Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

27.08.2010 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17/136/08 від 01.07.2008 року, а саме: заборгованості за кредитом в розмірі 15811,49 грн., процентів за користування кредитом 6267,14 грн., комісії РО 3864,00 грн., штрафу 2948,22 грн., всього на загальну суму 28890,85 грн., а також 288,91 грн. сплаченого ними державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що обставини, викладені в позовній заяві відповідають дійсності \~та підтверджені документальними доказами: розрахунком заборгованості, кредитним договором № 17/136/08 від 01.07.2008р., графіком погашення заборгованості, заявкою на отримання кредиту. (а.с. 6-16)\~ Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином \~ відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1049 Цивільного кодексу України, визначено вичерпний обов'язок позичальника повернути позику - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦКУ, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 549 та 550 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, неналежне виконання взятих на себе зобовязань за договором кредиту № 17/136/08 [PERSON] призвело до виникнення заборгованості, яка відповідно до умов Договору кредиту підлягає поверненню зі сплатою відсотків за його користування, штрафу та станом на 20.08.2010р. становить 28890,85 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в сумі 408,91 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved