overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Марянівської сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини. В позовній заяві позивач вказав, що 04 лютого 2010 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, а саме: земельна ділянка площею 13,96 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Марянівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 058740 від 05.05.2001 року. Звернувшись до Державної нотаріальної контори Михайлівського району з заявою про прийняття спадщини за законом, їй було відмовлено, так як нею було пропущено 6 місячний строк для звернення в нотаріальну контору. Причиною того, що був пропущений строк на прийняття спадщини було те, що він хворів та часто знаходився на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. В зв'язку з вищенаведеним просить визнати причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною. Позивач в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Суд, дослідивши заяву позивача, заяву представника відповідача, та матеріали цивільної справи: світлокопію свідоцтва про смерть [PERSON], оригінал свідоцтва про народження [PERSON], світлокопію Державного акту на право приватної власності на землю, світлокопію довідки з Михайлівського ТМО, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Стаття 1270 ЦК України, визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON], являється сином [PERSON], яка померла 04.02.2010 року, і відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, або той з подружжя, який його пережив. Строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач пропустив по причині того, що він хворів та часто знаходився на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

У лютому 2011 року прокурор Вишгородського району звернувся в суд з позовом, в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації, посилаючись на те. розпорядженням Вишгородської РДА від 29.08.2008р. №637 передано у власність 21 громадянину земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, в тому числі відповідачу [PERSON] було передано земельну ділянку площею 1,9998 га. Позивач вказує, що вищевказане розпорядження про передачу у власність земельних нок було скасовано розпорядженням Вишгородсткої РДА від 04.01.2011р. Крім цього, обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор вказує, що відповідач [PERSON] не вчиняв, визначених законом дій, необхідних для отримання у власність земельної ділянки, не звертався із заявою про передачу земельної ділянки у власність і не мав наміру отримувати земельну ділянку. Про існування державного акту на право власності на земельну ділянку на своє ім'я [PERSON] дізнався від працівників міліції та прокуратури. Посилаючись на викладене, на підставі ст. ст. 14,121 Конституції України, ст. ст. 116,118,125,126,158 ЗК України позивач просить визнати незаконним та скасувати державний серії ЯЖ №679995 від 23.10.2008р. на право власності на земельну ділянку площею 1,9998 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Старопетрівської сільської ради Вишгородського району, виданого імя [PERSON] У судовому засіданні прокурор підтримав поданий позов. Відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Представник управління Держкомзему у Вишгородському районі в судове засідання Уявився. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту серії ЯЖ №679995 23.10.2008р. на право власності на земельну ділянку являється власником земельної ділянки площею 1,9998 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Старопетрівської сільської ради Вишгородського району. З пояснень відповідача вбачається, що він не звертався до Вишгородської районної державної адміністрації з приводу передачі йому у власність земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Положеннями ч. 4 ст. 174 визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за пості для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу обґрунтовуючи його тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність їх характерів, у них різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. На підставі ст.ст. 105,110,112 СК України просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст. 169 УПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 05 листопада 2008 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання маюсь сина [PERSON] - [INFO]. Подружнє життя сторін не склалося через несумісність їх характерів та поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів між ними. Протягом тривалого часу сторони по справі не проживають разом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя з подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З наведеного вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливо, шлюб носить формальний характер, тому може бути розірваний. Відповідно до ст. 224 ЦК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підстави наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором і стягнути та з кожного з відповідачів сплачену суми судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачами зобовязань за кредитним договором та договором поручення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечує наявність неповернутої частини кредиту, однак посилається на завищений розмір пені, вказаний позивачем. Відповідач [PERSON], повідомлена належним чином, до суду не з`явилась заперечень проти позову не надала. Заслухавши надані пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 24 травня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк»та [PERSON] був укладений кредитний договір № 28.3/668-КЕК-07, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 7000 доларів США строком до 20.11.2008 року зі сплатою за користування кредитом 25 % річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, надав відповідачеві кредит в обумовленій договором сумі. В якості забезпечення кредитного договору, між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 28.3/668-КЕК-07П від 24.05.2007 р., згідно з п. 2.1. якого [PERSON] зобовязалася солідарно відповідати перед банком в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Відповідач [PERSON] не виконала свої зобовязання щодо погашення боргу, отримані кредитні кошт не повернуті. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Станом на 16 січня 2009 року у [PERSON] виникла заборгованість на суму 3770 доларів 13 центів США, що в еквіваленті становить 29030 грн. 00 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3437 доларів 82 цента США, що еквівалентно 26471 грн. 21 коп.; заборгованості за відсотками 332 долара 31 цент США, що в еквіваленті складає 2558 грн. 79 коп. Сума пені за несвоєчасне виконання зобовязань складає 28646 грн. 62 коп. Вказані суми підлягають солідарному стягненню з відповідачів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 576 грн. 77 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 23149, укладений 23 грудня 1997 року на Одеській товарній біржі, за яким [PERSON], який діяв від імені концерна "Спарк" продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. У позовній заяві позивач посилається на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири діяв Закон України «Про товарну біржу», згідно якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними. Однак, в подальшому у звязку зі змінами законодавства, договори купівлі-продажу, які укладалися на товарних біржах, повинні бути нотаріально посвідчені, у звязку з чим позивач був змушений звернутись до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові та просив суд позов задовольнити. Представники відповідача концерна "Спарк" та третьої особи Одеської товарної біржі до судового засідання не зявились, належним чином повідомлялись, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає, що наявні документи достатні для розгляду справи у судовому засіданні за відсутності представників відповідача та третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 1997 року на Одеській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу, за яким [PERSON], який діяв від імені концерна "Спарк" продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Договір зареєстровано в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 23149 (а.с.4-5). Договір купівлі-продажу зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН»30 грудня 1997року за № 242 стр. 43 р № 40/а.с.5/ З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна позивач постійно користується квартирою, сплачує комунальні послуги, на даний час у квартирі зареєстрована та проживає його донька [PERSON], що вбачається із довідки з місця проживання від 28.02.11 року /а.с.8/ Відбулось повне виконання договору. Правовідносини з приводу укладання договору купівлі продажу, який укладений у 1997 році повинні регулюватися відповідно до вимог ст. ст. 47, 227 ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення договору, громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом, тобто позивач внаслідок купівлі-продажу квартири набув право власності на вказану квартиру. На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO], оскільки остання ухиляється від виконання свого обовязку виховувати її, здоров'ям останньої не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Представник позивача позов підтримав, з тих же підстав. Відповідачка до суду не з'явилась, проте звернулася до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позов визнає. Представник третьої особи позов підтримав. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Відповідачка є матірю малолітньої [PERSON], [INFO] (а с. 9), однак вона не займається вихованням дитини, її здоров'ям не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не відвідує її в будинку дитини, де в теперішній час перебуває дитина. Дані факти підтверджуються висновком опікунської ради Заможненської сільради (а.с. 5) актом обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідачки від 16.12.2010 року (а.с. 7). Встановленим фактам відповідають сімейні правовідносини. Таким чином, виходячи винятково з інтересів дитини та враховуючи наявність того факту що відповідачка ухиляється від свого материнського обовязку виховувати дочку, є підставою для повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмір 1/4 частини усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, оскільки відповідач, являючись батьком дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні частково позов не визнав та пояснив, що не згодний зі стягнення з нього 1/4 частини всіх доходів, оскільки це дуже мала сума для дитини, згоден лише з позовом в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим і такими що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні в період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 355766 від 13.07.2001 року. Судом встановлено, що домовленості про утримання дитини між сторонами не досягнуто, відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи те, що відповідач, являючись батьком дитини зобовязаний її утримувати до досягнення нею повноліття, проте домовленості про утримання дитини між сторонами не досягнуто, а малолітня донька [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки [PERSON], що підтверджено довідкою виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області від 23.03.2011 року за № 465, тому суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивача на утримання її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття. Відповідно вимогам ст. 191 СК України аліменти стягуються з дня предявлення позову, тобто з 14.03.2011 року. При розподілі витрат по справі суд керується загальними правилами ст. 88 ЦПК України і стягує мито на користь держави в сумі 51 гривни та витрати повязані з розглядом судової справи (витрати на ІТЗ) в розмірі 120 грн. з відповідача. Відповідно до ст. 214 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 04 травня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Постійно виникали сварки, скандали, оскільки в них різні характери та погляди на життя. На протязі останніх двох місяців проживають окремо. На даний час шлюб носить формальний характер і просить суд розірвати шлюб з відповідачем так як збереження сім'ї в подальшому суперечить їх інтересам. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 04 травня 2010 року зареєстрували шлюб, від якого дітей немає. Спільне життя у сторін не склалося. Постійно виникали сварки, скандали, оскільки в сторін різні характери та погляди на життя. На протязі останніх двох місяців сторони проживають окремо.На даний час шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу в подальшому суперечитиме їх інтересам і шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

У березні 2011 року [PERSON], звернулася з даним позовом, підтримуючи який пояснила, що 14 червня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 201. Від шлюбу з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. З самого початку їхнього подружнього життя між ними не склалося нормальних сімейних відносин, які повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, любові і взаєморозумінні. Вони не могли дійти згоди при вирішенні будь-яких побутових питань. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя. Відповідач надає перевагу друзям, сім»єю не цікавиться, дитині увагу не приділяє. Вони наданий час проживають окремо і не ведуть спільного господарства та не підтримують жодних відносин. Тому просить шлюб розірвати. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився без поважних причин, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З»ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON], 14 червня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 201. Від шлюбу з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Однак, через постійні незгоди, сторони втратили повагу та любов один до одного, проживають окремо і не ведуть спільного господарства та припинили подружні відносини. Позивачка [PERSON] наполягає на припиненні шлюбу. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та їх дитини . На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

У лютому 2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку у відповідності до ст.180 СК України утримувати свою дитину. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка підтримала позов. Просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 15 жовтня 2005 року по 26 квітня 2010 року. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 26 квітня 2010 р. шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на утримання дитини слід стягнути аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial