Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду до [PERSON], просила визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою : [ADDRESS], яка складається із кімнати, поміченої у технічному паспорті на плані будинку цифрами "2-3", кухні, поміченої на плані будинку цифрами "2-2"', сіней, помічених на плані будинку цифрами "2-1", а також надвірні будівлі : літня кухня, поміченої у технічному паспорті на плані земельної ділянки літерами "БГ", сарай помічений на плані земельної ділянки літерою "В". Також, просила, зобов'язати третю особу Другу Кіровоградську державну нотаріальну контору видати їй відповідні документи, які посвідчують її право власності на спадок - 1/2 частину вищезгаданого домоволодіння та просила суд зобов'язати третю особу Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації зареєструвати її, як власника 1/2 частини спірного домоволодіння та внести відповідні інформаційні дані та документи до інвентарної справи на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], судові витрати віднести на рахунок відповідача. Під час розгляду справи, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві зазначала, що згідно договору на право забудови від 14.07.1948р Р № 11225/1 її дідові [PERSON], на праві власності, належить домоволодіння за адресою : [ADDRESS]. Житловий будинок поділений на дві однакові частини, кожна із яких має відокремлений вихід у двір загального користування. Її батько [PERSON] помер раніше [PERSON], тому позивач є спадкоємницею 1/2 частини домоволодіння розташованого по [ADDRESS]. В інвентарній справі на це домоволодіння, яке знаходиться у третьої особи відсутній акт про прийняття до експлуатації вищевказаного домоволодіння, тому БТІ не може видати документи, необхідні для отримання свідоцтва про право власності на 1/2 частину цього домоволодіння. Відповідач є сином спадкодавця, братом її померлого батька та власником ? іншої частини домоволодіння, розташованого по [ADDRESS]. Відповідач утримує у себе всі документи на спадкове домоволодіння, навмисно, не надає їх нотконторі для оформлення спадщини. Також у відповідача є оригінал акту про прийняття домоволодіння в експлуатацію, але він навмисно утримує його маючи на меті, заволодіти всім домоволодінням. При намаганні отримати дублікат акта про прийняття домоволодіння в експлуатацію, виконкомом Кіровоградської міської ради було відмовлено, з підстав смерті власника домоволодіння. Тому, на підставі викладеного, як і її представник просили позов задовольнити. Щодо зустрічного позову, вказала, що він задоволенню не підлягає. Так, на початку розгляду справи [PERSON] не заперечував проти задоволення первісного позову та не зазначав про прийняття спадщини після смерті своєї матері у січні 1988року. Він згідно ордеру № 74 від 11.05.1988 року, отримав на себе і свою родину державне житло - квартиру в будинку за адресою : [ADDRESS], де і прописаний по цей час. Згідно норм житлового законодавства, яке діяло в той період, особа не мала права на державне житло, якщо в неї є приватна житлова власність. Для того, щоб отримати державну квартиру, відповідач [PERSON] замовив та отримав в травні 1988 року від КП "Кіровоградське ООБТІ" довідку про те, що не має приватної власності на житловий будинок або його частину. До 2010 року відповідач не вчиняв дій направлених на отримання спадкового майна після смерті [PERSON]. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] не прийняв спадщину в січні 1988 року після смерті матері, факт проживання із спадкодавцем не доведено. Відповідач проти позову заперечив, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою і після уточнення позовних вимог остаточно просив визнати факт проживання в будинку [ADDRESS] і прийняття спадщини після смерті матері в розмірі 1/4 частки та визнати за ним право власності в будинку [ADDRESS] в розмірі 5/8часток. На обґрунтування позову, з урахуванням уточнень та додаткових пояснень, зазначав, що жилий будинок з надвірними будівлями по вулиці Київській, 51/46 в м. Кіровограді належав його батькам [PERSON], який помер [INFO] року та матері [PERSON], яка померла [INFO] на підставі договору на право забудови, виданого на ім'я [PERSON] у 1948році. У шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилось двоє синів [PERSON], який помер [INFO] року та відповідач по даній справі -[PERSON] Спадкоємцем [PERSON] є його дочка - позивач [PERSON]. - Після смерті [PERSON], [INFO], відкрилась спадщина на належну їй на праві спільної сумісної власності подружжя частину будинку. На час її смерті спадкоємцями першої черги за законом були позивач [PERSON], як онука померлої, відповідач [PERSON] її син та чоловік [PERSON] [PERSON]. [PERSON], як і його батько [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного проживання у будинку [ADDRESS], що підтверджується будинковою книгою. Таким чином, на день смерті [PERSON] [INFO] року той мав право на 1/2 частину в спільному майні подружжя і ХА частину, як спадщину після смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус після подачі ним заяви на прийняття спадщини не видала свідоцтво про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що на той час в БТІ не було Акту готовності на будинок. Акт виготовлений у 2006 році, проте оформити право власності за померлим БТІ відмовило. На даний час відповідач фактично користується кімнатами які позначені цифрами 2-1. 2-2, 2-3 плану будинку який додається до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS]. Після смерті батька ним на реконструкцію будинку були витрачено 51692 гривень, проте позивач відмовляється в добровільному порядку компенсувати частину цих витрат. [PERSON] вважає, що після смерті [PERSON] йому повинна належати % частина спадкового будинку та 3/8 його частин після смерті [PERSON], а разом його частка у спадковому майні становить 5/8. Суд заслухавши сторони по справі, їх представників, допитавши свідків, дослідивши інвентарну справу, вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню в повному обсязі. Встановлено, що під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON], останнім на підставі договору на право забудови від 17.07.1948року, збудовано житловий будинок [ADDRESS]. У шлюбі народилось двоє дітей - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] [INFO] помер. Його дочкою є [PERSON] [INFO] померла [PERSON] Відповідно до ст. 125 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УСРР 1926р. майно, придбане роботою подружжя в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом з подружжя на засадах спільної власності. Розмір приналежної кожному із подружжя частини у випадку спору визначається судом. Інше майно становить роздільну власність кожного із подружжя. (У редакції Указу Президії Верховної Ради УРСР від 15 вересня 1945 р,-«Відомості Верховної Ради УРСР 1947 р. № 1-2). Примітка. Праця дружини по веденню домашнього господарства або догляд за дітьми прирівнюється в правах на майно до праці чоловіка по добуванню коштів до існування. (У редакції Указу Президії Верховної Ради УРСР 15 вересня 1945 р.-«Відомості Верховної Ради УРСР* 1947 р. №1-2). Відповідно до ст. 22 Кодексу Про шлюб та сім'ю від 20 червня 1969 року N 2006-УП (що діяв на час добудов до спадкового будинку, зведення господарських будівель (літня кухня, сарай, гараж тощо), проведення водопроводу, опалення тощо), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Статтею 25 Кодексу встановлено, що якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Зазначені норми Кодексу Про шлюб та сім'ю від 20 червня 1969 року N 2006-VII продубльовані в статтях 57, 60, 62 діючого Сімейного кодексу. За наведених обставин у суду є всі підстави вважати, що збудований будинок №51/46 по вул. Київській в м. Кіровограді разом із господарськими будівлями розташованих на земельній ділянці 498,5кв.м. є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК України (редакції 1963року). Згідно до статті 529 ЦК України (редакції 1963року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 ЦК України (редакції 1963року) спадкоємець визнається, таким що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] проживав в будинку разом із сім'єю на час смерті його матері [PERSON], тобто він фактично вступив у володіння спадковим майном. Надана позивачем копія ордеру №74 від 11.05.1988року на право зайняти кв. №19, розташовану в будинку [ADDRESS] [PERSON] та членам його сім'ї не спростовує доводів відповідача, про фактичне його проживання разом із спадкодавцем на час її смерті. Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24 червня 1983 року № 4 із змінами, якщо у встановлений шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Таким чином, при даних обставинах є всі підстави для встановлення факту постійного проживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] на час смерті [INFO] [PERSON], а від так визнання судом права власності на 1/4 частину спадкового майна у житловому будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель за [PERSON] Після смерті [PERSON] [INFO] року до нотаріальної контори 28.09.2005р звернулись із заявами про прийняття спадщини сторони по справі, проте їм було відмовлено в її оформленні за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок. Зі змісту Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 р. N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882, (розділ 22,24) та розділу 4 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, вбачається, що якщо на час звернення спадкоємців до нотаріальної контори після смерті спадкодавців були відсутні документи, які давали б можливість вважати спадкове майно спільною сумісною власністю подружжя (відсутність прізвища [PERSON] в документі, який підтверджує право спільної сумісної власності подружжя на майно), то свідоцтва про право на спадщину видаються нотаріусом виходячи, що власником спадкового майна одноособово є особа право власності якої на спадкове майно відповідним чином зареєстровано. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Нормою ст. 1270 ЦК строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1278 ЦК визначено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців(ст.ст. 1269, 1270ЦК). Таким чином судом встановлено, що оскільки [PERSON] після смерті батька [PERSON], звернувся у встановлений законом до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини то він має право на 1/4 частку спадкового майна після смерті [INFO] матері [PERSON] та відповідно має право на 3/8 частини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, а всього на 5/8 часток житлового будинку [ADDRESS] і розташованого на земельній ділянці 498,5кв.м. Тобто, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги обґрунтовані, відповідають нормам закону, що є підставою до їх задоволення в повному обсязі, а сервісний позов підлягає частковому задоволенню, а саме визнання за позивачем права власності на 3/8 частки спадкового будинку після смерті [PERSON]. Вимоги позивача про зобов'язання третіх осіб вчинити певні дії задоволенню не підлягають за безпідставністю. На підставі викладеного, із врахуванням вищенаведених норм законодавства, та

Outcome: partial