Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

позивач та її представник свої позовні вимоги уточнили та просять суд Зобовязати [PERSON] протягом пяти днів після вступу рішення в законну силу демонтувати шиферний паркан встановлений біля житлового будинку № 15 по вул.. Л. Українки в с. Стайки Кагарлицького району Київської області, що належить [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.06.1988 р. [PERSON] продала, а [PERSON] придбав житловий будинок за адресою Кагарлицький район, с.Стайки по вул. Л Українки, 15. Після смерті [PERSON] будинок перейшов до його дружини -[PERSON], яка згідно договору дарування від 12.06.1991 р. подарувала своїй дочці [PERSON] вищевказаний житловий будинок. Відповідно до п. 2 договору дарування житловий будинок, який був подарований розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. Після отримання у дар житлового будинку, позивач вирішила його перебудувати, у зв'язку з чим і звернулась до Стайківської сільської ради із заявою про надання дозволу на перебудову житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Стайківської сільської ради №7 від 21.08.1998 р. позивачу було надано дозвіл на здійснення перебудови житлового будинку. На підставі вказаного рішення позивач 12.01.1999 р. отримала будівельний паспорт, відповідно до якого розпочала перебудову житлового будинку. 14.06.2001 р. позивач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,125 га за адресою: Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Л Українки, 15. 27.01.2009 р. позивач отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок 15 по вул. Л. Українки в с. Стайки, яке було зареєстровано Кагарлицьким БТ1, що підтверджується витягом №21682126 від 27..01.2009р. Відповідно до Генплану побудови індивідуального житлового будинку позивача відстань від стіни будинку позивача до межі земельної ділянки складає 1 метр. В 2009 році власник сусіднього житлового будинку за адресою с. Стайки, вул. Л.Українки, 15 [PERSON] встановив шиферний паркан на відстані 0,3 метри від стіни будинку позивача, де згідно вищезазначеного плану побудови відстань має становити 1 метр. Встановлення відповідачем шиферного паркану створює для позивача перешкоди у користуванні її власним будинком та не дозволяє здійснювати обслуговування будинку та газового обладнання (обслуговування конвектора та газових труб), що може бути причиною для відключення газопостачання будинку позивача. Крім того, встановлення відповідачем шиферного паркану створює затемнення у вікні будинку позивача зі сторони паркану, при цьому паркан не дозволяє позивачу навіть повністю відкрити вікно. Згідно п. г ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Виходячи з вищезазначених норм ст. 96 та ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі зобов'язані не порушувати прав суміжних землекористувачів та створювати їм найменше перешкод у використанні їхньої земельної ділянки. Своїми діями відповідач створює перешкоди у користуванні позивачем її житловим будинком шляхом встановлення шиферного забору, що унеможливлює нормальне використання та обслуговування будинку, чим порушуються права позивача як суміжного землевласника. Отже, враховуючи створення відповідачем перешкод та порушення прав позивача на користування її житловим будинком, необхідно відновити порушенні права позивача шляхом зобов'язання перенести встановлений шиферний паркан на відстань 1 метра від будинку позивача. У зв'язку із порушенням своїх прав позивач звернулась до Стайківської сільської ради. 15.06.2009 р. постійною комісії Стайківської сільської ради з врегулювання земельних відносин за результатами розгляду заяви позивача та огляду земельних ділянок позивача та відповідача було складено акт. відповідно до якого комісія встановила, що відповідачем встановлений шиферний забор з фундаментом на відстані 0,3 м. від стіни житлового будинку, по якій на висоті 3,15 м. проведено дві газові труби для опалення будинку, конвектор та знаходиться вікно спальні [PERSON] Відстань між будинком та забором (0,3 м.) не дозволяє обслуговувати будинок та газового обладнання (очищення конвектора, фарбування труб, очищення водостоків та ін.). На підставі встановлених в акті обставин комісія визначила, що встановлений забор є порушенням ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», тому комісія рекомендувала перенести забор на відстань згідно ДБН 360-92*. Також, за заявою позивача санітарні лікарі Кагарлицької районної санітарно-епідеміологічної станції проведено перевірку та складено Акт від 25.06.2009 р., в якому вказано, що сусіди садиби по вул. JI. Українки. 17 [PERSON] поставили шиферний з фундаментом забор на відстані 30 см. Від вікон житлового будинку [PERSON] по вул. Л.Українки, 15 де знаходиться газовий конвектор (забор не дає змоги нормально провітрюватись), що є порушення Державних будівельних норм. У зв'язку з виявленими порушеннями ДЗ «Кагарлицька районна санітарно-епідеміологічна станція на правила на адресу Відповідача припис №1203 від 25.06.2009 р., в якому вимагала перенесення забору на відстань 1 м. від вікон житлової забудови, яке не суперечитиме нормам ДБН, забор повинен бути не суцільним, для можливості інсоляції житлового приміщення та провітрювання садиб, суцільний забор дозволяється від проїжджої частини дороги. Однак, відповідачем не було виконано вищезазначений припис Кагарлицької районної санітарно - епідеміологічної станції. Відділ містобудування та архітектури Кагарлицької районної державної адміністрації за запитом адвоката надав висновок №12-13/1046 від 15.07.2009 р., в якому зазначено Згідно п. 3.25 ДБН 360- °2* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» - для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту, відстань між бічною межею ділянки і стіною житлового будинку або господарської будівлі треба приймати не менше 1.0 м. Таким чином, встановленням відповідачем паркану на відстані 0,3 м. від стіни житлового будинку Позивача суперечить державним будівельним нормам, а саме ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п. б ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна мас право вимагати усунення перешкод у усуненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач та її представник уточнені позовні вимоги позивача підтримали. Відповідач та його представник уточнені позовні вимоги позивача не визнали та просили суд у їх задоволенні відмовити. Вважають, що ніяких порушень з їх сторони немає, тому забор з їх сторони ніяких обмежень позивачу не несе. Стайківська сільська рада Кагарлицького району стосовно уточнених позовних вимог позивача повідомила наступне. Саме правильне вирішення даного питання це вирішення спору в суді, оскільки ніякими іншими методами цього досягнути не можливо. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд вважає за необхідне уточнений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.06.1988 р. [PERSON] продала, а [PERSON] придбав житловий будинок за адресою Кагарлицький район, с.Стайки по вул. Л Українки, 15. Після смерті [PERSON] будинок перейшов до його дружини - [PERSON], яка згідно договору дарування від 12.06.1991 р. подарувала своїй дочці [PERSON] вищевказаний житловий будинок. Відповідно до п. 2 договору дарування житловий будинок, який був подарований розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. Після отримання у дар житлового будинку, позивач вирішила його перебудувати, у зв'язку з чим і звернулась до Стайківської сільської ради із заявою про надання дозволу на перебудову житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Стайківської сільської ради №7 від 21.08.1998 р. позивачу було надано дозвіл на здійснення перебудови житлового будинку. На підставі вказаного рішення позивач 12.01.1999 р. отримала будівельний паспорт, відповідно до якого розпочала перебудову житлового будинку. 14.06.2001 р. позивач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,125 га за адресою: Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Л Українки, 15. 27.01.2009 р. позивач отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок 15 по вул. Л. Українки в с. Стайки, яке було зареєстровано Кагарлицьким БТ1, що підтверджується витягом №21682126 від 27.01.2009р. Земельний кодекс України, а саме: стаття 39 передбачено використання земель житлової та громадської забудови. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити то кожному виділяється однакова за розміром частіша спірної ділянки. Висновком судової будівельно технічної експертизи встановлено, що на час проведення дослідження земельна ділянка №15 відокремлена від земельної ділянки №17 парканом із асбестоцементних плит на фундаменті. Відхилення між межею фактичного користування земельною ділянкою,що знаходиться у користуванні за адресою с. Стайки Кагарлицького району Київської області вул. Л. Українки, 15 та межею, яка зазначена в правовстановлюючому документі між точками Б і В мають місце але незначні. Площа ділянки [PERSON] за актом приватизації №442 становить 0,1250 га, фактично - 0,1245 га. Паркан, встановлений гр. [PERSON] в с. Стайки Кагарлицького району Київської області вул. Л.Українки ,15 між точками Б і В по державному акту серії №033503 про право власності на земельну ділянку відповідає нормам чинного законодавства, так як знаходиться на приватизованій території [PERSON] Паркан, встановлений гр.[PERSON] в с.Стайки Кагарлицького району Київської області вул. Л.Українки,17 біля будинку [PERSON] частково знаходиться на приватизованій території [PERSON], а саме, по створу фасадної стіни будинку на 4см, і становить 20см, (вузол 2) а по створу тильної стіни - на 5см, і становить 27см.(вузол 1). Згідно п.3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень» для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту, відстань між бічною межею ділянки і стіною житлового будинку або господарської будівлі треба приймати не менше 1 метра. Свідок [PERSON] пояснив, що припис № 1203 від 25.06.2009 року він не підписував і даний припис не підтримує. Він вважає, що ніяких порушень зі сторони відповідача щодо постановленої огорожі та її висоти немає. При дослідженні матеріалів справи експертом було встановлено, що співставлення контурів земельної ділянки фактичного користування [PERSON] (на плані позначена чорним кольором) з контуром земельної ділянки згідно Державного акту (позначена червоним кольором) надало можливість виявити, що вони в цілому співпадають, а зменшення площі будинковолодіння №15 на 0,0005га від нормативної відбулося за рахунок незначних відхилень точок поворотів паркану фактичного обстеження з точками поворотів згідно Державного акту. Також зазначено, що зменшення відбулося по встановленому сусідом [PERSON] паркану біля будинку №15, а саме: по створу фасадної стіни будинку на 4см, і становить 20см, (вузол 2) а по створу тильної стіни - на 5см, і становить 27см.(вузол 1). Судом не може бути взяти до уваги той факт, що необхідно використовувати норми ДБН, а саме: п.3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень» для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту, відстань між бічною межею ділянки і стіною житлового будинку або господарської будівлі треба приймати не менше 1 метра, оскільки дані норми можуть лише використовуватися при побудові нових будинків. На підставі вищевикладеного та враховуючи висновок експертизи, а саме: зменшення площі будинковолодіння №15 на 0,0005га від нормативної відбулося за рахунок незначних відхилень точок поворотів паркану фактичного обстеження з точками поворотів згідно Державного акту, а також зазначено, що зменшення відбулося по встановленому сусідом [PERSON] паркану біля будинку №15, а саме: по створу фасадної стіни будинку на 4см, і становить 20см, (вузол 2) а по створу тильної стіни - на 5см, і становить 27см.(вузол 1), тому суд вважає, що є всі підстави для задоволення уточнених позовних вимог позивача та зобовязує [PERSON] протягом пяти днів після вступу рішення в законну силу демонтувати шиферний паркан встановлений біля житлового будинку № 15 по вул.. Л. Українки в с. Стайки Кагарлицького району Київської області, що належить [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved