Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що земельна ділянка розміром 0, 15 га по вул. Валова, 28 смт. Іваничі була передана їй у власність згідно рішення Іваничівської селищної ради від 14.07.1994р. на підставі заяви про приватизацію земельної ділянки не 0,15 га, а в розмірі 0,13 га, яку позивач написала за пропозицією Іваничівської селищної ради. На підставі цього рішення 25.12.2008р. їй було видано державний акт про право власності на земельну ділянку в розмірі 0,15 га. В 2009 році вона виявила, що з її земельної ділянки відібрали 0,01 га та передали дану ділянку у власність [PERSON] У звязку з чим їй стало відомо, що розмір її присадибної ділянки, якою вона користувалась ще з 1955 року насправді складав 0,16 га, а їй дозволили приватизувати лише 0,15 га. Стверджує, що дану земельну ділянку ніхто з відповідальних осіб не перемірював, не знав дійсних її розмірів. Враховуючи, що селищна рада без згоди . землекористувача вилучила земельну ділянку площею 0,01 га, якою вона користувалася, то просить суд скасувати рішення Іваничівської селищної ради №22/8 від 21.12.2009р., Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №880333, виданий 17.06.2010р., а також визнати за нею право власності на земельну ділянку в розмірі 0, 0108 га, що знаходиться по вул. Валова, 28 смт. Іваничі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що позивач постійно користувалася земельною ділянкою площею 0,16 га, про що їй стало відомо після виділення [PERSON] земельної ділянки площею 0,01 га. Вважає, що Іваничівською селищною радою було порушено право власності на землю позивача, тому оспорюване рішення «Про надання дозволу [PERSON] на розроблення технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку» від 21.12.2009р. №22/8 підлягає скасуванню. З тих же підстав скасуванню підлягає і державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 17.06.2010р. Представники відповідачів позов не визнали посилаючись на те, що оспорюване рішення було прийняте повноважним органом, в межах його компетенції, відповідно до діючого законодавства. При виготовленні технічної документації, складанні та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку ніяких порушень земельного законодавства допущено не було. Суд, заслухавши представника позивача, представника Іваничівської селищної ради, представника управління Держкомзему, допитавши свідків [PERSON] JI.B., [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно ст. ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місце самоврядування в межах їх повноважень, визначеним цим кодексом. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Як встановлено в судовому засіданні згідно кадастрових книг за житловим будинком [PERSON] постійно рахувалось 0,13 га присадибної ділянки до виготовлення акту на дану земельну ділянку. У 1994 році позивач звернулась до Іваничівської селищної ради з заявою про приватизацію присадибної земельної ділянки за адресою смт. Іваничі вул. Валова, 28, де вказала площу 0,13 га. ^ 14.07.1994р. Іваничівською селищною радою було прийнято рішення №9/1 про приватизацію даної земельної ділянки згідно поданої заяви. Згідно акту встановлення границь ділянки в натурі та про передачу на зберігання встановлених межових знаків власнику земельної ділянки [PERSON] передано земельну ділянку у власність площею 0,15 га. Однак, як стверджує позивач, вона постійно користувалася земельною ділянкою площею 0,16 га, про що їй стало відомо після виділення [PERSON] земельної ділянки площею 0,01 га. Так, згідно державного акту на земельну ділянку серії ЯИ №880333, який був виданий 17.06.2010р. на підставі рішення сесії місцевої Ради №22/8 від 21.12.2009р. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 0108 га. Згідно п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України встановлено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до ст. ст. 80, 83 ЗК України органи місцевого самоврядування є суб'єктами права класності на землі територіальних громад, що належать до комунальної власності. Законним розпорядником земель територіальних громад є орган місцевого самоврядування, тобто Іваничівська селищна рада, яка в свою чергу, відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» серед інших має виключні повноваження щодо регулювання земельних відносин. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Таким чином, процедура прийняття рішення встановлена ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Іваничівською селищною радою не була порушена. Крім того, відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] на законних підставах отримав у власність земельну ділянку загальною площею 0,0108 га, право власності позивача на землю порушено при цьому не було і тому підстав дл^скасування рішення Іваничівської селищної ради від 21.12.2009 року №22/8 "Про надання дозволу [PERSON] на розроблення технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку» та визнання державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 880333 недійсним немає. В задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання за нею права власності також слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed