Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.01.2010 року о 18.30 год. на автодорозі Т-1402 сполученням Турка-Пісочне зіткнулись його автомобіль, марки "ГАЗ-2410" д.н.з. [NUMBER], та автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. Вважає, що причиною ДТП стало порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні ділянки автомобільної дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода. У звязку з цим Постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 04.02.2010 року [PERSON], як начальника філії "Дрогобицький райавтодор" притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КпАП України. Однак, вказану постанову було скасовано Постановою апеляційного суду Львівської області від 16.03.2010 року у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу правопорушення, філія "Дрогобицький райавтодор" не є юридичною особо та не являється власником доріг, яким є Служба автомобільних доріг у Львівській області. Вважає, що відповідачі повинні солідрно відшкодувати заподіяну йому матеріальну шкоду в розмірі 9406,00 грн., який визначено висновком автотоварознавчого дослідження, складеним 14.05.2010 року ФОП [PERSON] Окрім цього, вказує на те, що внаслідок ДТП йому було завдано моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях через неправомірну поведінку щодо нього та у звязку із пошкодженням його автомобіля, що унеможливило його використання, і як наслідок спричинило незручності в його сімейно-побутовому житті. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 1500 грн. Також просиить стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати, зокрема, по оплаті вартості дослідження в сумі 550 грн., судового збору в сумі 117 грн., витрат на ІТЗ в сумі 120 грн. та за надання правової допомоги в сумі 600 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та доповнив, що винним у дорожньо-транспортній пригоді вважає відповідача [PERSON], який не дотримався безпечної швидкості руху, та не застосував гальмування, побачивши зустрічний транспортний засіб. Крім цього, винність саме відповідача [PERSON]В у вчиненні даної ДТП підтверджено висновком судової автотехнічної експертизи, складеним 15.03.2011 року експертами Львівського НДІСЕ. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом марки "Шевроле авео" д.н.з. [NUMBER] застрахована у ПАТ "[PERSON] компанія "АХА Україна". Договором страхування цивільно-правової відповідальності встановлено ліміт відповідальності страховика за заподіяну майну потерпілого шкоду в розмірі 25500 грн., що зменшується на суму франшизи - 510 грн. Додатково суду пояснив, що на законних підставах володів і продовжує володіти автомобілем [NUMBER]. Матеріальна шкода внаслідок ДТП заподіяна саме йому, як володільцю транспортного засобу, який одночасно його утримує, використовує та зберігає згідно укладеного доручення між ним та власником згаданого транспортного засобу (яким є його дружина). Також саме йому заподіяна і моральна шкода, оскільки він перебував за кермом автомобіля в момент ДТП, на ньому лежить обов'язок відремонтувати пошкоджений транспортний засіб і він не може використовувати його за призначенням, з приводу чого у нього виникають незручності, хвилювання, нервові переживання. Просить позов задоволити та стягнути також в його користь з відповідачів, крім вище вказаного, понесені ним витрати за проведення експертизи в сумі 998,40 грн. Відповідач [PERSON] з приводу задоволення позову покладається на думку суду Представник відповідача - Служби автомобільних доріг у Львівській області був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, однак в судове засідання не зявився, та причини неявки такого визнано неповажними. Згідно письмових заперечень (а.с. 60-66) позову не визнав, оскільки у справі відсутні докази того, що бездіяльність Служби призвела до нанесення збитків позивачу внаслідок ДТП. Представник ПАТ "СК "АХА Україна" позову не визнав і суду пояснив, що [PERSON], як позивач, не має жодних законних підстав вимагати від страхової компанії будь-якого страхового відшкодування, так як він не є власником спірного автомобіля, а керує ним по дорученню. Згідно даної довіреності [PERSON] не уповноважений на жодні дії про стягнення на його користь будь-яких коштів по даному автомобілю. Сам же власник автомобіля до страхової компанії з будь-якими майновими вимогами не звертався, претензій до страхової компанії не заявляє. Так як відповідачем [PERSON], який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а відтак і страховою компанією, не заподіяно жодної матеріальної шкоди майну позивача, вважає, що заявлена ним вимога про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди є безпідставною та незаконною. Крім цього вважає, що позивачем не представлено доказів того, що керований ним транспортний засіб відремонтовано, а лише представлено висновок про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу внаслідок ДТП, при таких обставинах просить в задоволенні позову відмовити повністю. Не заперечив, що у випадку звернення до страхової компанії саме власника транспортного засобу марки "ГАЗ-2410" д.н.з. [NUMBER] з приводу відшкодування їй шкоди, завданої внаслідок винних дій відповідача [PERSON] (чого не оспорює), компанією буде виплачено страхове відшкодування в розмірі заподіяної шкоди за винятком франшизи. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що 02.01.2010 року о 18.30 год. на автодорозі Т-1402 сполученням Турка-Пісочне зіткнулись автомобіль, марки "ГАЗ-2410" д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. Висновком №513/514 судової автотехнічної експертизи з дослідження механізму зіткнення транспортних засобів, складеного 15.03.2011 року експертом Львівського НДІСЕ (а.с. 92-96), встановлено, що причиною зіткнення вказаних вище транспортних засобів є обставини, повязані з тим, що під час виконання маневру зустрічного роз'їзду водій автомобіля "Шевроле авео" відповідач [PERSON] виїхав в смугу зустрічного руху, по якій йому назустріч рухався автомобіль марки ГАЗ-2410. При цьому дії водія [PERSON] не відповідали вимогам пунктів 11.2 та 13.3 Правил дорожнього руху України. Таким чином, суд приходить до переконання, що порушення [PERSON] зазначених вище ПДР перебувають у прямому причинному звязку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди у вигляді механічних ушкоджень автомобіля "ГАЗ-2410". Разом з тим, судом не здобуто, а відповідачами не подано та не наведено жодних належних доказів (крім голослівних тверджень), які б підтверджували вину позивача у вказаній ДТП, а відтак суд вважає доведеною вину відповідача [PERSON] у порушенні ним правил дорожнього руху, прямим результатом якого стало заподіяння позивачу матеріальної та моральної шкоди. Суд не бере до уваги посилання представника ПАТ СК "АХА Україна" на те, що позивач не є власником транспортного засобу, а відтак не наділений правом на звернення до суду з вказаним позовом, оскільки відповідно зі ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу; п. 1 ч. 1 ст. 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах встановлених законом. Таким чином, позивач, який хоч і не є власником транспортного засобу автомобіля [NUMBER], але має законне право володіння цим майном (керував транспортним засобом на підставі довіреності, дію якої продовжено і по даний час, та тимчасового реєстраційного талону, виданого 12.12.2008 року), а відтак вправі вимагати відшкодування шкоди, забавної цьому транспортному засобу внаслідок ДТП. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідач [PERSON] на момент вчинення ДТП володів полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ/9698998 на автомобіль [NUMBER], згідно якого страховиком виступало ПАТ СК "АХА Україна" (до зімни найменування ЗАТ "СК "Український [PERSON]" (а.с. 74, 75), строком дії з 29.05.2009 року до 28.05.2010 року. Сума франшизи 510 грн. (а.с. 105). З пункту 22.1 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 9.2 вищевказаного Закону встановлено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки). Крім цього, статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з висновку спеціаліста за №17/2010 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 14.05.2010 року ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку, що заподіяний власнику автомобіля ГАЗ-2410, д.н.з 13858 ТВ, внаслідок пошкодження під час ДТП, становить 9406,00 грн. (а.с. 8-17). Зі змісту ст. ст. 12, 35 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, що має бути компенсована у повному обсязі страхувальником або особою, відповідальність якого застрахована, потерпілому, одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. Враховуючи вище наведене, зокрема те, що вина [PERSON] у вчиненні ДТП доведена, шкода, повязана з пошкодженням автомобіля позивача, не перевищує ліміту відповідальності страховика, крім цього сума страхового відшкодування підлягає зменшенню на суму франшизи 510 грн., а тому суд приходить до переконання, що з ПАТ "[PERSON] компанія "АХА УКРАЇНА" слід стягнути в користь позивача 8896,00 грн. страхового відшкодування (9406,00 грн. 510,00 грн.), а відповідно з відповідача [PERSON] - 510 грн. франшизи. Крім того, зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров"я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача [PERSON]В.), причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з протиправною поведінкою щодо нього та у звязку із знищенням та пошкодженням його майна, п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Зі змісту п. 22.3 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пп. 3, 4 ч.2 ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після зіткнення, тривалість порушення прав позивача, який протягом тривалого часу був позбавлений можливості використання автомобіля, що створило ряд незручностей в сімейному та побутовому житті, - як наслідок порушення нормального ритму життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), нормальних життєвих звязків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. А тому, враховуючи вимоги п. п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року №4, з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача 500,00 грн. моральної шкоди. З огляду на вказане, в позові щодо стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди позивачу зі Служби автомобільних доріг України у Львівській області слід відмовити. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ СК "АХА Україна" в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати - зокрема, по оплаті вартості дослідження в сумі 550 грн. (а.с. 18) та експертизи в сумі 988,40 грн. (а.с. 109), судового збору в сумі 117 грн., витрат на ІТЗ в сумі 120 грн. (а.с. 2-3) та за надання правової допомоги в сумі 600 грн. (а.с. 26), а всього 2385,40 грн. понесених судових витрат.

Outcome: approved