Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-11 00:00:00

У серпні 2009 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 11 березня 2009 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, що підтверджується розпискою від 11 березня 2009 року. Як вбачається з договору позики він передав у власність [PERSON] 20 000 доларів США, що станом на дату укладення договору еквівалентно 160 000 грн., а [PERSON] зобовязався повернути таку саму суму коштів у строк до 12 травня 2009 року. Однак в строк, передбачений договором позики, [PERSON] не повернув йому суму боргу, чим порушив умови договору. На його вимоги про повернення суми боргу [PERSON] не реагує, більше того, протягом чотирьох місяців він уникає з ним будь-яких контактів. Так як договором не встановлено, що позика є безвідсотковою та не встановлено розмір процентів за користування сумою боргу, а тому [PERSON] зобовязаний сплатити йому проценти за користування сумою боргу у розмірі облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з листа НБУ від 16 лютого 2009 року № 14-011/778-2395 розмір облікової ставки НБУ з 16 лютого 2009 року по 14 червня 2009 року становить 12%. Відповідно до постанови НБУ від 12 червня 2009 року № 343 розмір облікової ставки НБУ з 15 червня 2009 року становить 11%. Враховуючи ту обставину, що договором не встановлено іншого, а тому він має право на отримання від [PERSON] процентів за користування сумою боргу з 12 березня 2009 року по 31 серпня 2009 року, що становить 8 304 грн. Враховуючи положення ст. 625 ЦК України та встановлені величини індексів інфляції у 2009 році за даними Державного комітету статистики України [PERSON] зобовязаний йому сплатити суму боргу з урахуванням встановлених індексів інфляції, а також сплатити 3% річних від суми боргу, що за його підрахунками становить: індекс інфляції за весь період прострочення-2568 грн. 80 коп., 3% річних від простроченої суми боргу становить 2 275 грн. 07 коп., що в загальному складає 4 843 грн. 86 коп. Таким чином [PERSON] зобовязаний сплатити йому суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 162 568 грн. 80 коп., проценти за користування сумою боргу у розмірі 8 304 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 2 275 грн. 07 коп., що становить в загальному 173 147 грн. 87 коп. Враховуючи викладене, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 162 568 грн. 80 коп., проценти за користування сумою боргу у розмірі 8 304 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 2 275 грн. 07 коп., що в загальному становить 173 147 грн. 87 коп., а також понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2009 року [PERSON] позичив, а [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в розмірі 20 000 доларів США, що еквівалентно 160 000 грн. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] видав письмову розписку 11 березня 2009 року, у якій зазначив, що він, [PERSON] зобовязується до 12 травня 2009 року віддати [PERSON] 20 000 доларів США, що еквівалентно 160 000 грн. Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON] між ним та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого відповідач [PERSON] попросив його позичити йому кошти в розмірі 20 000 доларів США на строк два місяці. Позивач [PERSON] зазначав, що між ним і відповідачем склались нормальні людські відносини, а тому він погодився позичити йому вказану суму коштів. 11 березня 2009 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 20 000 доларів США, які відповідач перерахував та видав письмову боргову розписку, підтвердивши в розписці та в усній формі позивачу, що він повинен йому повернути через два місяці вказану суму згідно розписки. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з відповідачем у нього не було ніяких спільних фінансових справ, де б малось на меті отримання прибутку, між ними існували нормальні відносини, а тому на прохання відповідача [PERSON] він погодився йому позичити вказані кошти. Однак в обумовлений строк, зазначений в розписці-до 12 травня 2009 року [PERSON] борг не повернув та почав уникати зустрічей з позивачем, в звязку з чим останній звернувся за захистом свого права з відповідним позовом до суду. Суд, зясувавши дійсні обставини справи та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики 11 березня 2009 року, про що видана відповідачем боргова розписка на підтвердження укладення даного договору. Як пояснив позивач [PERSON] в судовому засіданні, відповідач [PERSON] до даного часу борг добровільно не повернув. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи, що [PERSON] не виконує належним чином взяті зобовязання по поверненню коштів за договором позики, а також ту обставину, що позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначав, що між ними як сторонами при укладенні договору позики не встановлювався розмір процентів за договором у разі його прострочення і сам позивач наполягає на поверненні відповідачем позиченої суми коштів-20 000 доларів США, що еквівалентно 160 000 грн., а тому суд дійшов висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача 20 000 доларів США, що еквівалентно 160 000 грн. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial