overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

В листопаді 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. У відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.07.2009 року помер її чоловік [PERSON], який проживав в [INFO]. Спадкове майно померлого складається також з жилого будинку з господарськими спорудами за вказаною адресою. Спадкоємцями померлого за законом є вона, дружина померлого, та їхні два сина. Спадщину після смерті померлого вона прийняла, сини від спадщини відмовились на її користь. Але нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове домоволодіння з-за відсутності правоустановчого документу на спадкове домоволодіння. Оскільки її право на спадкове нерухоме майно не визнається, вона звернулась з позовом до суду і просить визнати за нею право власності на спадкове домоволодіння. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Представник відповідача- Колонщинської сільської ради- в судове засідання не прибув, просив справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи - КП КОР «Макарівське БТІ» - в судове засідання не прибув, просив справу слухати в його відсутності. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і суд його приймає. Судом встановлено, що 14.07.2009 року помер чоловік позивачки [PERSON], який проживав в [INFO]. Після смерті померлого залишилось спадкове майно, до якого також входить домоволодіння за вказаною адресою. Спадкоємцями померлого за законом є позичка [PERSON] та сини померлого та позивачки [PERSON] та [PERSON]. Останні від спадщини відмовились на її користь. Вона спадщину прийняла та на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину. Але нотаріус відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове домоволодіння в зв»язку з відсутністю правоустановчого документу на це спадкове майно. Домоволодіння в с.Колонщина Макарівського району Київської області, вул.Леніна,68 належало померлому [PERSON] на підставі запису №170 в погосподарській книзі №2 Колонщинської сільської ради за 2006-2010 р.р.. А тому право власності на це нерухоме майно може бути визнане за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

В жовтні 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що вона з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Сімейне життя між ними не склалося через втрату взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, постійні сварки. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2010 року, спільне господарство не ведуть, спору стосовно спільного майна не мають. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд розірвати укладений з відповідачем шлюб. У судовому засіданні позивачка підтримала позов. Просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 січня 2006 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 22, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - Степанов, дружини - [PERSON]. Бід шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Сімейне життя між сторонами не склалося через втрату взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, постійні сварки. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2010 року, спільне господарство не ведуть, спору стосовно спільного майна не мають. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок за спадкоємцем. На підставу своїх вимог посилається на те, що 30.05.2001 року в м.Тальне Черкаської області помер чоловік позивачки [PERSON]. Після смерті чоловіка залишилось майно в тому числі і домоволодіння яке розташоване в м.Тальне Черкаської області по вул. Робітнича, 15. При житті покійному [PERSON] рішенням Тальнівської міської ради за №232 від 23.10.1997 року було виділено безкоштовно у приватну власність присадибну земельну ділянку по вул.Робітничій,3 в м.Тальне Черкаської області загальною площею 1000 кв.м., про що видано держаний акт на право приватної власності. На вказаній земельній ділянці позивачка з покійним чоловіком побудували жилий будинок, який в даний час складає готовністю 70%. В звязку з зміною в м.Тальне нумерації будинковолодінь, нині будинковолодіння має нумерацію Робітнича 15. Заповіту покійний після себе не робив. Син покійного [PERSON] відмовився від спадщини. Позивачка у передбачений законом термін, подала заяву до Тальнівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та 06.02.2002 року їй було видане свідоцтво про право власності на спадщину за законом на присадибну ділянку, що розташована по вул.Робітнича,3 м.Тальне. Проте до складу спадщини входить будинок розташований по вул..Робітничій 15 в м.Тальне, на який відсутні правовстановлюючі документи. Коли позивачка виготовила відповідні документи їй було відмовлено у отриманні, так як на померлу особу не видають свідоцтво про право власності на житловий будинок та запропоновано звернутись до суду з даним позовом. До початку попереднього судового засідання позивачка подала заяву, про те, що позов підтримує повністю і просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач Тальнівська міська рада до початку попереднього судового засідання подала, заяву про те, що позов визнала та просила справу слухати за відсутності її представника. Зацікавлена особа [PERSON] до початку попереднього судового засідання подав заяву, про те, що позов визнає повністю і просить суд слухати справу у його відсутність. В звязку з тим, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Суд зазначає, що для прийняття рішення необхідно керуватися ст. 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі ст. 328 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на ? частини автомобілю марки «Мерседес-Бенс», модель Е 220 СDІ, 2000 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який набутий за час шлюбу з відповідачем і є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки з відповідачем виникають непорозуміння з приводу користування автомобілем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, та не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог. Суд, вислухавши посянення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка - [PERSON] та відповідач - [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 січня 1994 року про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії IV- БК № 481982 в матеріалах справи. За час перебування у шлюбі сторонами був придбаний автомобіль марки «Мерседес-Бенс», модель Е 220 СDІ, 2000 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований Вишгородським МРЕВ ДАІ у Київській області на імя [PERSON], про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 904021 від 18.01.2007 року в матеріалах справи. Позивачка заявила даний позов посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, але відповідач перешкоджає їй в користуванні вказаним автомобілем, чим порушує права позивачки на даний автомобіль. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають ріні права на володіння, користування і розпорядженням майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. В ч.1 ст. 69 СК України вказано, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Суд вважає доведеним, що автомобіль марки «Мерседес-Бенс», модель Е 220 СDІ, 2000 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований Вишгородським МРЕВ ДАІ у Київській області на імя [PERSON] є спільним майном набутим сторонами за час перебування у шлюбі, а тому може бути розділений між сторонами. На підставі ст.ст. 60, 63, 69, 70 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

позивачка звернулась з вищеозначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.09.1999 року, мають дітей : дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюб зареєстрований вперше. Подружні стосунки з відповідачем зупинені 14.01.2010 року через те, що відповідач не забезпечував сім»ю матеріально, не працював. На примирення не згодна, просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила розірвати шлюб, на примирення не згодна. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із статтею ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.09.1999 року, мають дітей дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2010 року. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому на підставі ст. 112 СК України позов слід задовольнити. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 серпня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис №1414 та видано свідоцтво про одруження серії І-СР № 004822. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] Володимировича, [INFO]. Сім»я з відповідачем розпалася, причина розпаду сім»ї полягає в тому, що у них різні погляди на життя та життєві проблеми. Шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2009 року. Майнового спору між ними не має. Угоду про утримання дитини між ними досягнуто. Строк на примирення позивач просить не надавати. На підставі вищевикладеного просить суд шлюб укладений з відповідачем розірвати. В судове засідання позивач зявилась, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження сторони зареєстрували шлюб 27.08.2005 року, зареєстрований в Черкаському міському відділі РАЦС Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №1414. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Шлюб між сторонами носить формальний характер. За тих обставин, що встановлені під час судового розгляду справи, суд вбачає, що примирення не можливе, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

16.12.2010р. прокурор Новоодеського району Миколаївської області, який діє в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради звернувся з позовом_ до [PERSON] про відшкодування вартості лікування потерпілого від злочину. Вказавши, що 07.02.2008 року з вини [PERSON] відбулася дорожньо- транспортна пригода, а саме здійснюючи службові обовязки зі своїм напарником, інспектором ДПС 2-го взводу Коблевської роти ДПС УДАІ УМВС [PERSON], керуючи транспортним засобом, допустив контактування правої сторони автомобіля і пішохода [PERSON] Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні вартістю 2332,72 грн. в лікарні, яка фінансується з міського бюджету, розпорядником коштів якого є ММР в особі Департаменту фінансів. [PERSON] Вироком Новоодеського райсуду Миколаївської області від 16.08.2010 р. визнано винним у вчиненні злочином передбаченим ч. 2 ст.286 КК та притягнуто до кримінальної відповідальності. Оскільки, відповідно до чинного законодавства особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Департаменту фінансів ММР кошти витрачені лікарнею швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 2332,72 грн. Прокурор та представник Департаменту фінансів ММР в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07 лютого 2008 року [PERSON] здійснюючи службові обовязки зі своїм напарником, інспектором ДПС 2-го взводу Коблевської роти ДПС УДАІ УМВС [PERSON], керуючи транспортним засобом, допустив контактування правої сторони автомобіля і пішохода [PERSON] Вироком Новоодеського райсуду Миколаївської області від 16.08.2010 р. визнано винним у вчиненні злочином передбаченим ч. 2 ст.286 КК та притягнуто до кримінальної відповідальності. Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. В звязку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] з 08.02.2008 року по 02.03.2008 року знаходився на лікуванні в ЛШМД м. Миколаєва. Згідно наданої довідки на лікування [PERSON] було затрачено 2332,72 грн. Оскільки, з потерпілого кошти на лікування не стягувались, а згідно ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава (територіальні громади юридичні особи тощо) має право зворотної вимоги до фізичної особи, винній у вчинені злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Суду надано достатньо доказів для задоволення вимог прокурора в повному обсязі. Згідно ст. 88 ІДПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за подачу позову в сумі 51 грн., витрати по сплаті ІТЗ процесу у розмірі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на спадщину за законом на квартиру №3 в б.№ 135 по пр. Леніна в м. Маріуполі мотивуючи тим, що його матері, [PERSON], згідно списків ЖБК Дружба була надана вищевказана квартира. [PERSON] померла 23.03.2010р. Після її смерті він є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Але свідоцтво про право на спадщину йому не видано, оскільки за життя [PERSON] не отримала свідоцтво про право власності. У 1984р. вартість квартири була [PERSON] повністю сплачена ЖБК Дружба, тому він просить визнати за ним право на спадщину за законом. Представник позивача надав суду заяву в якій позов підтримав та просив розглянути справу без його участі. Представник Маріупольської [PERSON] надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що [PERSON] 28.05.1969р., згідно списків ЖБК Дружба, була надана двохкімнатна квартира № 3 у б.№ 135 по вул.. 50 років СРСР в м.Маріуполі, вартість якої у 1984р. була сплачена повністю. [PERSON] померла 23.03.2010р. Позивач є сином [PERSON] Відповідно до ст. ст.1261,1268 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців немає. З урахуванням наведеного, суд визнає за позивачем право власності на спадщину за законом після смерті матері, [PERSON], померлої 23.03.2010р., на 2-х кімнатну квартиру №3 в б.№ 135 по пр. Леніна в м. Маріуполі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

Позивачка просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розміри 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно та до повноліття дітей, вказав, що з відповідачем знаходилась у шлюбі. 07.04.2009 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя шлюб між сторонами розірвано. Діти проживають з нею. Відповідач у добровільному порядку аліменти не сплачує. \~ \~ \~ \~Позивачка у судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справі вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно наданих копій свідоцтв про народження дітей, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно зі ст. 182, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

Позивач звернувся через суду до відповідача з позовом про відшкодування збитків в сумі 586,99 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на те, що при перевірці будинку № 7 по вул.Кірова с.Котивець представниками Павлоградського району електричних мереж було виявлено безоблікове споживання електричної енергії шляхом самовільного підключення споживачем електроустановок повз розрахунковий засіб обліку, внаслідок чого спожита електроенергія не враховується. На підставі актів про порушення і відповідно до методики НКРЕ №562 від 04.05.2006 року із змінами, внесеними Постановою НКРЕ від 08.02.2007 року № 154 - „Про призначення обсягу та вартості ел. енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення № 005807 від 23.07.2008 року була призначена вартість безпідставно набутого відповідачем майна, а саме - 586 грн. 99 коп. Добровільно збитки по даному акту не погашаються. Тому просить стягнути з відповідача на їхню користь нанесені збитки в розмірі 586 грн. 99 коп. та судові витрати в розмірі\~ 171,00 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи: акт № 004630 від 04.01.2008 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення, в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. На підставі ст. 526, 623 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed