Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому вказала, що з 25 грудня 1999 року вона перебувала у шлюбі із відповідачем. В період шлюбу вони придбали автомобіль «Hyundai Tucson « 2.0 5 МТ4», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. 01 квітня 2010 року відповідач припинив шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Сторони не можуть дійти спільної мови щодо розподілу автомобіля. Позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля «Hyundai Tucson « 2.0 5 МТ4», вартістю 10 000 грн. 00 коп., зареєстрований на ім'я відповідача (а.с.03). Позивач та її представник неодноразово уточнювали позовні вимоги та в останній редакції просили суд визнати за [PERSON] право власності на автомобіля «Hyundai Tucson « 2.0 5 МТ4», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрований на ім'я відповідача [PERSON] 26 жовтня 2007 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], а відповідачеві виділити автомобіль «AUDI A6», державний номер [NUMBER], 1995 року випуску та трактор «Т-150К», реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій вказав, що за період перебування у шлюбі з [PERSON] ним було капітально відремонтовано домоволодіння за адресою: [ADDRESS], в якому він з [PERSON] проживали з 1991 року по квітень 2010 року, а на даний час продовжує проживати його колишня дружина зі своїми батьками. За цей період було особисто за власні кошти замінено крівлю будинку на загальну суму 15 209 грн. 57 коп., замінено 9 вікон на суму 16 250 грн. 00 коп., придбано меблів на суму 15 010 грн. 00 коп., проведено водопровід на суму 2 099 грн. 50 коп.. Також за час спільного проживання він придбав домашній кінотеатр, вартістю 11 000 грн. 00 коп., пральну машину, вартістю 7 000 грн. 00 коп., радіотелефон, вартістю 2 500 грн. 00 коп., компресор, вартістю 2 000 грн. 00 коп., автомобільну мийку, вартістю 2 700 грн. 00 коп., побудував гараж на два вантажних автомобіля, вартістю 70 000 грн. 00 коп. Просить визнати за ним право особистої власності на автомобіль «Hyundai Tucson « 2.0 5 МТ4», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], автомобільну мийку високого тиску, вартістю 2 700 грн. 00 коп., компресор, вартістю 2 000 грн. 00 коп., а за [PERSON] визнати право власності на гараж, вартістю 70 000 грн. 00 коп., меблі на загальну суму 15 010 грн. 00 коп., домашній кінотеатр, вартістю 11 000 грн. 00 коп., пральну машину, вартістю 7 000 грн. 00 коп., а також в рахунок грошової компенсації за автомобіль зарахувати заміну 9 вікон на суму 16 250 грн. 00 коп., заміну крівлі будинку на загальну суму 15 209 грн. 57 коп. та проведення водопроводу на суму 2 099 грн. 50 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] і її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили визнати право власності за [PERSON] на автомобіль «Hyundai Tucson « 2.0 5 МТ4», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], вартістю 100 00 грн. 00 коп. Позовні вимоги відповідача не визнали, при цьому [PERSON] пояснила, що майно, яке просить відповідач визнати його особистою власністю було придбано в період шлюбу і дане майно відповідач вивіз із будинку після припинення шлюбних відносин. Що стосується іншого майна, яке відповідач просить визнати спільним сумісним майном та розділити його, то дійсно в період шлюбу вони придбали пральну машину «BOSCH», вартістю 2 900 грн. 00 коп., домашній кінотеатр, вартістю 6 000 грн. 00 коп., диван кутовий, 4 табурета, стіл. Заміну вікон та ремонт будинку проводили за гроші, які давав її брат, а ні чоловік. Просить у позові відповідачу відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав та просить їх задовольнити, позовні вимоги [PERSON] не визнав і пояснив, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, обробляє земельні ділянки, для чого придбав трактор «Т-150К», реєстраційний номер [NUMBER]. В зв'язку з чим, трактор не може бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Автомобіль «AUDI A6», 1995 року випуску не належить [PERSON], а належить іншій особі. Просить зустрічну позовну заяву задовольнити в повному обсязі, в первісному позові - відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає зустрічний позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню, а позов [PERSON] таким, що не підлягає до задоволення. Судовим розглядом встановлено, сторони з 25 грудня 1999 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області (а.с. 04). 28 лютого 2011 року згідно рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області шлюб, укладений 25 грудня 1999 року між [PERSON] і [PERSON] розірвано (а.с.200). Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. За час знаходження у шлюбі (сторонами в судовому засіданні було підтверджено), що вони придбали таке рухоме майно, яке є предметами побуту, а саме: пральну машину «BOSCH», вартістю 2 900 грн. 00 коп., домашній кінотеатр, вартістю 6 000 грн. 00 коп., диван кутовий «Лаура», вартістю 2 590 грн. 00 коп., 4 табурета, вартістю 75 грн. 00 коп. кожна, на суму 300 грн. 00 коп., стіл, вартістю 235 грн. 00 коп. Крім того, замінено крівлю будинку на загальну суму 15 209 грн. 57 коп., замінено 9 вікон на суму 16 250 грн. 00 коп. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, сторони в судовому засіданні погодились з найменуванням, кількістю і вартістю рухомого майна, яке було придбано в період шлюбу, а тому суд вважає, що ці обставини в цій частині не підлягають доказуванню. В частині зустрічних позовних вимог [PERSON], що стосується розподілу іншого майна, а саме: автомобільної мийки високого тиску, вартістю 2 700 грн. 00 коп., компресора, вартістю 2 000 грн. 00 коп., інших меблів, які не визнала [PERSON], проведення водопроводу, вартістю 2 099 грн. 50 коп., придбання будівельних матеріалів на суму 11 984 грн. 90 коп. (а.с.98,99,101), то суду не було надано відповідних доказів того, що дане майно було придбано сторонами по справі в період шлюбу і що дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом в частині розподілу вказаного майна є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. З приводу розподілу гаража на два вантажні автомобіля, то в судовому засіданні встановлено, що вказаний гараж не узаконений, збудований самовільно, а тому розподілу не підлягає (а.с.129). Згідно зі ст.376 ЦК України жилий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була виділена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Стороною по справі на дану будівлю не надано ніяких документів. Крім того, подружжям в період шлюб було придбано також автомобіль «Hyundai Tucson « 2.0 5 МТ4», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], колір сірий, номер кузова [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON] 26 жовтня 2007 року, реєстраційний талон серії [NUMBER] (а.с.194), який є спільною сумісною власністю подружжя і кожен із подружжя має право на 12 частину даного автомобіля. Вказаний автомобіль зареєстрований на ім'я відповідача та перебуває у його користуванні, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та не заперечується сторонами по справі. Представник відповідача суду пояснив, що даний транспортний засіб [PERSON] необхідний у зв'язку з його підприємницькою діяльністю, дана особа використовує автомобіль по роботі. Оскільки це річ неподільна позивачкою в судовому засіданні було озвучено суму його вартості 100 000 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник відповідача не визнав таку, вказавши суму вартості автомобіля 50 000 грн. 00 коп., при цьому сторони відмовились від проведення товарознавчої експертизи (а.с.201-202). Згідно ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд, залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки сторони ухилились від проведення експертизи, яка необхідна для визначення остаточної вартості автомобіля, суд вважає за можливе визнати факт вартості автомобіля в сумі 100 000 грн. 00 коп., яку озвучила позивачка [PERSON] і ця сума є більш справедливою. Враховуючи, що даний автомобіль перебуває у користуванні відповідача та зареєстрований на його ім'я, суд вважає зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним право власності на автомобіль «Hyundai Tucson « 2.0 5 МТ4», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], реєстраційний талон серії [NUMBER] є обґрунтовані та підлягають задоволенню. З урахуванням того, що автомобіль річ неподільна, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація за її 12 частину в даному спільному майні подружжя, а саме 12 частину вартості автомобіля, що складає суму 50 000 грн. 00 коп. Однак, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що за час знаходження у шлюбі, сторонами придбане пральну машину «BOSCH», вартістю 2 900 грн. 00 коп., домашній кінотеатр, вартістю 6 000 грн. 00 коп., диван кутовий «Лаура», вартістю 2 590 грн. 00 коп., 4 табурета, вартістю 75 грн. 00 коп. кожна, на суму 300 грн. 00 коп., стіл, вартістю 235 грн. 00 коп. і дане майно знаходиться в користуванні у позивачки [PERSON], що підтвердила остання в судовому засіданні, суд приходить до висновку, вищевказане майно слід виділити [PERSON] в порядку розподілу майна подружжя та визнати за нею право власності на це майно, загальною вартістю 12 025 грн. 00 коп. Крім того, за час знаходження у шлюбі, сторонами замінено крівлю будинку на загальну суму 15 209 грн. 57 коп. (а.с.102), замінено 9 вікон на суму 16 250 грн. 00 коп. (а.с.104,112,115), а всього на суму 31 459 гр. 57 коп., а це також є спільною сумісною власністю подружжя і кожен із подружжя має право на 12 частину цього майна. В зв'язку з чим, суд вважає можливим зарахувати 1/2 частину вартості цього майна, яка належить [PERSON], в рахунок компенсації [PERSON] за перевищення частки в праві власності автомобіля. Що стосується розподілу автомобіля «AUDI A6», державний номер [NUMBER], 1995 року випуску та трактора «Т-150К», реєстраційний номер [NUMBER], то дані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що власником автомобіля «AUDI A6», 1995 року випуску, колір фіолетовий, є [PERSON] і це підтверджено довідкою начальника управління ДАІ ГУМВС України в Харківській області (а.с.188), а ні сторони по справі. [PERSON] не надала доказів, що даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, дана особа в первісній позовній заяві про даний автомобіль ніякої мови не вела. Стосовно трактора «Т-150К», реєстраційний номер [NUMBER], то суд приходить до висновку, що дана неподільна річ не є об'єктом спільної сумісної власності. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є фізичною особою - підприємцем (а.с.56), його вид діяльності - вирощування сільськогосподарської продукції і це не оспорює позивачка. [PERSON] зібрав в 2003 році трактор „Т-150К", заводський номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] і 26 травня 2003 року зареєстрував його на свої ім'я (а.с.55), дану сільськогосподарську техніку використовує в своїй підприємницькій діяльності. Відповідно п.29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», „відповідно до положень статей 57,61 СК України, ст.52 ЦК України, майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя." Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно було встановлено, що подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу набуте майно, домовленості або шлюбного договору з приводу часток в праві власності між ними не укладалося, суд розподіляє вищевказане майно, яке є об'єктом права їх спільної сумісної власності, в рівних частках, із стягненням із [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації різниці між виділеними частками 20 830 грн. 21 коп. відповідно до позовних вимог. Судові витрати між сторонами суд розподіляє пропорційно задоволеним вимогам. На підставі ст.ст. 60,70 СК України,

Outcome: partial