаку протиправності дій, бездіяльності, якими завдана фізичним особам майнова шкода. У таких /деліктних/ зобов'язаннях заподіювач шкоди зобов'язаний її відшкодувати. Відповідальна за шкоду особа звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини, отже предметом доказування у деліктних зобов'язаннях є наявність шкоди, протиправність поведінки, причинний зв'язок, вина заподіювана шкоди. При викладених обставинах суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок пошкодження при ДТП, у розмірі 24547 (двадцять чотири тисячі п'ятсот сорок сім) гривен 46 копійок. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим з відповідача підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені доказами судові витрати, які складаються з витрат пов'язаних з проведенням експертизи у розмірі 585 (п'ятсот вісімдесят п'ять) гривень 07 копійок (а.с.20), витрат по сплаті держмита у розмірі 305 (триста п'ять) гривен 14 копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 (сто двадцять) гривен 00 копійок. Стосовно позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з Постановою Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Фізичні особи мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, що є важливою гарантією захисту. Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодування незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов'язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв'язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду. Позивач не надав суду жодних доказів того, що саме внаслідок ДТП, яке сталося 25 січня 2010 року його дружині було спричинено моральних страждань, не зазначив у чому полягає спричинена їй моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Але, суд бере до уваги, що дорожньо-транспортна пригода стала причиною нервового стресу та наступних душевних страждань, позбавлень, незручностей, пережитих позивачем у результаті ушкодження його власності і наступній тривалій неможливості експлуатації автомобіля, ускладнень сімейно-побутового характеру. У зв'язку з тим, що межі відшкодування моральної шкоди законом не встановленні, суд керується принципом розумності і справедливості і вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у сумі 1000 (одна тисяча) гривен 00 копійок. За правилами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Outcome: partial