Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-23 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У грудні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташовано в м. Мена, вул.. Кірова, 19 Чернігівської області, мотивуючи свій позов тим, що за вказаною адресою зареєстрований він з сином, який 20.01.2001 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, після чого вона також була зареєстрована у вказаному будинку. У 2008 році відповідачка разом з чоловіком та дітьми добровільно залишили спірний будинок і переїхали проживати до [INFO] де проживає і до цього часу. Подружнє життя у його сина з відповідачкою не склалось і рішенням Менського районного суду від 08.02.2010 року шлюб між ними було розірвано. За період з 2008 року по день звернення до суду відповідачка жодного разу не зявлялась в будинку по вул.. Кірова, 19 в м. Мена. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням добровільно знятися з реєстрації у спірному будинку, але з реєстру вона не знялась. Таким чином, позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим будинком. В попередньому судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка в попередньому судовому засіданні позов визнала. Третя особа [PERSON] в попереднє судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює у попередньому судовому засіданні рішення про задоволення позову, якщо його визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що до спірних відносин необхідно застосовувати житлове законодавство України і позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням № 18 від 13.10.1961 року (а.с.6), [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці № 18 по вул.. Кірова в м. Мена Чернігівської області. Договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право власності від 01.12.1961 року (а.с.7) [PERSON] було надано земельну ділянку по вул.. Кірова № 18 в м. Мена Чернігівської області. Відповідно до акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 26.01.1970 року було прийнято в експлуатацію будинок по вул.. Кірова, 19 в м. Мена Чернігівської області, побудований [PERSON] Згідно витягу з по господарської книги (а.с.10-11) відповідачка [PERSON] зареєстрована в [INFO]. Із рішення Менського районного суду Чернігівської області від 08.02.2010 року слідує, що шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] не проживає в житловому будинку в м. Мена, вул.. Кірова, 19 Чернігівської області більше шести місяців без поважних причин, а тому вона втратила право користуванням зазначеним житловим будинком. Судові витрати, понесені позивачами та документально підтверджені підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved