Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування позову додав, що працював на ш. Октябрьська ВАТ«КЗРК» прохідником, та 17 грудня 2007 року з ним стався нещасний випадок. Висновком МСЕК у 2007 році, позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30%, а при переогляді у 2010 року - 25%. Причиною нещасного висновку є порушення вимог законодавства про охорону праці посадовими особами ш. Октябрьська. Вважає, що при нещасному випадку та після нього зазнав моральних страждань яку він оцінює у розмірі - 150 000 грн. Моральні страждання виражені у постійному болю та обмеження руху, при незначному фізичному навантаженні відчуває біль, загальну слабкість, підвищену пітливість та втомлюваність, головний біль, запаморочення. Такий стан здоров'я не дає можливості спокійно спати ночами, займатись фізичною роботою. Для виконання важкої праці по дому позивач змушений звертатися за допомогою до своїх сусідів, родичів, знайомих. Всі ці обставини змушують позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Окрім того, він фактично втратив сімю, оскільки вимушений перейти жити до своїх батьків, через нестачу коштів та постійних болів голови. Вказані обставини негативно вплинули на емоційний його стан. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат » (надалі ВАТ «КЗРК ») - [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав, та просив суд у задоволені позовних вимог відмовити оскільки вважає, що вимоги не мають законодавчого підґрунтя, так як вони не є належними відповідачами. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні встановлено позивач працював з 15 грудня 2004 року на ш. Октябрьска ВАТ «КЗРК», та 17 грудня 2007 року з ним стався нещасний випадок. Відповідно до акту від 20 грудня 2007 року, про розслідування нещасного випадку, що стався 17 грудня 2007 року, зазначено, що нещасний випадок вважається повязаним з виробництвом. Висновком МСЕК від 23 червня 2007 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30%, при переогляді 01 грудня 2010 року відсоток втрати працездатності змінено до 25. Під час нещасного випадку отримав: черепне - мозковий травму, струс головного мозку, забійну рану ребер, розрив легенів,закритий перелом ключиці, крововилив очей. По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування нещасного випадку №19 від 21 грудня 2007 року. Причиною нещасного випадку є порушення вимог законодавства про охорону праці з боку гірничого майстра та начальника дільниці, які не забезпечили безпечні умови праці, про що відмічено у п.10 акту. Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі позивачу призначені страхові виплати щомісяця та одноразова допомога. Внаслідок травмування, позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, сімейного благополуччя, погіршилися відносини з оточуючими людьми, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, саме з вини відповідача, який порушував норми з безпеки праці та не забезпечили безпечні умови роботи, позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, була спричинена моральна шкода. Відповідно до ст. 1167 Цивільного Кодексу України, установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних грав призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, позивач отримав травму під час виконання трудових обов'язків, та заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, що не створив безпечних умов праці. Також, суд робить висновок про те, що саме підприємство є належним відповідачем за даної справою. Суд встановив, що обставини, заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві, так і в судовому засіданні, повністю підтверджуються наданими письмовими доказами, з чого слід зробити висновок про те, що неправомірними діями відповідача, позивачу дійсно заподіяно моральну шкоду, яка повинна компенсуватися в грошовому вигляді. Підприємство, на якому працював позивач, порушувало діюче законодавство, зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створив нешкідливі і безпечні умови праці, протягом тривалого часу не приймали мір до усунення і зменшення шкідливих виробничих факторів. У зв'язку з травмою у позивача змінилися, його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Стаття 23 Цивільного Кодексу України, вказує на те, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях через фізичний біль. Позивач постійно відчуває біль, а при незначному фізичному навантажені - нестерпний біль, загальну слабкість, підвищену втомлюваність, постійний головний біль. Такий стан здоров'я не дає можливості спокійно спати ночами, займатись фізичною роботою. Для виконання важкої праці по дому змушений звертатися за допомогою до своїх сусідів, родичів, знайомих. Всі ці обставини змушують позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У позивача викликає у мене душевні страждання і відчуття провини перед родиною, так як за станом здоровя не може забезпечувати сімю. Рішення Конституційного Суду від 27січня 2004 року громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди, знаходять доказове підтвердження, а також з огляду на те, що настали важкі наслідки для позивача, а саме: втрата працездатності - 30, а згодом 25 %, та відбулися зміни в стані його здоров'я, суму заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в розмірі 150 000 грн. Суд вважає, що розмір моральної шкоди слід встановити з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності встановленої позивачу у сумі 30000 грн. Вказана сума повинна бути стягнута з відповідача на корить позивача в рахунок відшкодування моральних страждань. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial