Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборговаості та звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставу своїх вимог спирається на те, що 4 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", та громадянкою України [PERSON] було укладено кредитний договір № 354411/2263/0207-7. За умовами Кредитного договору Кредитор надав відповідачу кредит в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США 00 центів США строком на 120 (сто двадцять) місяців з кінцевим строком погашення 03.06.2017 року. Процентна ставка за умовами п. 1.4. Кредитного договору становила 13,75 % річних. З метою зменшення фінансового навантаження на [PERSON], в умовах кризових явищ в економіці України 10.06.2009 року між Кредитором та [PERSON], було укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору. За умовами додаткової угоди на період з 15.06.2009 року до 15.05.2010 р. Відповідачу було надано "Кредитні канікули"(зменшення розміру щомісячного платежу) на умовах визначених Додатковою угодою. Для забезпечення виконання [PERSON], зобов'язань за Кредитним договором 04.10.2007 року між Кредитором та громадянином України [PERSON] було укладено Договір поруки № 354411/2263/0207-7. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки [PERSON], прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором в повному обсязі. При цьому п. 2.1. Договору поруки визначено, що у випадку невиконання [PERSON], всіх або окремих взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, [PERSON], несе солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і [PERSON], включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Крім того для забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором 16.07.2008 року між Кредитором та [PERSON], було укладено Договір іпотеки № 354411/2263/0207-7. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з прибудовою загальною площею 78,8 кв.м., в тому числі житловою площею 51,6 кв.м. - А, літня кухня, сарай - Б, прибудова - В, погріб - Г, навіс - Е, сарай - Ж, огорожа - 1, ворота з хвірткою - 2, замощення - II, який розташований за адресою: Україна, Черкаська область, [ADDRESS]. Предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці площею 0,2979 га, що належить відповідачу на підставі рішення Маньківської селищної ради від 11.05.2007 року за № 14-12 (Державний акт на землю виданий 15 травня 2007 року Маньківським районним відділом земельних ресурсів). Цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Згідно ст. 6 Закону України "Про іпотеку" у разі передачі в іпотеку будівлі (споруди) іпотека також поширюється на належну Іпотекодавцю на праві власності земельну ділянку, на якій розташована відповідна будівля (споруда) і яка необхідна для використання цієї будівлі за цільовим призначенням. Предмет іпотеки належить відповідачу на праві власності, на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Маньківської селищної ради 05.03.1982 року. Предмет іпотеки зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданий Уманським виробничим підрозділом ЧООБТІ від 11.05.2007 року за № 14509568. Згідно п. 1.3. Договору іпотеки вартість Предмету іпотеки, визначена сторонами, становить 72 600 (сімдесят дві тисячі шістсот) гривень 00 коп.. За умовами п. 1.3. Кредитного договору [PERSON], повинен був здійснювати погашення кредиту щомісячно в розмірі 1/120 від суми отриманого кредиту та процентів щомісячними платежами. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. [PERSON], зобов'язання по Кредитному договору належним чином не виконувалися, що призвело до утворення заборгованості. В зв'язку з цим Кредитором на адресу відповідачів неодноразово надсилалися листи з вимогою погашення суми заборгованості (лист вих. № 37-00/21-791 від 21.12.2009 р. лист вих.. № 02-00/05-1154 від 26.11.2010 p.). Крім того з Відповідачами неодноразово проводилися бесіди як в телефонному режимі, так і при безпосередньому спілкуванні. Однак до теперішнього часу листи залишені без відповіді, а вимоги без задоволення. У відповідності до п. 10.1 Кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим Договором Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до п. 6.5. Кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим договором Кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту Позичальником у повному обсязі разом із сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню відповідно до цього договору. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав Позичальника, включаючи забезпечення за Кредитним договором. Дані положення повністю корелюють з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, згідно з якою якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. За умовами п. 5.4. Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки проводиться в тому числі, але не виключно за рішенням суду у встановленому законодавством порядку. Згідно з ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмету іпотеки за рішенням суду може проводитися, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. При цьому за умовами ст. 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Можливість встановлення початкової ціни продажу Предмету іпотеки на рівні 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки передбачена за згодою позивача та відповідача в п. 5.5.2. Договору іпотеки та необхідна для можливості залучення в подальшому до торгів як умова більшої кількості потенційних покупців та продажу Предмету іпотеки за найвищою ціною. Відтак це дозволить повністю погасити або максимально зменшити існуючу заборгованість Відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" суд, ухвалюючи рішення про продаж предмету іпотеки, якщо предметом іпотеки є будинок або житлове приміщення, за заявою іпотеки держателя, яким є Позивач, може ухвалити рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того вищезазначені положення закріплені в ст. 109 Житлового кодексу України згідно з якою звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. При цьому якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідачу листом вих. № 02-00/05-1154 від 26.11.2010 р. було запропоновано провести повний розрахунок в сумі 13 620,20 доларів США. Крім того, в разі не виконання даної вимоги [PERSON], та членам його сім'ї було запропоновано звільнити житлове приміщення, яке являється Предметом іпотеки. Однак до теперішнього часу даний лист залишений без відповіді, а вимоги, викладені в ньому, без задоволення. Станом на 21.12.2010 р. загальна сума заборгованості, яку необхідно сплатити відповідачам становить 14 000,82 дол. США (7,9635 грн. за 1 дол. США) = 111 495,56 грн., з яких: - поточний залишок за кредитом - 11 349,65 дол. США (7,9635 грн. за 1 дол. США) = 90 382,94 грн.; - сума нарахованих відсотків за кредитом - 25,65 дол. США (7,9635 грн. за 1 дол. США) = 204,26 грн.; - прострочені відсотки за кредитом - 1 334,97 дол. США (7,9635 грн. за 1 дол. США) = 10 631,03 грн.; - нарахована пеня за прострочені платежі - 1 290,55 дол. США (7,9635 грн. за 1 дол. США)= 10 277,33 грн. Відповідно до умов Статуту ВАТ "Райффайзен Банк Аваль"(зареєстрованого Національним банком України 27 березня 1992 року, реєстраційний № 94, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією 27.05.2010 р.) Відкрите акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 14 жовтня 2009 року змінив назву на Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль". Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" є правонаступником за всіма правами та обов'язками відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", що змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачі позов визнали та не заперечували на його задоволення в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 16, 509, 526, 527, 530, 531, 553-559, 572, 589, 590, 610, 611, 629, 651, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 6, 7, 12, 33, 39 ЗУ «Про іпотеку», виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 4 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", та громадянкою України [PERSON] було укладено кредитний договір № 354411/2263/0207-7. За умовами Кредитного договору Кредитор надав відповідачу кредит в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США 00 центів США строком на 120 (сто двадцять) місяців з кінцевим строком погашення 03.06.2017 року. Процентна ставка за умовами п. 1.4. Кредитного договору становила 13,75 % річних. З метою зменшення фінансового навантаження на [PERSON], в умовах кризових явищ в економіці України 10.06.2009 року між Кредитором та [PERSON], було укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору. За умовами додаткової угоди на період з 15.06.2009 року до 15.05.2010 р. Відповідачу було надано "Кредитні канікули"(зменшення розміру щомісячного платежу) на умовах визначених Додатковою угодою. Для забезпечення виконання [PERSON], зобов'язань за Кредитним договором 04.10.2007 року між Кредитором та громадянином України [PERSON] було укладено Договір поруки № 354411/2263/0207-7. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки [PERSON], прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором в повному обсязі. При цьому п. 2.1. Договору поруки визначено, що у випадку невиконання [PERSON], всіх або окремих взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, [PERSON], несе солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і [PERSON], включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Крім того для забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором 16.07.2008 року між Кредитором та [PERSON], було укладено Договір іпотеки № 354411/2263/0207-7. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з прибудовою загальною площею 78,8 кв.м., в тому числі житловою площею 51,6 кв.м. - А, літня кухня, сарай - Б, прибудова - В, погріб - Г, навіс - Е, сарай - Ж, огорожа - 1, ворота з хвірткою - 2, замощення - II, який розташований за адресою: Україна, Черкаська область, [ADDRESS]. Предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці площею 0,2979 га, що належить відповідачу на підставі рішення Маньківської селищної ради від 11.05.2007 року за № 14-12 (Державний акт на землю виданий 15 травня 2007 року Маньківським районним відділом земельних ресурсів). Цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Згідно ст. 6 Закону України "Про іпотеку" у разі передачі в іпотеку будівлі (споруди) іпотека також поширюється на належну Іпотекодавцю на праві власності земельну ділянку, на якій розташована відповідна будівля (споруда) і яка необхідна для використання цієї будівлі за цільовим призначенням. Предмет іпотеки належить відповідачу на праві власності, на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Маньківської селищної ради 05.03.1982 року. Предмет іпотеки зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданий Уманським виробничим підрозділом ЧООБТІ від 11.05.2007 року за № 14509568. Згідно п. 1.3. Договору іпотеки вартість Предмету іпотеки, визначена сторонами, становить 72 600 (сімдесят дві тисячі шістсот) гривень 00 коп.. За умовами п. 1.3. Кредитного договору [PERSON], повинен був здійснювати погашення кредиту щомісячно в розмірі 1/120 від суми отриманого кредиту та процентів щомісячними платежами. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. [PERSON], зобов'язання по Кредитному договору належним чином не виконувалися, що призвело до утворення заборгованості. В зв'язку з цим Кредитором на адресу відповідачів неодноразово надсилалися листи з вимогою погашення суми заборгованості (лист вих. № 37-00/21-791 від 21.12.2009 р. лист вих.. № 02-00/05-1154 від 26.11.2010 p.). Крім того з Відповідачами неодноразово проводилися бесіди як в телефонному режимі, так і при безпосередньому спілкуванні. Однак до теперішнього часу листи залишені без відповіді, а вимоги без задоволення. У відповідності до п. 10.1 Кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим Договором Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до п. 6.5. Кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим договором Кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту Позичальником у повному обсязі разом із сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню відповідно до цього договору. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав Позичальника, включаючи забезпечення за Кредитним договором. Дані положення повністю корелюють з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, згідно з якою якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. За умовами п. 5.4. Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки проводиться в тому числі, але не виключно за рішенням суду у встановленому законодавством порядку. Згідно з ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмету іпотеки за рішенням суду може проводитися, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. При цьому за умовами ст. 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Можливість встановлення початкової ціни продажу Предмету іпотеки на рівні 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки передбачена за згодою позивача та відповідача в п. 5.5.2. Договору іпотеки та необхідна для можливості залучення в подальшому до торгів як умова більшої кількості потенційних покупців та продажу Предмету іпотеки за найвищою ціною. Відтак це дозволить повністю погасити або максимально зменшити існуючу заборгованість Відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" суд, ухвалюючи рішення про продаж предмету іпотеки, якщо предметом іпотеки є будинок або житлове приміщення, за заявою іпотеки держателя, яким є Позивач, може ухвалити рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того вищезазначені положення закріплені в ст. 109 Житлового кодексу України згідно з якою звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. При цьому якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідачу листом вих. № 02-00/05-1154 від 26.11.2010 р. було запропоновано провести повний розрахунок в сумі 13 620,20 доларів США. Крім того, в разі не виконання даної вимоги [PERSON], та членам його сім'ї було запропоновано звільнити житлове приміщення, яке являється Предметом іпотеки. Однак до теперішнього часу даний лист залишений без відповіді, а вимоги, викладені в ньому, без задоволення. Станом на 21.12.2010 р. загальна сума заборгованості, яку необхідно сплатити відповідачам становить 14 000,82 дол. США (7,9635 грн. за 1 дол. США) = 111 495,56 грн., з яких: - поточний залишок за кредитом - 11 349,65 дол. США (7,9635 грн. за 1 дол. США) = 90 382,94 грн.; - сума нарахованих відсотків за кредитом - 25,65 дол. США (7,9635 грн. за 1 дол. США) = 204,26 грн.; - прострочені відсотки за кредитом - 1 334,97 дол. США (7,9635 грн. за 1 дол. США) = 10 631,03 грн.; - нарахована пеня за прострочені платежі - 1 290,55 дол. США (7,9635 грн. за 1 дол. США)= 10 277,33 грн. Відповідно до умов Статуту ВАТ "Райффайзен Банк Аваль"(зареєстрованого Національним банком України 27 березня 1992 року, реєстраційний № 94, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією 27.05.2010 р.) Відкрите акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 14 жовтня 2009 року змінив назву на Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль". Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" є правонаступником за всіма правами та обов'язками відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", тому позов підлягає до повного задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved