Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-11 00:00:00

03 лютого 2011 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 1998 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В даний час вона з відповідачем проживає окремо, матеріальну допомогу на дитину відповідач не надає, тому позивач змушена звертатись до суду. Шлюбно-сімейні відносини вони припинили з травня 2010 року, внаслідок відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги. У сім'ї відбувалися постійні сварки і скандали з різних питань сімейного життя, оскільки у них різні погляди на сімейні обов'язки та виховання дитини. В даний час вони спільного господарства не ведуть, майнового спору не мають. Просила шлюб розірвати, оскільки подальше сумісне проживання неможливе; стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини його заробітку щомісячно. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, у заяві підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, у заяві позовні вимоги визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 1998 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В даний час сторони проживають окремо, матеріальну допомогу на дитину відповідач не надає. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з травня 2010 року, внаслідок відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги. У сім'ї відбувалися постійні сварки і скандали з різних питань сімейного життя, оскільки у них різні погляди на сімейні обов'язки та виховання дитини. В даний час вони спільного господарства не ведуть, майнового спору не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на матеріалах справи. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частини від доходів його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів на одну дитину ні за яких обставин не може бути менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач є батьком малолітньої дитини, у сторін відсутня домовленість по утриманню дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дитину в судовому порядку.

Outcome: approved