Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

21 липня 2010 року позивачі звернулися до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомого майна - магазин «Ласточка», розташований в с. Нова Дофінівка, по вул. Центральній, 28-А, Комінтернівського району Одеської області. В обґрунтування заявлених вимог, в позовній заяві [PERSON] та [PERSON] послалися на те, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії III- ОД №085330, зареєстрованого 27 березня 2001 року в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 1162, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,210 га розташованої на території Ново-Дофінівської сільської Ради народних депутатів, вулиця Центральна, ділянка № 28, Комінтернівського району Одеської області. Користуючись даною земельною ділянкою за цільовим призначенням, вони збудували будівлю магазину. Вказаний обєкт нерухомого майна побудований ними на подружні кошти, оскільки з 15 жовтня 1983 року до теперішнього часу вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Магазин використовується за призначенням, але без правовстановлюючих документів працювати не можна. Будівля збудована згідно вимог закону та не порушує права та інтереси інших осіб. В даний час у них виникла необхідність у визнанні за ними права приватної власності на вищевказаний обєкт нерухомого майна, у звязку з чим вони були вимушені звернутися до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з обставин викладених в позовній заяві. Представник відповідача - Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не зявився, однак голова Новодофінівської сільської ради надала до суду лист вих. № ср.545 від 25.10.2010 року, у якому визнає заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без участі представника сільської ради.(а.с.47) За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу, без участі представника відповідача. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, суд ухвалює рішення у попередньому судовому засіданні в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно зі ст. 376 п.5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За наведених обставин та вимог цивільно-процесуального законодавства України суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до п.6 ч.І ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи, що позовні вимоги позивачів задоволено в повному обсязі, суд вважає можливим покласти на них оплату державного мита. Із матеріалів справи вбачається, що позивачами при зверненні до суду було сплачено судовий збір - 51,00 грн. (а.с. 3) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення - 120 грн. (а.с.2). Суд вважає за необхідне стягнути з позивачів солідарно недоплачену різницю державного мита на суму 1649 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 316, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved