Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення батьківства, стягнення аліментів та додаткових витрат посилаючись на те, що вони з відповідачем [PERSON] підтримували близькі стосунки з грудня 2005р. по вересень 2008 року і на той час проживали у м. Дніпропетровськ. Вони кожний день їздили разом на роботу та приїжджали вдвох на квартиру, яку орендували, де відповідач залишався лише до 22-00 23-00 год. та приїжджав вранці до неї, щоб разом їхати на роботу. На корпоративних вечірках поводились, як чоловік та дружина. Відповідач перебував і досить перебуває в зареєстрованому шлюбі та має неповнолітню дитину, але запевнював її у бажанні жити з нею однією сімю та мати дитину. Після звільнення з роботи, вона повернулася до м. Харкова, але продовжувала перебувати з відповідачем в близьких стосунках він неодноразово приїжджав до нею і жив у нею по кілька днів тощо. 25.03.2009 року вона народила дочку [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON], дізнавшись про її вагітність він відмовився від подальшого спілкування, матеріальну допомогу не надавав. Після народження дитини його мати двічі приїжджала до неї, привозила трохи продуктів тощо. Враховуючи зазначене, вона просить встановити батьківство [PERSON], стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини щомісячно. Пізніше позивач неодноразово уточнювала та доповнювала позивні вимоги, і на сьогоднішній час, вона просить стягнути аліменти на дитину у розмірі 2000 грн. з моменту народження, тобто з 25.03.2009 року, а не з дати подачі позову, так як вона зверталася до відповідача з проханням сплачувати їй допомогу, але він відмовлявся. Дитині потрібні спеціалізовані суміші, памперси і всього на місяць потрібно 1360 грн. на ці витрати, а також дитина потребує інше, а саме їжі та речей. Крім цього, просить стягнути аліменти на її утримання з першого дня вагітності 27.06.2008р. до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 2000 грн. щомісяця. Всього заборгованість по аліментам на дитину та на її утримання складає в розмірі 106 000,00 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України просить стягнути інфляційні виплати у розмірі 9638,00 грн. та 3% річних за період злісного ухиляння від утримання дитини та її, починаючи з 27.06.2008 року у розмірі 3472,08 грн. Крім цього, вона просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину та не себе, обґрунтовує їх тим, що їх донька часто хворіє, що підтверджується довідкою та наданими чеками на придбання ліків, а також вона витрачала кошти на придбання ліків на себе в період вагітності, усього сума цих витрат складає у сумі 3319 грн., а додаткові витрати на утримання її житла складають 9717,38 грн., тому відповідно до ст. ст. 84, 90-91, 185 СК України просить стягнути вказані витрати в повному обсязі. Увесь борг відповідач повинен сплатити в місячний термін, а також просить попередити відповідача про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, а також про сплату неустойки. Просить стягнути суму сплаченого збору та витрат на надання правової допомоги. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище, а також посилається на те, що відповідач надав трудову книжку, але вона не відповідає дійсності, так як там не відображено всі місця його роботи у тому числі і там де він зараз працює, а саме: ТОВ „ Чиста Планета. Згідно наданої довідки з податкової інспекції протягом перших двох місяців 2010 року, відповідач отримав заробітну плату близько 7000 грн. і тому має можливість сплачувати аліменти у загальній сумі 4000 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що відповідач не заперечує проти визнання батьківства відносно доньки [PERSON] [INFO]. Згоден частково з вимогами про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно. При цьому, просить взяти до уваги матеріальний стан відповідача, який на сьогоднішній час не працює, має родину, де має на утриманні неповнолітню дитину, орендує квартиру і на сьогоднішній час тривалий час лікується і протягом кілько місяців буде повністю непрацездатним. В частині стягнення додаткових витрат на дитину, а саме вартість придбаних ліків, відповідач був би згоден частково їх сплатити, якщо б позивачка підтвердила ці вимоги відповідними доказами, але на його думку цих доказів у матеріалах справи немає. В іншій частині вимог просить відмовити повністю, як необґрунтованих і безпідставних. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07.08.1999 року і має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] та [PERSON] мали близькі стосунки, внаслідок чого народилася їх спільна донька [PERSON] [INFO]. Запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень відповідно до ч.1 ст.135 СК України учинено зі слів матері, актова запис № 260. Відповідно до ст. 128 СК України батьківство, щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Як вбачається з висновку експерта Київського міського бюро судмедекспертизи № 67 від 21.06.2010 молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] у відношенні [PERSON] складає величину не менше 99, 99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Крім цього, після проведення експертизи, відповідач визнав факт свого батьківства. За таких обставин, суд вважає що в цій частині позов треба задовольнити в повному обсязі і встановити, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] та зобовязати відділ реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції у м. Харкові внести зміни до актового запису № 260 від 07.04.2009 року про народження [PERSON] стосовно батьківства [PERSON] Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судовим розглядом встановлено батьківство відповідача [PERSON]М відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], тому відповідач повинен сплачувати аліменти на її утримання. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 ч.1,2 СК України визначено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі і при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому, у відповідності з положеннями ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], як батьки зобов'язані утримувати дитину [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття. За домовленістю сторін способи виконання обов'язку утримувати дитину не визначені, тому кошти на утримання дитини підлягають присудженню за рішенням суду. Дитина проживає з [PERSON] про що свідчить довідка з місця проживання. Позивач просить стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] 25.03.2009р.н. у розмірі 2000 грн. щомісячно До суду була надана трудова книжка, згідно якої відповідач не працює. На запит суду до Державної податкової інспекції Бабушкінського району м. Дніпропетровська, про те, працює чи ні відповідач протягом 2008-2010 роках, поступила інформація від 21.10.2010р., що відповідач [PERSON] працює у ТОВ „ Чиста Планета і отримував доходи з січня по квітень 2009р. та з січня по лютий 2010р. Доходи за вище вказаний період за 2010рік складаються в розмірі в сумі 10084 грн. З березня до червня 2010 року податкова інспекція не надала інформаціє стосовно того, що відповідач має будь який доход, а з липня 2010р. відповідач хворіє, про що свідчить довідка з лікарні. Даних про те, що він працює в цій фірмі на день винесення рішення нема. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] має іншу сімю, має на утриманні неповнолітню дитину. Згідно наданої довідки з Дніпропетровської міської лікарні № 15, відповідач отримав травму 25.07.2010р. перелом костей лівої голені, переніс операції, остання 23.12.2010р. і процес лікування та реабілітації буде протягом 7- 8 місяців. Тобто на сьогоднішній час [PERSON] не працездатний і не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі на якому наполягає позивач. У звязку з вказаними обставинами, суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісячно. Визначення розміру аліментів у вказаному розмірі не буде меншим ніж передбачено ст. 182 СК України мінімального розміру аліментів на дитину. При цьому, при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів, щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням остатнього від їх сплати. Вимоги [PERSON], щодо присудження аліментів з дня народження дитини задоволенню не підлягають, оскільки з вимогами про встановлення батьківства дитини позивач звернулася до суду лише 15 грудня 2009 року. Підстави для застосування ч.2 ст.191 СК України відсутні. Позивач просить стягнути на її користь відповідно до ст. ст. 84, 91 СК України - аліменти на її утримання з першого дня вагітності - 27.06.2008 року до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2000 грн. щомісячно, при цьому обґрунтовує свою вимогу з посиланням на ч.2 ст. 91 СК України, де вказано, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст. 84 та ст. ст. 86 і 88 цього Кодексу. Як слідує із цієї норми закону, у статті немає посилання на ч. 1 ст. 84 СК України, яка передбачає, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. На позивача не розповсюджується ця норма закону і тому її вимогу про стягнення аліментів на період вагітності є безпідставною та не основана на вимогах закону. Частиною другою ст. 84 СК України передбачено, що дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, ця ж норма стосується відповідно до ст. 91 СК України і жінки, яка не знаходиться в зареєстрованому шлюбі. Виходячи з принципу розумності, зважаючи на становище матері та дитини, матеріальних доходів відповідача, а також його непрацездатності на сьогоднішній час суд вважає, що на утримання позивача [PERSON] до досягнення дитиною трьох років з відповідача треба стягнути по 300 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цих вимог, тобто з 22.07.2010 року. Згідно зі ст. 185 СК України той із батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, ( розвитком здібностей дитини, її хвороби ). Згідно наданих медичних документів [PERSON], хворіє рядом захворювань, що підтверджується довідкою лікаря з міської дитячої поліклініки № 15, м. Харкова, де вказано, що мати [PERSON] зверталася до поліклініки з приводу захворювання дитини, а саме: алергійний дерматит, гострий ренит і фаренгит, а також зверталися до невролога і був поставлений діагноз поразка центральної нервової системи, синдром внутрічерепної гіпертензії і тонусних порушень і було призначено відповідне лікування. Крім того, позивачкою за свої кошти було придбано в аптеках вакцина. У звязку з вказаними обставинами, позивач вимушена витрачати гроші на додаткові витрати на дитину, повязані з її лікування. Із аналізу найменування ліків вказаних в медичній довідці та назви ліків в чеках, суд зробив висновки, що позивач дійсно купував вказані ліки. Перерахував суми, які вказані в чеках на придбання ліків для дитини, які складають у сумі 1897, 72 грн., тому суд пришов до висновку, що позивачка дійсно понесла додаткові витрати у вказаному розмірі. Відповідно до частини 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Обидва батьки зобовязані утримувати дитину у рівних частинах, але як встановлено в судовому засіданні, позивачка не працює і доглядає доньку, мешкає одна у звязку з чим, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача більше чим половину вказаних витрат, а саме у розмірі 1500 грн. При цьому, суд прийняв до уваги матеріальний стан відповідача, а також те, що має іншу сімю та те, що на сьогоднішній день він непрацездатний. В частині стягнення додаткових витрат на утримання житла квартири № 40, що знаходиться за адресою: м. Харків, по вул. Харківських Дивізій, буд.14, корп.2 , у розмірі 9717, 38 грн., де зареєстрована та проживає позивачка з дитиною, а відповідач там не зареєстрований та ніколи постійно не проживав, та не має права власності тому треба відмовити в задоволенні цих вимог. Сімейним Кодексом України не передбачено такі витрати і вони не підпадають під вимоги ст. 185 СК України. А крім того, ця вимога безпідставна, так як житло належить на праві власності тільки позивачці, яка їм і користується, і тому не зрозуміло чому відповідач повинен сплатити усі борги за комунальні послуги позивача. Суд вважає необхідним в частині вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційні виплати та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період злісного ухилення від утримання дитини та матері дитини, починаючи з першого дня вагітності, з 27.06.2008 року відмовити, так як заборгованості по аліментам до предявлення позову не було, тому що батьківство не було встановлено, а аліменти не було стягнуто, а крім цього Законом України від 03 липня 1991 року «Про індексацію грошових доходів населення (в редакції Закону від 06 лютого 2003 року) індексація аліментів, яка визначена судом у твердій грошовій сумі не передбачена Відповідно до ст. 90 СК України дружина та чоловік взаємно зобовязані брати участь у витратах, повязаних з хворобою другого із подружжя. У даному випадку, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог позивача про стягнення на її користь витрат у звязку з лікування в період вагітності, так як правових підстав для цієї вимоги немає. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати: судовий збір 51 грн., та інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн., а на користь позивача треба стягнути судові витрати у розмірі 8,50 грн. Рішення суду у відповідності до положень ст.367 ЦПК України підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial