Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-11 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 26 жовтня 2009 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири він як покупець отримав у власність від продавця [PERSON], який діяв через свого представника [PERSON], квартиру [ADDRESS], передавши останньому грошові кошти відповідно до досягнутої між ними згоди щодо ціни продажу даного жилого приміщення. 30 жовтня 2009 року вказана вище квартира зареєстрована за ним, [PERSON], на праві власності у Комунальному підприємстві Броварської міської ради Броварське бюро технічної інвентаризації за № 1-6090 у книзі № 51. Після отримання вказаної квартири у власність він уже протягом 15 місяців не може вселитись у квартиру, оскільки її попередній власник відповідач [PERSON] та особи, яких він вселив для тимчасового проживання, зокрема відповідач [PERSON], чинять йому перешкоди, добровільно квартиру не звільняють, надати ключі від вхідних дверей квартири відмовляються, вказуючи про те, що зроблять це лише на підставі рішення суду. Зазначені обставини змушують його звернутися до суду за захистом порушеного права власності. Просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності щодо квартири [ADDRESS], виселити [PERSON], [PERSON] та інших осіб із цієї квартири без надання іншого жилого приміщення та вселити його у дану квартиру. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позов. При цьому позовні вимоги зменшив та уточнив, просив усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права власності щодо квартири [ADDRESS] та виселити [PERSON], [PERSON] та інших осіб із цієї квартири без надання іншого жилого приміщення. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила. У своїх запереченнях на позов зазначає, що позов [PERSON] він не визнає, просить суд у його задоволенні відмовити, вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, оскільки не визнає позивача власником квартири [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу цієї квартири, укладений 26 жовтня 2009 року його померлим сином [PERSON] як його представником із [PERSON], є недійсним, про що ним до Броварського міськрайонного суду Київської області подано позовну заяву. Позовні вимоги [PERSON] про захист порушеного права власності та виселення осіб із незаконно займаної квартири у справі № 2-1188/11 не можуть бути предметом судового розгляду до ухвалення судом остаточного рішення у справі № 2-1297/11 за його позовом до [PERSON] про визнання недійсним довіреності та договору купівлі-продажу квартири. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заява про розгляд справи у її відсутності до суду теж не надходила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26 жовтня 2009 року є власником квартири [ADDRESS], право власності на яку зареєстроване за ним Комунальним підприємством Броварської міської ради Броварське бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 11261221. З договору позички квартири, укладеного 15 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], видно, що остання тимчасово користується зазначеною вище квартирою. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] продав 26 жовтня 2009 року належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] позивачу [PERSON], суд вважає, що з моменту укладання договору купівлі-продажу квартири право власності [PERSON] на цю квартиру припинилося, тому правові підстави вчиняти останнім будь-які дії щодо розпорядження, у тому числі договори користування квартирою, у нього відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких доказів того, що у провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, що унеможливлює розгляд даної цивільної справи, суду відповідачем не надано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 316, 319, 346, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved