Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

15.09.2010 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить змінити формулювання причини звільнення її з роботи, вказавши причину звільнення в наступній редакції: «звільнена за власним бажанням у зв язку з невиконанням власником законодавства про працю згідно з ч.3 ст.38 КЗпП України». В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 19.01.2009 року на підставі Наказу № 2-К ТОВ «Хлібороб» її було прийнято на посаду начальника юридичного відділу. Наказом № 29-К від 27.08.2010 року її було звільнено із займаної посади на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. Аналогічний запис було внесено в трудову книжку. Проте, в трудовій книжці причина звільнення, яка надає певні пільги і переваги, зазначена неповністю, а саме не вказано «в зв язку з невиконанням власником законодавства про працю», що не відповідає тексту її заяви та вимогам заповнення трудової книжки, передбаченим Інструкцією. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в позовній заяві, просила задовольнити позов. Директор ТОВ «Хлібороб» [PERSON] в суді позов не визнав, надав письмові заперечення, в яких зазначає, що позивачка не виконувала свої посадові обов язки, внаслідок її непрофесіоналізму та недостатнього рівня кваліфікації підприємству були нанесені значні збитки. Невчасна виплата заробітної плати пов язана з форс-мажорними обставинами, так як ТОВ «Хлібороб» є сільськогосподарським підприємством, що підтверджується висновком Торгово-промислової палати. Разом з тим, позивачці при звільненні були виплачені всі належні суми. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також заперечили проти позову, надавши аналогічні пояснення. Суд, заслухавши позивачку, директора ТОВ «Хлібороб», представників відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що, відповідно до наказу № 2-К від 19.01.2009 року ТОВ «Хлібороб», позивачку було прийнято на посаду начальника юридичного відділу ТОВ «Хлібороб», що вбачається з трудової книжки. Наказом від 27.08.2010 року за № 29-К позивачку було звільнено з роботи за власним бажанням, ст.38 КЗпП України, на підставі її заяви. Формулювання причини звільнення було зазначено наступним чином: «...звільнити з роботи 27 серпня 2010 року за власним бажанням, ст.38 КЗпП України. Підстава: заява [PERSON]І.». Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як передбачено п.2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року (зі змінами та доповненнями), записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Частиною 3 ст.38 КЗпП України передбачено лише можливість працівника визначити строк розірвання трудового договору за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Дана норма не передбачає необхідності зазначення в трудовій книжці причини звільнення за власним бажанням у зв язку з невиконанням власником законодавства про працю. Разом з тим, відповідачем при звільнені позивачки не було зазначено частину на підставі якої звільнено останню, що є порушенням відповідно до п.2.25 Інструкції. Таким чином, на підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем не було зазначено частину статті відповідно до якої звільнено позивачку, а підстави для зазначення формулювання причини звільнення, вказаної останньою, відсутні, необхідно змінити причину звільнення позивачки вказавши частину статті. Судові витрати по справі, від сплати яких було звільнено позивачку при подачі позову, необхідно стягнути пропорційно до задоволених вимог з сторін, відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково. В звязку з вищевикладеним, на підставі п.2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року (зі змінами та доповненнями); ст.ст.38 ч.3, 48 КЗпП України,

Outcome: partial