overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

В жовтні 2010 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до Бережанської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вони зазначили, що будинковолодіння по вул. Орлика, 36, в с. Рай Бережанського району Тернопільської області належало їх бабі - [PERSON]. 19 листопада 2007 року в с. Рай Бережанського району баба померла, після смерті останньої спадщину прийняв син померлої, а їх батько [PERSON], як особа яка проживала разом з спадкодавцем - [PERSON]. 04 квітня 2009 року в с. Рай Бережанського району помер батько [PERSON]. Спадщину вони прийняли, однак оформити її виявилося неможливим і їм було відмовлено в цьому, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я спадкодавця. Отримати такий документ після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судовому засіданні представник позивачі позовні вимоги підтримують, просять визнати: за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину будинковолодіння в с. Рай по вул. Орлика, 36, що належало [PERSON], яка померла 19 листопада 2007 року в селі Рай Бережанського району; за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину будинковолодіння в с. Рай по вул. Орлика. 36. шо належало [PERSON], яка померла 19 листопада 2007 року в селі Рай Бережанського району. Представник відповідача [PERSON] позов визнає. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з викладеного відповідно до ст. ст. 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями і спадщина належить їм з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо постановити рішення задовольнивши позовні вимоги позивачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

24 листопада 2010 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з 10 березня 2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], 20.07.2007 року народ\-ження, який проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини з серпня 2010 року, в зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду та просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відпо\-відного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності в зв'язку з занятіс- тю на роботі, вказавши, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день час та місце судового розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 10 березня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, про що свід\-чить фотокопія свідоцтва про одруження серії І-ВЛ № 061230, виданого 10.03.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 20. Від спільного життя росте дитина - син [PERSON], [INFO], що стверджується фотокопією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 091408, виданого 25.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 58. Зі змісту довідки № 217 від 17.11.2010 року, наданої виконавчим комітетом Черемушнян- ської сільської ради Валківського району Харківської області, видно, що позивач проживає в [INFO] та дійсно одна виховує і утримує сина [PERSON], [INFO]. Згідно повідомлення начальника СГІ РФО Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області № 10666 від 02.12.2010 року [PERSON], [INFO], зареєстро\-ваний за адресою: Харківська область, Валківський район, с.Вишневе, вул.1-го травня, 3. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з ч.2 ст. 182 СК України не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по справі, а саме: судовий збір - в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в розмірі 120 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

11 жовтня 2010 р. [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив стягнути з філії інституту машин і систем «Міжгалузевого головного конструкторського технологічного інституту технологічної оснастки» / відповідач-1/ на його користь нараховану, але не виплачену його матері [PERSON] заробітну плату за період з 1 серпня 2003 р. по 26 січня 2009 р. в сумі 33347 гр. 81 коп. і середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 21 січня 2009 р. по 1 жовтня 2010 р. в сумі 1180 гр., мотивуючи тим, що мати померла, а він, як син, має право на вказані виплати. На попередньому судовому засіданні у якості співвідповідача / відповідач-2/ було залучено державне підприємство Інститут машин і систем. У судове засідання позивач з»явився. Представник відповідачів про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, але до суду не прибув. Позивач звернувся до суду з проханням розглянути справу за відсутністю представника відповідачів та винести заочне рішення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

15.11.2010 року до суду звернулася позивачка з позовом. Вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу № 941316 від 23.04.2010 року, за умовами якого позивачка розмістила у відповідача на зберігання грошові кошти в сумі 4236,00 доларів США строком на 6 місяців від дати надходження вкладу. Також позивачкою був укладений договір строкового банківського вкладу № 815344 від 23.04.2010 року, за умовами якого позивачка передала на зберігання відповідачеві грошові кошти в сумі 25603,00 грн. строком 6 місяців від дати надходження вкладу. Позивачка звернулася до відповідача 25.10.2010 року з вимогою отримання всієї суми депозиту , але відповідач їй відмовив, посилаючись на відсутність коштів. Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила стягнути з відповідача за банківським вкладом № 941316 від 23.04.2010 року грошові кошти в сумі 4236,00 доларів США та 74.26 доларів СШП процентів, а за вкладом № 815344 від 23.04.2010 року грошові кошти в сумі 25603,00 грн. та 1661,77 грн. процентів. Позивачка до суду не прибула, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи судом, вимоги суду проігнорував, про причини неявки не повідомив, заперечень по суті позову не надав, а тому, зважаючи на клопотання представника позивача, яке задоволено, суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами глави 8 ЦПК України у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про виникнення між сторонами правовідносин на підставі укладених договорів строкового банківського вкладу № 941316 від 23.04.2010 року та строкового банківського вкладу № 815344 від 23.04.2010 року, На порушення вимог ст.ст. 6, 16, 526, 625, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України та умов укладених договорів строкових банківських вкладів № 941316 від 23.04.2010 року та строкового банківського вкладу № 815344 від 23.04.2010 року, відповідач не виконав зобовязання за договорами належним чином і в установлений строк. Враховуючи наведене, суд визнав достатніми в справі докази про права, обов»язки та правовідносини сторін, вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони ґрунтуються на законі і укладених між сторонами договорах банківського вкладу, знайшли підтвердження наданими позивачкою доказами, дослідженими судом і перевіреними в судовому засіданні: копіями договорів строкових банківських вкладів, квитанціями про внесення позивачкою на депозитний рахунок у відповідача грошових коштів, листуванням між сторонами з приводу повернення позивачці депозитів. Питання про судові витрати підлягає вирішенню відповідно до ст.ст. 79-81, 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

30.11.2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS]. Всупереч вимогам ст. 20 закону України „Про житлово-комунальні послуги та Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, відповідачі ігнорують свої зобовязання з оплати витрат на утримання будинку, внаслідок чого за ними перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 2630,47 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість в указаному розмірі. В судове засідання представник позивача не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив розглянути справу в порядку глави 8 ЦПК України. Відповідачі в судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили, хоча належним чином повідомлені про розгляд справи судом, про що в справі маються докази, вимоги суду проігнорували. За наведених обставин, зважаючи на клопотання представника позивача, суд дійшов висновку про можливий розгляд справи в порядку глави 8 ЦПК України у відсутність відповідачів на підставі наявних в справі доказів. Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, вважає, що позов ПП „СІБ підлягає задоволенню, оскільки для цього маються підстави, передбачені ст.ст. 64, 66, 68 Житлового Кодексу України, ст. 20 закону України „Про житлово-комунальні послуги та Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572. Суд визнав достатніми в справі докази про права, обовязки та правовідносини сторін, вимоги ПП „СІБ по даній справі - такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі на суму 2630,47 грн., оскільки вони ґрунтуються на законі. Питання про судові витрати підлягає вирішенню в порядку ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В судовому засіданні позивач, позов підтримала, пояснила, що у 2005 році сторони зареєстрували шлюб, який в даний час розірвано. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею. Відповідач сплачує аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно, що є недостатньо для утримання дитини. Він працює на роботі за кордоном, має значні заробітки, здоровий. Просить постановити рішення про стягнення в її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. в місяць до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак від нього поступила заява, просить справу слухати в його відсутності, позов визнає частково, згідний сплачувати аліменти, в розмірі 350 гривень. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено що, сторони зареєстрували шлюб у 2005 році, який в даний час розірвано. За час спільного проживання подружжя у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 27.09.2006 року, актовий запис 12, дитина проживає з матір»ю. Відповідач сплачує аліменти в розмірі 300 грн.щомісячно, що є недостатньо для утримання дитини. Враховуючи майновий стан сторін, те що відповідач здоровий, працює за кордоном, суд вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 480 грн. щомісячно на утримання дитини. На підставі ст. ст. 84, 180, 181, 182 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Представник відповідача та третьої особи до суду не зявилися, надавши листа, в якому позовні вимоги визнали у повному обсязі та просили справу розглянути без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 31.10.1998 року помер батько позивача [PERSON] (свідоцтвом про смерть І-КИ №221180, виданим 13.11.1998 року Кіровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис №1547). Після його смерті спадщину успадкувала матір - [PERSON], про що 25.06.1999 року на її імя приватним нотаріусом 3-ї Дніпропетровської державної нотаріальної контори видане свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №2-1068. Згідно вказаного документу вона успадкувала земельну ділянку площею 0,060 га в садовому товаристві МаякНовоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 20.10.1998 року виконкомом Новоолександрівської сільської ради. Після одержання свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] не звернулася до землевпорядної організації для переоформлення земельної ділянки, у звязку з чим не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Проте після смерті [PERSON] користувалася земельною ділянкою, обробляла, доглядала, використовувала її за призначенням, що підтверджуються довідкою голови с/т Маяк, а тому фактично набула право приватної власності на законних підставах, як спадкоємець після смерті [PERSON] 11 листопада 2008 року померла мати позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ №248427 від 17.11.2008 року). Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] і 18.12.2009 року одержав у 3-й Дніпропетровській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] за реєстром №2-3210, в якому зазначається, що він успадкував спадкове майно у вигляді [ADDRESS]. У зв'язку з тим що [PERSON] не має оригінала Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ДП №035923, виданого 29.10.1998 року виконкомом Новоалександрівської сільради і зареєстрованого в Книзі за №3219, не може отримати спадщину пісня смерті матері через нотаріальну контору. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки судом встановлено неможливість оформлення позивачами спадкових прав у встановленому законом порядку, а задоволення позову не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 8,376,1233,1268,1270,1296,1297 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

позивачка в судовому засіданні підтримавши позов пояснила, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 1993 року. Від цього шлюбу у них двоє неповнолітніх дітей. 30 квітня 2010року за позовом відповідача їх шлюб було розірвано. В період спільного проживання вони придбали майно, яке вказано в позовній заяві. Вона просить, визнати за нею право власності на майно, яке вказане в заяві про зміну позовних вимог. Представник позивачки підтримав позов позивачки. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що дійсно, вони проживали в шлюбі з 1993 року. В період спільного проживання вони придбали певне майно, але не все майно, яке вказала позивачка являється спільною сумісною власністю. Вони проживали в будинку його батьків і ремонтні роботи та затрати на них житлового будинку не являються їх спільною сумісною власністю. Вони допомогали ремонтувати будинок батькам , за кошти батьків. Що стосується господарства, яке вони утримували, то це також належало батькам, вони лише допомогали його утримувати. Інше майно, яке відповідачка вказала в позовній заяві являється їх спільною власністю і він не заперечує проти його розподілу. Просить виділити йому транспортні засоби, мисливську рушницю, бензопилу. Він не заперечує, щоб компютер було виключено із розподілу, поскільки це він подарований дочці. Також він не заперечує проти того, що позивачка частково майно забрала Вислухавши пояснення сторін вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково із слідуючих підстав. Судом встановлено, що дійсно сторони перебували в шлюбі з 1993 року по квітень 2010 року. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві сумісної спільної власності. Як встановлено судом, дійсно в період спільного проживання сторони придбали певне майно. Але також встановлено, що сторони проживали в будинку батьків відповідача, проводили ремонт будинку що не являється їх сумісною власністю. І як пояснив в суворому засіданні свідок [PERSON] ремонт в будинку проводився за його кошт, діти лише допомогали в ремонті. Крім цього, він також тримав господарство свині, гуси, кури, корову і таке інше і це майно також належало йому. Тому суд вважає, що позивачка в судовому засіданні не довела, що господарство та ремонт будинку затрати на їх утримання являються спільною власністю подружжя. Тому ці вимоги позивачки повинні бути залишені без розгляду. Якщо вона має претензії, щодо вкладу в це своїх коштів, то може звернутись з окремою позовною заявою. Більше того, в судовому засіданні ніхто із сторін не вимагав притягнути в якості співвідповідача [PERSON] Що стосується іншого майна, то воно являється спільною сумісною власністю подружжя і підлягає розгляду відповідно до ст. 60, 70 Сімейного Кодексу України. Частину майна позивачка отримала в натурі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Тернівської сільської ради про продовження строків прийняття спадщини. В судове засідання позивачка не з*явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує про розгляд справи в попередньому судовому засіданні. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з*явився надав заяву про розгляд справи без його участі, повністю підтримав позовні вимоги позивачки. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки визнав. 3*ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що 26 лютого 2002 померла матір позивачки- Зайцева [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно. Крім неї, інших спадкоємців на майно померлої [PERSON] - немає. У встановлений законом шести місячний строк позивачка не звернулася до Краснолиманської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в зв*язку із станом здоров*я, окрім того позивачка проживає в м. Дніпропетровську. Також в неї були відсутні документи, що підтверджують родині відносини із спадкодавицею [PERSON], померлою 26.02.2002року в с. Ново Садове м. Красний Лиман, Донецької області. 20 вересня 2002 позивачка звернулася до Краснолиманського міського суду, який 08.10.2002 року постановив рішення про визнання родинних відносин між спадкодавцем - [PERSON] і спадкоємцем - [PERSON], - як рідними матір'ю та донькою. Надалі вона за станом здоров'я не змогла приїжджати до Донецької області і займатися судовими справами і справами з оформлення спадщини. Нотаріальна контора не може видати позивачці свідоцтво на право власності на спадщину, так як нею пропущений шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця на подачу заяви до Краснолиманської нотаріальної контори про прийняття спадщини. Суд вважає, що строк звернення позивачкою до нотаріальної контори про прийняття спадщини пропущений з поважних причин. [PERSON] може бути наданий додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини до Краснолиманської нотаріальної контори. Згідно ч. З ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.550 ЦК УРСР, що діяв на момент відкриття спадщини, - строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 ЦК УРСР (шість місяців від дня відкриття спадщини), може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Відповідно до ч. І ст.16 ЦК України кожна особа має право звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (дошлюбне Волкової) Т.А. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.12.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, актовий запис №580, мотивуючи тим, що вони з січня 2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що між ним немає згоди і взаєморозуміння, спроби налагодити стосунки в сімї результатів не дали. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги та обставини позову визнала. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 02.12.1999 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №375740. Сторони з січня 2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що між ним немає згоди і взаєморозуміння, спроби налагодити стосунки в сімї результатів не дали. Спір щодо розподілу спільного майна буде вирішуватись окремо. [PERSON] залишається проживати з матірю. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також відповідачка позов визнала, наслідки визнання позову відповідачці розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved