Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-29 00:00:00

кредитна спілка «Самопоміч» звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту в сумі 1428,65 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.12.2007 року між сторонами було укладено договір споживчого кредиту за № BS0000000739. За вказаним договором відповідачка отримала кредит в сумі 4000 грн. зі сплатою 42% річних за його користування. Проте, відповідачка своїх зобовязань за договором не виконала. Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача [PERSON] подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, а позовні вимоги - зменшити до 99,65 гривень, судові витрати не стягувати, оскільки відповідачка [PERSON] добровільно вже їх оплатила. Проти заочного вирішення справи не заперечила. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, позовних вимог по суті не оспорила. В силу ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 25.12.2007 року між сторонами був укладений договір споживчого кредиту № BS0000000739 в силу пункту 1.1 якого позивач надає відповідачці кредит в розмірі 4000,00 грн., а вона в свою чергу зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі 42% річних. Як убачається з копії заяви на кредит від 24.12.2007 року, відповідачка оформила заяву та отримала кредит в договірній сумі. З наявного у справі розрахунку загальної заборгованості відповідача по споживчому кредиту станом на 30.12. 2010 року складає 99,65 гривень. За статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наведеного вбачається, що між позивачем та відповідачкою мають місце кредитні правовідносини, що підпадають під регулювання норми статті 1054 ЦК України. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, взятих на себе обовязків за договором відповідачка не виконала, спірною сумою позивача безпідставно користується. В силу статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 цього Кодексу боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочено суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, у звязку з несвоєчасними платежами, відповідачка повинна сплатити позивачу суму боргу в розмірі 99,65 грн. з урахуванням відсотків за користування кредитом. Згідно норми статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд вважає, що позов про стягнення з відповідачки заборгованості за договором споживчого кредиту є підставним, а тому його слід задоволити. Ураховуючи викладене, та

Outcome: approved