Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просять визнати незаконною прописку відповідача в будинку №52 та в квартирі №1 будинку №50, що по вул.Війтівська Гора в м.Дрогобич Львівської області та стягнути з останнього на їх користь 10000 завданої матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29.05.2008р. будинковолодіння по вул.Війтівська Гора 50-52 в м.Дрогобич, яке з технічних причин не може бути розділено на два окремі будинки, було розділено на дві квартири, де квартира №1 належить позивачам, а квартира №2 належить позивачам кожному по 163\\450 ідеальній частці та відповідачу 124\\450 ідеальних частки. Відповідач прописався в будинку №52, що є незаконним, оскільки його власником є позивачі. Відповідно незаконною є прописка відповідача в квартирі №1 будинку №50, бо така належить в цілому позивачам. Позивач [PERSON], він же представник [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та доповненнях до неї. Представники відповідача [PERSON]-О.О. та [PERSON] позов заперечили через його безпідставність. Третя особа ВГІРФО Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області просило розглядати справу у відсутності її представника. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких міркувань. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, а згідно ч.3 останньої статті обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 17.01.2008р., резолютивну частину якого уточнено ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29.05.2008р., визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом в частині 124\\450 ідеальних часток житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в м.Дрогобич вул.Війтівська Гора, 50([PERSON], 50-52) міста Дрогобич, видане Другою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою 26.08.1997р. реєстровий №2565, 2567 на імя [PERSON] та [PERSON], тобто позивачів. Визнано за [PERSON] право власності на 124\\450 ідеальних часток житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в м.Дрогобич вул.Війтівська Гора, 50([PERSON], 50-52) міста Дрогобич, решту спадкового майна, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в м.Дрогобич вул.Війтівська Гора, 50([PERSON], 50-52) міста Дрогобич, залишено у власності [PERSON] та [PERSON] кожному по 163\\450 ідеальних часток. Рішенням Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №654 від 14.11.1974р. вирішено рахувати будинковолодіння по вул.Калініна(тепер [PERSON]) №50-52 як одне, що по технічних причинах не може бути розподілено на два окремі та присвоєно номер вказаному будинковолодінню 50. Зазначене, встановлено і наведеними вище судовими рішеннями. 14.05.2009р. [PERSON] Д,М. зареєстрував своє місце проживання в будинку по вул.Війтівська Гора 50-52 в м.Дрогобич. Відповідно до абзацу 7 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»реєстрація внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно ч.1 ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду(про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.383 цього Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Таким чином, оскільки встановлено, що відповідач є власником 124\\450 ідеальних часток житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в м.Дрогобич вул.Війтівська Гора, 50([PERSON], 50-52)(будинковолодіння є одним цілим та не є поділено на квартири), то його реєстрація місця проживання за вказаною адресою є правомірною, що тягне відмову в задоволенні даного позову.

Outcome: dismissed