Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-10 00:00:00

У травні 2011 року, позивачка звернулася до суду з названим позовом, в якому зазначила, що 31.10.2009 року, помер її дід [PERSON], який за життя, 24.12.2004 р., склав заповіт (реєстр. № 81), посвідчений секретарем Калаглійської сільради Овідіопольського району Одеської області, яким земельну ділянку площею 3,91 га, масив № 8, ділянка № 55 на території Калаглійської сільради, Овідіопольського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ОД № 031610 виданого 20.10.2004 р. на підставі розпорядження Овідіопольської РДА № 459 від 23.07.2004 р., на випадок своєї смерті, заповідав позивачці. Вказаний заповіт, за життя спадкодавця [PERSON] не змінювався та не скасовувався. Після смерті діда позивачки [PERSON], відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної земельної ділянки та з метою прийняття спадщини, позивачка, у встановлений законом строк, звернулася до Овідіопольської ДНК Одеської області з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачці було відмовлено, у звязку з відсутністю у позивачки оригінала державного акту на право власності на землю, виданого на ім.`я померлого [PERSON], який у себе утримує його дружина [PERSON], та яка на неодноразові звернення позивачки з проханням надати їй державний акт не реагувала. У звязку з викладеним, позивачка просила суд, визнати за нею право власності в поряду спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлого 31.10.2009 р. на земельну ділянку площею 3,91 га, масив № 8, ділянка № 55 на території Калаглійської сільради, Овідіопольського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ОД № 031610 виданого 20.10.2004 р. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов. Відповідачка в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отриманням судової повістки з викликом до суду та поштовою квитанцією про відправлення судової повістки відповідачці, причини неявки суду не повідомила та заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надала (а.с. 51). Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, або якщо причини неявки відповідача на думку суду є неповажними, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 1217 ЦК України передбачено спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно з ч. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Стаття 1247 ЦК України передбачає, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Стаття 1251 ЦК України зазначає, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування, відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтею 1297 ЦК України передбачено спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. Суд встановив, і підтверджується матеріалами спадкової справи № 86/2010, що 24.12.2004 року, дід позивачки [PERSON] склав заповіт (реєстр. № 81), посвідчений секретарем Калаглійської сільради Овідіопольського району Одеської області, яким земельну ділянку площею 3,91 га, масив № 8, ділянка № 55 на території Калаглійської сільради, Овідіопольського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ОД № 031610 виданого 20.10.2004 р. на підставі розпорядження Овідіопольської РДА № 459 від 23.07.2004 р., на випадок своєї смерті, заповідав позивачці (а.с. 21,22,53). 31.10.2009 р., [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 202361 від 02.11.2009 р., виданого Калаглійської с/р Овідіопольського району Одеської області (а.с. 19). Після смерті [PERSON], позивачка, у встановлений законом строк, звернулася до Овідіопольської ДНК Одеської області з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачці було відмовлено, у звязку з відсутністю у позивачки оригінала державного акту на право власності на землю, виданого на ім.`я померлого [PERSON], який у себе утримує його дружина [PERSON], та яка на неодноразові звернення позивачки з проханням надати їй державний акт не реагувала, що підтверджується заявами позивачки № 188 від 02.04.2010 р., № 98 від 13.05.2011 р. на ім.`я державного нотаріуса та листом нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва (а.с. 17,18,20). Суд встановив, що інших спадкоємців за заповітом, крім позивачки немає, та інших спадкоємців за законом, крім відповідачки, дружини померлого [PERSON] немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 16-45). Відповідачка [PERSON], також, у встановлений законом строк, звернулась до нотаріальної контори з заявою № 248 від 30.04.2010 р., в якій повідомила, що їй відомо про існування заповіту на вищевказану земельну ділянку, залишеного її чоловіком [PERSON], померлим 31.10.2009 р. на ім.`я позивачки та вона добровільно відмовилася від належної їй частки вказаної ділянки і на одержання свідоцтва про право на спадщину згідно ст. 1241 ЦК України (обовязкову частку) вона, як обовязковий спадкоємець не претендує і в судові органи з питання поновлення її спадкових прав, звертатися не буде (а.с. 23). Одночасно, відповідачка, своєю заявою № 249 від 30.04.2010 р., як спадкоємиця першої черги, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] у вигляді житлового будинку та грошових вкладів (а.с. 24,33). Суд з`ясував, що позивачка є законною спадкоємицею за заповітом, після смерті [PERSON] на зазначену вище земельну ділянку, однак відсутність правовстановлюючого документа, підтверджуючого право власності померлого 31.10.2009 р. [PERSON] на спадкову земельну ділянку, а саме оригінала державного акту серії ОД № 031610 від 20.10.2004 р., виданого на ім.`я [PERSON], який утримує у себе відповідачка, заважає позивачці вступити в права спадкування і отримати у Державні нотаріальній конторі свідоцтво про на спадщину за заповітом, що було підтверджено позивачкою в судовому засіданні. З огляду на викладене, суд вважає позов обґрунтованим, підтвердженим матеріалами справи та такий, що підлягає задоволенню повністю з визнанням за позивачкою в порядку спадкування за заповітом на вказану вище земельну ділянку.

Outcome: approved