Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-31 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила здійснити розподіл спільного сумісного майна подружжя, визнавши за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], автомобіль марки «Lexus RX 300», реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того, просила із предметів домашньої обстановки й побуту виділити їй шафу-купе, диван, тумбу під телевізор, телевізор «Самсунг», вбудовану духовку та газову поверхню, кухонні меблі, пилосос, а також стягнути із [PERSON] грошову компенсацію за належну їй частку в автомобілі марки «Wolkswagen LT 35» (2002 року випуску). В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначала, що із 16 вересня 2000 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] За час шлюбу ними було набуте майно, а саме: - автомобіль марки «Lexus RX 300», реєстраційний номер [NUMBER]; - автомобіль марки «Mercedes-Benz 316», реєстраційний номер [NUMBER]; - автомобіль марки «Wolkswagen LT 35», реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль марки «Wolkswagen LT 35», реєстраційний номер [NUMBER]; - квартира [ADDRESS], - шафа-купе, - кухонні меблі, - спальний гарнітур, - диван, - тумба під телевізор, - письмовий стіл, - кімнатний меблевий гарнітур, - холодильник, - три телевізори різних моделей, - мікрохвильова піч, - вбудована духовка та - газова поверхня, - музичний центр, - пральна машина, - комплект для ванної кімнати, - принтер, - пилосос, - ноутбук. Всього предметів домашньої обстановки та побуту придбано на загальну суму 74\~000 грн. 00 коп. Просить здійснити розподіл спільного сумісного майна подружжя й визнати за нею право власності на зазначене вище рухоме та нерухоме майно (а.с.4-8). У березні 2011 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини, поділ спільного сумісного майна подружжя із урахуванням інтересів малолітньої дитини, а також визнання рухомого майна у виді транспортних засобів, які набуті за час шлюбу, особистою приватною власністю (а.с.111). В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначав, що він є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Матірю дитини є [PERSON] Шлюб між ним та [PERSON] у лютому 2011 року розірвано. Ще до розлучення, а саме з листопада 2010 року малолітня [PERSON] за взаємною його та її згодою почала проживати із ним окремо від матері. [PERSON] зловживає алкогольними напоями. Дитина повністю перебуває на його утриманні, її вихованням та матеріальним забезпеченням, фізичним та духовним розвитком займається виключно він. Участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] не бере. Малолітня дитина не бажає спілкуватися із матірю [PERSON] Просить суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] із ним. Крім того, просить здійснити розподіл спільного сумісного майна подружжя, із урахуванням інтересів малолітньої дитини [PERSON], у виді квартири 64 по вулиці Грушевського Михайла, збільшивши частку й визнавши за ним право власності на 2/3 частини цього нерухомого майна. Також [PERSON] просить визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль марки «Lexus RX 300», реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль марки «Mercedes-Benz 316», реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль марки «Wolkswagen LT 35», реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль марки «Wolkswagen LT 35», реєстраційний номер [NUMBER], оскільки ці транспортні засоби придбавалися за кошти його батьків й передані особисто йому для здійснення підприємницької діяльності з метою одержання прибутку як для нього так і для його батьків. У квітні 2011 року [PERSON] доповнила заявлені позовні вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя ще й позовними вимогами про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] із нею. В обґрунтування позову про визначення місця проживання дитини [PERSON] зазначила, що дитина без її дозволу була вивезена із спільного з [PERSON] помешкання й вона позбавлена можливості із нею спілкуватися. На дитину чиниться психологічний тиск, у звязку із чим остання взагалі не бажає спілкуватися із матірю й уникає з нею зустрічей. Оскільки вона займалася її доглядом й вихованням з дня народження, то вважає, що дитина повинна проживати із нею (а.с.127-129). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали й просили його задовольнити. У судовому засіданні відповідача [PERSON] та його представники [PERSON] й [PERSON] позов [PERSON] не визнали й просили у його задоволенні відмовити, а зустрічний позов задовольнити. У судовому засіданні представник третьої особи виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області [PERSON] позов [PERSON] не підтримав, а зустрічний позов [PERSON] просив задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі із 16 вересня 2000 року 25 по лютого 2011 року (а.с. 11, 231). Шлюб розірвано на підставі судового рішення від 25 лютого 2011 року із ініціативи [PERSON] (а.с.65). Від шлюбу в [PERSON] та [PERSON] є донька [PERSON], [INFO] (а.с.124). Судом встановлено й всіма учасниками судового розгляду справи визнано, що малолітня [PERSON] проживає із батьком [PERSON] окремо від матері [PERSON] із листопада 2010 року. За час шлюбу [PERSON] й [PERSON] придбана квартира 64 (загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м.) у будинку 13-А по вулиці Грушевського Михайла у місті Броварах Київської області. Речові права на це нерухоме майно оформлені на [PERSON] (а.с. 15, 16). Крім того, судом встановлено, що в період шлюбу на [PERSON] були оформлені речові права на: - автомобіль марки «Lexus RX 300» (2005 року випуску, номер кузова [NUMBER]) реєстраційний номер [NUMBER]; - автомобіль марки «Mercedes-Benz 316» (2005 року випуску, номер кузова [NUMBER]) реєстраційний номер [NUMBER]; - автомобіль марки «Wolkswagen LT 35» (2002 року випуску, номер кузова [NUMBER]) реєстраційний номер [NUMBER]; - автомобіль марки «Wolkswagen LT 35» (2002 року випуску, номер кузова [NUMBER]) реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 19, 20). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила, що в період шлюбу із [PERSON] ними також придбано: шафа-купе, кухонні меблі, спільний гарнітур, диван, тумба під телевізор письмовий стіл, кімнатний меблевий гарнітур, холодильник, три телевізори різних моделей, мікрохвильова піч, вбудована духовка та газова поверхня, музичний центр, пральна машинка, комплект для ванної кімнати, принтер, пилосос, ноутбук. Всього придбано предметів домашньої обстановки та побуту на загальну суму 74\~000 грн. 00 коп. У судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначив, що приблизно вказані предмети домашньої обстановки та побуту дійсно придбавалися в період шлюбу, однак він категорично не погоджується із визначеною у позові вартістю кожного із видів цього майна, а також із вказаною в позові вартістю квартири й транспортних засобів. Крім того, половина цього майна вже забрана із спільної квартири позивачем [PERSON] із її родичами. Також у судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила, що все рухоме та нерухоме майно, яке було набуте нею із [PERSON] є їхньою спільною сумісною власністю, оскільки придбавалося в період зареєстрованого шлюбу не залежно від того, хто із подружжя в цей час не працював. У судовому засіданні відповідач [PERSON] вказав, що предмети домашньої обстановки та побуту, а також спірна квартира дійсно придбані в період шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя, однак транспортні засоби є його особистою приватною власністю, оскільки вони були придбані за кошти його батьків виключно для нього з метою організації підприємницької діяльності. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є фізичною особою підприємцем й надає послуги по пасажирським перевезенням, діяльність автомобільного регулярного транспорту, має ліцензію по надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами (а.с. 50, 56). Автомобіль марки «Lexus RX 300», реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль марки «Mercedes-Benz 316», реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль марки «Wolkswagen LT 35», реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль марки «Wolkswagen LT 35», реєстраційний номер [NUMBER] знаходяться в оренді (а.с. 56-60). У судовому засіданні зі сторони позивача [PERSON] були допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] (батько позивача) дав покази про те, що напередодні весілля його доньки із [PERSON] спільно із батьками нареченого було вирішено придбати їм житло у місті Києві, що й було зроблено. Потім вони переїхали у місто Бровари Київської області, продавши квартиру у місті Києві й придбавши спірну квартиру в місті Броварах. Після народження онуки його донька [PERSON] перебувала у декретній відпустці. Під час проведення ремонтних робіт у спірній квартирі донька з чоловіком та онукою проживали в його будинку. Після переїзду в місто Бровари кожні вихідні дні донька, чоловік та онука приїздили до них. На протязі всього подружнього життя їхньої доньки [PERSON] він разом із дружиною постійно допомагали її сімї матеріально. В ті періоди часу, коли донька не працювала, а це біля трьох років підряд, а потім іще деякий час, його дружина віддавала останній всю свою заробітну плату. Після того, як постало питання про розлучення доньки із [PERSON], то вони спочатку намагалися вирішити усі питання, що повязані із розлученням та поділом спільного майна подружжя мирним шляхом. Спільно домовилися про придбання [PERSON] однокімнатної квартири для [PERSON] При цьому домовилися про складення письмової відмови на частку в праві власності на транспортні засоби. Однак у подальшому домовитися не вдалося по всім істотним моментам вирішення спору. Після сварки її доньки із чоловіком, останній вигнав її на подвіря й, забравши із собою онуку, виїхав у невідомому напрямку. Грошові кошти на придбання конкретних транспортних засобів він не давав. Весь час допомагав він із дружиною доньці із чоловіком грошовими коштами. Його донька не зловживає алкогольними напоями. Поведінка доньки по відношенню до онуки була завжди виключно позитивною. Після сварки доньки із чоловіком він вивіз із їхнього помешкання шкаф та холодильник. Він ніколи не погрожував фізичною розправою із чоловіком доньки, а в той момент, коли його доньку було вигнано із спірної квартири, то можливо щось через хвилювання й сказав. Особисто йому не відомо звідки його донька та її чоловік одержали грошові кошти на придбання майна на значну суму. Свідок [PERSON] (мати позивача) дала покази про те, що вона працює оператором на залізниці. Напередодні весілля за взаємною згодою із батьками нареченого їм була придбана квартира у місті Києві. Спільними зусиллями проведені в цій квартирі ремонтні роботи. У цій квартирі вони прожили біля трьох років. Потім квартира у місті Києві була продана й придбана квартира у місті Броварах Київської області. До того, її донька навчалася у вищому навчальному закладі. Після народження онуки біля одного року донька та чоловік проживали у неї вдома. Донька після декретної відпустки деякий час працювала приватним підприємцем. Після того, як онука пішла до школи, то було вирішено щоб донька займалася вихованням дитини й не влаштовувалася на роботу. Свою заробітну плату, яка становить біля 2\~500 грн. 00 коп. на місяць, вона віддавала доньці. Жила донька із чоловіком нормальним шлюбним життям, однак із 20 листопада 2010 року все змінилося і їй стало відомо про можливе їхнє розлучення. Мирним шляхом намагалися вирішити питання, що повязані із розлученням та поділом сумісного майна подружжя, однак спільної мови з цих питань не було досягнуто, й донька під погрозами склала заяву про відмову від набутих транспортних засобів. [PERSON] самовільно забрав онуку й виїхав з нею на проживання в невідомому напрямку. Онука не бажає спілкуватися із нею та дідом, уникає зустрічей. Грошові кошти на придбання транспортних засобів вона не давала. Звідки були взяті грошові кошти на придбання транспортних засобів їй не відомо. Свідок [PERSON] (тітка позивача [PERSON]В.) дала покази про те, що [PERSON] й [PERSON] жили нормальним подружнім життям. До виконання батьківських обовязків обоє ставилися гідно. Більше увагу дитині приділяла мати [PERSON] Батько [PERSON] заробляв на життя родини. Ремонтні роботи у квартирах як у місті Києві, так і в Броварах робити спільно. Вона ніколи не бачила [PERSON] у нетверезому стані. З обох сторін батьки допомагали дітям. Батьки [PERSON] приділяли значну частину часу спілкуванню із онукою та її вихованню. Їй не відомо хто саме та за чиї грошові кошти придбавав транспортні засоби. Перед розлученням поведінка дитини кардинально змінилася, вона відмовилася від спілкування із матірю, дідом та бабою. У судовому засіданні зі сторони відповідача [PERSON] були допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] (батько відповідача) дав покази про те, що його син із невісткою жили дружньо. Спільно із батьками невістки була придбана для сина із сімєю квартира у місті Києві. Ремонт робили спільно. Квартира у місті Києві була продана за 25\~500 доларів США. У Броварах придбана квартира за 29\~500 доларів США. На придбання квартири він із дружиною взяли у борг в [PERSON] 5 000 доларів США. У нього були транспортні засоби один іноземного, а інший вітчизняного виробництва, які були продані й одержані грошові кошти витрачені на ремонт у квартирі сина. Батьки дружини сина не давала грошей на ремонт у спірній квартирі. Останні два роки перед розлученням дружина сина [PERSON] вживала алкогольні напої й були випадки коли їй допомагали вийти із за столу й сісти у машину. Він особисто доглядав за своїми родичами й після їх смерті одержав у спадщину будинок. На той час його син [PERSON] працював у податковій службі. Коли вирішили оформити сину власну справу задля одержання прибутку на всю родину, включаючи його та бабу, то придбали перший транспортний засіб, яким був автомобіль марки «Wolkswagen LT 35». На придбання цього автомобіля він із дружиною взяли у борг в [PERSON] 15\~000 доларів США. Потім іще придбавали транспортні засоби. Частину одержуваних доходів син приносив батькам. Прибуток справа сина приносила десь біля однієї чи однієї із половиною тисячі доларів США. Батьки дружини сина грошей на придбання транспортних засобів не давали. В період вирішення питань щодо розлучення сина йшла мова про придбання останнім для [PERSON] однокімнатної квартири, однак вона зажадала дорогу квартиру із ремонтом, а тому в добровільному порядку ці питання не були вирішені. Йому відомо, що під час сварки восени 2010 року [PERSON] виставив у коридор із спільної квартири свою дружину [PERSON], яка перебувала у стані сильного алкогольного спяніння. Батько [PERSON] погрожував фізичною розправою із [PERSON] Син після сварки із онукою приїхав до нього з дружиною у квартиру у місті Києві й деякий час там проживав. Невістка [PERSON] неодноразово вживала алкогольні напої, проходила лікування від алкогольної залежності. Одержану спадщину у вигляді будинку із земельною ділянкою продано було десь за 185\~000 доларів США. Після автомобіля «Wolkswagen LT 35» для власної справи сина було придбано ще три транспортні засоби. Меблі у спірній квартирі придбані за грошові кошти, які ним бралися у борг в [PERSON] Лише холодильник та шкаф придбано батьками невістки. У спірній квартирі на даний час ніхто не проживає. Син зараз знімає у приватному порядку квартиру в місті Броварах, де є всі зручності для розвитку та виховання онуки. Виключно син займається вихованням онуки. Свідок [PERSON] (сестра матері відповідача [PERSON]Г.) дала покази про те, що їй відомо про вживання [PERSON] алкогольних напоїв. Транспортні засоби придбані [PERSON] його батьками. Спадщину продали десь за 170\~000 чи 175\~000 доларів США. Їй відомо зі слів малолітньої [PERSON] про погрози батька [PERSON] по відношенню до [PERSON] Також їй відомо про лікування [PERSON] від алкогольної залежності. Свідок [PERSON] дала покази про те, що вона є сусідкою батьків відповідача [PERSON], з якими перебуває у товариських відносинах. Нею на їхнє прохання неодноразово надавалися останнім грошові кошти у борг, в тому числі на придбання автомобіля та квартири. На придбання квартири у 2003 році вона надавала в борг батькам [PERSON] 5\~000 доларів США. Ці кошти їй повернуті. У 2007 році нею надавалося у борг 15\~000 доларів США для придбання автомобіля. При наданні грошових коштів у позику письмові документи не складалися, оскільки між нею та батьками [PERSON] товариські відносини, вони є сусідами й на протязі тривалого часу знають один одного. Свідок [PERSON] (мати відповідача [PERSON]Г.) дала покази про те, що її невістка [PERSON] вживала алкогольні напої, по декілька днів не бувала вдома, у помешканні не було порядку. Зі слів малолітньої дитини [PERSON] знає, що позивач [PERSON] застосовувала до неї фізичну силу й завдавала значних побоїв. За весь час подружнього життя [PERSON] майже не працювала. Вона намагалася оформити справу невістці й витратила на це 10\~000 доларів США, однак через небажання останньої ці грошові кошти були даремно витрачені на придбання товару й прибутку не принесли. Усі транспортні засоби, які належить [PERSON] придбані нею для створення сину власної справи з метою одержання прибутку. Частина грошових коштів на придбання транспортних засобів бралася у борг в [PERSON], а частина грошових коштів була сплачена із грошей одержаних від продажу нерухомості, яка продана була за 185\~000 доларів США. Знає про подружню невірність невістки. Також вона знає про вживання останньою алкогольних напоїв. Будинок продано у 2007 році. Перший транспортний засіб придбано за 35\~000 доларів США, другий транспортний засіб придбано через один рік за 28\~000 доларів США, третій транспортний засіб придбано за 35\~000 доларів США, а четвертий транспортний засіб за 28\~000 доларів США. За цим автомобілем вона їздила у місто [PERSON] із сином, чоловіком та сватом. До придбання цих автомобілів у неї з чоловіком було два транспортних засоби, однин іноземного виробництва, а інший вітчизняного. Ці автомобілі були продані за 19\~000 доларів США, які доклали до коштів на оформлення підприємницької діяльності. У судовому засіданні свідок зі сторони позивача [PERSON]- [PERSON] визнав те, що за автомобілем «Lexus RX 300», реєстраційний номер [NUMBER], він їздив із свідком [PERSON], відповідачем [PERSON] Свідок [PERSON] дав покази про те, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] У помешканні є всі умови для проживання. Вихованням дитини та її доглядом займається тільки відповідач [PERSON] Він особисто у 2008 чи 2009 роках був присутнім при придбанні одного транспортного засобу, за який розраховувався батько [PERSON] Всі автомобілі придбані за кошти батьків [PERSON] Про вживання алкоголю [PERSON] йому відомо, але це мало місце разом із іншими товаришами на святах. Свідок [PERSON] дала покази про те, що вона працювала разом із мітірю [PERSON] й знає про те, що вона придбавала автомобілі для сина й для цього навіть брала у борг грошові кошти. Також на придбання автомобілів були витрачені гроші за продаж нерухомості. Свідок [PERSON] дав покази про те, що малолітня дитина [PERSON] проживає із батьком [PERSON] Її вихованням займається батько. У помешканні є всі умови для нормального проживання та розвитку дитини. Сімя жила наче не погано, однак з кінця 2010 року все змінилося. Він був присутнім при купівлі всіх транспортних засобів, окрім автомобіля «Lexus RX 300», реєстраційний номер [NUMBER]. Автомобілі придбавалися в різних містах України й за них розраховувалися батьки відповідача [PERSON], зокрема його матір. Свідок [PERSON] дав покази про те, що у [PERSON] з самого початку його підприємницької діяльності було скрутне матеріальне становище. Зі слів [PERSON] знає, що транспортні засоби придбані його батьками на розвиток його справи. На сьогоднішній день малолітня [PERSON] проживає із [PERSON] Допитана у судовому засіданні у якості свідка малолітня [PERSON], [INFO], дала покази про те, що їй подобається проживати із батьком [PERSON], який про неї турбується й займається її вихованням. Спілкуватися із матірю вона не бажає. Був випадок завдання їй сильних побоїв матірю, остання вимагала від батька грошових коштів в сумі 500 доларів США за надання дозволу виїхати на відпочинок за кордон. Під час відпочинку в Криму мати її залишала одну, а сама з іншими чоловіками ходила на дискотеки. Проаналізувавши покази свідків у цій справі суд приходить до висновку, що у судовому засіданні достовірно не встановлено обставини щодо зловживання позивачем [PERSON] алкогольними напоями та її лікування від алкогольної залежності. Відповідно до статей 160, 161 Сімейного кодексу України місце (далі СК України) проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають значення. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 22 березня 2011 року № 2-15/850 (а.с.217) орган опіки та піклування надав висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом із батьком [PERSON] за місцем його проживання. Дослідивши у судовому засіданні зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що обоє із батьків малолітньої [PERSON] належним чином ставилися до виконання батьківських обовязків по догляду за дитиною та її вихованням, однак із врахуванням особистого бажання дитини проживати із батьком, який також вимагає, щоб донька проживала із ним, суд вважає за необхідне визначити місце проживання цієї дитини із батьком [PERSON] При цьому суд також бере до уваги те, що дитина взагалі не бажає бачити та спілкуватися із матірю, остання за час окремого проживання від доньки з листопада 2010 року не вчинила жодних дієвих заходів щодо зміни ставлення дитини до неї. Вихованням, доглядом, матеріальним утриманням дитини із листопада 2010 року займається виключно батько [PERSON] Він може створити дитині належні умови для виховання та розвитку дитини, має самостійний дохід, про факти зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами чи про його аморальну поведінку жоден із учасників судового розгляду цієї справи суду не повідомив й про можливу наявність їх у житті [PERSON] не вказав. Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не брав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У судовому засіданні встановлено, що за час шлюбу [PERSON] й [PERSON] придбана квартира 64 (загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м.) у будинку 13-А по вулиці Грушевського Михайла у місті Броварах Київської області (а.с. 15, 16). Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Суд вважає за необхідне при визначенні часток в спільному сумісному майні подружжя відступити від засади рівності часток подружжя й збільшити частку відповідача [PERSON] із врахуванням інтересів малолітньої дитини [PERSON], [INFO], й визначити його частку в квартирі [ADDRESS] у розмірі - 2/3 частини цього нерухомого майна, оскільки дитина проживає із батьком. Частка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] визначається судом у розмірі 1/3 частини цього нерухомого майна. У задоволенні позову [PERSON] та у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання права власності на частину спірного нерухомого майна слід відмовити у звязку із тим, що спірна квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. Чинне цивільне та сімейне законодавство України не передбачає необхідність повторного визнання права власності на нерухоме майно, в якому визначаються частки співвласників. Що стосується позову [PERSON] про поділ предметів домашньої обстановки та вжитку, то вирішуючи їх суд виходить із наступного. Судом в порядку статей 10, 11 ЦПК України учасникам судового процесу розяснено їхні права й обовязки, наслідки вчинення й не вчинення процесуальних дій, й зокрема щодо проведення по справі судової товарознавчої експертизи та інших видів експертиз для визначення вартості предметів домашньої обстановки та вжитку, спірної квартири та транспортних засобів. Особи, які беруть участь у розгляді справи, відповідних клопотань з наведених питань перед судом не заявили й більш того від проведення будь-яких видів експертиз відмовилися. Суд за змістом статей 145-147 ЦПК України позбавлений можливості із власної ініціативи призначати експертизи в тій чи іншій цивільній справі. Суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову про поділ предметів домашньої обстановки та побуту, оскільки у судовому засіданні не була доведена вартість цих предметів. Із визначеною [PERSON] вартістю кожного із предметів домашньої обстановки та побуту відповідач [PERSON] категорично не погодився. Як не погодився він із визначенням вартості спірних квартири та транспортних засобів. Позивачем [PERSON] взагалі не було надано суду жодних доказів в обґрунтування визначеної вартості предметів домашньої обстановки та побуту. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. У судовому засіданні встановлено, що на протязі сімейного життя подружжя до зайняття підприємницькою діяльністю [PERSON] одержував не значні доходи (а.с. 180). [PERSON] за десять років подружнього життя працювала лише три чотири роки загалом. Із 01 лютого 2011 року вона працює на посаді менеджера в ТОВ «ОМІО» й одержує заробітну плату в розмірі 1\~800 грн. 00 коп. (а.с.168). Також достовірно встановлено, що автомобіль марки «Lexus RX 300», реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль марки «Mercedes-Benz 316», реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль марки «Wolkswagen LT 35», реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль марки «Wolkswagen LT 35», реєстраційний номер [NUMBER], придбавалися виключно батьками [PERSON] та за їхні кошти саме для зайняття останнім підприємницькою діяльністю з метою одержання прибутку і його розподілу між ними та сином. Про наявність у них коштів на придбання цих транспортних засобів свідчать як їх покази у якості свідків в цій справі так і покази свідка [PERSON] про надання частини коштів у позику, а також відповідні договори на продаж обєктів нерухомого майна та платіжна квитанція за посвідчення правочинів, які узгоджуються між собою і сумнівів у своїй достовірності не викликають (а.с. 222, 223, 225, 226, 227, 228, 229). У свою чергу доказів надання коштів батьками позивача [PERSON] у розмірах, достатніх для вирішення питань з придбання транспортних засобів, у судовому засіданні не надано. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що зазначені вище транспортні засоби є особистою приватною власністю [PERSON]

Outcome: partial