Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-30 00:00:00

У жовтні 2010 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15 514, 89 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 021.23078.2012 від 02.07.2007 року, укладеного між ПАТ «Страхова компанія» ПЗУ Україна» (попередня назва - ВАТ «Страхова компанія» ПЗУ Україна» ) та [PERSON] було застраховано автомобіль «ОПЕЛЬ АСТРА», д/н [NUMBER] , власником якого є [PERSON] 08 березня 2007 року по проспекту Мира в м. Миколаєві сталася дорожньо - транспортна пригода, учасниками якої стали вищевказаний автомобіль, під керуванням [PERSON] та автомобіль «ВАЗ - 2104» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . ЗО квітня 2007 року Корабельним районним судом м. Миколаєва була винесена постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за спричинення вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди. 08 березня 2007 року до позивача по даній справі звернувся Страхувальник з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування № 021.23078.2012 від 02.07.2007 року. 26 квітня 2007 року позивач на підставі Страхового акту № 021.23078.2012.L02/02 від 18.04.2007 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із Акту авто товарознавчого дослідження № 235/03-07 від 15.03.2007 року, здійснив виплату страхового відшкодування на користь Страхувальника, в розмірі 15 514, 89 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10350 від 26.04.2007 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з регресними вимогами, в яких пропонував відповідачу в добровільному порядку відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок ДТП, що трапилася з його вини, в розмірі 15 514, 89 грн. Але жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено. В зв`язку з тим, що відповідач не бажає добровільно відшкодувати другу частину матеріальної шкоди, позивач просив в судовому засіданні стягнути цю суму в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Взявши до уваги заяву представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 021.23078.2012 від 02.07.2007 року, укладеного між ПАТ «Страхова компанія» ПЗУ Україна» (попередня назва - ВАТ «Страхова компанія» ПЗУ Україна» ) та [PERSON] було застраховано автомобіль «ОПЕЛЬ АСТРА», д/н [NUMBER] , власником якого є [PERSON] 08 березня 2007 року по проспекту Мира в м. Миколаєві сталася дорожньо - транспортна пригода, учасниками якої стали вищевказаний автомобіль, під керуванням [PERSON] та автомобіль «ВАЗ - 2104» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . З0 квітня 2007 року Корабельним районним судом м. Миколаєва була винесена постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за спричинення вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди. 26 квітня 2007 року позивач на підставі Страхового акту № 021.23078.2012.L02/02 від 18.04.2007 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із Акту авто товарознавчого дослідження №235/03-07 від 15.03.2007 року, здійснив виплату страхового відшкодування на користь Страхувальника, в розмірі 15 514, 89 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10350 від 26.04.2007 року. Відповідно до ч.І ст.1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з 4.2 СТ.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, відповідно до п.1 ч.І ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.І ст.1167 Цивільного Кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також обов`язок про відшкодування держмита в розмірі 51,00 грн. та витрати а інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved