Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Відкритого Акціонерного Товариства «Укртелеком» про захист прав споживачів, в якій просив зобов»язати відповідача поновити роботу телефонного зв»язку за адресою Тімірязєва, 11 у м. Красноармійськ Донецької області, зробити перерахунок коштів сплачених за період з січня по березень 2010 року на наступні місяці після поновлення надання послуг телефонного зв»язку, стягнути з відповідача пеню в сумі 1120,50 гривень та моральну шкоду в сумі 5000 гривень. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що підставою для цього позову є наступні обставини. У 1999 році він уклав договір з ВАТ «Укртелеком» на надання послуг телефонного зв»язку. Згідно з вказаним договором п.2.1.2 підприємство зв»язку зобов»язується забезпечити безперебійну роботу телефонного зв»язку та вживати заходи по усуненню пошкодження в термін відповідно до діючих норм. 06.01.2010 року він звернувся до ВАТ «Укртелеком» із з'явою про те, що його телефон не працює. При цьому абонентська плата була внесена за період з січня по березень 2010 року 19.11.2009 року (копії квитанції додаються). У період з січня по березень 2010 року він неодноразово звертався до ВАТ «Укртелеком» з проханням поновити пошкодження кабеля, однак 22.07.2010 року він отримав письмову відповідь, у якій повідомлялося, що 26.03.2010 року о 9.45 годині електромонтеру було надано наряд на ремонт, однак не було надано доступ у приміщення, де встановлено телефонний апарат. Ніяких повідомлень про прихід електромонтера він не отримував. Не дивлячись на те, що більш 6 місяців він не може користуватися телефонним зв»язком, питання про надання таких послуг не вирішено по наступний день. Відповідач по цій справі свої зобов»язання за договором не виконав досі. У вересні місяці 2010 року він звернувся з претензією до ВАТ «Укртелеком» з претензією, однак відповіді не отримав і досі. Цей факт, що він повинен чекати майже цілий рік полагодження телефонного зв»язку його не влаштовує. Він є інвалідом 3 групи. Йому потрібен телефонний з»язок для виклику швидкої допомоги. Та те, що у нього не працює телефон додає йому моральних страждань. Він не може спілкуватися з родичами, з донькою, яка є студенткою. Він отримав сильний стрес, після якого до цих пір не може отямитися, а відповідно не може повернутися до звичайного життя. До того ж у нього з»явилися зі здоров»ям: з»явилися постійні головні болі, безсоння, підвищився артеріальний тиск. Все це змушує його докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач вважає, що сума у 5000 гривень компенсує його моральні страждання. За змістом п.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець може виконати роботу згідно із договором, за кожний день прострочення споживачеві чується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги. Отже, з ВАТ «Укртелеком» за його підрахунками підлягає стягненню пеня в розмірі 1120,50 грн. (124,50 сума оплати послуги/ : 100x3 /відсоток пені/х 300/дні прострочки/ = 1120,50 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ВАТ «Укртелеком» позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи в їх сукупності, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб»єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється абонентом ВАТ «Укретлеком» з 20.08.1999 року, між позивачем та відповідачем 12.04.2004 року був укладений договір № 2/3889 про надання послуг електрозвязку, абонент користується пільгами по абонентській платі в розмірі 50%, як інвалід війни 3 групи (а.с. 27-28). Станом на 01.01.2010 року у позивача перед відповідачем існувала заборгованість за послуги електрозвязку в розмірі 27,86 грн. 06.01.2010 року позивачем була здійснена оплата в розмірі 49,50 грн. (а.с. 15,18), з якої: 27,86 грн. оплата заборгованості за попередній період, 21,64 грн. кредит по рахунку. З 06.01.2010 року по 31.10.2010 року телефон позивача не працював через пошкодження кабеля, що підтверджується даним автоматизованого централізованого бюро ремонту (АЦБР) (а.с. 14-17). За цей період було проведено перерахунок абонентської плати та нарахована на користь позивача пеня за кожну добу тривалості пошкодження понад 5 діб, а саме 2,90 грн. відповідно до п. 5.3. договору про надання послуг електрозвязку (а.с. 18). Згідно даним АЦБР робота телефону в період з 01.02.2010 року по 28.02.2010 року поновлена не була, тому відповідачем було проведено перерахунок абонентської плати та нарахована на користь позивача відповідно до п. 5.3. договору пеня в розмірі 25% добової абонентської плати, а саме 4,40 грн. (а.с. 18). Робота телефону була поновлена 24.03.2010 року, тому за період з 01.03.2010 року було проведено перерахунок абонентської плати та нараховані на користь позивача 25% добової абонентської плати в розмірі 3,38 грн. Після отримання письмово звернення позивача з приводу того, що не працює його телефон від 12.07.2010 року, за адресою позивача було направлено спеціалістів та роботу телефону було поновлено (а.с.14). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що телефон позивача не працював в період з 06.01.2010 року по 24.03.2010 року, та в період з 12.07.2010 року по 21.07.2010 року, що підтверджується витягом з автоматизованої централізованої служби бюро ремонту (а.с. 14-17). Доказів того, що телефон не працював в інший період часу позивачем не надано. За весь час, коли телефон позивача не працював відповідачем було здійснено перерахунок абонентської плати та на користь позивача були нараховані відповідно до п. 5.3. договору про надання послуг електрозв»язку пеню в розмірі 25% добової абонентської плати за кожну добу перевищення контрольного терміну (5 діб), що підтверджується карткою абонента (а.с. 18). Таким чином, позовні вимоги в частині зобовязання відповідача зробити перерахунок абонентської плати та стягнення пені задоволенню не підлягають. Крім того, в судовому засіданні, в тому числі зі слів позивача, було встановлено, що телефон на час звернення до суду та на час розгляду справи працює, тому позовні вимоги в частині зобовязання відповідача поновити роботу телефонного зв»язку задоволенню також не підлягають. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають, оскільки ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить обмеження підстав для відшкодування моральної шкоди, що зазначені у ст. 4 Закону, і лише констатує, що суд при розгляді справи про захист прав споживачів одночасно вирішує питання і про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» право на відшкодування моральної шкоди виникає у споживачів лише за умови, що така шкода їм завдана небезпечною для життя і здоров»я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Позивачем [PERSON] не надано суду жодних доказів щодо заподіяння діями відповідача моральної шкоди за умови, що така шкода йому завдана небезпечною для життя і здоров»я людей продукцією. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed