Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила надати дозвіл на виїзд за межі України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON]. В обґрунтування позову позивач вказала, що [PERSON] та [PERSON] є їхніми з відповідачем спільними дітьми від шлюбу, який розірвано 22.11.2010 року, і яким відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд за кордон з різних надуманих підстав, що на думку позивача не відповідає інтересам та потребам дітей у їхньому розвитку, через що і змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та її представник поданий позов підтримали та просили про його задоволення з підстав,в казаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання, а також місцем роботи, про причини неявки суд не повідомив, у звязку з чим, враховуючи згоду позивача та її представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду відповідний висновок органу опіки та піклування, зазначивши про доцільність задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22.11.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Також встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв у матеріалах справи. Як встановлено з пояснень позивача та її представника, матеріалів справи, відповідач та позивач проживають окремо один від одного, стосунків не підтримують, діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні, в той час як відповідача з різних причини не дає своєї згоди на виїзд дітей за межі України. Згідно зі ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З матеріалів справи та пояснень осіб, які беруть участь у справ, висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.04.2011 року №4342/01, вбачається, що малолітні [PERSON] та [PERSON] потребують дозволу на виїзд за межі України, оскільки [PERSON] має їхати на конкурсні змагання з танців до Болгарії, діти разом з цікавістю та бажанням ставляться до можливості відвідати нові країни, оздоровитись тощо, і надання дозволу на їх виїзд за кордон є доцільним та відповідає інтересам дітей. Також встановлено, що відповідач не надає свого дозволу на виїзд дітей за кордон України з різних причин. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з викладеного вище, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що дії відповідача по відмові в наданні дітям дозволу на виїзд за кордон суперечать інтересам та правам таких дітей, а отже позовні вимоги слід задовольнити, надавши дозвіл на виїзд за межі України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] до досягнення дітьми шістнадцятирічного віку. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України сплачені позивачем судові витрати в сумі 47,00 гривень (17,00 гривень державного мита та 30,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved