Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.10.2005 року, який було розірвано відповідно до рішення Олевського районного суду Житомирської області. Від спільного проживання в зареєстрованому шлюбі у них народилася дитина - син [PERSON] [INFO], який знаходиться на її матеріальному утриманні, тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини з жовтня місяця 2010 року і до повноліття дитини, так як відповідач ухиляється від її утримання в добровільному порядку. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву у якій просить суд розглянути заявлений нею позов до відповідача у її відсутності та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не зявився, подавши до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності. Заявлений до нього позов визнає. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2005 року, який було розірвано відповідно до рішення Олевського районного суду Житомирської області, про що зроблено Відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області актовий запис № 19 від 07.04.2010 року. Від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі у них народилася дитина: син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, що стверджується свідоцтвом про народження дитини та довідкою з місця проживання позивачки. Відповідач проживає окремо від позивачки та дитини, ухиляється від виконання батьківських обовязків по утриманню дитини, не піклується про її здоровя, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток, не надає добровільно належної матеріальної допомоги на її утримання та виховання, хоча має таку можливість, оскільки працює вчителем Варварівської та Зубковицької загальноосвітніх шкіл Олевського району Житомирської області де отримує відповідну заробітну плату, що стверджується довідкою Відділу освіти Олевської районної державної адміністрації гдггомирської області від 09.12.2010 року № 2928 та має відповідний заробіток, не хворіє на тяжкі чи хронічні захворювання, не є інвалідом та має можливість утримувати свою дитину до її повноліття, як того вимагає Закон. Відповідно до ч.І ст.8 Закону України „Про охорону дитинства від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.І ст.З Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української PCP від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Так статтею180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15 травня 2006 року № З „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначив про те, що за відсутності домовленостей між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач ухиляється від обовязку добровільно утримувати неповнолітню дитину, чим ставить її у складне матеріальне становище та порушує її право на достатній життєвий рівень а тому аліменти на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку. Разом з тим відповідно до ч.І та ч.2 ст.191 СК України, слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Вважається, що днем предявлення позову, якщо позовна заява подана безпосередньо до суду є день її прийняття. Позивачка у поданій до суду позовній заяві не навела жодних доказів, які б свідчили про те, що вона вживала заходів щодо добровільної сплати аліментів від відповідача. Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ч.І ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: partial