Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом 07.10.2010 року , в якому просить суд стягнути аліменти у розмірі по 500 гривень щомісячно на навчання сина гр. [PERSON] у вищому навчальному закладі в м. Луганську з відповідача гр. [PERSON] , та половину сплаченого нею спонсорського внеску у розмірі 3000 гривень, свої доводи підтвердила відповідними письмовими доказами, які були направлені на адресу відповідача у справі. Відповідач та третя особи в судове засідання не прибули з поважних причин, гр. [PERSON] допитаний в порядку окремого провадження за місцем проживання Грухівським міськрайсудом Сумської області, за матеріалами опитування відповідача він позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на безпідставність предявлення позову щодо стягнення спонсорського внеску та діро відсутність матеріальних можливостей за наявності скрутного матеріального становища та не узгодження позиції відповідача щодо подальшого навчання сина сторін у вищому навчальному закладі. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача.Вона вказала, що раніше перебувала з відповідачем у шлюбі, шлюб розірвано 29.01.1993 року, син народився 19.02.1992 який проживає разом з нею. За рішенням суду гр. [PERSON] до досягнення сином 18 років сплачував аліменти у розмірі, який було присуджено за рішенням суду і не менше 30 % прожиткового мінімуму, заборгованість на даний час по аліментам відсутня. Син зараз навчається на бюджеті в вищому навчальному закладі, стипендію ще не отримував, але він живе на квартирі, за яку необхідно сплачувати кошти, позивачка несе витрати на його поїздки додому, на харчування та придбання одягу. Саме з розрахунку цієї суми вона наполягає на стягненні з відповідача аліментів по 500 гривень щомісячно, та також суму понесених витрат на добровільно - примусову сплату спонсорського внеску, зробленими нею на підставі наданих суду письмових доказів. Позивачці відомо, що відповідач не сплачує аліментів іншим особам. На думку позивачки, відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на навчання сина у вказаному нею в позові розмірі. Відповідач надіслав суду письмові заперечення, в яких послався на те, що він зі має роботи, перебуває у скрутному матеріальному становищі, не вбачає підстав лда компенсації позивачці благодійної допомоги, тому в задоволенні позову просить відмовити. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Із свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що воно було видане 29.01.1995 року, від цього шлюбу сторони мають вже повнолітнього сина гр. [PERSON], [INFO], який розпочав навчання на першому курс, аграрного університету в м. Луганськ, зареєстрований за місцем проживання позивачки. Як рідний син відповідача у справі також має потребу у достатньому харчуванні, оплаті зі проїзд, придбання одягу та навчальних посібних матеріалів. На думку суду, відповідай може надати матеріальну допомогу у розмірі по 275 гривень щомісячно, з наступнок індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи з 07.10.2010 року і до закінченні гр. [PERSON].М.. навчання, але до досягнення ним 23 річного віку. Позовні вимоги в частині стягнення половини спонсорського внеску не можуть б\\т>: задоволеними, бо внесення такої суми є безпосередньо добровільною благодійнок допомогою , яка не може бути визнана зобовязанням відповідача її компенсувати навіть \ половинному розмірі, тому в цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial