Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-01 00:00:00

У жовтні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01 квітня 2006 року він був прийнятий на посаду керівника народного аматорського хору будинку культури с. Оршівці на 0,5 ставки посадового окладу, а наказам № 17-К від 31 березня 2010 року його звільнено з посади згідно ст. 43-1 КЗпП України у звязку з виходом на роботу іншого працівника. Свої вимоги мотивує тим, що він був прийнятий на посаду керівника народного аматорського хору будинку культури с. Оршівці на 0,5 ставки на основну роботу, а не як сумісник, і йому щорічно надавалися відпустки з відділу культури. Також вказує на те, що він неодноразово звертався до начальника відділу культури про видачу необхідних документів для звернення до суду, але йому безпідставно відмовлялось у їх видачі. Вважаючи звільнення незаконним, просив поновити його на посаді керівника народного аматорського хору будинку культури с. Оршівці на 0,5 ставки посадового окладу з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 2 725 грн. та моральної шкоди в сумі 1 700 грн.. Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, пояснив, що відповідно до Наказу відділу культури від 29 березня 2006 року № 29-К [PERSON] був прийнятий керівником народного аматорського ходу будинку культури с. Оршівці з 01 квітня 2006 року за сумісництвом на 0,5 ставки посадового окладу, оскільки на той час він був оформлений на основне місце роботи художнім керівником будинку культури с. Оршівці. 01 лютого 2009 року [PERSON] звільнився з посади художнього керівника будинку культури с. Оршівці, проте він залишився керівником аматорського хору за сумісництвом на 0,5 ставки посадового окладу. 02 лютого 2009 року на посаду художнього керівника будинку культури с. Оршівці була прийнята [PERSON] як основний працівник, а з 01 квітня 2010 року, враховуючи те, що [PERSON] працює у будинку культури с. Оршівці на основному місці роботи, вона була прийнята керівником аматорського хору будинку культури. Вважає вимоги позивача безпідставними і просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди органу первинної профспілкової організації допускається у випадку звільнення з суміщувальної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством. Відповідно до п.п. 8, 9 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій від 28 червня 1996 року № 43, звільнення з роботи за сумісництвом проводиться з підстав, передбачених законодавством, а також у разі прийняття працівника, який не є сумісником чи обмеження сумісництва у зв'язку з особливими умовами та режимом праці, без виплати вихідної допомоги. Запис у трудову книжку відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом за місцем основної роботи. Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника відділу культури № 12-К від 31 січня 2005 року позивач [PERSON] був прийнятий художнім керівником Будинку культури с. Оршівці з 01 лютого 2005 року, а Наказом № 29- К від 29 березня 2006 року він був прийнятий на посаду керівника народного аматорського хору Будинку культури с.Оршівці з 01 квітня 2006 року на 0,5 ставки посадового окладу за сумісництвом. Також встановлено, що наказом від 24 січня 2009 року позивача звільнено з посади художнього керівника Будинку культури с. Оршівці з 01 лютого 2009 року згідно ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), а 31 березня 2010 року [PERSON] звільнено з посади керівника народного аматорського хору Будинку культури с. Оршівці з 31 березня 2010 року згідно ст. 43-1 КЗпП України (звільнення з суміщуваної роботи у звязку з прийняттям на роботу іншого працівника). Наведені обставини підтверджуються наказом № 12-К від 31 січня 2005 року, наказом № 29-К від 29 березня 2006 року, наказом від 24 січня 2009 року № 09-К, заявою [PERSON] від 20 січня 2009 року, наказом № 17-К від 31 березня 2010 року та трудовою книжкою [PERSON]. У відповідності з п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року N 58, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. На осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з записів трудової книжки [PERSON], 19 квітня 2007 року позивач був прийнятий на посаду музінструктора в Оршовецький ДНЗ, у звязку з чим у відділі культури Кіцманської райдержадміністрації він одержав трудову книжку, яку передав в Оршовецький ДНЗ і яка до цього часу зберігається в даному навчальному закладі, що підтвердив позивач в судовому засіданні, також при цьому пояснив, що трудову книжку для запису про звільнення з посади керівника народного аматорського хору у відділ культури він не надавав. Таким чином, основним місцем роботи [PERSON] з 19 квітня 2007 року є Оршовецький ДНЗ, після звільнення з посади художнього керівника Будинку культури с. Оршівці за власним бажанням він за сумісництвом займав посаду керівника народного аматорського хору с. Оршівці Кіцманського району, з якої його звільнено у звязку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а тому суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] з роботи за сумісництвом є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. З огляду на викладене, у задоволенні позову [PERSON] до відділу культури Кіцманської райдержадміністрації про поновлення на роботі слід відмовити, у звязку з чим підстав для стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди немає. Крім цього, суд вважає, що позивачем пропущено місячний строк звернення із позовом про поновлення на роботі до суду, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач був звільнений з роботи 31 березня 2010 року, з наказом про звільнення з посади керівника народного аматорського хору він був ознайомлений листом відділу культури, який надійшов на запит його адвоката 03 серпня 2010 року, що підтверджується поштовим повідомленням, а також поясненнями позивача в судовому засіданні, а з позовом про поновлення на роботі звернувся до суду тільки 07 жовтня 2010 року, при цьому поважних причин пропуску на звернення до суду із позовом про поновлення на роботі позивач суду не надав. Одночасно в судовому засіданні встановлено, що на момент звільнення із займаної посади позивач не перебував на лікарняному, оскільки з поданого позивачем лікарняного листа серії АБЗ № 143275 вбачається, що він виданий 12 жовтня 2010 року і закритий 22 жовтня 2010 року з виходом на роботу 23 жовтня 2010 року. На підставі викладеного, ст.ст. 43-1, 232, 233 КЗпП України, п.п. 8, 9 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого спільним наказом Мінпраці, Мінюсту та Мінфіну України від 28 червня 1996 року № 43, п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58,

Outcome: dismissed