Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 10.06.2008 року у відділі РАЦС Житомирського міського управління юстиції. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO] Разом з відповідачем вони проживали до жовтня 2009 року, після чого припинили спільне проживання, і з того часу проживають окремо один від одного. Причиною розриву стала різко негативна поведінка відповідача вчинення вдома сварок та конфліктів. Чоловік відмовлявся утримувати дитину, він не цікавиться життям дитини, хоча зобовязаний це робити. Відповідач повернувся проживати до своїх батьків. Примирення між ними неможливе, відповідач не намагається повернути їх сімю. Позивачка просить шлюб між ними розірвати, і стягнути з нього на утримання дитини аліменти у розмірі 30% його заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивачка не з*явилась, написала заяву про те, що позов підтримує, просить справу розглядати без її участі, згодна на винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з*явився, проте, будучи опитаним за дорученням суду у судовому засіданні в Коростишівському районному суді Житомирської області пояснив, що на розірвання шлюбу згоден, бо вже сам двічі подавав таку заяву. Щодо стягнення аліментів, то він зазначив, що ним подано позов до Іванківського районного суду про оспорювання батьківства, де поставив питання проведення біологічної-молекулярної експертизи, і у разі встановлення батьківства він буде сплачувати аліменти, але не у розмірі, визначеному позивачкою, а якщо батьківство не буде підтверджено, то він не буде визнавати позов про аліменти. Згоден на розгляд справи по місцю проживання позивачки, але лише у його присутність. Враховууючи те, що відповідач кілька разів належним чином шляхом надіслання рекомендованої кореспонденції повідомлявся про день і час слухання справи, проте жодного разу до суду не з*явився, зі згоди позивачки, суд виносить рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, зокрема свідоцтво про шлюб між позивачкою та відповідачем, свідоцтво про народження їх дитини, де батьками зазначені позивачку та відповідача, довідки про склад сімї позивачки та про перебування на її утриманні їх дитини, копію посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як подальше спільне сімейне життя суперечить життєвим інтересам сторін, сторони не бажають зберегти шлюб, між ними склались неприязні стосунки, з жовтня 2009 року вони не проживають однією сімєю, не ведуть спільного господарства, фактично кожен з них прийняв рішення про необхідність розірвання шлюбу, відповідач в цій частині позов визнає. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч.1 „частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Суд не бере до уваги пояснення відповідача про те, що він подав позов до суду про оспорювання батьківства, оскільки, по-перше, такого позову в Іванківському районному суді немає, по-друге, до вирішення цього питання дитина за законодавством вважається саме його дитиною відповідно до свідоцтва про народження. І тому відповідач зобовязаний утримувати свого сина. При цьому суд вважає, що розмір аліментів має складати 25% його заробітку ( доходу), але не менше встановленого законом мінімуму.

Outcome: approved