Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись, що з 04.03.2000 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 20. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та Максима, [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин близько двох років тому. Сторони мають протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникали сварки. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Проживаючи окремо відповідач жодного разу не поцікавився життям дітей. Між сторонами ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Просить їх шлюб розірвати. Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи сторони в попереднє судове засідання, не зявилися, натомість подали заяви, якими позивач позов підтримала, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04.03.2000 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 20. Від шлюбу дітей мають двоє дітей, сина [PERSON], [INFO] та Максима, [INFO]. Між сторонами шлюбно-сімейні відносини припинено близько двох років назад, вони проживають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. Миритися сторони категорично не бажають, шлюб між ними існує формально. На підставі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнав відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому судом приймається. За викладеного позов підлягає задоволенню. Позивач підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року. Відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті витрат з ІТЗ судового розгляду справи в сумі 30-00 грн. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. За викладеного з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 08-50 гривень.

Outcome: approved