Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-05 00:00:00

В листопаді 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO].н.. Після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, вихованням доньки не займається, матеріально не підтримує, має заборгованість зі сплати аліментів, не бере участі в її фізичному, духовному й моральному розвитку. Посилаючись на вищевикладене позивачка просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Представник третьої особи - органу опіки та піклування та прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце й час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, прокурора, допитавши свідків - [PERSON] та [PERSON], вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON], згідно свідоцтва про народження є батьком [PERSON], [INFO] (а\\з №3228). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконування своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. Згідно листа Служби у справах дітей адміністрації Ленінського району від 26.04.2011 року, виходячи з інтересів неповнолітньої, вважають за доцільне питання про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] залишити на розсуд суду, оскільки не має можливості надати висновок у звязку з відсутності необхідних доказів щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав нотаріально посвідчену заяву від 13.08.2010р. про згоду на усиновлення його доньки - [PERSON], чоловіком його колишньої дружини - [PERSON]. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили, що відповідач не виконує свої батьківські обовязки, вихованням дівчинки займається бабуся та мати, матеріальної допомоги після того, як батьки розлучилися відповідач дочці не надавав, аліментів ніколи не сплачував. Згідно довідки-характеристики з СЗШ №20 м. Миколаєва, батько [PERSON] з 2006 року з якого вона навчається та до теперішнього часу, жодного разу до шкоди не приходив, батьківські збори не відвідував, життям та проблемами доньки не цікавився. Отже, судом встановлено, що відповідач не виконує свої батьківські обовязки, долею дитини не цікавиться, матеріально не забезпечує, не створює належних умов для проживання, дитина знаходиться на повному матеріальному забезпеченні бабусі та матері дитини, які й займаються її вихованням. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитини має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, дослідивши усі надані суду докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved