Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 22 жовтня 2001 року померла [PERSON]. Позивачу та покійній [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить 6/11 часток житлового будинку під помором 41 по вулиці Островського в місті Боярка Києво-Святощинського райну Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить частина житлового будинку під номером 41 по вул' .Островського в місті [PERSON] як спадкоємець після померлої [PERSON] в шести місячний строк з дня відкриття спадщини в 2010 році з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку, звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, однак, нотаріальна контора не може видати Свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки для встановлення об'єму майна, яке успадковується, необхідне визначення часток у спільному майні. Тому просив розділити спільну сумісну власність, визнати 6/11 частин житлового будинку під номером 41 по вулиці М. Островського в місті Боярка спільною частковою власністю. Визнати частки померлої 22.10.2001 року [PERSON] та [PERSON] рівними по 3/11 частині кожного на спадковий житловий будинок. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], позивач успадкував належне [PERSON] майно шляхом фактичного прийняття спадщини в порядку ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року, що діяла на час прийняття спадщини) .25 квітня 2002 року позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою 25.04.2002 року щодо квартири під номером 66 в будинку під номером 18 по вулиці Жмеринській в місті Києві, яка належала [PERSON] В 2010 році з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку під номером 41 по вул. Островського в м. Боярка, яка належала [PERSON], позивач звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, однак, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з необхідністю визначення часток у спільній власності на спадкове майно, про що видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.10.2010 року . З урахуванням того, що за життя між померлою та позивачем не виникало суперечок з приводу часток на житловий будинок, то частки в праві спільної сумісної власності на 6/11 частин спірного житлового будинку померлої та позивача складають по 3/11 частини житлового будинку. З урахуванням уточнень та доповнень, просив визнати за ним право власності на 6/11 частин житлового будинку під номером 41 по вулиці М. Островського в місті Боярка Києво-Святошинсьі району Київської області. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала . Представник відповідача в судове засідання не зявився , згідно заяви просив слухати справу за їх відсутністю. Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з таких підстав. Судом встановлено, що 22 жовтня 2001 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 363137, а/з № 14868 від 23.10.2001 року. Позивачу та покійній [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить 6/11 часток житлового будинку під помором 41 по вулиці Островського в місті Боярка Києво-Святощинського райну Київської області на підставі Ухвали народного суду Київської області про затвердження мирової угоди від10.01.1979 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить частина житлового будинку під номером 41 по -вул' .Островського в місті Боярка Києво-Святошинського району Київської область. Позивач як спадкоємець після померлої [PERSON] в шести місячний строк з дня відкриття спадщини в 2010 році з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку, звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою. Однак, нотаріальна контора не може видати Свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки для встановлення об'єму майна, яке успадковується, необхідне визначення часток у спільному майні, тому Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.10.2010 року у видачі Свідоцтва йому відмовлено. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що с; у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На підставі ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, нотаріус мас право видати свідоцтво про право на спадщину в спільній сумісній власності тільки після виділення частки. Таким чином частки померлої [PERSON] та [PERSON] є рівними по 3/11 частині спірного житлового будинку. Після смерті [PERSON], позивач успадкував належне [PERSON] майно шляхом фактичного прийняття спадщини в порядку ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року, що діяла на час прийняття спадщини).Позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою 25.04.2002 року щодо квартири під номером 66 в будинку під номером 18 по вулиці Жмеринській в місті Києві, яка належала [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку під номером 41 по вул. Островського в м. Боярка, яка належала [PERSON], позивачу відмовлено у зв'язку з необхідністю визначення часток у спільній власності на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.10.2010 року, що є порушенням його прав та законних інтересів, як спадкоємця. . Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. З урахуванням того, що у разі визначення частки в спільному сумісному майні, частки співвласників є рівними, за життя між померлою [PERSON] та позивачем не виникало суперечок з приводу часток на житловий будинок то частки в праві спільної сумісної власності на 6/11 частин спірного житлового будинку померлої та позивача , складають по 3/11 частини житлового будинку. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] якій при житті належало 3/11 частин спірного житлового будинку, в свою чергу позивачу також належало 3/11 частин, то в даний час частка позивача становитиме 3/11+3/11 = 6/11 частин спірного житлового будинку .. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншон особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому суд визнає за позивачем право на 6/11 частин житлового будинку під номером 41 по вулиці М. Островського в місті Боярка Києво-Святошинсьі району Київської області. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачки, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. За таких обставин вимоги позивачки суд знаходить обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved