Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] за договором позики від 15.08.2008р. - 14 908,00 грн., проценти за користування позикою - 2 860,44 грн., 3% річних за прострочення повернення позики - 808,29 грн., інфляційні втрати - 2 469,81 грн., а усього стягнути з [PERSON] за договором позики від 15.08.2008р. 21 046,54 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Пояснив, що 15.08.2008р. року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу 14 608,00 грн. зі строком повернення до 30.08.2010 року. У встановлений строк відповідач суму позики не повернув. Відповідач у судове засідання не зявився, повістки направлені на адресу відповідача повернуті поштою з відміткою «за закінченням строку зберігання». Згідно з довідкою адресно-довідкового бюро м. Харкова при ГУМВД України в Харківській області від 26.10.2010р. відповідач проживає за адресою, зазначеною позивачем в позовній заяві. Саме на цю адресу судом направлялась уся кореспонденція. Враховуючи думку позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд розглядає справу у відсутності відповідача, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 15.08.2008р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] 14 908,00 грн. (чотирнадцять тисяч девятсот вісім гривень). Згідно розписки до цього договору [PERSON] зобовязався повернути позивачеві гроші не пізніше 30.08.2008 року. Але в зазначений в розписці термін грошей не повернув. Відповідно до ч.І ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до ч.І ст.1049 ЦПК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних із простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач зобовязаний сплатити позивачу 3% річних за прострочення повернення позики в розмірі 808,29 грн., а інфляційні втрати - 2 469,81 грн. Відповідно ч.І ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Випадки, коли договір позики вважається безпроцентним, закріплені в ч.2 ст.1048 ЦК України, а саме: договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Дослідивши договір позики суд прийшов до висновку, що він не є безпроцентним, та позивач має право на отримання процентів за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved