overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме гараж №12 площею забудови 24,6 кв.м., загальною площею 20,5 кв.м., висотою 2.50 м., з погребом площею забудови 8,4 кв.м. висотою 2,30 м. та оглядовою ямою площею забудови 2.1 кв.м. висотою 1.40 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві. Просить визнати за ними право власності на самовільно збудований сарай (гараж). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в 1991 році позивачем був збудований гараж №12 площею забудови 24,6 кв.м., загальною площею 20,5 кв.м., висотою 2.50 м., з погребом площею забудови 8,4 кв.м. висотою 2,30 м. та оглядовою ямою площею забудови 2.1 кв.м. висотою 1.40 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві без відповідного на те дозволу на земельній ділянці, яка йому була виділена адміністрацією Малобудищанського опитно-експерементального заводу стройматеріалів. Згідно ст. 376 ЦК України судом може бути визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до висновку технічного звіту про стан будівельних конструкцій гаражу є задовільним та підлягає експлуатації. За таких підстав суд вважає, що позовна заява про визнання за [PERSON] права власності на самовільно збудований гараж №12 підлягає до задоволення На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме гараж №23 площею забудови 30,60 кв.м., загальною площею 25,50 кв.м., висотою 2,70 м., з погребом площею забудови 5,00 кв.м. висотою 2,00 м. та оглядовою ямою площею забудови 4.10 кв.м., висотою 1.80 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві. Просить визнати за ними право власності на самовільно збудований гараж. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в 1991 році позивачем був збудований гараж №23 площею забудови 30,60 кв.м., загальною площею 25,50 кв.м., висотою 2,70 м., з погребом площею забудови 5,00 кв.м. висотою 2,00 м. та оглядовою ямою площею забудови 4.10 кв.м., висотою 1.80 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві без відповідного на те дозволу на земельній ділянці, яка йому була виділена адміністрацією Малобудищанського опитно-експерементального заводу стройматеріалів. Згідно ст. 376 ЦК України судом може бути визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до висновку технічного звіту про стан будівельних конструкцій гаражу є задовільним та підлягає експлуатації. За таких підстав суд вважає, що позовна заява про визнання за [PERSON] права власності на самовільно збудований гараж №23 підлягає до задоволення На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме гараж №41 площею забудови 23,20 кв.м., загальною площею 19,30 кв.м., висотою 2.50 м., з погребом площею забудови 7,80 кв.м. висотою 2,50 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві. Просить визнати за ними право власності на самовільно збудований гараж В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в 1991 році позивачем був збудований гараж №41 площею забудови 23,20 кв.м., загальною площею 19,30 кв.м., висотою 2.50 м., з погребом площею забудови 7,80 кв.м. висотою 2,50 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві без відповідного на те дозволу на земельній ділянці, яка йому була виділена адміністрацією Малобудищанського опитно-експерементального заводу стройматеріалів. Згідно ст. 376 ЦК України судом може бути визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до висновку технічного звіту про стан будівельних конструкцій гаражу є задовільним та підлягає експлуатації. За таких підстав суд вважає, що позовна заява про визнання за [PERSON] права власності на самовільно збудований гараж№41 підлягає до задоволення На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме гараж №42 площею забудови 25,8 кв.м., загальною площею 21,5 кв.м., висотою 2,50 м., з погребом площею забудови 6,0 кв.м. висотою 2,10 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві. Просить визнати за ними право власності на самовільно збудований гараж. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в 1991 році позивачем був збудований гараж №42 площею забудови 25,8 кв.м., загальною площею 21,5 кв.м., висотою 2,50 м., з погребом площею забудови 6,0 кв.м. висотою 2,10 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві без відповідного на те дозволу на земельній ділянці, яка йому була виділена адміністрацією Малобудищанського опитно-експерементального заводу стройматеріалів. Згідно ст. 376 ЦК України судом може бути визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до висновку технічного звіту про стан будівельних конструкцій гаражу є задовільним та підлягає експлуатації. За таких підстав суд вважає, що позовна заява про визнання за [PERSON]С права власності на самовільно збудований гараж №42 підлягає до задоволення На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме сарай №8 площею забудови 26,30 кв.м., загальною площею 21,90 кв.м., висотою 2.45 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві. Просить визнати за ними право власності на самовільно збудований сарай (гараж). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в 1991 році позивачем був збудований сарай №8 площею забудови 26,30 кв.м., загальною площею 21,90 кв.м., висотою 2.45 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві без відповідного на те дозволу на земельній ділянці, яка йому була виділена адміністрацією Малобудищанського опитно-експерементального заводу стройматеріалів. Згідно ст. 376 ЦК України судом може бути визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до висновку технічного звіту про стан будівельних конструкцій гаражу є задовільним та підлягає експлуатації. За таких підстав суд вважає, що позовна заява про визнання за [PERSON] права власності на самовільно збудований сарай №8 підлягає до задоволення На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме гараж №15 площею забудови 24,60 кв.м., загальною площею 20,50 кв.м., висотою 2,40 м., з погребом площею забудови 24,60 кв.м. висотою 2,10 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві. Просить визнати за ними право власності на самовільно збудований гараж. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в 1991 році позивачем був збудований гараж №15 площею забудови 24,60 кв.м., загальною площею 20,50 кв.м., висотою 2,40 м., з погребом площею забудови 24,60 кв.м. висотою 2,10 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві без відповідного на те дозволу на земельній ділянці, яка йому була виділена адміністрацією Малобудищанського опитно-експерементального заводу стройматеріалів. Згідно ст. 376 ЦК України судом може бути визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до висновку технічного звіту про стан будівельних конструкцій гаражу є задовільним та підлягає експлуатації. За таких підстав суд вважає, що позовна заява про визнання за [PERSON] права власності на самовільно збудований гараж №15 підлягає до задоволення На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме сарай №38 площею забудови 18,40 кв.м., загальною площею 15,30 кв.м., висотою 2.50 м., з погребом площею забудови 5.00 кв.м. висотою 2.00 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві. Просить визнати за ними право власності на самовільно збудований сарай (гараж). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в 1991 році позивачем був збудований сарай №38 площею забудови 18,40 кв.м., загальною площею 15,30 кв.м., висотою 2.50 м., з погребом площею забудови 5.00 кв.м. висотою 2.00 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві без відповідного на те дозволу на земельній ділянці, яка йому була виділена адміністрацією Малобудищанського опитно-експерементального заводу стройматеріалів. Згідно ст. 376 ЦК України судом може бути визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до висновку технічного звіту про стан будівельних конструкцій гаражу є задовільним та підлягає експлуатації. За таких підстав суд вважає, що позовна заява про визнання за [PERSON] права власності на самовільно збудований сарай №38 підлягає до задоволення На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме гараж №39 площею забудови 25,00 кв.м., загальною площею 20,80 кв.м., висотою 2.60 м., з погребом площею забудови 7,40 кв.м. висотою 2,30 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві. Просить визнати за ними право власності на самовільно збудований гараж В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в 1991 році позивачем був збудований гараж №39 площею забудови 25,00 кв.м., загальною площею 20,80 кв.м., висотою 2.60 м., з погребом площею забудови 7,40 кв.м. висотою 2,30 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві без відповідного на те дозволу на земельній ділянці, яка йому була виділена адміністрацією Малобудищанського опитно-експерементального заводу стройматеріалів. Згідно ст. 376 ЦК України судом може бути визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до висновку технічного звіту про стан будівельних конструкцій гаражу є задовільним та підлягає експлуатації. За таких підстав суд вважає, що позовна заява про визнання за [PERSON] права власності на самовільно збудований гараж №39 підлягає до задоволення На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме гараж №7 площею забудови 38,00 кв.м., загальною площею 31,70 кв.м., висотою 3.1 м., з погребом площею забудови 20,20 кв.м. висотою 2,40 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві. Просить визнати за ними право власності на самовільно збудований гараж. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в 1991 році позивачем був збудований гараж №7 площею забудови 38,00 кв.м., загальною площею 31,70 кв.м., висотою 3.1 м., з погребом площею забудови 20,20 кв.м. висотою 2,40 м., що знаходиться біля садового кооперативу «Медик-3» по вул. Медична 1 в м. Полтаві без відповідного на те дозволу на земельній ділянці, яка йому була виділена адміністрацією Малобудищанського опитно-експерементального заводу стройматеріалів. Згідно ст. 376 ЦК України судом може бути визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до висновку технічного звіту про стан будівельних конструкцій гаражу є задовільним та підлягає експлуатації. За таких підстав суд вважає, що позовна заява про визнання за [PERSON] права власності на самовільно збудований гараж №7 підлягає до задоволення На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та особисте утримання мотивуючи тим, що з відповідачем по цій справі [PERSON] вони перебувають у цивільному шлюбі з 14.02.2006 року. Від цього шлюбу у них народився син: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Якимівської селищної ради. Відповідач на теперішній час працює на Джанкойській дистанції путі, матеріальної допомоги добровільно не надає. Так як позивачці одній важко утримувати дитину, у неї виникла необхідність подати позовну заяву до суду про стягнення аліментів. Так як позивачка на теперішній час не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років вона по закону має право на власне утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1Л частини з усіх видів доходів щомісячно. Так,ож позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на власне утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, але на адресу суду надійшла заява позивачки, в якій вона просить розглянути дану цивільну справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, але в справі мається заява відповідача, в якій він також просить розглянути дану цивільну справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі за наступними підставами: підтверджуються документами, поданими в якості доказів до позовної заяви, а саме: копією паспорту позивачки; копією паспорту відповідача; довідкою про утримані аліменти; копією свідоцтва про народження дитини; копією свідоцтва про шлюб, копією довідки про склад сім»ї. > Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 182 СК України визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, просила суд розірвати шлюб, укладений в 2001 році в Жовтневому відділі ЗАГСу м. Кривий Ріг, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб не змогли створити міцну сімю, оскільки різні погляди на життя створювали непорозуміння та сварки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обємі. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи, на час розгляду справи клопотань про відкладення не надходило. Допитавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 березня 2001 року у Жовтневому відділі РАЦСу КМУЮ, про що здійснено відповідний актовий запис № 125. Від шлюбних відносин сторони не мають неповнолітніх дітей. Як встановлено судом сімейні відносини сторони не підтримують з 2007 року, спільне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімя сторін розпалась, зберегти її не можливо. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved