Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Відповідач, [PERSON], у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, та просить суд розглянути справу за його відсутності. Позивач, [PERSON], також не зявився у судове засідання, надав заяву, в якій вказав, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності. В ході судового розгляду справи були досліджені наступні докази: копія паспорту [PERSON], серії КЕ № 405105 вид. 11 листопада 1996 р.; копія паспорту [PERSON], серії КЕ № 145439 вид. 04 березня 1996 р.; копія договору купівлі-продажу житлового будинку, від 09 жовтня 2009 р.; копія заяви [PERSON], № 9574 від 10 грудня 2010 р.; копія заяви [PERSON], № 9573 від 10 грудня 2010 р.; копія розписки [PERSON], від 14 грудня 2008 р.; копія свідоцтва о праві на спадщину, від 24 травня 1993 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, від 18 вересня 2009 р.; копія довідки Ренійського БТІ № 86 від 18 вересня 2009 р.; копія витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 24965120 вид. 08 жовтня 2009 р.; копія рішення Виконавчого комітету Ренійської міської Ради народних депутатів № 133 від 28 липня 1984 р.; копія рішення Виконкому Ренійської міської Ради народних депутатів № 122 від 28 квітня 1978 р.; копія акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домовласника № 122 від 04 квітня 1978 р.; копія дозволу на виконання робіт від 06 жовтня 1975 р.; копія рішення Виконавчого комітету Ренійської міської Ради № 188 від 10 серпня 1972 р.; копія плану земельної ділянки по вул. Фабричній № 69, від 10 серпня 1972 р., за № 188; копія договору купівлі-продажу від 22 червня 1971 р.; копія картки фізичної особи-платника податків [PERSON], вид. 09 жовтня 2006 р.; копія картки фізичної особи-платника податків [PERSON], вид. 02 лютого 2004 р.; квитанції про сплату ІТЗ та Держмита. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що відповідачу на підставі свідоцтва про право на власність за законом, від 24 травня 1993 р. за № 1593, належить ? частина будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Мирошниченко № 69 у м. Рені Одеської області, і який складається із: літ. «А» - житловий будинок цегельний, житловою площею 76.0 кв.м., літ. «Г» - вбиральня дерев, 1,2,4 огорожа, 3,5 - споруди, розташований на земельній ділянці загальною площею 910 кв.м., та зареєстрований у Ренійському бюро технічної інвентаризації за № 5918-45, у книзі № 40. Позивач, [PERSON], звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, [PERSON], зазначивши, що 09 жовтня 2009 року він за письмовим договором купівлі-продажу житлового будинку, придбав у відповідача ? частину вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за 15\~000 (пятнадцять тисяч) грн. 14 грудня 2008 р., позивач передав відповідачу 15\~000 (пятнадцять тисяч) грн., на підтвердження чого відповідач написав розписку про виконання позивачем зобовязань за договором купівлі-продажу оплатою вартості будинку та передав йому документи на будинок. Сторони також домовились, що відповідач згодом оформить договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Таким чином була досягнута домовленість про всі істотні умови договору, крім того, відбулося повне виконання договору. У обумовлений термін, сторони, не оформили договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку, хоча позивач декілька разів звязувався з відповідачем і намагався домовитися про зустріч, проте кожного разу він на зустріч не приходив, тобто ухилявся від нотаріального посвідчення договору. Тільки у теперішній час відповідач передав позивачу договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку від 09 жовтня 2009 р., та запропонував позивачеві самостійно займатись оформленням документів на ? частину житлового будинку. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути укладений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Між сторонами була досягнута обоюдна домовленість зі всіх істотних умов договору: покупець передав продавцю обумовлену суму грошей, продавець передав документи і нерухомість в натурі. Після вчинення правочину позивач користується придбаним житлом, проживає в ньому зі своєю родиною, тобто позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, у звязку з чим, правочин між сторонами фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такій договір є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачам передані гроші, позивачу об'єкт нерухомості, яким він на теперішній час користується, проте через нотаріальне не посвідчення договору, позивач не може ним розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди підтверджуються: договором купівлі-продажу житлового будинку від 09 жовтня 2009 року; передачею грошей у рахунок вартості будинку - розпискою відповідача від 14 грудня 2009р. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із укладених правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана належним чином, нею були припиненні обовязки відповідача щодо домоволодіння та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір купівлі-продажу дійсним за позивачем.

Outcome: approved