Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту належності та визнання права власності на житловий будинок № 139 по вул. Кишинівській в с. Молога, Білгород-Дністровського району Одеської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,23 га, вказуючи, що вона та [PERSON] являються спадкоємцями за заповітом спадщини, яка відкрилася після смерті їх батька, померлого 22 липня 2004 року, однак оформити свої спадкові права не змогли. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні від свого імені та від імені [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі з підстав, наведених у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у відсутності його представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа, [PERSON], у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить задовольнити, на спадкове майно не претендує. Третя особа, [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить задовольнити, на спадкове майно не претендує. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 22 липня 2004 року помер громадянин [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-ЖД № 2383978, видане Виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 23 липня 2004 року, актовий запис № 22). На день смерті [PERSON] належав житловий будинок № 139 по вул.. Кишинівській в с. Молога Білгород-Дністровського району Одеської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,23 га, право власності на який померлий у період життя у встановленому законом порядку не оформив. До суду позивачі у якості доказів володіння померлим на праві власності спірним житловим будинком надали технічний паспорт, виготовлений Комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації»31.12.2009р. та довідку № 1073 від 11.10.2010 р., видану виконавчим комітетом Мологівської сільської ради, про те, що згідно запису в погосподарській книзі № 04 особовий рахунок № 272 житловий будинок № 139 по вул. Кишинівська в селі Молога належить [PERSON]. Вказані вище документи, суд сприймає як належний доказ володіння спірним будинком на праві приватної власності померлим спадкодавцем [PERSON], що дає підстави суду встановити, що право власності на житловий будинок № 139 по вул. Кишинівська в с. Молога, Білгород-Дністровського району Одеської області входить до складу спадщини, [PERSON], яка відкрилася після його смерті. У період життя [PERSON] склав заповіт від 06 лютого 2001 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Мологівської сільської ради, згідно якого спірний житловий будинок він заповідав [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. Отже, діти спадкодавця є спадкоємцями спірного майна померлого за заповітом. [PERSON], дружина померлого спадкодавця, за законом має право на обовязкову частину у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] Згідно листа Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] згідно заяви від 19.04.2005 р. № 265 відмовився від спадщини на користь [PERSON], [PERSON] згідно заяви від 19.04.2005 р. № 266 також відмовилася від спадщини. Таким чином, позивачі є єдиними спадкоємцями за заповітом спірного будинку та фактично прийняли спадщину після смерті спадкодавця, оскільки у встановлені законом строки зверталися з заявами до нотаріальної контори, але їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спірний будинок у звязку з відсутністю документів підтверджуючих право власності померлого спадкодавця. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1273 спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. З огляду на викладене, суд вважає, що право на спадкування позивачів порушене та підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved