Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-01 00:00:00

26.04.2011 року до суду з позовом звернувся [PERSON] до Державного підприємства „Добропіллявугілля в особі Відокремленого підрозділу „Добропільське шахтобудівельне управління №5 про відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві в обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 25 квітня 2006 року по 14 серпня 2008 року знаходився у трудових відносинах із підприємством ДП „Добропіллявугілля в особі Відокремленого підрозділу „Добропільське шахтобудівельне управління №5. 23 червня 2007 року під час виконання своїх трудових обов'язків з ним трапився нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму лівої ноги. МСЕК від 23 жовтня 2007 року йому встановлено втрату професійної працездатності на 10% безстроково за наслідками трудового каліцтва. Позивач вважає, що окрім матеріальної шкоди від травми, йому також заподіяно моральну шкоду. Зазначає, що травма на виробництві завдала моральних страждань, а саме порушила нормальний спосіб життя, для відновлення якого з його сторони необхідні додаткові зусилля. Ушкодження здоров'я призвело до порушення насамперед його особистих немайнових прав, таких як право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Крім цього, він переніс фізичний біль і по теперішній час відчуває фізичні страждання. Моральні страждання обґрунтовує тим, що багато часу лікувався як стаціонарно, так і амбулаторно. При визначенні розміру моральної шкоди, яку оцінює у 15000 грн., виходить із характеру та обсягу моральних страждань ( фізичних, душевних та психічних), що переносить внаслідок встановленої безстроково стійкої 10% втрати професійної працездатності. Просить врахувати, що постійні болі сприяють загальній слабкості організму, розбитості, дратівливості, порушенню сну. У зв'язку з травмою вимушений відмовитись від домашньої роботи, яка лягає на плечі близьких, через це постійно відчуває почуття провини, сорому та безпорадності. При визначенні суми позову виходить із того, що має серйозні порушення здоров'я зі стійким розладом функцій організму, обумовленим наслідками травми, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральних страждань, втраті нормальних життєвих звязків. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав повністю, надавши суду свої заперечення. Вважає, що [PERSON] добровільно обрав місце роботи, і укладаючи трудовий договір, йому було розяснено під підпис його права та обовязки, умови праці, наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров'я. При цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці та усвідомлював можливість ушкодження здоров'я та його наслідки. З боку відповідача не порушені умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівниками, а також санітарно-побутові умови, що відповідають вимогам нормативних актів про охорону праці. Крім того, згідно ст.14 Закону України, працівник зобовязаний дбати про особисту безпеку та здоров'я оточуючих людей у процесі виконання будь-якої роботи. До того ж позивачем не доведено факту поважності причин пропуску строку звернення до суду, та позовні вимоги подані не до того відповідача, яким повинен виступати саме Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги [PERSON] просила розглянути на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Свій висновок суд обґрунтовує наступним: Відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати моральних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Аналогічна правова позиція також зазначена в Рішенні Конституційного Суду України № 20-рп\\2008 від 08 жовтня 2008 року, з якого вбачається, що громадянам, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Щодо розміру відшкодування моральної шкоди з відповідача, суд виходить з того, що згідно діючого законодавства особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Так, при вивченні матеріалів справи встановлено, що позивач з 25 квітня 2006 року по 14 серпня 2008 року працював на ВП „Добропільське шахтобудівельне управління №5 Державного підприємства „Добропіллявугілля прохідником, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.17) Під час роботи [PERSON] 23 червня 2007 року о 04 годині 00 хвилин встановлював металевий шибер на спеціальний вагон, в ході чого мокрий шибер висковзнув із його рук і, впавши, травмував йому ліву ногу. Тобто під час виконання своїх трудових обов'язків на підприємстві з ним трапився нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму: закритий перелом н/ф 2-го, 4-го та 5-го пальців лівої ноги. Вказані факти встановлені з актів форми Н-1 №6 від 25 червня 2007 року та форми Н-5 від 25 червня 2007 року (а.с.7,9), а також довідкою МСЕК від 23 жовтня 2007 року, де позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності у 10% безстроково за отриманою виробничою травмою (а.с.6) Суд вважає, що шкоду його здоров'ю спричинено з вини підприємства. Ця обставина підтверджується складанням актів за формою Н-1 (а.с.7), а також актом спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві від 25 червня 2007 року за формою Н-5 (а.с.9), з яких вбачається виробничий характер отриманих травм. Внаслідок травм на виробництві були заподіяні, насамперед, фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Внаслідок каліцтва втратив 10% професійної працездатності безстроково. Цілком порушена нормальна життєдіяльність - лікувався амбулаторно та стаціонарно, що підтверджується наданими позивачем медичними документами (а.с.24). У зв'язку з отриманою травмою у [PERSON] травмована ліва нога, що звичайно потягло за собою зміну звичайного образу життя він змушений був тривалий час знаходитися в лікувальних закладах з причини обстеження та лікування, позбавлений можливості виконувати певні види робіт у побуті, та на сьогоднішній день обмежений у виконанні домашньої роботи. Повністю пояснюється, що з травмою ноги не може тривало ходити, що свідчить про те, що позивач дійсно обмежений у реалізації свого відпочинку, оскільки виробнича травма змусила відмовився від пересування на далекі відстані, бо дуже швидко втомлюється. Приходиться фізично і морально пристосовуватися до життя з урахуванням фізичних обмежень, що випливають з наслідків нещасного випадку на виробництві. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що професійні травми спричинили тривалі зміни та вимушені порушення звичайних життєвих зв'язків, фізичну біль та психологічні переживання, а також неможливість продовження активного особистого життя. Таким чином, позивачу [PERSON] заподіяна моральна шкода. Щодо визначення розміру моральної шкоди, суд виходить з розяснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де пунктом 9 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що позивач має порушення здоров'я зі стійким розладом функції організму, повязаної із вільним пересуванням, обумовленим наслідками травми, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральним стражданням, втраті нормальних життєвих зв'язків. Враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, та той факт, що встановлена провина позивача у настанні нещасного випадку через особисту необережність, та що він має можливість працювати на теперішній час, стягненню на користь позивача підлягає сума у розмірі 3000,00 гривен. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави потрібно також стягнути суму судового збору в розмірі 17,00 гривень, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial