Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просив: стягнути на користь Закритого акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія з надання екстреної медичної допомоги іноземним громадянам з [PERSON] затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 2264 грн. 50 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 30 серпня 2007 року на Великій кільцевій дорозі в м. Києві, з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), під час якої зіткнулися транспортний засіб під керуванням страхувальника [PERSON], а саме застрахований позивачем автомобіль з номерним знаком AI 7213 В А, з автомобілем марки з номерним знаком СІК713, під керуванням відповідача. Внаслідок ДТП вказаний автомобіль з номерним знаком AI 7213 В А був пошкоджений, чим страхувальнику було заподіяно матеріальну шкоду, яка в обсязі 2264 грн. 50 коп. була відшкодована позивачем на виконання умов договору страхування, укладеного [PERSON] та позивачем 3 травня 2007 року. У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та обґрунтування наведені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Дослідивши та проаналізувавши наведені дані, а також всі інші матеріали справи, в тому числі копії: договору страхування, укладеного позивачем 3 травня 2007 року, з додатками щодо страхового випадку (а.с.4, 8, 9, 11, 12-20); довідки про ДТП (а.с.7); звіту щодо вартості матеріального збитку з додатками (а.с. 17-38); постанови Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2007 року (а.с. 10); платіжного доручення (а.с.21), суд встановив наступні факти: 30 серпня 2007 року на Великій кільцевій дорозі в м. Києві, з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), під час якої зіткнулися транспортний засіб під керуванням страхувальника [PERSON], а саме застрахований позивачем автомобіль з номерним знаком АІ 7213 В А, з автомобілем марки з номерним знаком С1К713, під керуванням відповідача; внаслідок вказаної ДТП автомобіль з номерним знаком АІ 7213 В А був пошкоджений, чим страхувальнику [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду, яка в обсязі 2264 грн. 50 коп. була відшкодована позивачем на виконання умов договору страхування, укладеного [PERSON] та позивачем 3 травня 2007 року. Згідно з положеннями п.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст.1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, зокрема, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового відшкодування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної За завдані збитки. Відповідно до ч.І ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved