Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

В суд звернулося публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 25832, 56 грн. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 15 липня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якого банк відкриває на картковий рахунок позичальника відновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 12000грн. зі строком повернення до 14 травня 2010р. Відповідач зобовязувалася щомісячно, у термін до 30 числа поточного місяця, отримувати виписку по картковому рахунку позичальника із зазначеною сумою зменшення позичкової заборгованості, що підлягає сплаті позичальником. З моменту отримання кредиту відповідач належним чином не виконувала умови договору, кредит та відсотки за користування кредитом сплачувала частково, внаслідок чого в позичальника виникла прострочена заборгованість. За невиконання зобовязань по кредитному договору передбачено сплату пені в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Станом на 23.04 2010р. заборгованість відповідача становить: 11800грн. по тілу кредиту, 4884, 96 грн. по процентах та нарахована пеня 9147, 56грн. Під час судового розгляду позивачем змінювався розмір позовних вимог і остаточно представник позивача просила стягнути із відповідача заборгованість: 11800грн. по тілу кредиту, 851, 17грн. по процентах та 38050, 70 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та несплату відсотків за користування кредитом. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала частково, просила стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору станом на 17.11.2010р. в загальній сумі 50701, 87грн. (11800грн. по тілу кредиту, 851, 17грн. по процентах та 38050, 70 грн. пені). Представник давала пояснення суду, аналогічні обгрунтуванням позову. Також вказувала, що з часу предявлення позову відповідач частково провела погашення відсотків, але в повному обсязі боргу не погашено і збільшився період прострочення виконання зобовязань, тому зросла сума пені. Представник позивача просила позов задовольнити на підтриману нею суму. Відповідач [PERSON] позов визнала частково. Визнавала повністю заборгованість по кредиту 11800грн. та відсотках 851, 17грн. і не оспорювала правильності визначення цих сум. Заперечувала проти стягнення із неї пені в сумі 38050, 70 грн., покликаючись на те, що такий розмір пені є явно несправедливим і непосильним для погашення відповідачем, яка немає фінансової спроможності погашати пеню в такому розмірі. [PERSON] заявляла, що визнає можливість погашення пені в розмірі 4 5 тисяч гривень. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку про задоволення позову частково. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ч.1 ЦК встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.07.2008р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якого банк відкриває на картковий рахунок позичальника відновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 12000грн. зі строком повернення до 14 травня 2010р. Пунктом 4.1 договору визначено диференційований розмір відсотків за користування кредитом, в залежності від періоду використання коштів. Сплата процентів повинна проводитися позичальником щомісячно. Згідно поданого позивачем розрахунку станом на 17.11.2010р. заборгованість за кредитним договором відповідача складає: 11800грн. прострочена сума по тілу кредиту, 851, 17 грн. прострочені відсотки. Зазначені суми повністю визнаються відповідачем і не виникає спору щодо правильності їх визначення, тому суд вбачає підстави для стягнення зазначених сум заборгованості по договору. Пунктом 6.1 вказаного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та (або) сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником термінів платежів, передбачених договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними коштами. За розрахунком позивача розмір нарахованої пені станом на 17.11.2010р. в загальній сумі складає 38050, 70 грн. ( з них 20858, 80 грн. пеня за несвоєчасно сплачений кредит та 17191, 90 грн. пеня за несвоєчасно сплачені проценти). Відповідач не оспорює правильності розрахунку пені, але просить суд зменшити розмір пені. Вирішуючи питання про розмір стягнення пені із відповідача суд враховує, що однією із функцій неустойки є компенсаторна функція. Позивач не переконав суд доказами, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань по договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зазнав збитків, розмір яких був би близьким до нарахованої позивачем суми пені. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Щодо стягнення пені, то суд вбачає підстави для зменшення пені, яка підлягає стягненню із відповідача до 5000грн., що буде співвідноситися із сумою отримуваного кредиту, а також покриватиме збитки сторони позивача, повязані із неналежним виконанням відповідачем зобовязань по договору кредиту. Стягненню із відповідача підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі.

Outcome: partial