Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що 06.09.2007 між ним та ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО» був укладений договір позики, згідно якого позивач передав у власність ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО» грошові кошти у розмірі 334 768, 00 грн. для використання у фінансово-господарській діяльності, а ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО» зобовязався повернути позикові грошові кошти позивачу в строк до 06.09.2008. За умовами зазначеного договору [PERSON], який є генеральним директором та засновником ТОВ «Торгівельна група «ТАКО», зобовязався відповідати перед Позивачем особистим майном за належне виконання ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО» зобовязань за договором позики від 06.09.2007. Оскільки відповідачі не повернули суму позики в строк, встановлений договором від 06.09.2007, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь суму боргу за договором позики від 06.09.2007 з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 384 916 грн. 24 коп.; проценти за прострочення повернення позики у розмірі 910 568, 96 грн., всього стягнути 1 295 485, 20 грн. В подальшому позивач, шляхом подання до суду відповідних заяв, доповнив заявлені позовні вимоги вимогою про стягнення з Відповідачів процентів за користування позикою, визначених у розмірі облікової ставки НБУ, та збільшив розмір заявлених позовних вимог, які станом на 14.10.20010 склали: 424 251, 48 грн. боргу за договором позики від 06.09.2007 з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення; 2 571 018, 10 грн. процентів за прострочення повернення позики; 34609, 65 грн. процентів за користування позикою; всього до стягнення: 3 029 879, 23 грн. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] у раніше призначених судових засіданнях проти позову заперечував, просив суд в його задоволенні відмовити, у судове засідання 16.11.2010 не зявився, про час та дату судового засідання належним чином повідомлений, причина неявки суду не відома, за таких обставин суд вважає розглянути справу за його відсутності. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 11 ЦК України цивільна права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до змісту ст.ст.525,526,530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та у строк встановлений договором. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Судом встановлено, що 06.09.2007 між позивачем [PERSON] як позикодавцем та ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО» як позичальником був укладений договір, за яким позивач передав, а ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО» прийняв у власність для використання у фінансово-господарській діяльності 334 768, 00 грн., що було еквівалентно 48 800 євро за офіційним курсом НБУ на день укладання договору (1 євро = 6,86 грн.). Договір від 06.09.2007 р., укладений між позивачем та ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО», за своєю правовою природою є договором позики (ст. 1046 ЦК України). Грошові кошти у розмірі 334 768, 00 грн. були безпосередньо отримані від позивача генеральним директором та засновником ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО» [PERSON], який по факту одержання зазначених грошових коштів написав розписку від 06.09.2007 та засвідчив її печаткою ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО». З матеріалів ЖРЗПЗ № 1478/2 від 26.05.2009, витребуваних судом за клопотанням позивача з Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, вбачається, що 06.09.2007 в касу ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО» [PERSON] були внесені грошові кошти в сумі 334 768, 00 грн., тобто в тій сумі яка була одержана від позивача за договором від 06.09.2007. Факт внесення [PERSON] в касу ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО» грошових коштів в сумі 334 768, 00 грн. підтверджується касовим звітом за 06.09.2007, прибутковим касовим ордером № 3 та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3 від 06.09.2007, копії яких були надані [PERSON] до Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області. Таким чином, суд приходить до висновку про отримання ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО» в особі [PERSON] грошових коштів позивача у розмірі 334 768, 00 грн. на підставі договору позики від 06.09.2007. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 2 договору від 06.09.2007 було встановлено, що грошові кошти у розмірі 334 768, 00 грн. позичальник (ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО») зобовязується повернути позикодавцеві (позивачу) готівкою в строк до 06.09.2008. Однак у встановлений договором строк ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО» позикові грошові кошти Позивачу не повернув, чим порушив зобовязання взяті на себе за договором від 06.09.2007. Пунктом 10 договору від 06.09.2007 було встановлено, що безспірне виконання зобовязань позичальника у повному обсязі забезпечується особистим майном його засновника і генерального директора [PERSON], який особисто підписав договір від 06.09.2007, тим самим погодившись з умовами цього договору і поручившись за належне виконання зобовязань ТОВ «Торгівельна Група «ТАКО». Як встановлено ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Таким чином, суд вважає, що сума заборгованості за договором від 06.09.2007 повинна бути стягнута солідарно з відповідачів, як з солідарних боржників. Правові наслідки порушення позичальником договору позики встановлені ст.1050 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір процентів за прострочення повернення позики та сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції визначені пунктом 9 договору від 06.09.2007, яким встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити позикодавцю суму боргу у повному обсязі з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також додатково по 1% від позиченої суми за кожен день прострочення після 06.09.2008. Таким чином, суд, приймаючи до уваги умови договору від 06.09.2007 та положення ч. 1 ст. 1050, ч. 2 ст. 625 ЦК України, вважає, що на користь Позивача повинна бути стягнута сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що станом на 14.10.2010 складає 424 251 грн. 48 коп., та проценти за весь час прострочення повернення позики в загальній сумі 2 571 018, 10 грн., розраховані за період з 07.09.2008 по 14.10.2010. Крім того, ст. 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормами ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавцю надано право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки умовами договору від 06.09.2007 не була передбачена його безоплатність, то суд вважає правомірною вимогу позивача про стягнення з відповідачів процентів за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України, розрахованих з 06.09.2007 по 14.10.2010, загальний розмір яких складає 34 609,65 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачені останнім судові витрати по справі: державне мито у розмірі 1700, 00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 250, 00 грн.

Outcome: approved