Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-10 00:00:00

Позивач, Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Донелектроавтотранс», звернувся до Красноармійського міськрайсуду Донецької області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків за договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 16.02.2009 року між ними, Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради «Донелектроавтотранс», та відповідачем у справі був укладений договір про навчання останнього професії водія тролейбусу за рахунок їх підприємства Відповідно до першого розділу укладеного договору вони зобов'язуються провести навчання [PERSON] професії водія тролейбусу на курсах підготування нових робітників, та після закінчення навчання надати роботу за спеціальністю водія тролейбусу. В свою чергу відповідач відповідно до другого розділу того ж договору зобов'язався відпрацювати після закінчення курсів водієм тролейбусу не менш трьох років, а в разі розірвання трудового договору з його ініціативи або з ініціативи адміністрації за порушення навчального процесу, а також дисципліни, відшкодувати їх підприємству фактичні витрати на навчання виходячи з розрахунку 8 грн. 59 коп. за кожен невідпрацьований день (до 3 років). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до договору. 09.04.2010 року відповідач був звільнений за власним бажанням, а також надав заяву про те, що зобов'язується виплатити витрати на навчання їх підприємству. До теперішнього часу ніяких надходжень з боку [PERSON] стосовно погашення боргу не було. Таким чином, відповідачем були порушені умови Договору та його зобов'язання погасити борг. Внаслідок невиконання відповідачем умов Договору їх підприємству були причинені матеріальні збитки, а саме підприємством були невиправдано понесені витрати на навчання робітника, який не залишився працювати. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, який завдано збитків в наслідок порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, якщо інше не передбачено договором або законодавством. Також відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, повинен відшкодувати кредитору завдані збитки, у наведеному випадку у вигляді витрат на навчання в розмірі 5 076 (п'ять тисяч сімдесят шість) грн. 69 коп. (розрахунок додається до позову). Також на підставі ст. 88 Цивільного кодексу України з відповідача на користь позивача в разі задоволення позову має бути стягнути судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. Виходячи з наведеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь їх підприємства суму завданого матеріального збитку в розмірі 5076,69 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. У судове засідання представник позивача надав суду заяву, згідно якої на задоволенні позову наполягає, просить задовольнити позов у повному обсязі і розглядати справу у відсутність їх представника Красноармійської міжрайонної прокуратури та ухвалити заочне рішення при неявці відповідача, що підтверджується заявою на а.с. 18,19. Відповідач позов визнав у повному обсязі, не заперечує проти відшкодування матеріальних збитків позивачу у справі, а також просить справу розглядати в його відсутність, що вбачається з письмової заяви відповідача на а.с. 20. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно наказу № 290 л від 16 лютого 2009 року відповідач у справі прийнятий на навчання водія тролейбусу (а.с. 5) і в цей же день між позивачем і відповідачем був укладений договір про навчання [PERSON] професії водія тролейбусу за рахунок Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» (а.с. 6). Відповідно до першого розділу укладеного договору позивач у справі зобов'язуються провести навчання [PERSON] професії водія тролейбусу на курсах підготування нових робітників, та після закінчення навчання надати роботу за спеціальністю водія тролейбусу. В свою чергу відповідач відповідно до другого розділу того ж договору зобов'язався відпрацювати після закінчення курсів водієм тролейбусу не менш трьох років, а в разі розірвання трудового договору з його ініціативи або з ініціативи адміністрації за порушення навчального процесу, а також дисципліни, відшкодувати їх підприємству фактичні витрати на навчання виходячи з розрахунку 8 грн. 59 коп. за кожен невідпрацьований день (до 3 років). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до договору. 09 квітня 2010 року відповідач був звільнений за власним бажанням, що підтверджується наказом № 593-л від 09 квітня 2010 року (а.с. 7). Крім того, при звільненні відповідач у справі надав позивачу письмову заяву про те, що зобов'язується виплатити витрати на навчання їх підприємству (а.с. 8). До теперішнього часу ніяких надходжень з боку [PERSON] стосовно погашення боргу не було. Таким чином, відповідачем були порушені умови Договору та його зобов'язання погасити борг, а тому з відповідача у примусовому порядку необхідно стягнути суму 5076,96 грн., згідно розрахунку на а.с. 10. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати: судовій збір у сумі 51 грн. та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 1-2). На підставі викладеного,

Outcome: approved