Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-09 00:00:00

29.04.2011 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,5000 га у межах згідно з планом, розташовану в Київській області, Бориспільського району, в с. Іванків, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220884000:03:003:0104, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 23.06.2009р. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 23.06.2009р. померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла в тому числі земельна частка (пай) площею 0,5000 га, яка розташована в межах с. Іванків Бориспільського району Київської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіт не складала. Крім позивача, спадкоємцями після смерті матері є її чоловік [PERSON] та її син [PERSON] які від спадщини відмовились. Після смерті матері, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку на імя його померлої матері був виготовлений, але отримати його остання на руки не встигла у звязку з смертю. Тому для юридичного оформлення права власності на вказану земельну ділянку позивач змушений звертатися до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідач [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області в судовому засіданні проти позову не заперечував. Представник відповідача управління земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області в судове засідання не зявився, подав письмове клопотання про розгляд страви у їх відсутність. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечували, просили позов задовольнити. Дослідивши подані заяви, матеріали справи та надані документи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23 червня 2009 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про народження виданим [PERSON] сільською радою Бориспільського району від 5 червня 1975 року /а.с. 7/, та свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 156513, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області /а.с. 6/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі, у вигляді права на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,5000 га, що знаходиться на території Бориспільського району Київської області [PERSON] сільської ради, кадастровий номер 3220884000:03:003:0104. За життя отримати державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не встигла /а.с. 13/. Позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, інші спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку відмовились. Згідно довідки №1294 від 22.07.2009р. [PERSON] сільської ради, [PERSON], [INFO] проживала та була зареєстрована в [INFO] з 2006 року по день смерті 23.06.2009 року /а.с. 12/. Відповідно ст.ст.1223,1258 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування мають спадкоємці за законом почергово. Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Стаття 1216 Цивільного кодексу України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, є всі підстави стверджувати, що вищезазначена земельна ділянка входить до складу спадкового майна, а позивач як спадкоємець, після смерті матері має всі законні права на дане спадкове майно. Частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового та немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права /п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України/. Відповідно до статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що докази, надані позивачем в обґрунтування його позовних вимог є достовірними, належними та допустимими. Аналізуючи та оцінюючи у сукупності усі досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що оскільки [PERSON] мала право за життя отримати державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,5000 га, що знаходиться на території Бориспільського району Київської області [PERSON] сільської ради, кадастровий номер 3220884000:03:003:0104, а позивач в свою чергу набув право власності на спадкове майно з часу відкриття спадщини, однак не можуть його оформити на своє ім'я, позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved