Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

У вересні 2010 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. За час спільного життя за спільні кошти ними було придбане у власність на підставі договору купівлі-продажу будинковолодіння, з господарськими спорудами та надвірними будівлями, яке розташоване за адресою: м.Охтирка, провул.Каховський,1. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем було укладено мирову угоду, яка затверджена Охтирським міськрайонним судом Сумської області 05.02.2010 року, про поділ спільного майна, відповідно до якої за [PERSON] визнано право власності на ? частину вказаного будинковолодіння, а також здійснено поділ рухомих речей, що були придбані подружжям за час шлюбу. У березні та квітні позивачка постійно проживала з відповідачем у будинку по провул.Каховський,1 в м.Охтирка, а з травня між ними почались серйозні конфлікти та [PERSON] став створювати для [PERSON] нестерпні умови проживання. В результаті позивач вимушена була разом з неповнолітнім сином, їх спільною з відповідачем дитиною, перейти для проживання до своїх батьків. Коли через декілька днів повернулась до будинку по провул.Каховський ,1 в м.Охтирка щоб забрати речі, виявила, що замки у будинковолодінні поміняні на інші. Після обговорення цього питання з відповідачем, зясувалось, що він без погодження з [PERSON], змінив замки, чим створив для неї перешкоди у володінні, користуванні належного їй на праві власності майна. На вимогу позивачки, [PERSON] надав їй ключи від нових замків, але через деякий час знову за власним наміром та розсудом змінив замки у будинковолодінні, без погодження з нею. Такі дії [PERSON] виявляв тричі. На даний час в Охтирському міськрайонному суді розглядається справа про реальний поділ майна, яка знаходиться на стадії експертного дослідження, але [PERSON] знову змінив замки, ключі їй не видає, в будинковолодіння не пускає, тим самим умисно створює перешкоди у володінні та користуванні цим будинком. За таких обставин вона вимушена була звернутись до суду за захистом свого порушеного права та просить суд: визнати незаконними дії [PERSON] по створенню їй перешкод у володінні та користуванні будинковолодінням по провул.Каховський,1 в м.Охтирка щодо зміни замків без погодження з нею, як співвласником будинковолодіння, та ненадання можливості проживати у житловому будинку; усунути перешкоди по володінню та користуванню зазначеним будинковолодінням; вселити її, [PERSON], для постійного проживання у вказаний житловий будинок; зобовязати [PERSON] не чинити їй перешкоди у вільному користуванні житловим будинком, господарськими спорудами та надвірними будівлями на території подвіря та земельною ділянкою на території подвіря та огороді по провул.Каховському,1 в м. Охтирка; зобовязати [PERSON] у разі прийняття ним рішення про зміну замків у будь-якому приміщенні зазначеного будинковолодіння, погоджувати дане питання з нею [PERSON], як співвласником будинковолодіння. Крім того, позивач вважає, що такими діями [PERSON] заподіяв їй моральної шкоди, тому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь моральну (немайнову) шкоду за порушення прав співвласника будинковолодіння, створення перешкод по володінню та користуванню будинковолодінням, розмір якої оцінила в 5000,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та суду пояснили, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] протягом квітня-травня 2010 року виникали конфліктні ситуації, під час яких відповідач ображав позивачку нецензурною лайкою, бив, при цьому, навіть, не соромлячись робити це в присутності дитини. 19 травня 2010 року, після чергової сварки, події якої зафіксовано в матеріалах перевірок її заяви проведеної Охтирським МВ УМВС України в Сумській області, вона вимушена була переїхати з неповнолітньою дитиною до своїх батьків, де умови проживання фактично не дозволяють проживати 4 особам, так як квартира батьків є двокімнатна, та її загальна площа становить 47 кв.м. Через такі умови позивач мешкає в одній кімнати із своїм сином, в той час як в будинку по провул.Каховському,1 в м.Охтирка,1/2 якого належить їй на праві приватної власності, у сина була окрема кімната, обладнана всіма речами необхідними для нормального проживання та розвитку дитини. В червні 2010 року, позивач з відома відповідача вивезла з будинку по провул.Каховського,1 в м. Охтирка частину побутової техніки та інших речей, які належали їй згідно ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.02.2010 року. Але, коли через декілька днів вона повернулась, щоб забрати решта речей, виявилось, що замки змінено, тому потрапити в будинок їй не вдалось. Коли вона запитала у [PERSON] чому він змінив замок в будинок, то він відповів, що замок зламався. На її вимогу [PERSON] надав ключи від нового замка, але через деякий час ситуація повторилась і вона знову не змогла потрапити в будинок. Протягом липня-серпня вона разом із своїми батьками неодноразово приїжджали за вказаною адресою, щоб зібрати урожай на огороді, але до будинку не могли потрапити, так як її ключ не підходив до замку. Оскільки вирішити таку ситуацію мирним шляхом не можливо, вимушена була звернутись до суду з даним позовом та просила суд поновити її права, задовольнивши позов. Крім того, суду зазначила, що вказаними діями відповідача їй заподіяно моральної шкоди, яка полягає в постійних душевних стражданнях, вимушених змінах в її життєвих стосунках, яку вона оцінює в 5000,00 грн. та також просить стягнути з відповідача на її користь. Відповідач в судове засідання не зявився, суду надіслав заяву, в якій просив справу слухати без його участі але з участю його представника. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі та суду пояснив, що [PERSON] намагався створити для сім»ї належні умови проживання, придбавши будинок, обладнавши його всім необхідним для нормального проживання та відпочинку. Але в 2009 році сім»я [PERSON] розпалась, позивач та відповідач розлучились. З лютого 2010 року [PERSON] та [PERSON] стали знову разом проживати в будинку по провул.Каховський,1 в м.Охтирка як чоловік і жінка. Але [PERSON] постійно ініціювала сварки та провокувала відповідача на конфліктні ситуації, в присутності неповнолітнього сина ображала відповідача та вживала по відношенню до нього нецензурні слова. В травні 2010 року між [PERSON] та [PERSON] виникла сварка під час якої собака, що знаходилась на подвірї, реагуючи на агресивні дії [PERSON] по відношенню до відповідача, порвала на ній одежу та заподіяла тілесних ушкоджень, що зафіксовано в матеріалах перевірки за його заявою до Охтирського МВ УМВС України в Сумській області. Тому твердження позивачки про те, що ці тілесні ушкодження було заподіяно відповідачем, не відповідають дійсності. В той же час, намагаючись спровокувати застосування до неї фізичного впливу, [PERSON] нігтями подряпала обличчя відповідача, а потім повідомила до Охтирського МВ УМВС в Сумській області про конфлікт, наполегливо вимагаючи застосувати до [PERSON] адміністративне стягнення у виді арешту. За результатом перевірки в діях [PERSON] порушень закону не виявлено, а при медичному обстеженні на тілі відповідача було виявлено тілесні ушкодження. Крім того, представник відповідача наполягав на тому, що відповідач не створював [PERSON] будь-яких перешкод у користуванні будинком, а всі її твердження з цього приводу є надуманими. Вказав про те, що один раз [PERSON] змінив замок в будинок, але це була вимушена міра, оскільки замок зламався і відповідач відразу після заміни замка надав ключі позивачці. Це був єдиний випадок зміни замка. В подальшому позивач неодноразово приїжджала до будинковолодіння по провул.Каховський,1 в м. Охтирка, доречи у відсутність відповідача, та безперешкодно входила до будинку. Таким чином, вважав, що позов є надуманим, безпідставним та необґрунтованим, тому в його задоволенні необхідно відмовити. В судовому засіданні були допитані в якості свідків: - [PERSON], яка доводиться рідною сестрою позивачки, та суду пояснила, що дійсно між її сестрою та [PERSON] виникали конфліктні ситуації протягом квітня-травня 2010 року, сварки, в результаті чого позивач нервувала, плакала, терпіла душевні та фізичні страждання, завдані відповідачем, та вимушена була покинути будинок по провул.Каховському,1 в м. Охтирка і на даний час проживати у батьків в маленькій кімнаті разом із сином; - [PERSON] та [PERSON] батьки позивачки, які в судовому засіданні пояснили, що дійсно в червні-серпні вони неодноразово по черзі їздили з донькою в будинковолодіння по провул.Каховському,1 в м.Охтирка, щоб зібрати урожай на огороді та забрати речі, які належать їх доньці, але в будинок потрапити не могли, оскільки ключ, що був у [PERSON] до замку не підходив; - саму позивачку [PERSON], яка в поясненнях, що надала суду як свідок, підтвердила факт перешкоджання їй в володінні та користуванні будинковолодінням; - [PERSON] та [PERSON] сусіди, що проживають по провул. Каховського, які суду пояснили, що бачили як [PERSON] вивозила на машині речі з будинку. Суд, вислухавши пояснення сторін, заслухавши свідків, вивчивши матеріали справи, а також матеріали перевірок заяв [PERSON] та [PERSON], що були витребувані судом в Охтирському МВ УМВС України в Сумській області, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своєю власністю на власний розсуд, усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Згідно положень, регламентованих ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування ними. У відповідності з ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по ? частині житлового будинку з господарчими спорудами, який розташований за адресою: м. Охтирка, провул.Каховський,1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25427732 виданим КП «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» 26.02.2010 року (а.с.6-7). Сторони на день розгляду справи в суді зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується інформацією наданою сектором ГІРФО Охтирського МВ УМВС України в Сумській області на запит суду (а.с.9) та відповідними відмітками в паспортах, які було оглянуто в судовому засіданні під час встановлення осіб учасників процесу. Також судом встановлено, що позивач проживала разом з малолітнім сином, [PERSON], в будинку по провул.Каховський,1 в м. Охтирка, але в травні 2010 року після чергової сварки залишила будинок. З того часу між співвласниками-сторонами за взаємною згодою не здійснюється розпорядження спірним будинковолодінням, оскільки відповідачем змінюються замки в будинку та не надаються ключі позивачу від вхідних дверей в будинок, що є перешкодою для користування та розпорядженням даним майном на розсуд позивача. Зазначений факт підтверджено в суді показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та у суду немає підстав сумніватись в істинності та правдивості їх показів. При цьому свідки [PERSON] та [PERSON], показами яких відповідач хотів заперечити факт чинення ним перешкод, не повідомили суду інформації, яка б спростувала вищезазначені факти. При таких обставинах суд вважає, що дії відповідача щодо зміни замків без згоди [PERSON] слід визнати незаконними, оскільки своїми діями він фактично позбавив позивачку можливості реалізувати право власності та можливості проживати у житловому будинку. Ставлячи позовну вимогу про усунення перешкод в користуванні домоволодінням, [PERSON] обґрунтовано виходила з того, що вона є власником домоволодіння і як власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права володіння, користування та розпорядження своїм майном, тому її порушене право підлягає судовому захисту. Суд вважає, що порушене право позивачки необхідно захистити та поновити шляхом: зобовязання відповідача не вчиняти перешкод у вільному користуванні [PERSON] належною їй на праві приватної власності частиною домоволодіння; зобовязання [PERSON] надати позивачці для виготовлення за власний рахунок дублікат ключів від всіх замків будинковолодіння, а також вселення позивачки в житловий будинок,1/2 частини якого належить їй на праві приватної власності. При цьому, задовольняючи дану позовну вимогу частково, суд виходив з того, що позивачем не було надано доказів перешкоджання їй у користуванні земельною ділянкою на території подвіря і огороді по провул.Каховському,1, в м. Охтирка. Натомість покази самої [PERSON]І., свідків [PERSON] та [PERSON], а також свідків [PERSON] та [PERSON] вказують на те, що протягом всього часу позивач вільно та безперешкодно заходила на подвіря, а також користувалась огородом. Крім того, суд вважає необґрунтованою позовну вимогу щодо зобовязання [PERSON] у разі прийняття ним рішення про заміну замків у будь-якому приміщенні будинковолодіння, погоджувати дане питання з позивачем, як співвласником домоволодіння, оскільки на день розгляду справи порушення прав та інтересів позивача не відбулось. В разі настання таких обставин, позивач може захистити свої права шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку про те, що в результаті незаконних дій з боку [PERSON] позивач зазнала душевних страждань, вона була фактично позбавлена права користуватися будинковолодінням, змушена проживати в квартирі батьків, яка є занадто малою для проживання 4 осіб, терпіти певні незручності повязані з цими обставинами, тому з відповідача підлягає стягненню моральна шкода, яку з урахуванням характеру порушення, глибини душевних та фізичних страждань позивачки слід стягнути в розмірі 3000,00 грн. Питання про стягнення на користь [PERSON] витрат, повязаних із наданням правової допомоги суд вирішує у відповідності до ст. 84 ЦПК України та постанови КМУ № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних із розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх, компенсації за рахунок держави». Так, представник [PERSON] [PERSON] представляє інтереси позивача на підставі договору про надання правової допомоги, який долучено до матеріалів справи. При вирішенні справи суд враховує, що граничний розмір компенсації витрат не повинен перевищувати суму, що обчислюється, виходячи з того, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрати, повязані з правовою допомогою не можуть перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи представника. Крім наданих актів виконаних робіт за договором про надання правової допомоги із зазначенням часу витраченого на розгляд справи, суд враховує час витрачений представником на складання позовної заяви та час витрачений на безпосередню участь у судових засіданнях. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1200 грн. підтверджуються квитанцією про сплату та актами виконаних робіт, не перевищує розміру, встановленого постановою КМУ № 590 від 27.04.2006 р., тому і підлягає повному задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial