Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-08 00:00:00

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 квітня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] 2723 грн. 78 коп. у відшкодування майнової шкоди, з яких: 1061 грн. 28 коп. витрати на лікування дітей, 1662 грн. 50 коп. вартість пошкодженого мобільного телефону та 8000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також понесені нею судові витрати: 3000 грн. на правову допомогу адвоката та 180 грн. за товарознавчу експертизу, а всього 13903 грн. 78 коп. Вирішено питання про судові витрати. В позові відносно [PERSON] та [PERSON] відмовлено. Зобовязано [PERSON] після відшкодування їй шкоди [PERSON], передати йому пошкоджений мобільний телефон Нокіа 65. В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення, яким необхідно зменшити стягнення матеріальної шкоди до 677 грн. 25 коп., виключити стягнення коштів на правову допомогу та скасувати заходи забезпечення позову. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню. Відповідно п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення. За змістом ч.ч. 3,4 п.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права Судом встановлено, що 7 грудня 2009 року [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], в с. Бутенки Кобеляцького району, порушивши п.10.1 Правил дорожнього руху України, вчинив ДТП, під час якої скоїв наїзд на неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Внаслідок ДТП діти отримали легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 грудня 2009 року [PERSON] на підставі ст. 124 КУпАП піддано штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. Із справи також вбачається, що згідно довіреності від 7 листопада 2007 року [PERSON] в порядку передоручення за [PERSON] уповноважив [PERSON] або [PERSON] представляти інтереси повязані з розпорядженням автомобіля [NUMBER], з правом керування, продажу, зняття, з обліку та постановки на облік в органах ДАІ. Апеляційний суд приходить висновку, що на час скоєння ДТП [PERSON] був володільцем автомобіля ВАЗ 21099. Ухвалюючи рішення суд частково задовольнив позов та обґрунтовано відмовив в задоволенні позову до співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] Проте, задовольняючи позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходив із загальних підстав відшкодування шкоди, встановлених ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, щодо необхідності стягнення шкоди з винної особи. Між тим, в ЦК України є спеціальна норма стаття 1187, що регулює випадки відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, яка підлягала застосуванню в даному випадку. Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального права, що відповідно до ч.4 п.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування або зміни рішення суду. Відповідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З наданих позивачем оригіналів фіскальних чеків вбачається, що [PERSON] витрачено на придбання ліків для лікування дітей - 1061 грн. 28 коп. Вказані кошти суд правомірно стягнув з відповідача. При цьому обґрунтовано не взяв до уваги фіскальні чеки про внесення благодійних внесків. Доводи апелянта в цій частині є безпідставними. Що стосується доводів апелянта в частині відмови в відшкодуванні витрат за надання правової допомоги, апеляційний суд вважає, що вказані вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витратна правову допомогу встановлюється законом. Апеляційний суд не погоджується з розміром стягнутих витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн., виходячи з кількості судових засідань, в яких приймав участь представник [PERSON] адвокат [PERSON] та приходить до висновку про зменшення суми витрат на правову допомогу до 1500 грн. Доводи апелянта [PERSON] щодо скасування заходів забезпечення позову шляхом зняття арешту з автомобіля є безпідставними, оскільки вжиті заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом першої інстанції при зверненні до суду заінтересованої особи. Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: partial