Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-25 00:00:00

28.01.2011 року позивачі звернулись з позовом до відповідача про стягнення 3% річних та інфляційних за час невиконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.01.2010 року про стягнення з відповідача на користь позивачів матеріальної та моральної шкоди. В судовому засіданні позивачі позов підтримали. Представник відповідача позов не визнав, зазначив, що примусове виконання рішення суду було зупинено, а після відновлення виконавчого провадження виконано в повному обсязі. Третя особа позов підтримала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.01.2010 року задоволено частково позов [PERSON] та стягнуто з ВАТ ЕК Чернігівобленергона його користь матеріальну шкоду в розмірі 18684 грн. 40 коп. та моральну шкоду в розмірі 2500 грн; задоволено частково позов [PERSON], стягнуто на її користь з ВАТ ЕК Чернігівобленерго9949 грн. 50 коп у відшкодування матеріальної шкоди та 2500 грн. у відшкодування моральної шкоди. Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28.04.2010 року. 03.06.2010 року були відкриті виконавчі провадження. 10.12.2010 року виконавчі провадження зупинені на підставі п.15 ч.1 ст.34, 36 Закону України Про виконавче провадження, оскільки наказом Міністерства палива та енергетики України від 10.11.2005 року ВАТ ЕК Чернігівобленерговнесено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилаються на ст.625 ЦК України, в якій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказана стаття міститься в главі 51 ЦК України, яка регулює правові наслідки порушення зобовязання, відповідальність за порушення зобовязань. В статті 11 ЦК України наведено перелік підстав виникнення цивільних прав та обовязків, в частині 5 якої, на що і посилаються позивачі, зазначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавств, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду. Прикладом такого юридичного факту можуть бути рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою, оголошення її померлою. Однак, суд вважає, що вказана норма не можу бути застосована до правовідносин, які виникли між сторонами. Відповідно до Конституції України рішення суду є обовязковим до виконання. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України Про виконавче провадження. Главою 10 Закону України Про виконавче провадження( 1999 року) передбачені способи захисту прав стягувача, боржника та інших осіб під час проведення виконавчих дій, зокрема ст..87 Закону зазначає відповідальність за невиконання рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії. Закон України Про виконавче провадженняне містить як наслідок порушення зобовязань та відповідальність за його невиконання стягнення з боржника інфляційних та 3% річних за час невиконання рішення суду майнового характеру.

Outcome: dismissed