Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 15 квітня 2008 року [PERSON] уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №221558-CRED, згідно із яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 2100 доларів США строком до 15.10.2009 року. Кредит надавався під процентну ставку 24 % річних. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредит та сплачувати платежі, що передбачені умовами кредитного договору, відповідно до встановленого графіку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] уклали із банком договори поруки від 15.04.2008 року, згідно умов яких взяли відповідальність перед кредитором за виконання кредитного договору. Відповідач [PERSON] належним чином не виконала свої обов'язки за кредитним договором. Станом на 20.09.2009 року сума боргу відповідача перед позивачем за кредитним договором складала 1\~689,52 доларів США, в звязку із чим банк звернувся із позовом до суду. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2011 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк». В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» ставить питання про скасування рішення суду та стягнення суми штрафу та судових витрат, оскільки заборгованість за кредитом відповідачі сплатили до прийняття рішення судом. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду необхідно в частині скасувати із наступних підстав. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що 15 квітня 2008 року [PERSON] уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №221558-CRED, згідно із яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 2100 доларів США строком до 15.10.2009 року. Кредит надавався під процентну ставку 24 % річних. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредит та сплачувати платежі, що передбачені умовами кредитного договору, відповідно до встановленого графіку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] уклали із банком договори поруки від 15.04.2008 року, згідно умов яких взяли відповідальність перед кредитором за виконання кредитного договору. Відповідач [PERSON] належним чином не виконала свої обов'язки за кредитним договором. Станом на 20.09.2009 року сума боргу відповідача перед позивачем за кредитним договором складала 1\~689,52 доларів США. Але під час розгляду справи відповідачі погасили заборгованість перед банком у більшому розмірі, ніж заявлено у позовних вимогах, а тому відсутні підстави для стягнення суми штрафу. Такі висновки суду не суперечать матеріалам справи та вимогам законодавства ст.551 ЦК України. Але із висновками суду в частині відмови у стягненні понесених позивачем судових витрат погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам законодавства. При зверненні до суду позивач оплатив судові витрати - 135 гривень 27 копійок судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього у сумі 255 гривень 27 копійок, що підтверджено відповідними квитанціями. А тому відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із відповідачів, оскільки на час звернення позивача до суду боргові зобовязання погашені не були. Таким чином, є підстави, передбачені ст.309 ЦПК України для скасування судового рішення в частині відмови у стягненні судових витрат.

Outcome: partial