Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на наступне. Він є власником земельної ділянки №332, яка розташована за адресою: м.Вишгород, масив «Дідовиця». Відповідач є власником земельної ділянки №331 за тією ж адресою та має спільну межу з земельною ділянкою позивача. У 2009 році відповідач, без дозволу позивача самовільно провів будівництво трьохсекційного гаражного боксу на своїй земельній ділянці при цьому частково захопивши вказаною будівлею територію земельної ділянки Позивача. Просив зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом знесення з неї частини будівлі трьохсекційного гаражного боксу загальною площею 2,7кв.м. та зобовязати останнього усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом знесення частини будівлі трьохсекційного гаражного боксу з земельної ділянки відповідача загальною площею 6кв.м. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що будівля трьохсекційного гаражного боксу розташована на межі з земельною ділянкою позивача за погодженням з колишнім власником земельної ділянки, яку в свій час у 2005 році придбав позивач. Крім цього, відповідачем замовлено та виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до якої проведені зміни межових знаків. Крім того, відповідачем сплачені штрафи контролюючим органам та органам місцевого самоврядування, а тому він вважає позов необгрунтованим. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №520777 від 15.12.2005р. позивач є власником земельної ділянки площею 0,1007га. №332, яка розташована за адресою: м.Вишгород, масив «Дідовиця» (для будівництва та обслуговування житлового будинку). Відповідач є власником двох сусідніх земельних ділянок площею 0,1010га. №330 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КВ №068431) та площею 0,1009га. №331 (Державний акт про право власності на земельну ділянку серія КВ №019731), які розташовані за адресою: м.Вишгород, масив «Дідовиця». Земельна ділянка №331, що належить відповідачу межує з земельною ділянкою позивача №332. Відповідач на належних йому на праві власності земельних ділянках самочинно здійснив будівництво трьохсекційного гаражного боксу. Позивач просить суд зобовязати відповідача знести частину будівлі трьохсекційного гаражного боксу загальною площею 2,7кв.м. (частина будівлі розміром 0,45м. на 6,0м.), оскільки зведений він на території його ділянки і фактично відповідачем захоплено частину його ділянки. Суд приходить до висновку про задоволення позову у цій частині з наступних підстав. За проведення самочинного будівництва Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 10.03.2009р. було складено протокол №88 та видано припис №08/2009, яким запропоновано будівельні роботи припинити до 13.03.2009р. Постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області №714 від 13.03.2009р. на відповідача накладено штраф у розмірі 170грн. за проведення самочинного будівництва. Також, 10.04.2009р. Вишгородською міською радою було прийнято рішення №110, яким зобовязано відповідача зупинити будівництво гаражного блоку на земельній ділянці на вулиці Шолуденка, 330 (масив «Дідовиця») у м. Вишгороді, яке проводиться з порушенням земельного та містобудівного законодавства. На вказані попередження та санкції відповідач не відреагував належним чином,- не усунув перелічених порушень законодавства та завершив будівництво гаражного боксу. Відповідно до листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області №68/10 від 21.04.2010р. при обмірі метричними засобами було виявлено, що відповідач виконав будівництво гаражу частково на території сусідньої земельної ділянки позивача (близько 0,20м.). Відповідно до листа Управління Держкомзему у Вишгородському районі Київської області №1415 від 24.09.2010р. сектором Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Управління Держкомзему у Вишгородському районі Київської області встановлено, що відповідач самовільно зайняв частину земельної ділянки позивача площею 0,0027га. Відповідно до ст.783К України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам громадян, (ст.1 ЗК України). Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Згідно ст.90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.152 ЗК України одним із способів захисту прав громадян на земельні ділянки є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. Згідно ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі, без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. При поверненні самовільно зайнятих земельних ділянок, вони приводяться у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд. Приведення земельної ділянки у придатний для використання стан здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Отже, суд вважає, що відповідачем порушено право власності (володіння, користування, розпорядження) позивача на його земельну ділянку шляхом будівництва частини трьохсекційного гаражного боксу на території його земельної ділянки і фактичного захвату частини цієї земельної ділянки, тому позов у частині зобовязання відповідача знести збудовану ним частину гаражного боксу загальною площею 2,7кв.м. підлягає задоволенню. Крім того позивач також просить суд зобовязати відповідача знести частину будівлі трьохсекційного гаражного боксу загальною площею 6 кв.м. (частина будівлі розміром 1,0м. на 6,0м.), оскільки зведений він хоча і на території земельної ділянки відповідача проте завдає незручності позивачу та порушує правила добросусідства визначені ст.103 ЗК України. Суд приходить до висновку про задоволення позову у цій частині з наступних підстав. Відповідно до ст.91 ЗК України відповідач, як власник земельної ділянки №331, що знаходиться в м.Вишгороді, масив «Дідовиця» зобов'язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до змісту добросусідства, передбаченого ст.103 ЗК України власники земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно до п.3.25* абзацу З ДБН 360-92** Планування і забудова міських і сільських поселень для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0м. Отже, відповідач самочинно побудував трьохсекційний гаражний бокс з порушенням принципу добросусідства та державних будівельних норм. Відтак, суд вважає, що останнім порушено право власності (володіння, користування, розпорядження) позивача на його земельну ділянку шляхом будівництва частини трьохсекційного гаражного боксу на території земельної ділянки відповідача з порушенням Державних будівельних норм в частині дотримання відстані в один метр до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни гаражного боксу, тому позов у частині зобовязання відповідача знести збудовану ним частину гаражного боксу загальною площею 6 кв.м. також підлягає задоволенню. Посилання відповідача на домовленість між ним та колишнім власником земельної ділянки придбаної позивачем, як на підставу для будівництва трьохсекційного гаражного боксу на межі з позивачем не приймається судом до уваги з наступних підстав. Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку позивача він був виданий в 2005р. на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.08.2004р. В матеріалах справи відсутні документи які б свідчили про початок самочинного будівництва трьохсекційного гаражного боксу до 2005р. за домовленістю між відповідачем та колишнім власником земельної ділянки. Крім цього, слід зазначити, що з наданих позивачем суду фотокарток вбачається, що в стіну гаражного боксу вмурований бетонно-кам'яний стовп, який до початку будівництва слугував опорою для встановленого забору. При цьому, з фотокарток вбачається, що вмурований бетонно-кам'яний стовп знаходиться навіть не на краю будівлі, що свідчило б про будівництво на межі земельної ділянки, а на відстані в декілька цеглин від краю гаражного боксу. Посилання відповідача на сплату ним штрафів контролюючим органам та органам місцевого самоврядування, як на підставу для звільнення його від відповідальності за зайняття земельної ділянки Позивача не приймається судом до уваги з огляду на норми ст.212 ЗК України, відповідно до яких самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі. Судом також не приймаються до уваги посилання відповідача на технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відповідно до якої проведені зміни межових знаків, оскільки з неї не вбачається місце розташування трьохсекційного гаражного боксу. Крім цього, відповідно до пояснювальної записки, що міститься в наведеній технічній документації (а.с.145) «загальна площа земельних ділянок, що перебувають у власності гр. [PERSON] згідно державних актів становить 0,2019га. При визначені меж по фактичному користуванні земельними ділянками, які проходять по встановленому забору було визначено, що загальна площа земельних ділянок, якими користується гр.[PERSON] становить 0,2177га., що на 0,0158г.а більше чим загальна площа згідно державних актів.». Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Жодної обставини, викладеної у ст.61 ЦПК України судом не встановлено. Ч.3 ст.60 ЦПК України визначено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У даній справі позивачем доведено порушення його прав відповідачем, належних доказів, які б доводили правомірність будівництва трьохсекційного гаражного боксу у тому вигляді в якому він існує на день винесення рішення відповідачем суду не надано. На підставі ст.321 ЦК України, ст.ст.91,103,152 ЗК України,

Outcome: approved