Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Московського районного суду міста Харкова з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.07.2007 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. В шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції від 15 лютого 2008 року, актова запис № 804. Спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалося та рішенням суду шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 10 березня 2010 року, актова запис № 117. Після розірвання шлюбу [PERSON] звернулась до комісії з питань захисту дитини Виконавчого комітету Дзержинської районної в місті Харкові ради з заявою про визначення місця проживання малолітнього [PERSON]. Висновком комісії з питань захисту дитини Виконавчого комітету Дзержинської районної в місті Харкові ради від 21.04.2010 року за № 961/2/17 встановлено, що враховуючи вік дитини, його стан здоровя за доцільним визначила місце постійного проживання малолітнього [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] офіційно ніде не працює, аліментів на утримання дитини не надає, хоча позивачка до суду за стягненням аліментів не зверталась. Декілька разів після розірвання шлюбу він в добровільному порядку давав кошти на утримання дитини, але надання таких коштів є несистематичним та їх не вистачає на нормальне існування дитини. Мати позивачки [PERSON] проживає та працює в Данії, з 03.10.2001 року знаходиться в офіційному шлюбі з громадянином [PERSON] [PERSON] Сков, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 03.10.2001 року видано відділом реєстрації шлюбів Муніципалітету Копенгагену. Вона має там житло, офіційно працевлаштована, має дозвіл на місце проживання, виданого управлінням по справам іноземців. Після того як позивачка [PERSON] залишилась одна з малолітньою дитиною, її мати матеріально допомагала, висилала переказом грошові кошти на утримання дитини, так як [PERSON] працювати не могла із за віку дитини, та її професія дизайнера не є актуальною на ринку вакансій в Україні, та мати позивачки знайшла їй роботу в Данії. [PERSON] неодноразово їздила до Данії, узнавала про умови праці та розмір заробітної плати, всі запропоновані умови праці роботодавцем її повністю влаштовують, але відповідач [PERSON] проти того, щоб вона виїхала на постійне місце проживання до Данії разом з їх сином. Залишити сина мешкати з собою [PERSON] не може, так як не має роботи, відповідно відсутні кошти на утримання дитини, також в нього відсутнє своє власне житло, він мешкає разом із своєю рідною сестрою та її родиною в її квартирі. Таким чином допомагати матеріально відповідач із-за відсутності в нього роботи не може дитині, позивачка [PERSON] не має можливості знайти в Харкові собі роботу, а виїхати до Данії з дитиною не може у звязку з тим, що відповідач [PERSON] не надає свого дозволу . У відповідності зі ст. 2 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян [PERSON], що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Згідно зі ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян [PERSON] проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно ст.. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 51 Конституції України дитинство охороняється державою. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд, оцінюючи в сукупності зібрані у судовому засіданні докази, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved