overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-07 00:00:00

23 травня 2011 року позивач звернулася до суду із згаданим позовом. У заяві посилалась на те, що з 24 жовтня 2009 р. вона перебуває з відповідачем у шлюбі. В шлюбі народилась донька [PERSON] [PERSON] [INFO]. Спільне життя з чоловіком тривалий час не складається, в сімї постійно виникають сварки, чоловік принижує її як жінку, відновити стосунки не можливо. Спору про поділ майна не має. Досягнуто угоди про утримання дитини. Посилаючись на вказані обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні, [PERSON] позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що подальше збереження сімї з відповідачем є неможливим, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати, малолітню доньку залишити проживати з нею. Відповідач позов визнав, та не оспорював фактичні обставини справи щодо сімейних відносин. Які склалися на цей час, просив \~ суд розірвати шлюб. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України \~ позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2009 р., про що Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за №558. від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] [PERSON] [INFO]. Сторони не підтримують подружніх стосунків. Не ведуть спільного господарства, не мають спору про поділ майна та досягли згоди щодо утримання дитини. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі № 62 у житловому будинку № 81 по пр.. [PERSON] в м. Мелітополі, оскільки відповідач з березня 2009 року в зазначеній квартирі не проживає. Особистих речей та майна відповідача у квартирі, що належить позивачці не має. Таким чином, відповідач більше 6-ти місяців з поважних причин у спірній квартирі не мешкає. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та що підтримує заявлені вимоги /а.с. 17/. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та що визнає позовні вимоги позивачки /а.с. 18/. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на наступних підставах. Згідно договору дарування /а.с. 8/ позивачці належить квартира № 62 у житловому будинку № 81 по пр.. [PERSON] у м. Мелітополі. Разом з позивачкою у квартирі прописаний також відповідач по справі, який з березня 2009 року в зазначеній квартирі не проживає, особистих його речей та майна у квартирі позивачки немає. Згідно довідки з місця проживання /а.с. 9/ відповідач по справі зареєстрований за адресою: м. Мелітополь, пр.. [PERSON], б. 81, кв. 62, але за вказаною адресою не проживає з березня 2009 року. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 71 ЖК України, за наймачем зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки. Таким чином, суд вважає, що позивачкою було надано достатньо доказів, які підтверджують її вимоги, тому слід визнати відповідача, такими що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі № 62 у житловому будинку № 81 по пр.. [PERSON] у м. Мелітополі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-07 00:00:00

У лютому 2011 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки та потребує матеріальної допомоги. У зв'язку з тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає, позивачка просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., до її повноліття та аліменти на дружину у твердій грошовій сумі 300 грн. щомісяця, до досягнення донькою трьох років, а саме до 22.06.2013 року. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., до її повноліття та аліменти на дружину у твердій грошовій сумі 300 грн. щомісяця, до досягнення донькою трьох років, а саме до 22.06.2013 року. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, від нього надійшла заява, проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2009 року (а/з № 596 від 25.09.2009 року) по 29.06.2010 року (а/з № 255 від 29.06.2010 року), від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO] (а/з № 3340 від 20.10.2010 року), яка знаходиться на утриманні матері [PERSON] та потребує матеріальної допомоги. На теперішній час [PERSON] доглядає за малолітньою дитиною, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, ч 2. ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, право на утримання (аліментів) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови що другий із подружжя може надати матеріальну допомогу. Відповідно до положень ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати : судовий сбір у розмірі 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120, 00 грн. На підставі ст.ст. 75, 77, 79, 80, 81, 180-184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-07 00:00:00

У лютому 2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах до 19.02.2008 року. Від спільного проживання мають дитину : [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки та потребує матеріальної допомоги. У звязку з тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісяця, до повноліття дитини з моменту подачі позову. 30.05.2011 року від відповідача надійшли письмові заперечення до позову, згідно яких із стягненням аліментів у розмірі 1\\3 частини доходу останній не згоден так як це суперечить вимогам ст.182 СК України, позов заявлено без урахування його заробітку, матеріального становища, знаходження на утриманні інших осіб. Він працює в ТОВ «Епіцентр К» та отримує заробітну платню у розмірі 2500 грн. в місяць, інших доходів не має, нерухомого та рухомого майна не має. З 07.03.2008 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі та має двох неповнолітніх дітей 2000 та 2010 років народження. Дружина на працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Він є єдиним годувальником родини та на свою заробітну платню утримує двох дітей та дружину. Мешкає разом з дружиною у її батьків, які є хворими людьми та він витрачається на придбання ліків для них. А тому просив стягнути з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] аліменти у розмірі 1\\6 частини заробітку, з дня прийняття рішення по справі. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згідно заперечень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 19.02.2008 року (а/з № 102 від 19.02.2008 року), від спільного проживання мають дитину : [PERSON], [INFO] (а/з № 1777 від 03.07.2003 року), яка мешкає з матірю [PERSON] та потребує матеріальної допомоги в звязку з тим, що відповідач не надає допомогу своїй дитині. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати : судовий сбір у розмірі 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120, 00 грн. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-07 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаної з потребою у наведенні доводів сторін і мотивації суду, на що необхідно витратити значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резулятивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу в зв'язку з тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося в силу психологічної несумісності, останні три роки виникають сварки які привели до відчуженості. Припинили ведення сумісного господарства. Майнового спору на час звернення в суд немає. Від спільного шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей. Питання про їх виховання і утримання вирішено. Просила строк для примирення не надавати розірвати шлюб, так як сімя розпалась остаточно і її не можливо зберегти. Позивач у судове засідання не з,явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений, до суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному об,ємі. В судовому засіданні було встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 26 листопада 2002 року. Від спільного шлюбу мають чотирьох неповнолітніхдітей: дочку АННУ [INFO], дочку АЛЛУ [INFO], дочку АНГЕЛІНУ [INFO] і дочку ТЕТЯНУ [INFO]. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з тим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Між сторонами із-за психологічної несумісності склались негативні стосунки, які привели до відчуженості, сторони припинили ведення сумісного господарства. Судом встановлено, що майнового спору на час розгляду справи в суді немає. Від спільного шлюбу є неповнолітні діти, спір про їх виховання і утримання у сторін відсутній. При таких обставинах справи суд вважає що недоцільно відкладати слухання справи і надавати сторонам строк для примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась з даним позовом , мотивуючи свої вимоги тим, що 22.11.2006 року в с.Дубівці Кіцманського району помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями за законом є вона та [PERSON], спадкоємцем за заповітом, вчиненим 01.04.1989 року є [PERSON]. Вважає, що підпис у заповіті від 01.04.1989 року на користь [PERSON] вчинений не її батьком, оскільки не відповідає підпису, вчиненому ним у дорученні від 19.11.2002 року, тому просила визнати заповіт недійсним. Позивачка [PERSON] позов підтримала, пояснивши, що підпис у заповіті вчинений відповідачем [PERSON], підпис підроблений, це видно неозброєним оком, підпис у заповіті не співпадає із підписом у дорученні від 19.11.2002 року. Відповідач [PERSON] позову не визнав, пояснивши, що у 2004 році звільнився з роботи і доглядав хворого батька, заповіт підписав батько. Відповідач [PERSON] та як представник відповідачів, які залучені до участі у розгляді справи як спадкоємці померлого 21.10.2010 року відповідача [PERSON], позов визнала, вказуючи, що [PERSON] не міг скласти заповіт на [PERSON] ще у 1989 році, вона не вірить в те, що підпис у заповті вчинений [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Встановлено, що 22.11.2006 року в с.Дубівці Кіцманського району помер [PERSON], який 01.04.1989 року вчинив заповіт на користь [PERSON]. Відповідно до висновку експерта № 0895 від 17.09.2009 року (а.с.111-112) підпис від імені [PERSON] в заповіті від 01 квітня 1989 року виконаний не особою, яка виконала підписи від імені [PERSON] в журналі № 13 за 1987 рік. Підпис від імені [PERSON] в заповіті від 01.04.1989 року ймовірно виконаний не особою, яка виконала підписи від імені [PERSON] в журналі № 13 за 1986, 1988 роки. Відповісти на поставлене питання в категоричній формі не виявилось можливим в зв`язку зі значною варіаційністю наданих на дослідження зразків підпису від імені [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на невідповідність підпису, вчиненому [PERSON] у заповіті від 01.04.1989 року, підпису, вчиненому у дорученні від 19.11.2002 року. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведених обставин, заявлені вимоги не являють обґрунтованими. Враховуючи наведене, ст.ст. 203, 207, 215 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-07 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме договору дарування житлового будинку № 5, що знаходиться по провулку Сосновому 5, села Березняки, Решетилівського району, Полтавської області, серії ВАА № 054902 від 01.07.2002 року, посвідченому приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в Полтавському БТІ 11.07.2002 року, реєстровий № 6, мотивуючи, що у цьому документі допущена помилка її прізвища і зазначено обдарованого Шалимова, у звязку з чим вона не взмозі його використовувати. У судове засідання заявниця [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, свою заяву підтримала. Представник зацікавленої особи групи громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Решетилівського РВ УМВС України в Полтавській області в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи. Відповідно до п.6, ч.1 ст.256 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Судом установлено, що у договорі дарування житлового будинку № 5 по провулку Сосновому 5, села Березняки, Решетилівського району, Полтавської області, серії ВАА № 054902 від 01.07.2002 року, посвідченому приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в Полтавському БТІ 11.07.2002 року, реєстровий № 6 зазначено прізвище обдарованого Шалимова[PERSON], мешканка [ADDRESS], Росія. Виходячи з даних паспорту № [NUMBER], виданого 18.02.2002 року паспортним столом № 1 ВВС Замоскворіччям. Москва, прізвище заявниці зазначено [PERSON], мешканка [ADDRESS]. Аналогічні відомості про її прізвище містяться у довідці Сухорабівської сільської ради Решетилівського району № 02-24/14, від 12.01.2011 року. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов своє обєктивне підтвердження факт, викладений заявником. Спору про право не встановлено. За таких обставин вимоги заявника підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новопсковського районного суду з заявою, у якій просить встановити, факт трудового каліцтва, повязаного з виробництвом, що стався з ним 12 серпня 1969 р у бригаді 1 колгоспу ім. Жданова Новопсковського району, з наслідками нещасного випадку. Встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - акту Н-1 на імя [PERSON] від 13.08.1969 р. В судовому засіданні заявник наполягав на своїй заяві, суду пояснив, що у 1969 року він працював у Білолуцькому відділенні «Сільгосптехніка» шофером 3 класу. 12 серпня 1969 року при виконанні службових обовязків у бригаді 1 колгоспу ім. Жданова, з ним стався нещасний випадок при якому він травмував ліву ногу. В наслідок цієї травми він втратив на 60 відсотків працездатність безстроково. В акті форми Н-1 про нещасний випадок було помилково вказано його прізвище як «Богушов», тоді як вірно «Богушев». Не заповнено розділ 17 про наслідки нещасного випадку. Встановлення цього факту потрібно для отримання страхових виплат. Цей факт можуть підтвердити свідки [PERSON], [PERSON] Представник заінтересованої особи з вимогами заявника згодний. Судом встановлено, що [PERSON] працював в 1969 року в Білолуцькому відділенні «Сільгосптехніка» шофером 3 класу, згідно трудової книжки виданої 20.01.1964 року. Згідно акту форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 13.08.1969 року, [PERSON] отримав 12.08.1969 року пошкодження лівої ноги у бригаді 1 колгоспу ім. Жданова, при виконанні своїх службових обовязків. Той факт, що правильне прізвище заявника є «Богушев» підтверджується його паспортом, серія ЕМ № 953851, виданий 25.09.2001 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, та трудовою книжкою [PERSON] від 20.01.1964 року. Згідно довідки № 6/24 [PERSON] знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні Луганської обласної лікарні з 13.08.1969 по 08.09.1969 року з заднім вивихом лівого стегна. Той факт, що сталося трудове каліцтво, підтверджується актом форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 13.08.1969 року, довідкою № 6/24 з травматологічного відділення Луганської обласної лікарні, та поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт трудового каліцтва. Той факт, що акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 13.08.1969 року, належить [PERSON], підтверджується, довідкою № 6/24 з травматологічного відділення Луганської обласної лікарні, його паспортом серія ЕМ № 953851, виданим 25.09.2001 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, та трудовою книжкою [PERSON] від 20.01.1964 року. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, так як він зможе отримувати страхові виплати. Виходячи з наведеного, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, у чинність п.З, п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд вважає вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обгрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новопсковського районного суду з заявою, у якій просить встановити, факт трудового каліцтва, повязаного з виробництвом, що стався з ним 11 лютого 1986 року у цеху ЕХЗ. Наслідки нещасного випадку: «Скалковий перелом таранної кістки зліва, що неправильно зрісся». В судовому засіданні заявник наполягав на своїй заяві, суду пояснив, що в 1986 року він працював у ПМК-4 СМТ п/о «Мострансгаз» монтером ЕХЗ у смт. Новопсков, Луганської області. 11.02.1986 року при виконанні службових обовязків у цеху ЕХЗ, з ним стався нещасний випадок при якому він травмував ліву ногу. В наслідок цієї травми він втратив на 30 відсотків працездатність безстроково. В акті форми Н-1 не було розшифровано підписи осіб, що затвердила акт, не розшифровані підписи членів комісії, та не заповнено розділ 17 про наслідки нещасного випадку. Встановлення цього факту потрібно для отримання страхових виплат. Цей факт можуть підтвердити свідки [PERSON], [PERSON] Представник заінтересованої особи з вимогами заявника згодна. Судом встановлено, що [PERSON] працював у 1986 року в ПМК-4 СМТ п/о «Мострансгаз» монтером 4 розряду ЕХЗ у смт. Новопсков, що підтверджується трудовою книжкою виданою [PERSON] Згідно акту №1 форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 11.02.1986 року, [PERSON] отримав 11.02.1986 року перелом лівої ноги в приміщенні боксу ЕХЗ при виконанні своїх службових обовязків. Відповідно до виписки з акту медичного огляду МСЕК від 09.01.2004 року [PERSON] втратив працездатність на 30 відсотків, в звязку з травмою на підприємстві від 11.02.1986 року безстроково. Згідно епікризу [PERSON] знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні ЦРЛ з 11.02.1986 по 22.03.1986 року, з переломом лівої ноги. Той факт, що в наслідок нещасного випадку [PERSON] отримав трудове каліцтво - скалковий перелом таранної кістки зліва, що не правильно зрослася, підтверджується актом №1 форми Н-1 від 11.02.1986 року, випискою з акту медичного огляду МСЕК від 09.01.2004 року, епікризом з хірургічного відділення ЦРЛ, його трудовою книжкою, та поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт трудового каліцтва. Встановлення факту трудового каліцтва має для заявника юридичне значення, так як він зможе отримувати страхові виплати, в звязку з травмою на виробництві. Виходячи з наведеного, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, у чинність п.З ч.1 ст.256 ЦПК України, суд вважає вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обгрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved