Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

16 листопада 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 5 серпня 2006 року. Від подружнього життя мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] проживає окремо від сімї, дітей, які знаходяться на утриманні позивачки, матеріально не забезпечує. Рішенням Білопільського районного суду від 5 березня 2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу) але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO]. Тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на другу дитину доньку [PERSON], [INFO] В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надавши суду письмову заяву про те, що позов підтримує, просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, надавши суду письмову заяву, згідно якої він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), просить розглянути справу в його відсутність. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 5 серпня 2006 року (а. с.4). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 5-6). З довідки Ганнівсько - Вирівської сільської ради №677 від 15 листопада 2010 року вбачається, що малолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом із матірю [PERSON] в с. Ганнівка - Вирівська Білопільського району по вул. Глазуна, 14 і знаходиться на її утриманні (а. с. 7). Рішенням Білопільського районного суду від 5 березня 2010 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 8 лютого 2010 року. Цим же рішенням із відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання останньої в сумі 100 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку (а. с. 8). Судом встановлено, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідач матеріально не забезпечує. Наведене свідчить про те, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Ці правовідносини регулюються ст. ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Outcome: partial