Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

Позивач Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в особі Одеської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі по тексту рішення НАСК «ОРАНТА») звернувся до суду з позовом до [PERSON], Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 2110 (дві тисячі сто десять) гривен 02 копійки, витрат пов'язаних зі сплатою судового збору у розмірі 51 гривна, та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривен. Позивач НАСК «ОРАНТА» мотивував свої позовні вимоги тим, що у зв'язку з виплатою страхового відшкодування за пошкоджений застрахований транспортний засіб, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» отримали право регресу до особи, яка є відповідальною за завдання збитку. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що між нею та ВАТ «Страхова компанія «Універсальна» відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 (далі по тексту рішення Закон України № 1961) був укладений договір (поліс) № ВС/7608722 строком дії з 04.06.2009 року до 03.06.2010 року, який діяв на дату дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06 серпня 2009 року, а тому страхова компанія повинна відшкодовувати заявлену позивачем майнову шкоду. Крім того, відповідач [PERSON] надала суду докази сплати частини збитків у вигляді франшизи у розмірі 510 гривен, передбаченої п. 2 договору страхування № ВС/7608722 та просила суд розглядати справу без її участі. Ухвалою суду від 10 червня 2010 року по справі було залучено в якості співвідповідача Відкрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (далі по тексту рішення СК «Універсальна»). Представник співвідповідача СК «Універсальна» заперечував проти задоволення позову НАСК «ОРАНТА» посилаючись на порушення позивачем норм матеріального права, а саме: ст. ст. 5, 6, 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ст. 25 Закону України «Про страхування», а тому просив суд в позові відмовити повністю. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача «Страхова компанія «Універсальна», перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо та у їх сукупності з урахуванням закону, прийшов до наступного: Судом встановлено, що 14 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією «ОРАНТА», в особі Жовтневого відділення (Страховик) та страхувальником ТОВ «СЕРВІС - ТАКСИ» оформлено Договір добровільного страхування транспортного засобу № 2008/30/507. Предметом Договору страхування № 2008/30/507 є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки БАЕМЮО ЬАЖ)8, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Страховим випадком за Договором страхування вважаються події, які виникають внаслідок настання страхових ризиків, яким серед інших є дорожньо-транспортна пригода. 06 серпня 2009 року об 11:11 годині в м. Одесі по вул. Плієва, внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, було пошкоджено застрахований транспортний засіб ОАЕАМОО ЬАТМОЗ, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням довіреної особи страхувальника [PERSON], другим учасником пригоди - [PERSON], яка керувала транспортним засібом марки Мазда, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Страхувальник подав до ВАТ НАСК «ОРАНТА» заяву про страхову виплату, яка зареєстрована за номером № 9/2232 та за участю представника страхувальника, аварійного комісара ВАТ НАСК «ОРАНТА», було проведено огляд пошкодженого застрахованого транспортного засобу марки ОАЕ\\\\ЮО ЬАЖ)8, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], про що складено протокол огляду з фотододатками. Аварійним комісаром центру врегулювання збитків' Страхової компанії «Оранта» Нігальчуком О.М., який має вищу юридичну освіту і кваліфікацію аварійного комісара (свідоцтво №736 від 23.11.2007 року строк дії до 23.11.2010 року, Українського центру післяаварійного захисту "Експерт-сервіс"), за результатами огляду пошкодженого застрахованого автомобіля БАЕ\\УОО ЬАЖ)8, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], було встановлено, що внаслідок аварійного пошкодження застрахованого транспортного засобу, його власнику було завдано матеріальної шкоди у розмірі 2373,02 грн., що підтверджується калькуляцією та звітом автотоварознавчого дослідження № 9/2232. 31.08.2009 року постановою Київського районного суду м. Одеси [PERSON] визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06.08.2009 року та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП. На підставі страхового акту № 9/2232, страхова компанія ВАТ НАСК «ОРАНТА» виплатила страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 2110,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6027 від 26.11.2009 року. При розрахунку розміру матеріальної шкоди бралися до уваги результати проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, а також положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. При здійсненні розрахунку також використовувалися ціни на запасні частини та матеріали на території України, визначені для відповідної моделі транспортного засобу за даними довідкової літератури, зокрема, довідника «Бюлетень автотоварознавця», трудомісткості робіт відповідно довідника «Трудомісткості робіт по технічному обслуговуванню та ремонту автомобілів», а також вимоги до порядку та технології ремонту, встановлені заводом-виробником даної марки/моделі транспортного засобу. Всі ці відомості містяться в комп'ютерній програмі для складання ремонтних калькуляцій «Аисіаіех» (Німеччина), яка враховує всі нормативи заводу-виробника та використовується НАСК «ОРАНТА» на підставі сертифікату № 10300. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, яка могла виникнути в результаті використання транспортного засобу Мазда СХ7, державний реєстраційний номер [NUMBER], у СК «Універсальна» з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 25 500,00 грн., франшизою у розмірі 510,00 грн., що підтверджено полісом № ВС/7608722, а отже, на момент скоєння ДТП цивільна-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована. Приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. Згідно зі ст. 1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до приписів ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи;' шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Наявність цих елементів правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності і відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1187 Цивільного кодексу України. За змістом ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписами ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Також, положеннями ст. 993 цього Кодексу встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки необхідною умовою застосування до спірних відносин сторін приписів ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України є наявність вини особи, по відношенню до якої виникає право регресу у особи, яка відшкодувала завдану нею шкоду, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги НАСК «ОРАНТА», з огляду на доведеність вини водія [PERSON], постановою Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2009 року, по справі № 3-4833/2009. Разом з тим, суд зазначає, що фактично співвідповідачем не заперечується розмір суми, який підлягає виплаті в порядку регресного відшкодування, враховуючи, що докази, які спростовують цей розмір, а також свої контррозрахунки співвідповідач не надав, а заперечується лише сам факт правомірності такої вимоги. В свою чергу, відповідно до приписів ст. З Закону України № 1961, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Стаття 5 цього Закону України № 1961 вказує, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Під страховим випадком розуміється подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (ст. 6 Закону України № 1961). При цьому, суд бере до уваги, що п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Заперечення СК «Універсальна» стосовно того, що розмір збитків, які виникли при пошкодженні автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може встановлювати лише експерт згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а не аварійний комісар, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав: Згідно положень ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи. Відповідно до п.п. 34.1, 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. При цьому, суд ще раз наголошує на тому, що СК «Універсальна» не були виконані вимоги ст. 34 Закону України № 1961, та не надано суду доказів які спростовують розмір розрахованої позивачем шкоди, не надано також свого контррозрахунку. Слід зазначити, що Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не передбачає обов'язкового проведення експертизи для визначення збитків внаслідок пошкодження майна при дорожньо-транспортних пригодах. Таким чином, спеціальне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, передбачає, що для визначення розміру збитків при страховому випадку можуть бути залучені аварійні комісари або експерти. Встановлення розміру збитків при настанні страхового випадку (ДТП) аварійним комісаром, який має відповідне свідоцтво і кваліфікацію, є правомірним. Відповідно до приписів ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. З, 5, 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України, до позивача НАСК «ОРАНТА» перейшло не тільки право вимоги, яке страхувальник мав до особи відповідальної за заподіяну шкоду [PERSON], але й ті права, які у даному випадку забезпечували виконання з боку особи відповідальної за заподіяння шкоди такого зобов'язання, як відшкодувати цю шкоду. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що доводи співвідповідача СК «Універсальна», є необгрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону, а позовні вимоги НАСК «ОРАНТА» підлягають задоволенню. Враховуючи, що договір (поліс) № ВС/7608722 обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, являє собою відповідний захід направлений на забезпечення відшкодування шкоди третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, НАСК «ОРАНТА» має всі підстави вимагати у відповідача СК «Універсальна» компенсувати здійсненні страхові виплати у розмірі 1600,02 грн. в межах ліміту встановленому п. 2 полісу у розмірі 25500 гривен, з вирахуванням франшизи у розмірі 510 гривен, яку згідно приписам ст. 37 Закону України № 1961 було відшкодовано відповідачем [PERSON] Відповідно до приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial