Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про стягнення невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 1967р. і по теперішній час він працює у ВАТ „Автотранспортне підприємство №12327. Відповідно до довідки підприємства від 14.04.2010р. заборгованість по виплаті заробітної плати за період з січня 2009р. по вересень 2009р. та січень 2010р. становить 6\~936,23 грн., яку він і просить стягнути з відповідача. Також, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5\~000,00 грн. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просить вимогу щодо стягнення заборгованості по заробітній платі залишити без розгляду, в зв»язку з її виплатою відповідачем. В іншій частині позову щодо стягнення моральної шкоди залишити без змін. В обґрунтування завдання моральної шкоди надав суду заяву, відповідно до якої, моральна шкода полягає у несвоєчасній виплаті заробітної плати; не внесення відрахувань в пенсійний фонд з 01.10.2008р. по 30.04.2009р., з 01.06.2009р. по 30.11.2009р., з 01.07.2010р. по 31.08.2010р.; разукомплектації у 2006р. його автобусу, через що йому приходилося постійно збирати та ставити на свій автобус запчастини, які є важкими, що призвело до погіршення здоров»я грижі дисків, цукровий діабет та через що був переведений на легкий труд механіком. Моральну шкоду позивач оцінює у 5000,00 грн. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суду пояснила, що позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди завданої діями відповідача, розміру компенсації моральної шкоди, зокрема тяжкості вимушених змін у житті позивача, про вимушеність та характер необхідних зусиль для відновлення стану до вчинення дій відповідачем, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 1967р. працює у ВАТ «АТП № 12327» спочатку водієм, з 2010р. механіком (а.с. 3-4). Підставою звернення позивача до суду з позовом стала несвоєчасна виплата відповідачем заробітної плати та виникнення заборгованості у розмірі 6\~936,23 грн. В процесі розгляду справи зазначена заборгованість сплачена в повному обсязі, що не заперечується сторонами. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтував протиправністю дій відповідача щодо несвоєчасної сплати заробітної плати, пояснивши, що у звязку з невиплатою його сім»я опинилася у скрутному матеріальному становищі, змінився нормальний уклад життя сімї. Окрім того, починаючи з 2006р., позивач перебував у постійному нервовому напруженні через дії відповідача щодо разукомплектації його автобуса, що призвело в подальшому до погіршення здоровя. Крім цього, відповідач не в повному обсязі здійснює належні відрахування до пенсійного фонду. Розмір компенсації у грошовому вираженні на відновлення його порушених прав він встановлює в сумі 5000 грн. Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В суді встановлено, що дії відповідача стосовно несвоєчасної виплати позивачу заробітної плати були протиправними. Щодо інших, перелічених позивачем, дій відповідача, суд не знаходить доказів щодо доведеності їх протиправності та причинного зв»язку між шкодою та цими діями. Так, суд оцінюючи моральні страждання позивача приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності.

Outcome: partial