Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в якому вказувала, що вона має з відповідачем від шлюбу спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні останньої. [PERSON] є працездатною особою, має задовільний стан здоровя, працює та отримує рибуток у вигляді заробітної плати, аліментів на користь інших осіб не сплачує, проте постійної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому, враховуючи те, що відповідач має змогу та зобовязаний надавати матеріальну помогу на утримання дітей, позивачка просила суд стягувати з [PERSON] кошти (аліменти) в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 17 лютого 2011 року і до їх повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Додатково позивачка пояснила, що вона не працює, доходів не отримує. В той же час діти мають задовільний стан здоровя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Пояснив, що має задовільний стан здоровя, працює, отримує прибуток у вигляді заробітної плати, аліменти на користь інших осіб не сплачує. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав ч.ч. 1-2, 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема, судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають позивачкою та знаходяться на утриманні останньої. [PERSON] постійної матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до ісягнення ними повноліття. Ч. З ст. 181 та ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір їстки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, тощо (ч. 1 ст.182 СК країни). За таких обставин, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дітей, задовільний стан здоровя відповідача, який працює, отримує прибуток у вигляді заробітної плати, аліментів на користь інших осіб не сплачує, суд дійшов висновку, що останній може сплачувати аліменти утримання неповнолітніх у визнаному ним розмірі - 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 4 ч. З ст. 81, ч.ч.І, 3 ст. 88 ЦПК України, п. 5 ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 з відповідача підлягають стягненню 120 грн. витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи на користь державного бюджету м. Вознесенська та 51 грн. державного мита на користь місцевого бюджету м. Вознесенська.

Outcome: approved