Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 06.08.1999 року у [PERSON], [PERSON], [PERSON] він придбав житловий будинок № 20 по вул. Вавилова в м. Первомайську Миколаївської області, який розташований на земельній ділянці розміром 0,0519 га. Однак зясувалося, що Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку оформлений на імя [PERSON], яка приходилася матірю відповідачам. В даний час в нього виникла потреба в переоформленні житлового будинку, що неможливо без належного оформлення земельної ділянки. Позивач вважає, що з переходом права власності на житловий будинок до нього перейшло право власності і на земельну ділянку на якій він розташований. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги [PERSON], просила їх задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0519 га, розташовану по вул. Вавілова,20 в м. Первомайську Миколаївської області, яка передана для обслуговування житлового будинку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, але від них надійшли заяви із яких вбачається, що вони позов визнають повністю, просять розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача - Первомайської міської ради Миколаївської області [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Із Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Первомайською міською радою Миколаївської області на імя [PERSON], яка мешкає по вул. Вавілова, 20 в м. Первомайська Миколаївської області вбачається, що на підставі Рішення виконкому № 79 від 02.04.1997 року Первомайської міської ради Миколаївської області їй передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0519 га в межах згідно планом на території м. Первомайська Миколаївської області по вул. Вавілова,20. Земельна ділянка передана для обслуговування житлового будинку. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.11.1998 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали у спадщину в рівних долях після смерті їх матері [PERSON] житловий будинок № 20 з господарчими та побутовими будівлями та спорудженнями по вул. Вавілова в м. Первомайську Миколаївської області, який розташований на земельній ділянці розміром 519 кв.м. Однак до складу спадщини не ввійшла вказана земельна ділянка, яка належала спадкодавцю на підставі права власності. Відповідно ж до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. «Г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до Постанови № 7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.08.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] реєстровий № 1454, [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купив житловий будинок № 20 з господарчими та побутовими будівлями та спорудженнями по вул. Вавілова в м. Первомайську Миколаївської області, який розташований на земельній ділянці розміром 519 кв.м. Таким чином встановлено, що до теперішнього власника вказаного житлового будинку позивача по справі [PERSON] право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, фактично не перейшло. Земельна ділянка на даний час оформлена на попереднього власника будинку [PERSON], хоча її спадкоємцями [PERSON], [PERSON], [PERSON] 06.08.1999 року фактично відчужувалася садиба. За визначенням, що міститься в ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, а у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба. Крім того, ч.1 ст.120 ЗК України та ч. 1 ст.377 ЦК України, також передбачено, що у разі відчуження будівлі і споруди, які розташовані на земельній ділянці, яка належить на праві власності відчужувачу, то до набувача переходить право власності і на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст. ст. 377, 381 ЦК України, ч.1 ст. 377 ЗК України. Слід визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0519 га, розташовану по вул. Вавілова,20 в м. Первомайську Миколаївської області, яка передана для обслуговування житлового будинку.

Outcome: approved