Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-04 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним. В позовній заяві зазначено, що 23 жовтня 1999 р. позивачка [PERSON] придбала за 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. у продавця [PERSON] 1/г частку житлового будинку №4 (чотири), що розташований за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, провулок Новий, зареєструвавши цей договір в той же день на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі, за реєстровим №687 (шістсот вісімдесят сім). Умови договору сторонами повністю виконанні, договір зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації, і лише в серпні 2010 p., позивачка дізналася, що вказаний договір потребує нотаріальної форми посвідчення. Посилаючись на вищевикладене, позивачка [PERSON] просила позов задовольнити, визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна - /4 частки житлового будинку №4 (чотири), що розташований за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ провулок Новий, який укладено на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі 23 жовтня 1999 p., між нею, як покупцем та [PERSON]О, як продавцем. 11 березня 2011 р. протокольною ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області до участі у справі в якості відповідача залучено Вознесенську міську [PERSON] області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на підстави звернення до суду, викладенні в позовній заяві та просили визнати вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Представник відповідача - Вознесенської міської [PERSON] Миколаївської області, в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, згідно поданої до суду письмової заяви, позовні вимоги визнала та просила розглянути справу у її відсутність. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність відповідачів, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, 23 жовтня 1999 р. позивачка [PERSON] уклала письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна з [PERSON] За даним договором позивачка придбала у власність 1/г частку житлового будинку, який розташований за адресою: провулок Новий в місті Вознесенськ, Миколаївська область, що позначений на плані літ. А - 1, жилою площею 20.5 кв.м., з гаражем - літ. Б -1, сараєм - літ. В-1, сараєм - літ. Г-1, колодязем - літ. №1, огорожею - літ. №2-3, передавши в рахунок покупки продавцю грошову суму в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. Вищевказане нерухоме майно раніше належало продавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 12 серпня 1999 р. та зареєстрованого в реєстрі за №382 (триста вісімдесят два). Даний договір укладений на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі, яка з 16 травня 2005 р. припинила свою діяльність. Придбану за вказаним договором 1/г частку житлового будинку, позивачка зареєструвала на праві власності в Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації 15 листопада 1999 р. за р. №18 (вісімнадцять). З копії свідоцтва про смерть, виданого 29 січня 2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, вбачається, що [PERSON] помер 28 січня 2009 р. в місті Вознесенськ Миколаївської області. Відповідно до довідок, виданих Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області №137/01-16 від 22 лютого 2011 p., Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області №209/01-16 від 25 лютого 2011 p., судом встановлено, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався та спадкова справа не заводилась. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між позивачкою [PERSON], як покупцем, та [PERSON], як продавцем, 23 жовтня 1999 р. був укладений письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме: 1/г частки житлового будинку №4 (чотири) по провулку Новий в місті Вознесенськ Миколаївської області, який зареєстрований Універсальною Товарно - Сировинною Біржею. Враховуючи, що права і обовязки сторін за вищевказаним договором купівлі - продажу нерухомого майна виникли до набрання чинності ЦК України, а суть позову складає недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, тому при вирішенні питання про визнання угоди дійсною, слід застосовувати правила кодексу, який діяв на момент укладення такого договору. Так, згідно ст.224 ЦК Української PCP (в редакції від 18 липня 1963 р.) за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплати за нього певну грошову суму. За правилами ст.47 ЦК України Української PCP від 18 липня 1963 p., нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. У відповідності зі ст.227 ЦК Української PCP від 18 липня 1963 р. договір купівлі - продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Проте, в порушення вимог ст.227 ЦК Української PCP від 18 липня 1963 p., що діяв на час укладення угоди, оформлення вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Разом з тим, згідно ч.2 ст.47 ЦК Української PCP від 18 липня 1963 p., якщо одна із сторін повністю виконала договір, а інша ухиляється від його оформлення нотаріально, то суд може визнати такий договір дійсним за заявою сторони, яка виконала договір. Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Ст.6 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу, а тому обраний позивачкою [PERSON] спосіб захисту цивільного права шляхом визнання угоди дійсною є вірним і може бути застосований судом, оскільки від цього залежить виникнення у неї права в подальшому розпорядитися вказаним нерухомим майном. Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким [PERSON] передав позивачці частку житлового будинку, а позивачка передала останньому визначену грошову суму, але в звязку зі смертю останнього на теперішній час неможливе нотаріальне посвідчення цього договору, як того вимагає ст. 227 ЦК України 1963 року, суд приходить до висновку, що на підставі ст.47 ЦК Української PCP від 18 липня 1963 р. позовні вимоги позивача в частині визнання угоди дійсною обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.88 ЦПК України судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи сплачено при подачі позову.

Outcome: approved