Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

У лютому 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В квітні 2010 року позивачка подала уточнюючу позовну заяву про стягнення на її користь з [PERSON] 15163.42 грн. матеріальної шкоди та з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 50000 грн.. Свої вимоги обґрунтовувала тим. що внаслідок ДТП яка сталась 27.09.2009 р. загинув її син [PERSON]. Кримінальну справу відносно [PERSON] за ст.286 КК України закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. Посилаючись на те. що оскільки [PERSON] є власником джерела підвищеної небезпеки тому він несе відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду, просила стягнути з нього 15163.42 грн. матеріальної шкоди. Крім того на відшкодування моральної шкоди просила стягнути з [PERSON] 50000.00 грн., яку обґрунтовувала тим. що втрата сина спричинила нестерпний душевний біль та похитнула її стан здоров'я. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник просять відмовити у задоволенні позову, оскільки відсутня вина відповідачів в смерті сина позивачки, що стверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про місце і час слухання справи повідомлявся. Позивачка та відповідач [PERSON] не наполягали на його присутності. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що постановою слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Житомирській області від 13.01.2010 р. закрито кримінальну справу за ст. 286 КК України відносно [PERSON] за відсутністю у його діях складу злочину Зазначеною постановою встановлено, що 27.09.2009 р., близько о 16-00 год.. на 240 км автодороги Київ-Чоп.. в с. Пилиповичи. Новоград-Волинського району, водій автомобіля Ауді-80. д/н 393-36 ВІЗ, [PERSON], рухаючись в напрямку м. Рівне на відрізку дороги з встановленим двостороннім рухом, передньою частиною облицювання бампера та передка свого автомобіля зіткнувся із задньою лівою частиною мопеда «Скайт-мото», яким, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та керуючи в попутному напрямку, виконував поворот ліворуч водій [PERSON]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер у лікарні. Відповідно до ч,2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У абзаці 2 п.4 постанови від 27 березня 1991 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадяни, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Судом встановлено, що на момент ДТП автомобілем Ауді-80. д/н [NUMBER], керував відповідач по справі [PERSON] на підставі довіреності, тобто на відповідній правовій підставі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними, а тому задоволенні бути не можуть. Щодо моральної шкоди, то відповідач [PERSON] та його представник, заперечуючи проти позову виходять з того, що ДТП в результаті, якої заг инув син позивачки, сталася саме з вини [PERSON], через порушення ним. як учасником дорожнього руху вимог п.2.9; п.10.1 та п.10.4 Правил дорожнього руху, а в його діях відсутня вина. З такими доводами відповідача суд не може погодитись, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу АРК. органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином законом покладена відповідальність за заподіяну моральну шкоду незалежно від вини, якщо шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, до якого відноситься транспортний засіб - автомобіль. А тому суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди на користь позивачки [PERSON]. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину та тривалість моральних страждань позивачки, оскільки втрата сина є для неї непоправним горем. її стан здоров'я, також суд приймає до уваги те, що така шкода була їй заподіяна не внаслідок винних дій [PERSON], а з грубої необережності її сина. Крім того, суд також приймає до уваги, ставлення відповідача [PERSON] до того, що трапилося, яке виразилося в добровільному надаванні матеріальної допомоги позивачки на загальну суму 5000 грн.. яка позивачкою не була оспорювана в судовому засіданні, майновий та сімейний стан відповідача, а також ту обставину, що згідно висновку експертного автотехнічного дослідження №128/1 від 01.10.2009 р. дії водія автомобіля АУДІ-80, д/н 393-36ВВ [PERSON], не відповідали технічним вимогам п. 12.4 ПДР. З урахуванням зазначених обставин, та виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 7500,00 грн.. Також з відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивачки, а саме витрати на правову допомогу 300 грн., а також на користь держави 8,50 грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial