Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту належності майна та визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування. В обґрунтування заявленого позову зазначав, що після смерті його матері [PERSON], яка померла 18.09.2008 року, відкрилася спадщина на ? частину квартири, що знаходиться за адресою смт. Баришівка вул. Леніна, 98. Окрім нього, спадкоємцями першої черги окрім [PERSON], який розірвав шлюб із його матірю є відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки на момент смерті матері проживав разом із нею в одному будинку, вели спільне господарство. Просить суд постановити рішення, яким встановити факт, що ? частини квартири № 5, що знаходиться за адресою смт. Баришівка вул. Леніна, 98 належала на праві спільної часткової власності [PERSON], встановити, що він, як син померлої та позивач по даній справі проживав разом зі своєю матір'ю однією сім'єю на момент її смерті в будинку № 22 по вул. Коцюбинського в смт. Баришівка Київської області. Однак, оскільки дана квартира по обліку Баришівського бюро технічної інвентаризації знаходиться за адресою Київська область смт. Баришівка по вул. Леніна, 96, то просить суд визнати за ним право власності на її ? частину в порядку спадкування за вищевказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] вимоги даної позовної заяви підтримали в повному обсязі. Заперечуючи проти заявленого позову відповідач по справі [PERSON] суду пояснив, що на момент своєї смерті, [PERSON] проживала в будинку громадянина [PERSON] за адресою смт. Баришівка по вул.. Коцюбинського, 33. Стверджує, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними. Дану позицію свого довірителя підтримав і його представник [PERSON], який вважає, що вимоги [PERSON] напряму зачіпають інтереси його брата, який відсутній в судовому засіданні і в даний час знаходиться на заробітках в Москві. Вважає, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи по суті та просить суд в позові відмовити. Відповідачі [PERSON] ( згідно свідоцтва про шлюб від 10.06.2006 року [PERSON] 1-ОК № 023222 прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] ), [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі підтвердивши кожен окремо, що на момент своєї смерті, їхня мати [PERSON] проживала разом із сімєю свого сина та своєю матірю [PERSON] в будинку № 22 по вул. Коцюбинського в смт. Баришівка, який на підставі договору дарування належав позивачу по справі [PERSON] Похоронна церемонія проходила від будинку по вул. Коцюбинського, а всі витрати повязані з ритуальними обрядами поніс безпосередньо [PERSON] Стверджують, що їхній брат [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті їхньої матері [PERSON], а тому вважають, що заявлений позов повинен бути судом задоволений. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника адвоката [PERSON], пояснення відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], пояснення відповідачів [PERSON], [PERSON], допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. 12 грудня 1986 року відділом запису актів громадянського стану Баришівського райвиконкому Київської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу від 12 грудня 1986 року було зроблено запис за № 150. В період шлюбу, а саме 27 грудня 1991 року сторони, за договором купівлі продажу, зареєстрованому 27.12.1991 року державним нотаріусом Баришівської нотаріальної контори в реєстрі за № 2021 придбали квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] ( згідно довідки Баришівського бюро технічної інвентаризації № 121 від 02.02.2011 року право власності за [PERSON] зареєстровано на квартиру [INFO]). Відповідно до ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст.23КпШС України (який діяв на момент виникнення спірних відносин) - при укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Таким чином суд вважає, що в силу вимог ст.ст.22,23 КпШС - квартира № 5 в смт. Баришівка по вул. Леніна 96 являлась спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], і належала їм на праві власності по ? частині кожному. 18 вересня 2008 року у віці 58 померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей за 2008 рік 19 вересня зроблено відповідний актовий запис за № 136. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири , що находиться за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були її діти: позивач [PERSON] та відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] до кола спадкоємців після смерті [PERSON] не ввійшов, оскільки відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 28 березня 2008 року шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 28. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ніхто із спадкоємців у встановлений Законом строк не звертався. Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на момент смерті своєї матері проживав з нею більше року в одному будинку, а тому є таким, що прийняв спадщину. Встановлені судом обставини підтверджуються показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] близькими сусідами та подругами покійної [PERSON] Вказані свідки в судовому засіданні кожна окремо суду пояснила, що покійна [PERSON] в 2006 році разом із дочкою [PERSON] пішла від [PERSON] проживати до своєї матері [PERSON] за адресою смт. Баришівка вул. Коцюбинського, 22. Згодом, її син [PERSON], який також проживав разом із ними в даному будинку одружився і невістка почала проживати разом. Із даного будинку покійна [PERSON] нікуди не переїжджала, речі свої нікуди не переносила. [PERSON] була доброю господинею, то майже весь свій вільний час, оскільки працювала прибиральницею в школі, проводила по догляду за своєю матірю та ведення домашнього господарства. Одним із недоліків покійної була тяга до спиртного, і оскільки у них на вулиці проживав самотній чоловік [PERSON], то вона по-вечорах ходила до нього, де разом із компанією, яка там збиралася розпивали спиртні напої. Померла [PERSON] від цейрозу печінки в Баришівській ЦРЛ і хоронили її з будинку по вул. Коцюбинського,22. Всі затрати по організації похорон поніс її син [PERSON] [PERSON] ні на похорон, ні на поминальні обіди не приходив. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що проживає він в будинку № 33 по вул. Коцюбинського. Після смерті своєї дружини проживав самотньо, причастився до горілки. Неподалік від нього, на одній вулиці проживала [PERSON] з якою він познайомився і яка періодично проживала в нього. При цьому, вказаний свідок підтвердив, що будь-яких особистих речей, [PERSON] до нього в будинок не приносила, а переночувавши йшла до будинку, де вона мешкала разом із своєю матірю за якою здійснювала догляд, сином та невісткою. Інколи, вона допомагала йому обробляти земельну ділянку, готувала їсти, але ніколи не прала йому одежі, бо це робила його дочка. Відносини між ними продовжувалися близько півтора року. За цей час, він ні разу не пропонував [PERSON] перейти до нього жити і взагалі, дане питання між ними ніколи не виникало оскільки бачив, що її діти та її матір були для неї рідніші ніж він. Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання [PERSON] разом із своєю матірю в будинку № 22 по вул. Коцюбинського селища Баришівка, а тому, в порядку статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після померлої [PERSON] [PERSON] з тим судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживали разом з покійною матірю однією сімєю на момент її смерті та не подали до нотаріальної контори, в установлений законом термін заяви про прийняття спадщини, а тому вони втратили право на спадкове майно. Встановлені судом обставини підтверджуються матеріалами даної справи: · копією свідоцтва про шлюб від 12.12.1986 року; · копією свідоцтва про розірвання шлюбу; · копією свідоцтва про смерть; · копією договору купівлі-продажу; · копією технічного паспорту на квартиру: · довідкою виконавчого комітету Баришівської селищної ради № 885; Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved