Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

В березні 2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В позовній заяві зазначено, що позивачка [PERSON] позичила відповідачці [PERSON] гроші в розмірі 600 (шістсот) доларів США, про що була складена розписка. Посилаючись на те, що в строк, передбачений в розписці, відповідачка гроші не повернула, від свого обовязку повернути гроші остання ухиляється, позивачка просила позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу в розмірі 4 758 (чотири тисячі сімсот пятдесят вісім) грн. 00 коп. та судові витрати по справі, до складу яких увійшли судовий збір в розмірі 51 (пятдесят одна) грн. 00 коп. і витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі на їх задоволенні наполягала. Також, просила визнати поважними причини пропущення нею строку позовної давності, посилаючись на незадовільний стан здоровя. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому, остання не заперечувала проти того, що брала у позивачки в борг гроші та дійсно існували зобовязання перед останньою про повернення суми боргу, але в національній валюті. Разом з тим, посилалась також на відсутність боргових зобовязань перед позивачкою на час розгляду справи в суді, оскільки повернула позивачці гроші в повному обсязі. Окрім того, при ухваленні рішення по даній справі просила врахувати те, що позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом з пропуском строку звернення до суду. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з дій та вчинків осіб. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка Базюк (до шлюбу - Сандул) Н.О. власноручно написала розписку про повернення позивачці [PERSON] Л,К. суми боргу в розмірі 600 (шістсот доларів) США в строк до 21 лютого 2008 р. Так, до матеріалів справи позивачкою доданий оригінал вказаної розписки, зі змісту якої, вбачається, що Базюк (до шлюбу - Сандул) Н.О. позичила у [PERSON] грошові кошти в розмірі 600 (шістсот доларів) США та зобовязалася їх повернути в строк до 21 лютого 2008 р. Однак у зазначений термін відповідачка свої зобовязання не виконала, оскільки грошові кошти позивачці не повернула. У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно положень ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві предмет позики у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За правилами ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі фактично виникли правовідносини позики, оскільки це підтверджується розпискою [PERSON], яка посвідчує передачу позичальнику грошової суми, а знаходження розписки у позикодавця свідчить згідно ст.1047 ЦК України про невиконання зобовязання боржником у повному обсязі. При цьому, посилання відповідачки [PERSON] на те, що вона отримала гроші саме в національній валюті та за іншою розпискою, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не звільняють останню від обовязку повернути борг позивачці за розпискою, яка наявна в матеріалах цивільної справи, оскільки саме в ній чітко зазначено про зобовязання відповідачки щодо повернення позики в строк до 21 лютого 2008 р. Будь - яких інших доказів на підтвердження укладення між сторонами іншої розписки чи письмового договору відповідачка до суду не надала. Також безпідставними є твердження відповідачки про повернення суми боргу в повному обсязі, так як остання не довела факт повернення позики шляхом надання допустимих та достовірних доказів виконання боргового зобовязання. При цьому, при вирішенні справи, суд не бере до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки в даному випадку (не додержання вимоги щодо письмової форми правочину), рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Доводи відповідачки про те, що боргова розписка була написана нею під тиском з боку позивачки не можуть бути прийнято судом до уваги, оскільки не знайшло свого підтвердження. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що між сторонами мали місце договірні зобовязання, які відповідачка порушила, а саме не повернула позивачці обумовлену суму, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та на підставі ст. 526 ЦК України підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, таким чином з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню сплачені останньою судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. Окрім того, суд вважає, що доводи позивачки стосовно причин пропуску строку позовної давності можуть бути взяті судом до уваги, оскільки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і до суду не надано ніяких доказів, які б їх спростовували.

Outcome: approved