Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи [PERSON], ПАТ КБ Правекс Банк про стягнення страхового відшкодування, в котрій зазначено, що 7 жовтня 2007 року в м.Яготин Київської області по вул.Переяславська сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Яготинського районного суду від 25 жовтня 2007 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Внаслідок зіткнення автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження та загальна сума витрат на його відновлення становить 8685 гривень 6 копійок, що підтверджується звітом автотоварознавчого дослідження щодо до вартості матеріального збитку заподіяного пошкодженням транспортного засобу № 2026 від 26 жовтня 2007 року. 14 серпня 2007 року між ВАТ СК Правекс Страхування та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу серії ТЗМ № 775416, згідно із сертифікатом до якого обєктом страхування є автомобіль [NUMBER]. Вказаним договором передбачено, що ДТП відноситься до переліку страхових випадків. На підставі ст. 8 Закону України Про страхування та договору страхування серії ТЗМ № 775416 від 14 серпня 2007 року ВАТ СК Правекс- Страхування здійснило виплату страхового відшкодування у звязку зі страховим випадком у розмірі 7833 гривні 6 копійок, а також оплатило витрати за проведення товарознавчого дослідження в сумі 300 гривень. Шкода задана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, відшкодовується у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Так як позивач при виплаті страхового відшкодування не наділений повноваженнями щодо визначення ступеня вини кожного з учасників ДТП, а тому виплату ним проведено згідно із договором добровільного страхування транспортного засобу, наданого у заставу серії ТЗМ 775416 від 14 серпня 2007 року та сертифікатом до нього, якими встановлено, що сума страхового відшкодування визначається виходячи з вартості відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу, і підлягає виплаті страхувальнику з врахуванням франшизи. Враховуючи вищевикладене, позивач на підставі ст.ст. 27 Закону України Про страхування, ст. 993,1191 ЦК України просив стягнути з відповідача на свою користь 8133 гривні 06 копійок здійснених ним страхових виплат. В судове засідання представник позивача повторно не зявився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений, звернувся з заявами про розгляд справи у його відсутність та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні даного позову за його недоведеністю. Представник третьої особи ПАТКБ Правекс Банк в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений, звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутність, повідомивши, що він не заперечує проти позовних вимог. Третя особа [PERSON], в судове засідання призначене розглядом на 8 листопада 2010 року не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений, проти позову не заперечував. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що в задоволенні даного позову необхідно відмовити за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 7 жовтня 2007 року в м.Яготин Київської області по вул.Переяславська сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]М.(адміністративний матеріал № 3-2581/2007, протокол про адміністративне правопорушення №033061 та № 033062, схема місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколи огляду транспорту). Постановою Яготинського районного суду від 25 жовтня 2007 року [PERSON] та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, за порушення пунктів 11.2 та 13.1 Правил дорожнього руху, а саме за те, що [PERSON] керуючи транспортним засобом ЗАЗ ДЕО д.н. АІ 38 51 КС не дотримався безпечного інтервалу під час зустрічного розїзду з автомобілем ВАЗ 2109 з причепом під керуванням [PERSON], який рухався близько до розподільчої смуги (а.с.11). Із схеми місця дорожньо транспортної пригоди також встановлено, що на смузі руху автомобіля ВАЗ 2109 знаходяться уламки пластмаси. Як пояснив в судовому засіданні [PERSON], ці уламки утворились при зіткненні від пошкодження повторювача повороту на лівому передньому крилі його автомобіля, що свідчить про те, що зіткнення транспортних засобів могло статись на смузі руху автомобіля ВАЗ 2109, та винним у ДТП є [PERSON] В силу ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За наявності таких суперечностей, встановити ступінь вини кожного з водіїв без призначення автотехнічної експертизи неможливо, а відповідач, його представник та третя особа клопотання про призначення такої експертизи не заявили, хоча судом розяснено, що справа за таких обставин буде вирішена на підставі наявних в ній матеріалів. За аналогічних підстав без призначення автотехнічної експертизи та виходячи із змісту постанови суду про адміністративне правопорушення щодо наявності обопільної вини водіїв у ДТП, суд не має можливості визначити розміру суми, яку мав право вимагати страхувальник від відповідача, оскільки транспортний засіб останнього також мав механічні пошкодження. Проте, в силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень... На неодноразові виклики в судове засідання позивач не зявився, та необхідних доказів в підтвердження своїх доводів суду не надав. Разом з тим, відповідно до ст.1188 ЦК України шкода задана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, відшкодовується у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, а в силу ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа , що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 14 серпня 2007 року між ВАТ СК Правекс Страхування та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу серії ТЗМ № 775416, згідно із сертифікатом до якого обєктом страхування є автомобіль [NUMBER] (а.с.5-6). Відповідно до п.3.1 договору добровільного страхування транспортного засобу, наданого у заставу, цей договір набирає чинності в частині страхового захисту з моменту, визначеного у відповідному сертифікаті, а в усіх інших частинах з дати його підписання, та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Сертифікатом № 775416-1 передбачено, що строк дії страхового захисту починається з дати, зазначеної в ньому, але не раніше 00.00 години дня, наступного за днем сплати страхувальником страхового платежу або першої його частки, відповідно до зазначеного в сертифікаті. Крім цього, страхувальник зобовязаний протягом двох робочих днів з моменту оформлення цього сертифіката сплатити страховий платіж, в іншому разі дія цього сертифіката припиняється. Враховуючи викладене, а також те, що підтверджуючих доказів про сплату страхувальником страхового позивач суду не надав, встановити чи діяв на момент виникнення страхового випадку договір добровільного страхування також неможливо. Також позивачем не надано суду доказів щодо суми сплаченої страхувальником безумовної франшизи, яка за сертифікатом № 775416-1 повинна становити 852 гривні, оскільки ДТП виходячи з даних постанови Яготинського районного суду про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та [PERSON], сталась також з вини останнього. Відповідно до п.8.2 Договору добровільного страхування транспортного засобу, наданого у заставу виплата страхового відшкодування проводиться страховиком відповідно до письмового розпорядження вигодонабувача. У своєму розпорядженні вигодонабувач визначає отримувачів страхового відшкодування. Отримувачами страхового відшкодування можуть бути: а) вигодонабувач, до суми, яка дорівнює сумі зобовязань страхувальника (позичальника) за кредитним договором, предметом застави за яким є транспортний засіб, застрахований за цим договором страхування; б) страхувальник, у сумі, яка дорівнює загальному розміру страхового відшкодування за вирахуванням суми, яку має отримати вигодонабувач; в) третя особа, якій дорученням страхувальника може бути перераховано страхове відшкодування, яке згідно з розпорядженням вигодонабувача має бути йому виплачене, з метою оплати робіт та матеріалів, необхідних для ремонту пошкодженого транспортного засобу. З копії розпорядження ПАТКБ Правекс Банк від 15 листопада 2007 року (а.с. 29) вбачається, що вигодонабувачем за умовами договору добровільного страхування транспортного засобу, укладеного позивачем з [PERSON] є АКБ Правекс Банк, який на підставі вказаного розпорядження відмовився від страхового відшкодування в розмірі 7833 гривні 06 копійок. Згідно ч.4 ст.636 ЦК України якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Пунктом 8.2 договору про добровільне страхування (а.с.5) отримувачами страхового відшкодування можуть бути вигодонабувач відповідно до сум, що дорівнює загальному розміру зобовязань страхувальника за кредитним договором, предметом застави за яким є ТЗ або страхувальник у сумі, яка дорівнює загальному розміру страхового відшкодування за вирахуванням суми, яку має отримати вигодонабувач. При цьому, із суті вказаного договору витікає, що [PERSON] в разі відмови вигодонабувача від отримання суми страхового відшкодування, міг скористатись своїм правом лише в межах суми визначеної підпунктами а, б п. 8.2 договору добровільного страхування. Разом з тим, позивачем в обґрунтування вимог про стягнення суми відшкодування з відповідача не надано копії кредитного договору, будь яких доказів стосовно суми кредиту, сум сплачених [PERSON] за договором кредиту, розміру його зобовязань на день виплати йому страхового відшкодування. Крім цього, в підтвердження виплати [PERSON] суми страхового відшкодування належних доказів також не надано, (а.с.32 платіжне доручення № 8094 про перерахування суми в розмірі 7911,39 грн. до Яготинського відділення АКБ Правекс Банк ). Враховуючи вищевикладене, а також в силу вимог ст. 60 ЦПК України, суд вважає, що вимоги позову є недоведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed