Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-20 00:00:00

12.03. 2011 року Маріупольська міська рада і Виконавчий комітет Маріупольської міської ради звернулись до суду з позовом до житлово-комунального підприємства Житловик про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення житлово-комунального підприємства Житловик з нежитлового приміщення контори та майстерні в житловому будинку №58 по вул. Артема в місті Маріуполі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що нежитлові приміщення контори і майстерні, розташовані в житловому будинку №58 по вул. Артема в Жовтневому районі міста Маріуполя, перебувають в комунальній власності територіальної громади м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради. 22.03.2005 Маріупольською міською радою було прийнято рішення за №974 Про ліквідацію житлово-комунального підприємства Житловик. 20.10.2010 виконавчим комітетом Маріупольської міської ради було прийнято рішення за №373 про передачу приміщень (контори та майстерні за адресою вул. Артема, 58), які використовуються для утримання житлового фонду з бухгалтерською та технічною документацією з балансу житлово-комунального підприємства Житловик на баланс житлово-комунальному підприємству Житлокомплекс. Відповідач і третя особа не виконують вказані рішення органів місцевого самоврядування, порушують права власника щодо користування та володіння зазначеними приміщеннями, не допускаючи власника до належних йому приміщень. З огляду на вищенаведене, позивачі просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги та постановити рішення про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно, яке перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Маріуполя, а саме виселити житлово-комунальне підприємство Житловик з приміщення контори та майстерні, що розташовані в житловому будинку №58 по вул. Артема в Жовтневому районі м. Маріуполя. У судовому засіданні представник позивачів підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити у повному обсязі з вищенаведених підстав. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення, пояснив, що невиконання рішень органів місцевого самоврядування та перешкоджання власнику у доступі до спірних приміщень порушує права позивачів. Третя особа [PERSON], оповіщена у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не надала, внаслідок чого суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази по справі вважає, що позовні вимоги Маріупольської міської ради та Виконавчого комітету Маріупольської міської ради підлягають задоволенню з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що передбачено ст.1 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено, що нежитлові приміщення контори та майстерні, розташовані в будинку №58 по вул. Артема в м. Маріуполі перебувають в комунальній власності територіальної громади м. Маріуполя, що підтверджується рішенням виконкому міської ради від 17.03.2004 №113 Про затвердження переліку нежитлових приміщень, які знаходяться у міській комунальній власності та підлягають передачі в оренду. Відповідно до ч.1 ст.142 Конституції України, ч.3 ст.16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні матеріальною основою місцевого самоврядування, окрім іншого, є нерухоме майно, що є у власності територіальних громад міст. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради, що передбачено ч.5 ст.16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. До власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, що вбачається зі змісту п.п.1 п.а ч.1 ст.29 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. Таким чином, нежитлові приміщення контори і майстерні, розташовані за адресою: м. Маріуполь, вул. Артема, 58, перебувають в комунальній власності територіальної громади м. Маріуполя, від імені та в інтересах якої права субєкта комунальної власності здійснює Маріупольська міська рада. Управління цим нерухомим майном здійснює Виконавчий комітет Маріупольської міської ради. Судом встановлено, що спірні приміщення використовуються відповідачем для розміщення підприємства. 22.03.2005р. Маріупольською міською радою прийнято рішення за №974 Про ліквідацію житлово-комунального підприємства Житловик, відповідно до якого міська рада вирішила ліквідувати житлово-комунального підприємства Житловик, утворила комісію з ліквідації цього підприємства. Ліквідаційній комісії доручено передати житловий фонд, який обслуговується житлово-комунальним підприємством Житловик, на баланс житлово-комунального підприємства Житлокомплекс для подальшого обслуговування, (п.п.1-3 рішення міської ради від 22.03.2005 №974). Законність вказаного рішення міської ради встановлена судовими рішеннями у справах адміністративної юрисдикції, що набрали законної сили, а саме постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.06.2008 по справі №22-а-2120/08 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Маріупольської міської ради про визнання рішення Маріупольської міської ради від 22.03.2005 №974 незаконним та його скасування, відповідно до якої у задоволені вимог позивачів було відмовлено; та постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17.12.2010 по справі №2-а-8499/10 за позовом [PERSON] до Маріупольської міської ради, житлово-комунального підприємства Житловик, треті особи депутати Маріупольської міської ради [PERSON], [PERSON], про визнання протиправним рішення Маріупольської міської ради від 22.03.2005 №974, залишеною без змін ухвалою Донецького Апеляційного Адміністративного суду від 15.02.2011 по справі №2а-8499/10/0519 і якою у задоволенні вимог позивача було відмовлено. Зважаючи на це та беручи до уваги положення ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стосовно того, що законність рішення міської ради від 22.03.2005 №974 Про ліквідацію житлово-комунального підприємства Житловик не потребує доведення. 20.10.2010 Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради прийнято рішення за №373, яке передбачало передачу приміщень контори та майстерні, розташованих за адресою: м. Маріуполь, вул. Артема, 58, та які використовуються для утримання житлового фонду, з бухгалтерською і технічною документацією з балансу житлово-комунального підприємства Житловик на баланс житлово-комунальному підприємству Житлокомплекс. Враховуючи зміст ч.1 ст.144 Конституції України та ч.1 ст.73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, суд вважає, що рішення Маріупольської міської ради від 22.03.2005 №974 та Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 20.10.2010 №373 як правові акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, в порядку та у спосіб, які визначені Конституцією і законами України, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на території міста органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території, в тому числі для відповідача. Судом встановлено, що відповідач в особі ліквідаційної комісії, створеної за рішенням Маріупольської міської ради від 22.03.2005 №974 (із змінами, внесеними рішенням від 25.02.2011 №6/5-332), і яка, відповідно до ч.3 ст.105 Цивільного кодексу України управляє справами юридичної особи, яка припиняється, в тому числі виступає в суді від імені цієї юридичної особи, вищезазначені рішення позивачів не виконує. Під час здійснення ліквідаційної процедури директору житлово-комунального підприємства Житловик [PERSON] доручено передати всю документацію на житлові будинки, що знаходяться на балансі житлово-комунального підприємства Житловик, печатки, штампи і установчі документи юридичної особи, яка припиняється, ліквідаційній комісії, проте [PERSON] відмовилася від їх передачі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22.12.2006 у цивільній справі за позовом ліквідаційної комісії житлово-комунального підприємства Житловик до [PERSON], залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22.12.2006, [PERSON] зобовязано передати печатки, штампи та установчі документи житлово-комунального підприємства Житловик і не чинити припони в здійсненні ліквідаційної процедури. Незважаючи на рішення суду, яке набрало законної сили, [PERSON] продовжує чинити припони в здійсненні ліквідаційної процедури. 19.05.2010 та 18.10.2010 ліквідаційною комісією були прийняті рішення про передачу житлового фонду житлово-комунального підприємства Житловик на обслуговування житлово-комунальному підприємству Житлокомплекс, проте відповідач та третя особа вказані приміщення не передають та не надають доступу до них позивачам. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Права органу місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку, що передбачено ст.145 Конституції України. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, що передбачено ч.1 ст.317, ч.ч.1-2 ст.319 Цивільного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.320 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на обставини справи та зміст правових норм, які містяться у ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку стосовно того, що територіальній громаді м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради як власнику спірних нежитлових приміщень належать права володіння, користування та розпорядження цим майном, право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону, це право є непорушним. Маріупольська міська рада не може бути позбавлена цього права, чи обмежена у його здійсненні, а отже невиконання відповідачем рішень органів місцевого самоврядування, перешкоджання у доступі позивачів до спірних приміщень є нічим іншим, як обмеженням права власності Маріупольської міської ради, яке полягає у неможливості вільно володіти та користуватися своїм майном. Згідно зі ст.387 Цивільного України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач визнав, що невиконання рішень Маріупольської міської ради та її виконавчого комітету обмежує права позивачів, а також те, що їх вимоги є законними і обґрунтованими. Суд погоджується з доводами позивачів, що невиконання рішень органів місцевого самоврядування, перешкоджання власнику у вільному володінні і користуванні спірними приміщеннями, в тому числі у вільному доступі до вказаних приміщень, порушує права позивачів і потребує судового захисту. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved