Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 13 червня 2008 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав в кредит грошову суму 10000,00 грн. на споживчі потреби. Договір укладено терміном по 11 червня 2010 року. За користування коштами за домовленістю встановлено плату 24 відсотків річних. Відповідач свої зобовязання за договором виконує не у повному обсязі, у звязку з чим станом на 12 жовтня 2010 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 16217,21 грн., яка складається з самої заборгованості за кредитом в сумі 8426,73 грн., відсотків за користування кредитом в сумі 3974,32 грн., комісії за розрахункове обслуговування в сумі 2038,71 грн., плати за пропуск платежів в сумі 1777,45 грн. Просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати по справі. В подальшому позивач зменшив розмір позовних вимог і зазначив, що станом на 26 січня 2011 року заборгованість складає 14117,21 грн., що складається з самої заборгованості за кредитом в сумі 8426,73 грн., відсотків за користування кредитом в сумі 1874,32 грн., комісії за розрахункове обслуговування в сумі 2038,71 грн., плати за пропуск платежів в сумі 1777,45 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, але завчасно надав письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але завчасно надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає частково і просить врахувати платежі, які були ним здійснені згідно наданих квитанцій, але не враховані в розрахунку заборгованості. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора забовязаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. З копії кредитного договору від 13 червня 2008 року вбачається, що позивач надав відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн. з кінцевою датою повернення 11 червня 2010 року. З розрахунку заборгованості по зазначеному кредиту вбачається факт неналежного виконання відповідачкою своїх зобовязань щодо своєчасної сплати кредиту, внаслідок чого утворилася вищезазначена заборгованість. Також суд бере до уваги той факт, що відповідач позовні вимоги визнав частково, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України суд вважає доведеним факт порушення відповідачем своїх договірних зобовязань. Одночасно з цим відповідач надав суду квитанції про сплату позивачу заборгованості у серпні 2008 року в сумі 700,00 грн, у жовтні 2008 року в сумі 700,00 грн., у липні 2010 року в сумі 700,00 грн., у вересні 2010 року в сумі 700,00 грн., у жовтні 2010 року в сумі 700,00 грн., у листопаді 2010 року в сумі 700,00 грн. З уточненого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сплачені відповідачем суми у серпні та жовтні 2008 року, а також сплачена сума у липні 2010 року не враховані, внаслідок чого розрахована позивачем заборгованість у разрахунку є більшою, ніж повинна бути насправді. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою частково. Понесені позивачем судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог відповідності до ч.2 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial