Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-20 00:00:00

Заявниця звернулася до суду та, з урахуванням уточнень, просить суд встановити факт її проживання однією сім'єю з [PERSON], [INFO] без перебування у шлюбі у період з 14 квітня 1998 року по день його смерті - до [INFO]., тобто понад п'ять років до часу смерті [PERSON].. В обґрунтування своїх вимог заявниця вказує на таке: 09 червня 1990 р., вона, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від подружнього життя з [PERSON] [INFO] у них народився син - [PERSON]. В подальшому, через розбіжності у поглядах щодо питань, пов'язаних із вихованням сина, 14 квітня 1998 р. вони з [PERSON] розірвали шлюб, але фактично вони так і залишились проживати однією сім'єю, оскільки [PERSON] продовжував проживати з нею та з їх спільним сином в одній квартирі за адресою [ADDRESS], приймаючи активну участь в вихованні сина та час від часу перебуваючи з заявницею в подружніх стосунках. При цьому вони вели єдине господарство, однаково приймали участь в утриманні їх житла та їх сина. Лише інколи, у зв'язку із загостренням розбіжностей у поглядах на виховання сина, на короткі періоди [PERSON] переїжджав до своєї матері за адресою [ADDRESS]. Тобто їх родина продовжувала існувати, незважаючи на офіційне припинення шлюбу між заявницею та [PERSON]. [INFO] їх спільний син [PERSON] трагічно загинув. Горе, яке спіткало їх родину, об'єднало заявницю із [PERSON] та укріпило їх родину. Вони в повному обсязі і відновили подружні стосунки, стали постійно проживати разом за адресою [ADDRESS], вести спільне господарство та єдиний сімейний бюджет. Водночас питання офіційного поновлення їхніх шлюбних відносин ними не піднімалося, оскільки вони вважали, що це вже не має ніякого значення для них через зазначені вище обставини, пов'язані із смертю їхнього спільного сина. [INFO]. [PERSON] помер від серцево-судинної недостатності, що супроводжувалась коронарокардіосклерозом атеросклеротичним та хронічною ішемічною хворобою серця. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві приватної власності. Для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON], заявниця звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Про існування інших спадкоємців їй нічого не відомо, оскільки єдиний син померлого - [PERSON] - загинув, батьки [PERSON], його баби та діди з боку обох його батьків теж померли, братів та сестер в нього не було, інших шлюбів він не укладав та позашлюбних дітей не мав, про будь-яких родичів більш дальнього ступеня споріднення, [PERSON] ніколи не розповідав, за його життя такі і родичі, якщо вони десь і є, ніколи не виходили на зв'язок з померлим, не відвідували [PERSON], не спілкувалися з ним та взагалі не підтримували жодних родинних стосунків. У зв'язку з наведеним заявниця вважає себе єдиною найбільш близькою до спадкодавця особою, з тих, хто має право на спадщину за законом після нього, що на теперішній час залишилися в живих. За її заявою, яку вона подала нотаріусу, було відкрито спадкову справу, але вона була попереджена, що для прийняття спадщини вона має підтвердити той факт, що вони з спадкодавцем дійсно проживали однією сім'єю усі ці роки, тобто більше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини, та вона належить до четвертої черги спадкоємців за законом. Крім того, заявниця звернула увагу суду на те, що саме їй було видано тіло померлого [PERSON] з моргу для поховання та саме вона займалася організацією його похорон, оскільки інших родичів, які б залишилися в живих на той час в померлого не було. Для підтвердження зазначеного, заявниця просила викликати для допиту в судове засідання свідків, надала письмові докази по справі - документи. В судове засідання заявниця з'явилася, підтримала свої вимоги в повному обсязі, посилаючись на письмові докази та пояснення свідків. Представник заявниці підтримав її позицію в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, надіслала суду заяву, згідно до якої просить розглядати справу за її відсутність, в прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення заявниці, думку її представника, проаналізувавши покази свідків, допитаних по справі, залучених до розгляду справи за клопотанням заявниці, дослідивши та вивчивши надані нею письмові докази шляхом їх оголошення в судовому засіданні, встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини: У відповідність до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Факт укладення шлюбу між заявницею та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим відділом ЗАГСу Дніпровського району м. Дніпродзержинська, згідно до якого було зроблено актовий запис № 553 від 09 червня 1990 р. (а.с.7) Факт народження у заявниці та [PERSON] від подружнього життя їх спільного сина [PERSON], підтверджується свідоцтвом про народження останнього, виданим відділом ЗАГСу Дніпровського району м. Дніпродзержинська, про що зроблено відповідний актовий запис № 454 від 19 лютого 1991 р. (а.с.9) Факт розірвання шлюбу між заявницею та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], згідно до якого відділом ЗАГСу Дніпровського району м. Дніпродзержинська було зроблено відповідний актовий запис № 108 від 14 квітня 1998 р. (а.с.8) Факт смерті [INFO]. сина заявниці [PERSON], батьком якого був [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про його смерть [NUMBER], виданого Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції 21 лютого 2007 р. (а.с.10) Факт смерті [INFO]. колишнього чоловіка заявниці - [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про його смерть [NUMBER], виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції 08 лютого 2011 р. (а.с.20) Саме заявниці, як найближчій родичці померлого, 07.02.2011 р. Дніпродзержинським відділенням судово-медичної експертизи було видано лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.17) В цей же день, 07.02.20 1 р., Комунальним підприємством «Дніпродзержинський спецкомбінат» саме їй, як найближчій родичці померлого [PERSON], було видано Свідоцтво про його поховання №97 (а.с.18), та на її запит, 08 лютого 2011 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції було видано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (а.с.19) Будь-які інші родичі померлого, якщо вони є, за отриманням зазначених документів не зверталися. Саме заявниця, як найближча родичка, опікувалася похованням тіла покійного [PERSON], та саме вона укладала договір-замовлення на організацію і проведення його поховання із Комунальним підприємством «Дніпродзержинський спецкомбінат», у зв'язку з чим понесла матеріальні витрати (а.с.16) Цей же факт підтверджується й товарним чеком на придбання заявницею труни, вінків та іншої атрибутики для поховання померлого [PERSON] за християнськими звичаями. Будь-які інші родичі померлого, якщо вони є, жодної участі в похованні померлого не приймали та не несли у зв'язку з цим ніяких матеріальних витрат. Наявність у заявниці усіх зазначених документів, а також паспорту [PERSON] (на момент подачі первинної заяви про встановлення факту сумісного проживання), вчинення нею дій щодо поховання тіла покійного [PERSON], підтверджених документально, суд розцінює як доказ тісного взаємозв'язку заявниці з останнім аж до його смерті, переживання за його долю навіть після його смерті. Не останню роль відіграють зазначені документи й щодо обставин, які вони посвідчують - зокрема щодо факту наявності у заявниці спільного із померлим [PERSON] сина [PERSON]. У разі, якщо б останній на момент смерті [PERSON] був живий, то у відповідність до приписів ст.1261 ЦК України, він би відносився до спадкоємців першої черги після померлого [PERSON]. На теперішній час син померлого - [PERSON] мав би повних 13 років, у зв'язку з чим, згідно до ст.6 СК України, він би мав статус малолітньої дитини, та заявниця мала б діяти як законний представник цієї дитини у питанні спадкування ним після померлого [PERSON]. Крім того, судом досліджено й документи, та допитано в судовому засіданні свідків, які прямо засвідчують факт сумісного проживання заявниці із [PERSON] однією сім'єю понад п'ять років до часу його смерті. Так, згідно до акту житлово-комунального підприємства ТОВ «Крона», на обслуговуванні якого знаходиться будинок [ADDRESS] цього будинку проживає заявниця, а разом з нею, з 1991 р. до 2011 р., без реєстрації проживав [PERSON], 1967 р.н. (а.с.15) І дійсно, 3гідно до відомостей, які містяться у паспорті останнього, увесь цей час, починаючи навіть з 1988 р., він був зареєстрований за адресою проживання своєї матері - по [ADDRESS] та з реєстрації не знімався навіть коли із заявницею перебував у шлюбі (а.с.6) Водночас заявниця, починаючи з 1990 р. увесь цей час зареєстрована за адресок [ADDRESS] (а.с.5). Тобто, навіть під час перебування у офіційно зареєстрованому шлюбі протягом майже 8 років, подружжя [PERSON] залишалися зареєстрованими за різними адресами, тому факт відсутності реєстрації [PERSON] за адресою його фактичного проживання - [ADDRESS] не може бути підставою для того, щоб цей факт не був визнаний. Водночас свідки, допитані по справі в судовому засіданні - [PERSON] та [PERSON], які добре знали родину заявниці та померлого [PERSON] тривалий час, прямо підтвердили той факт, що після офіційного розірвання шлюбу, фактичних змін у взаємовідносинах між заявницею та [PERSON] в питанні їх сумісного проживання однією сім'єю не відбулося. Вони так і продовжували проживати спільно за адресою [ADDRESS], маючи єдиний бюджет, будучі пов'язані єдиним побутом та веденням спільного домашнього господарства. Вони мали взаємні права та обов'язки не тільки щодо цих питань, але й щодо виховання та утримання їх спільного сина [PERSON]. Згідно до ч.2 та ч.4 ст.3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких що не суперечать моральним засадам суспільства. Сумісне проживання заявниці із [PERSON] після розірвання між ними шлюбу має усі ознаки сім'ї, оскільки таке проживання не заборонено законом та не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до ст.18 Сімейного Кодексу України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є встановлення правовідношення. Факт тривалого проживання однією сім'єю заявниці із [PERSON] навіть після розірвання шлюбу між ними, створює певні юридичні наслідки. Так, у відповідність до приписів ст.74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У відповідність до приписів ст.91 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім'єю, то із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу. Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. З увагою на той факт, що будь-які відомості, які б спростовували надані заявницею письмові докази та пояснення свідків по справі у суду відсутні, такі відомості суду надані не були, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що задоволення заяви [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вимоги заявниці є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.3,18 Сімейного Кодексу України, ст.1264 ЦК України,

Outcome: approved