Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідач є матірю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; діти перебувають на обліку в управлінні службі у справах дітей як такі, батьки яких ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, батько дітей мешкає окремо від сімї, з лютого 2009 року мати дітей залишила дітей без батьківського піклування та пішла з дому, періодично зявляючись в нетверезому стані, вчиняючи сварки та скандали, грубо поводиться із дітьми, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням своїх малолітніх дітей, матеріально їх не утримує, не цікавиться станом їх розвитку, станом їх здоровя, успіхами у навчанні. Зазначаючи у позові про те, що турботу про утримання та виховання малолітніх взяли на себе бабуся та дідусь, і проведені із [PERSON] бесіди спеціалістами управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради не дали позитивного результату, не зважаючи на неодноразове попередження про відповідальність за ухилення від виховання та утримання дітей, у позові й заявлено відповідну вимогу про позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та про стягнення з [PERSON], [INFO], аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову повністю, надала пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві, та водночас пояснила суду, що відповідач доводиться їй донькою та дітей не виховує, зловживає алкогольними напоями та, не зважаючи на лікування від алкоголізму, яке дає тимчасовий результат, продовжує зловживати, у звязку з чим малолітніми дітьми займається позивач, та діти перебувають на її утриманні та утриманні її (тобто позивача) чоловіка дідуся дітей, та у звязку з чим просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю, пояснила, що вживає алкогольні напої та їй іноді дуже важко, оскільки необхідно похмелитися; пояснила суду, що сумнівається у сенсі лікування, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав у відношенні дітей. Представник третьої особи [PERSON], який діє на підставі довіреності, позов підтримав повністю, пояснив, що службою неодноразово проводилась профілактична робота з відповідачем, та вона була попереджена про необхідність виховання та утримування дітей, та зявилася надія, що профілактичні заходи матимуть вплив, утім, [PERSON] власноруч написала заяву про надання згоди на позбавлення її батьківських прав, її поведінка має вплив на психологічний та емоційний стан дітей, [PERSON] отримав захворювання на нервовому ґрунті тощо та поведінка [PERSON] створює загрозу для життя та здоровя дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, а також прокурора, який також висловився про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені факти. Як було встановлено судом, 28.04.2001 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська було зроблено відповідний запис та видано свідоцтво; подружжя, шлюб між якого було розірвано, є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Разом з тим, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як було встановлено судом, малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають у родині бабусі та дідуся, з 16.03.2009 р. перебувають на обліку в Управлінні службі у справах дітей як такі, що проживають в сімї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обовязків. Мати дітей (відповідач) мешкає разом із дітьми, але участі у їх вихованні та утриманні не приймає, не працює, вчиняє сварки та дебоші, вихованням дітей займаються бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON], які й турбуються про всебічний розвиток дітей, батько дітей має іншу родину, та долею дітей також не цікавиться. З огляду на зазначене 08.07.2010 р. комісією з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради було прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей. Разом з тим, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що мешкає по сусідству із родиною [PERSON] та добре знає [PERSON], адже разом навчалися; відповідно до пояснень свідка, [PERSON] поки працювала, все було добре, утім, згодом почалися непорозуміння у відносинах з її чоловіком, почалися сварки, вона почала вести аморальний спосіб життя, дітьми не цікавиться, через що дітьми займаються бабуся та дідусь, діти не бажають бачити матір тощо. Водночас, відповідно до заяви відповідача, відібраних службою 07.06.2010 р., відповідач надала згоду на позбавлення її батьківських прав, та власноруч зазначила, що погоджується аби її матір [PERSON] виховувала її малолітніх дітей. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За ст.ст. 180, 182, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а розмір щомісячних аліментів визначається судом і в жодному разі не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 181, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батьків, починаючи від дня пред`явлення позову. Оскільки обовязок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у заявленому у позові розмірі. Разом з тим, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів, про яке позивачем було заявлено відповідне прохання, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які є малолітніми, мешкає разом із позивачем, потребують утримання. Вирішуючи в обовязковому порядку на виконання ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що при подачі позову позивачем було належним чином оплачено судові витрати, у звязку з чим, зважаючи на те, що на виконання ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню до стягнення сплачені позивачем при подачі позову судові витрати.

Outcome: approved