Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] у вересні 2009 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2000 року по серпень 2009 року [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] у с Нові Мартиновичі Пирятинського району Полтавської області по вул. Молодіжна. 4. За час спільного проживання за спільні кошти було придбано майно, а саме: житловий будинок, причіп до легкового автомобіля. З початку серпня 2009 року вони стали проживати окремо. Угоди про добровільний поділ майна, набутого за період їх проживання однією сім'єю, між ними не досягнуто, тому просить розділити майно у судовому порядку. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення половини вартості майна та вартості ремонту за час подружнього життя. Як указує позивач у своїй зустрічній позовній заяві, крім вказаного позивачем майна, за час спільно проживання ними було придбано холодильник вартістю 2000 грн, телевізор - 1800 грн, газову плиту - 1200 грн, газову колонку - 600 грн. морозильну камеру - 2000 грн, зливний бачок туалету - 50 грн, унітаз - 180 грн, мийку -160 грн, змішувач для кухні - 180 грн, кухонний гарнітур - 4800 грн, м'який меблевий куточок (гостинна) - 2500 грн, меблеву стінку - 3200 грн, меблевий гарнітур (дитяча спальня) - 4000 грн., м'який меблевий куточок (зала) - 2500 грн, люстри 5 шт. по 100 грн, а всього майна на суму 25 670 грн. Також було проведено ремонт приміщень у будинку №4 по вул.. Молодіжна, 4 у с. Нові Мартиновичі, власником якого є [PERSON], а саме: обкладено стіни плиткою та стелю пластиком у ванній кімнаті на суму 2200 грн, аналогічно зроблено і у туалеті - 530 грн, обкладено плиткою стіни кухні 875 грн, укладено бутон та зроблено перегородки сараю та погребу - 1250 грн, обкладено плиткою стіни та підлогу у кочегарці 1700 грн, збудовано гараж 9650 грн, збудовано крильце 330 грн.,виготовлено ворота та хвіртку 695 грн, зроблено відмостку будинку та вихід на вулиць 1000 грн, обкладено плиткою стіни та пластиком стелю веранди 4440 грн, покладено плитку на підлогу та стіни пластиком (передній коридор) 1075 грн., виготовлено та встановлено двері 270 грн, поштукатурено веранду 900 грн., всього проведено ремонт будинку на суму 24 915 грн. Проведено ним також ремонт у будинку №55 по вул Поліська у с. Нові Мартинович, власником якого є позивач, зроблено прибудову веранди, оббивку стелі пластиком - 1797 грн, заміну трьох дверей з коробками - 975 грн, обкладено плиткою кухню - 960 грн, замінено підлогу - 675 грн., облаштовано опалення у веранді - 452 грн, замінено металеву трубу на пластикову з установкою запорної арматури та кріплення - 492 грн, всього витрат по будинку на суму 5351 грн. Таким чином, за час подружнього життя ними придбано майно та зроблено ремонт належних позивачу будинків на суму 55 936 грн., що просить розділити. Ухвалою Пирятинського районного суду від 13 січня 2010 року первісний та зустрічний позов були об'єднані в одне провадження. У судовому засіданні позивач доповнив свої позовні вимоги і пояснив, що за час спільного проживання з відповідачем ними було придбано: житловий будинок у с. Нові Мартиновичі по вул.. Ватутіна, 9 за 38000 грн., причіп ПВА 1, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] за 4000 грн., автомобіль ВАЗ-2101 за 8000 грн., зварювальний апарат за 1200 грн., «болгарку» за 400 грн., електродрель за 350 грн., електронаждак за 250 грн, чохли на сидіння автомобіля за 180 грн, акумулятор до автомобіля за 350 грн. Крім того, ними за спільні кошти було здійснено ремонт вищевказаного автомобіля на суму 3 000 грн, та витрачені спільні кошти на організацію весілля дочки відповідача [PERSON], яке відбулося 25.10.2008. Зазначене вище майно відповідач перевіз до свого теперішнього місця проживання і продовжує його використовувати для власних потреб. Оскільки, добровільної угоди про поділ майна між ними не досягнуто, просить залишити у власності відповідача 1/2 житлового будинку у с. Нові Мартиновичі по вул. Ватутіна, 9, 1/2і частину причепу до легкового автомобіля марки ПВА 1, 2007 року випуску, реєстраційний номер ВІ 4695ХТ, автомобіль ВАЗ-2101, зварювальний апарат, «болгарку», електродрель. електронаждак, чохли на сидіння автомобіля, акумулятор до автомобіля, визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку с. Нові Мартиновичі по вул. Ватутіна, 9, 1/2 частину причепу до легкового автомобіля марки ПВА 1, 2007 року випуску, реєстраційни номер ВІ 4695 XT, стягти із відповідача 19 365,00 грн. грошової компенсації за 1/2 частку майна, що залишається у його власності та 1/2 частку витрачених спільних коштів, а також судові витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, з позовними вимогами [PERSON] погодився частково, пояснив, що житловий будинок по вул. Ватутіна, 9 у с. Нові Мартиновичі було оформлене на зазначений будинок було придбано для його дочки [PERSON] Оскільки, при оформленні договору не вистачало коштів для сплати мита, а він звільнений від сплати мита, будинковолодіння було зареєстровано за ним. Будинок було придбано не за спільні з позивачем кошти, а частина коштів була подарова дочці на весілля, частина зароблена ним, решта позичені, зокрема і в [PERSON] Відносно причепа зазначив, що дійсно його було придбано за спільні з позивачем кошти, і не заперечує при переліку майна, що підлягає розподілу. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні зустрічний позов не визнали, пояснили, що меблі, які просить розділити як спільне майно [PERSON], купували вони для себе за свої особисті кошти. Судом установлено: Сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2000 року по серпень 2009 року. За час спільного проживання сторони придбали за спільні кошти майно. причіп до легкового автомобіля ПВА 1 2007 року випуску реєстраційний номер ВІ 4695 XT вартістю 3000 гривен, холодильник вартістю 2000 гривен, телевізор вартістю 1800 гривен, газову плиту вартістю 1200 гривен, газову колонку вартістю 600 гривен, морозильну камеру вартістю 2000 гривен, зливний бачок туалету 50 гривен, унітаз вартістю 180 гривен, мийку вартістю 160 гривен, змішувач для кухні вартістю 180 гривен, кухонний гарнітур вартістю 4800 гривен, м'який меблевий куточок вартістю 2500 гривен, меблеву стінку вартістю 3200 гривен, меблевий гарнітур вартістю 4000 гривен, мякий меблевий куточок вартістю 2500 гривен, 5 люстр вартістю 500 гривен, а всього придбали майна на загальну суму 35 000 грн ( 3000 + 2000 + 1800 + 1200 + 600 + 2000 + .0 + 180 +160 + 180 + 4800 + 500 + 3200 + 4000 + 2500 + 500 = 35000 ). У відповідності до ст. 74 Сімейного кодексу України ( далі СК України ) якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Тобто, частина майна кожного становить 17500 грн (35000:2=17500) Суд приходить до висновку, що у власності відповідача [PERSON] необхідно залишити причіп до легкового автомобіля вартістю 3000 грн, оскільки автомобіль знаходиться у його власності та виділити інше майно, що знаходиться у позивача [PERSON] на суму 14500 грн ( 17500 - 3000 = 14500 ), а саме: морозильну камеру вартістю 2000 гривен, м'який меблевий куточок вартістю 2500 гривен, меблеву стінку вартістю 3200 гривен, кухонний гарнітур вартістю 4800 гривен та холодильник вартістю 2000 гривен. Разом з тим, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] щодо визнання її права власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по провулку Ватутіна, 9 села Нові Мартиновичі Пирятинського району Полтавської області, задоволенню не підлягають, оскільки, суд приходить до висновку, що не майно є особистою власністю відповідача. Згідно п. 3 ч.1І ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте ним, нею за час шлюбу, але за кошти, які належати їй, йому особисто. Так, у судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що спірний будинок по провулку Ватутіна, 9 села Нові Мартиновичі Пирятинського району Полтавської області він згідно договору купівлі-продажу придбав на своє ім'я, проте, для своєї дочки [PERSON], причому, оскільки не мав достатньо грошей на купівлю будинку, 10000 грн взяв у борг у позивача [PERSON], яка зняла їх зі свого рахунку в банку а через деякий час повернув їй, позичив гроші також інших осіб, також на придбання будинку були витрачені 14000 грн подаровані дочці на весілля. Згідно договору купівлі-продажу від 31 березня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу (ас. 4) відповідач [PERSON] придбав у гр.-на [PERSON] житловий будинок за 38000 грн. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що дійсно [PERSON] придбавав у нього будинок не для себе, а для своєї дочки, оскільки [PERSON] всіх коштів, щоб розрахуватись за будинок, не мав, він віддавав їх частинами. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що сторони проживали однією сімєю близько 10 років, разом придбали майно, діти [PERSON] не могли допомагати у придбанні майна, так як навчались спочатку у школі, потім здобували вищу освіту, вони разом вчили дітей. Будинок по вулиці Ватутіна [PERSON] купив для своєї дочки, він просив дати у борг на купівлю будинку 20 тис. грн, але він відмовив, так як таких грошей не мав, пізніше [PERSON] сказав йому, що знайшов гроші і купив дочці будинок. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що сторони разом купили нову кухню, він ще допомагав її збирати, також знає, що вони купили вдвох новий холодильник. Свідок [PERSON] підтвердив суду, що [PERSON] - батько його дружини - придбав будинок у селі Нові Мартиновичі по вул. Ватутіна для їх сімї , на купівлю вказаного будинку вони витратили гроші, які їм подарували на весілля, а також [PERSON] позичив гроші, яких не вистачало. Свідок [PERSON] пояснив суду, що за час спільного проживання сторони купили нові меблі в будинок, троє дітей [PERSON] навчались і не могли щось купувати, будинок по вул.. Ватутіна [PERSON] купив для своєї дочки і за свої гроші, частину з яких позичив, інструменти [PERSON] подарував він, при ньому у своїй сільській раді оформив документ про це, щоб у випадку їх перевезення не виникло проблем при перевірці машини працівниками міліції. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] - сусідка [PERSON] пояснила суду, що часто бувала у будинку [PERSON], діти [PERSON] не могли купувати своїй матері меблі, так як навчались, всі нові меблі, які знаходяться у будинку позивача [PERSON], купувались сторонами під час спільного проживання, а також робився ремонт, так як вони тримали багато поросят, продавали, то у них були гроші. Дочка [PERSON] Світлана дійсно купила телевізор собі та музичний центр, але вона все собі й забрала, син [PERSON] купив собі лише музичний центр. Свідок [PERSON] пояснила, що у будинку [PERSON] було дуже бідно, стояли старі меблі, потім вони з [PERSON]А почали тримати велике господарство, тримали по 10 свиней, у них було 2 га землі, почав [PERSON] робити ремонт, почали купляти дочкам золоті прикраси, одяг, протягом 2006 - 2007 років купили нові меблі, діти на той час навчались і [PERSON] та [PERSON] ще їм допомагати, діти ніяк не могли купувати меблі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні дала анатогічні показання. Виходячи з перерахованих вище доказів суд приходить до висновку , що будинок по провулку Ватутіна, 9 села Нові Мартиновичі Пирятинського району Полтавської області є особистим майном відповідача [PERSON], оскільки, хоч і куплений ним у період фактичних шлюбних відносин з позивачем але за кошти, які належали йому особисто. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що спірний будинок є спільним майном її та відповідача, оскільки вона давала неправдиві показання суду. Так, з приводу грошей у сумі 10000, які вона зняла зі свого рахунку в Пирятинському відділенні Полтавської обласної дирекції Акціонерного товариства « Райфайзен банк Аваль» і які за поясненнями [PERSON] вона дала йому у борг для придбання будинку для дочки, [PERSON] спочатку повідомила суду, що ці кошти вона зняла з рахунку і переслала поштовим переказом своїй племінниці, а, зрозумівши, що ці дані можуть бути перевірені, почала пояснювати суду, що ці гроші вона передала своїй дочці. Суд також не приймає до уваги показання [PERSON] з приводу придбання нових меблів, які знаходяться у будинку, де вона проживає, її дітьми [PERSON], [PERSON], а також самих [PERSON] та [PERSON], так як вони спростовуються показаннями свідків. Крім того, з доданих позивачем чеків на придбання меблів та побутової техніки(а.с. 67 - 72, 75 - 76, 84 )неможливо зробити висновок про те, хто розраховувався за придбаний товар, а допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] з приводу виписки нею накладної та товарного чека на продаж меблів (а.с. 67 - 68 ) пояснила, що торгівлею меблями ніколи не займалась, виписала вказані документи на прохання [PERSON] Суд також уважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про те, що спільною власністю її та відповідача є автомобіль ВАЗ - 21, зварювальний апарат, болгарка, електродриль, електронаждак, чохли на сидіння та акумулятор до автомобіля, а також кошти на ремонт автомобіля в сумі 3000 грн та кошти на організацію весілля дочки відповідача [PERSON] у сумі 25000 грн, оскільки позивач доказів про те, що вказане вище майно є спільною власністю її з відповідачем, вона суду не надала. Навпаки, відповідач надав суду товарний чек про придбання акумулятора до автомобіля ( а.с. 93). З указаного чека слідує, що він придбаний 15.12.2009, тобто, у той час, коли сторони припинили спільне проживання. Також, відповідач надав суду розписку (а.с. 94). завірену належним чином, згідно якої болгарка, електродриль, чохли автомобільні, зварювальний апарат та ін. йому було передано у користування (подаровано) його братом [PERSON] З наданої відповідачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 124) убачається, що власником автомобіля ВАЗ 21011 є його дочка [PERSON], тому вказаний автомобіль не може входити до спільного майна придбаного сторонами за час спільного проживання. Суд уважає, що вимоги відповідача, викладені ним у позовній заяві щодо стягнення вартості ремонтних робіт, виконаних ним у будинку, що належить позивачу [PERSON] та її дітям, та у будинку дочки позивача [PERSON] - [PERSON] не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Оскільки судом установлено та не заперечується сторонами факт спільного проживання сторін сім'єю без укладення шлюбу, виконання ремонтних робіт відповідачем у будинку позивача, де він проживав тривалий час, та допомога у проведенні ремонту у будинку №55 по вул. Поліська у с. Нові Мартинович, власником якого є позивач, де проживає дочка позивача [PERSON] - [PERSON], було виконанням сімейних обовязків, оскільки будь-які договори на виконання відповідачем вказаних робіт сторонами не укладались. При таких обставинах позови підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial