Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить визнати протиправними і скасувати результати конкурсу по наданні в оренду нежитлового приміщення по вул. Братів Вільшинських, 11 у м. Сколе Львівської області, оформлених у вигляді протоколу засідання конкурсної комісії від 20.02.2008 року і, як наслідок, рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 037 від 26.02.2008 року Про надання в оренду гр. [PERSON] нежитлового приміщення у м. Сколе по вул. Братів Вільшинських, 11та договір оренди № 14, укладений 10.03.2008 року на зазначене нежитлове приміщення між Сколівською міською радою Львівської області та гр. [PERSON]. Також просить визнати незаконним рішення Сколівської міської ради Львівської області № 4 від 12.08.2008 року Про приватизацію обєктів комунальної власності, яким [PERSON] надано дозвіл на викуп нежитлового приміщення по вул. Братів Вільшинських, 11 у м. Сколе Львівської області, визнати недійсними договір купівлі-продажу зазначеного нежитлового приміщення, укладений 02.09.2008 року між Сколівською міською радою Львівської області і гр. [PERSON] та договір дарування цього ж нежитлового приміщення, укладений 16.06.2009 року між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спірне нежитлове приміщення згідно рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 92 від 22.02.2006 року Про надання спеціалісту-правнику Сколівської міської ради [PERSON] будівлю СТО для облаштування під житловий будинокбуло надано їй для облаштування під житло за власні кошти, так як вона разом із членами сімї проживала у аварійній квартирі. Отримавши вказане рішення виконавчого комітету, вона приступила до користування приміщенням, зокрема провела очистку приміщення від сміття. Безпосередньо роботи по реконструкції приміщення під житло нею не проводились у звязку із погіршенням стану здоровя. Згодом, у 2007 році їй стало відомо, що на спірне нежитлове приміщення буде проводитись конкурс по наданні його в оренду. Незважаючи на неодноразові звернення у Сколівську міську раду Львівської області з приводу порушень її прав, такий конкурс відбувся 20.02.2008 року, за результатами якого був складений протокол № 1, а переможцем визнано гр. [PERSON], якій оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 037 від 26.02.2008 року нежитлове приміщення було надано в оренду та 10.03.2008 року був укладений відповідний договір. Вважає, що такий конкурс не вправі був проводитись, оскільки на момент його проведення спірне нежитлове приміщення не знаходилось у комунальній власності, а у її користуванні, крім того, конкурс був проведений із порушенням його процедури, визначеної законодавством. Також посилається на те, що Сколівською міською радою Львівської області, у звязку із протестом прокурора Сколівського району на вказане вище рішення виконавчого комітету, незаконно був проведений і повторний конкурс по наданні в оренду спірного нежитлового приміщення, за результатами якого 10.06.2008 року гр. [PERSON] знову була визнана його переможцем, так як лише одна виявила бажання взяти у ньому участь. Це повязано з тим, що за результатами конкурсу від 10.06.2008 року договір оренди не укладався, а залишився діяти попередній договір оренди від 10.03.2008 року. Незважаючи на перелічені порушення, Сколівська міська рада Львівської області 12.08.2008 року прийняла оскаржуване рішення № 4 Про приватизацію обєктів комунальної власності, яким гр. [PERSON] надано дозвіл на викуп нежитлового приміщення по вул. Братів Вільшинських, 11 у м. Сколе Львівської області і вже 02.09.2008 року з останньою був укладений договір купівлі-продажу зазначеного приміщення, яка, в свою чергу, 16.06.2009 року подарувала його своїй матері [PERSON]. Обидва договори вона вважає такими, що укладені з порушенням чинного законодавства. Так, посилається на те, що договір купівлі-продажу був вчинений під впливом обману, оскільки Сколівською міською радою Львівської області навмисно приховано існування у інших осіб майнових прав на предмет договору нежитлове приміщення. Що стосується договору дарування, то такий вважає фіктивним, так як він вчинений без наміру створення правових наслідків. Оскільки відповідач вважає свої дії правомірними, а треті особи не мають наміру повертати спірне нежитлове приміщення у її користування, тому вона змушена звертатися до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом, в якому просить визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 92 від 22.02.2006 року Про надання спеціалісту-правнику Сколівської міської ради [PERSON] будівлю СТО для облаштування під житловий будинок, а також зобовязати Сколівську міську раду Львівської області прийняти рішення та надати їй дозвіл, як законному власнику нежитлового приміщення по вул. Братів Вільшинських, 11 у м. Сколе Львівської області на приватизацію земельної ділянки шляхом викупу для обслуговування зазначеного приміщення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.06.2009 року вона, на підставі договору дарування, укладеного, посвідченого та зареєстрованого належним чином, стала власником нежитлового приміщення по вул. Братів Вільшинських, 11 у м. Сколе Львівської області, після чого звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на викуп земельної ділянки для обслуговування вказаного приміщення. Однак, 29.09.2009 року відповідачем на черговій сесії її заяву відхилено, а натомість було повідомлено, що з приводу такого нежитлового приміщення розглядається спір у Сколівському районному суді Львівської області із гр. [PERSON], яка заявила про свої права на нього. До завершення вказаного спору її заява про надання земельної ділянки розглядатися не буде. Тоді ж вона дізналася і про існування оскаржуваного рішення, яке вважає незаконним, оскільки насправді таке відповідачем не приймалося, а під цим номером зареєстроване зовсім інше рішення Про закріплення житлової площі за неповнолітніми [PERSON], [PERSON]. Відсутність такого рішення у протоколі засідання виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області від 22.02.2006 року дає підстави вважати, що воно або ж взагалі не приймалось, а бо ж приймалось із порушенням встановленої процедури, що тягне за собою його скасування. Також посилається на існування виправлень, зроблених у оскаржуваному рішенні рукою і які суттєво впливають на його зміст та на розмір земельної ділянки, яка у ньому вказана, беручи до уваги той факт, що виділення чи закріплення земельних ділянок не належить до повноважень виконавчого комітету ради. Оскільки на даний час гр. [PERSON], посилаючись на оскаржуване рішення, заперечує її право власності на спірне нежитлове приміщення, а відповідач відмовляється надати їй шляхом викупу земельну ділянку для обслуговування зазначеного приміщення, вона змушена звертатись до суду із даним позовом. Ухвалою від 15.09.2010 року (а. с. 195-196) позови [PERSON] та [PERSON] обєднані у одне провадження. [PERSON] у судовому засіданні заявлені нею позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить свій позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 4-8) та уточненій позовній заяві (а. с. 58-60). Позовні вимоги [PERSON] визнала лише в частині скасування рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 92 від 22.02.2006 року Про надання спеціалісту-правнику Сколівської міської ради [PERSON] будівлю СТО для облаштування під житловий будинокщодо виділення їй земельної ділянки площею 0,85 га. для обслуговування спірного нежитлового приміщення, оскільки виконавчий комітет дійсно перевищив надані йому повноваження. Щодо скасування зазначеного рішення в іншій частині, а також щодо зобовязання міську раду виділити [PERSON] земельну ділянку для обслуговування спірного житлового приміщення, то просить у задоволенні позовних вимог відмовити у звязку з їх безпідставністю. Додатково надала пояснення, згідно з якими їй невідомо, чому саме рішення № 92 від 22.02.2006 року Про надання спеціалісту-правнику Сколівської міської ради [PERSON] будівлю СТО для облаштування під житловий будинокне знаходиться у протоколі засідання виконавчого комітету від вказаного числа, а під цим номером знаходиться зовсім інше рішення, хоча таке питання ставилось на голосування і за надання їй у користування спірного нежитлового приміщення проголосувала більша частина членів виконавчого комітету. На отриманому нею примірнику зазначеного рішення виконавчого комітету дійсно стоїть підпис міського голови [PERSON] і відтиск печатки виконавчого комітету, на підтвердження чого відповідною експертною установою надані відповідні висновки. Тому вважає, що у суду не може виникати сумнівів щодо прийняття виконавчим комітетом 22.02.2006 року рішення № 92 Про надання спеціалісту-правнику Сколівської міської ради [PERSON] будівлю СТО для облаштування під житловий будинок та його законності, окрім виділення земельної ділянки площею 0,85 га.. Представники [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заявлені їх довірителем позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 99-100), проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечили у повному обсязі у звязку з їх безпідставністю. Додатково надали пояснення, згідно з якими жодного рішення про надання [PERSON] у користування спірного нежитлового приміщення виконавчим комітетом Сколівської міської ради Львівської області не приймалось, а таке вважають підробленим, у звязку з чим за даним фактом прокуратурою Сколівського району порушено кримінальну справу, по якій на даний час проводиться досудове слідство. Проте, навіть у разі прийняття такого рішення, воно не може існувати, оскільки не відповідає жодним вимогам чинного законодавства. Так, порушений порядок переведення нежитлового приміщення у житлове, а саме таке взагалі не переведене у житлове, і тому не могло надаватися [PERSON] під житло. Відповідний проект не виготовлявся. Крім того, остання ніколи не використовувала спірне приміщення, а її твердження про це вважають надуманими. Натомість, після укладення договору оренди нежитлового приміщення, за користування ним здійснювалася оплата фізичною особою-підприємцем [PERSON], аж до часу його викупу. [PERSON] жодної оплати за користування приміщенням не проводила. Представники Сколівської міської ради Львівської області [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні щодо прийняття рішення у даній справі поклалися на розсуд суду. Представник [PERSON] додатково надала пояснення, згідно з якими рішення, на яке посилається [PERSON], виконавчим комітетом 22.02.2006 року не приймалось, оскільки подана нею заява про надання спірного нежитлового приміщення не розглядалася. Таке приміщення знаходилося у комунальній власності Сколівської міської ради Львівської області і остання правомірно вирішила відчужити його шляхом проведення конкурсу. Що стосується проведення самого конкурсу, то такий вважає проведеним із дотриманням встановленої процедури, а договір оренди із гр. [PERSON], як переможцем конкурсу, 10.06.2008 року повторно не укладався, так як вже існував договір оренди від 10.03.2008 року на це ж приміщення і з цією ж особою, який не був розірваний у встановленому порядку і, відповідно, не було потреби укладати новий - такий самий. Що стосується посилання [PERSON] на незаконність договору купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення, то такі вважає надуманими, оскільки фактична відсутність рішення виконавчого комітету про надання [PERSON] у користування цього приміщення виключає обставину, на яку остання посилається, як на введення в оману сторони правочину. Представник [PERSON] додатково надав пояснення, згідно з якими Сколівська міська рада Львівської області у встановленому законодавством порядку розгляне заяву [PERSON] про викуп земельної ділянки для обслуговування спірного приміщення, про що прийме відповідне рішення, однак таке буде можливе після вирішення даного спору по суті і набрання законної сили рішенням суду. [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечила у повному обсязі, просить у їх задоволенні відмовити. Позовні вимоги [PERSON] вважає підставними та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі, у звязку з чим просить їх задовольнити. Додатково надала пояснення, згідно з якими вона правомірно була визнання переможцем конкурсу по наданні в оренду спірного нежитлового приміщення, так як запропонувала найбільш сприятливі умови, порівняно з іншими учасниками конкурсу. Оскільки прокуратурою Сколівського району був внесений протест на рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 037 від 26.02.2008 року Про надання в оренду гр. [PERSON] нежитлового приміщення у м. Сколе по вул. Братів Вільшинських, 11, на підтвердження правомірності своїх дій Сколівською міською радою Львівської області 10.06.2008 року був проведений повторний конкурс, у якому вона була одним учасником, у звязку з чим і визнана його переможцем. Важливим вважає той факт, що договір оренди з нею укладався 10.03.2008 року, який не був розірваний і не визнався недійсним у судовому порядку, тому після проведення повторного конкурсу новий договір оренди не укладався, а сторони продовжували виконувати права та обовязки за попереднім договором оренди. Також посилається на те, що під час укладення договору купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення, її, як сторону у ньому, ніхто в оману не вводив і вона такий договір не має наміру оспорювати. Що стосується договору дарування, то вона та [PERSON] уклали його у встановленому законом порядку, і такий у жодному випадку не може вважатися фіктивним. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі, а позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Так, [PERSON] як на підставу заявлених нею позовних вимог та порушення її прав і інтересів, посилається на рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 92 від 22.02.2006 року Про надання спеціалісту-правнику Сколівської міської ради [PERSON] будівлю СТО для облаштування під житловий будинок(а. с. 10), примірник (копію) якого вона отримала на руки із підписом міського голови [PERSON] та відтиском печатки виконавчого комітету. Статтею 53 Закону України Про місцеве самоврядування в Українівизначена організація роботи виконавчого комітету міської ради, а пункт 6 ст. 59 та пункт 4 ст. 42 зазначеного Закону встановлює порядок прийняття ним рішень і їх підписання. У судовому засіданні встановлено, що вказане вище рішення на засіданні виконавчого комітету, яке відбулося 22.02.2006 року, не приймалося і відповідна заява [PERSON] на голосування не ставилася, що безпосередньо підтверджується копією протоколу № 2 засідання виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області від 22.02.2006 року (а. с. 225-228), переліком рішень, які були прийняті вказаного числа (а. с. 229-230), а також свідченнями, наданими у судовому засіданні діючим на той час міським головою [PERSON] та секретарем ради [PERSON], згідно з якими заява [PERSON] щодо надання їй нежитлового приміщення по вул. Братів Вільшинських, 11 у м. Сколе для облаштування під житло вказаного числа не розглядалася і відповідне рішення з цього приводу не приймалося. Зазначене також підтверджує і той факт, що № 92 було присвоєно рішенню Про закріплення житлової площі за неповнолітніми [PERSON] та [PERSON](а. с. 232), яке і числиться у вказаному вище переліку рішень виконавчого комітету та про яке йдеться у вказаному вище протоколі засідання виконавчого комітету. Таким чином, рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 92 від 22.02.2006 року Про надання спеціалісту-правнику Сколівської міської ради [PERSON] будівлю СТО для облаштування під житловий будинокне приймалося вказаного числа на його засіданні більшістю голосів від загального складу, що свідчить про порушення порядку прийняття такого рішення, встановленого Законом України Про місцеве самоврядування в Україні. Із наданих у судовому засіданні свідчень діючого на той час міського голови [PERSON] також вбачається, що останній свого підпису та відтиску печатки на рішенні виконавчого комітету № 92 від 22.02.2006 року Про надання спеціалісту-правнику Сколівської міської ради [PERSON] будівлю СТО для облаштування під житловий будинокне ставив і не міг цього зробити, оскільки таке не існує. Натомість не заперечував, що на примірнику (копії) зазначеного рішення, яке знаходиться у [PERSON], дійсно наявний його підпис та оригінальний відтиск печатки виконавчого комітету, однак як таке могло статися, йому невідомо. Проте припускає, що такий примірник міг бути виготовлений будь-ким із працівників міської ради та поданий йому на підпис і печатку разом із іншими примірниками рішень виконавчого комітету. З копії листа Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області вих. № Б-6 від 28.05.2010 року (а. с. 164, 224) та листа прокуратури Сколівського району вих. № 761 від 09.03.2010 року (а. с. 123) вбачається, що за фактом підроблення офіційного документа - рішення виконавчого комітету № 92 від 22.02.2006 року Про надання спеціалісту-правнику Сколівської міської ради [PERSON] будівлю СТО для облаштування під житловий будинокпорушено кримінальну справу № 167-0325 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, по якій на даний час проводиться досудове слідство. З огляду на вказане, суд не бере до уваги надані [PERSON] копії висновків спеціаліста № 3236 від 13.04.2009 року та № 3250 від 15.04.2009 року (а. с. 16-17, 18-19), згідно з якими підпис на зазначеному екземплярі рішення виконавчого комітету виконаний міським головою [PERSON] та відтиск печатки є оригінальним, оскільки такі не спростовують порушення порядку прийняття такого рішення та відсутність його у матеріалах засідання виконавчого комітету від 22.02.2006 року. Важливим є і той факт, що п. 2 рішення виконавчого комітету № 92 від 22.02.2006 року Про надання спеціалісту-правнику Сколівської міської ради [PERSON] будівлю СТО для облаштування під житловий будинок[PERSON] для обслуговування вже нібито житлового будинку по вул. Братів Вільшинських, 11 у м. Сколе надано земельну ділянку площею 0,85 га. за вказаною адресою, що являється грубим порушенням ст. ст. 26, 33 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, а також ст. 12 ЗК України, згідно з якими виключно до компетенції міської ради належить передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб. Що стосується тверджень представника [PERSON] про відсутність проекту реконструкції спірного нежитлового приміщення та переведення його у житлове, то такі суд не приймає до уваги, оскільки чинним законодавством України не передбачено відповідного механізму переведення нежитлового приміщення у житлове і, відповідно, виготовлення проекту та його затвердження у даному випадку нічим не регламентоване. Суд також не приймає до уваги свідчення, надані у судовому засіданні діючими на той час членами виконавчого комітету [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно з якими останні не пригадують, чи ставилося на голосування 22.02.2006 року питання про надання у користування [PERSON] нежитлового приміщення по вул. Братів Вільшинських, 11 у м. Сколе, оскільки такі ані підтверджують, ані спростовують твердження позивачів [PERSON] та [PERSON] і тому не мають вагомого значення. Однак, порушення порядку прийняття рішення виконавчого комітету № 92 від 22.02.2006 року Про надання спеціалісту-правнику Сколівської міської ради [PERSON] будівлю СТО для облаштування під житловий будинок, визначеного Законом України Про місцеве самоврядування в Україніі, як наслідок, його невідповідність зазначеному Закону, суд вважає достатньою підставою для визнання такого рішення незаконним та його скасування у повному обсязі. Таким чином, на час проведення конкурсу по наданні в оренду спірного нежитлового приміщення 20.02.2008 року зазначене приміщення перебувало у комунальній власності, у звязку з чим Сколівська міська рада Львівської області вправі була його надавати в оренду у порядку, визначеному законодавством. Вказане також спростовує твердження [PERSON] про те, що спірне нежитлове приміщення не могло бути предметом конкурсу по наданні в оренду, оскільки не знаходилося у комунальній власності, а перебувало у її користуванні. Відповідно до ч. 2 ст. 5 та ч. 1 ст. 6 Закону України Про оренду державного та комунального майнаоргани місцевого самоврядування є орендодавцями нерухомого майна, що перебуває у комунальній власності. Орендарями такого майна можуть бути громадяни України, а також особи, що займаються підприємницькою діяльністю і мають намір використовувати його у підприємницьких цілях. Відповідно до ч. 7 ст. 9 зазначеного Закону передача в оренду комунального майна здійснюється виключно на конкурсних засадах, а порядок проведення конкурсу визначається органом місцевого самоврядування. Судом встановлено, що 20.02.2008 року конкурсною комісією по оренді нерухомого майна Сколівської міської ради Львівської області, яка діяла у відповідності до порядку проведення конкурсу, визначеного Положенням про оренду нерухомого майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Сколе і затвердженого відповідним рішенням № 339 від 16.10.2007 року (арк. відм. мат. 35-37), проведений конкурс по наданні в оренду нежитлового приміщення по вул. Братів Вільшинських, 11 у м. Сколе, з протоколу № 1 якої (арк. відм. мат. 38-40) вбачається, що зазначене нежитлове приміщення вирішено надати в оренду гр. [PERSON]. З протоколом ознайомлені всі учасники конкурсу. [PERSON] участі у конкурсі не брала. За результатами проведеного конкурсу рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 037 від 26.02.2008 року Про надання в оренду гр. [PERSON] нежитлового приміщення у м. Сколе по вул. Братів Вільшинських, 11(арк. відм. мат. 67) спірне нежитлове приміщенні було надано гр. [PERSON], з якою 10.03.2008 року укладено договір № 14 оренди нежитлового приміщення (арк. відм. мат. 59-61). Договір укладено у відповідності із ст. ст. 10, 12-13 Закону України Про оренду державного та комунального майна, він аж до часу приватизації орендованого нежитлового приміщення не був розірваний чи визнаний недійсним у судовому порядку. Суд не бере до уваги посилання [PERSON] на той факт, що Сколівська міська рада Львівської області, провівши 10.06.2008 року повторний конкурс по наданню в оренду спірного нежитлового приміщення, фактично визнала свою неправомірність щодо його проведення 20.02.2008 року, а також той факт, що договір оренди спірного нежитлового приміщення після 10.06.2008 року не укладався, у звязку з чим гр. [PERSON] не могла вважатися орендарем такого приміщення. Так, у судовому засіданні встановлено, що на вказане вище рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 037 від 26.02.2008 року Про надання в оренду гр. [PERSON] нежитлового приміщення у м. Сколе по вул. Братів Вільшинських, 11прокуратурою Сколівського району був внесений протест, однак таке рішення Сколівською міською радою Львівської області не скасовувалось, а продовжувало діяти. Натомість з пояснень, наданих у судовому засіданні представником міської ради [PERSON] вбачається, що повторно провівши конкурс 10.06.2008 року, Сколівська міська рада Львівської області фактично мала намір довести правомірність своїх дій, що й було зроблено. Зокрема, з копії протоколу засідання конкурсної комісії по оренді нерухомого майна Сколівської міської ради від 10.06.2008 року (арк. відм. мат. 93-94) вбачається, що гр. [PERSON] повторно була визнана переможцем, оскільки інших бажаючих взяти у ньому участь не виявилося. Посилання [PERSON] на інші порушення проведення конкурсу по наданні в оренду нежитлового приміщення, зокрема на відсутність відповідних відомостей про його проведення у пресі, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відсутність у такому оголошенні короткої будівельної характеристики обєкту суд не вважає вагомим порушенням, на підставі якого результати конкурсу можуть бути скасовані. Що стосується договору оренди спірного нежитлового приміщення, то після проведення повторного конкурсу по наданні в оренду нерухомого майна продовжував діяти договір № 14 від 10.03.2008 року, укладений між тими самими сторонами і з тих самих підстав. Оскільки сторони вже досягли домовленості з усіх істотних умов, підписали текст договору і цього ж дня підписали також акт прийняття-передачі приміщення (арк. відм. мат. 15), тому укладати новий договір не було потреби. Така вказівка відсутня також і у Законі України Про оренду державного та комунального майна, що підтверджує безпідставність позовних вимог [PERSON] у цій частині. Договір № 14 оренди нежитлового приміщення від 10.03.2008 року виконувався сторонами належним чином аж до його припинення внаслідок приватизації орендованого нежитлового приміщення, що безпосередньо передбачалося у його змісті (п. 5.2. Договору) та регламентоване п. 2 ст. 26 вказаного Закону. Зазначене, а саме припинення договору внаслідок приватизації, взагалі унеможливлює визнання його недійсним у судовому порядку, оскільки такий уже припинений. Факт належного виконання обовязків підтверджується проведенням фізичною особою-підприємцем [PERSON] орендної оплати за квітень-вересень 2008 року, що вбачається із копій платіжних доручень (а. с. 254-257). Стаття 25 Закону України Про оренду державного та комунального майнапередбачає можливість приватизації обєкта оренди, а орендарю у цьому випадку надається переважне право, у звязку з чим Сколівською міською радою Львівської області 12.08.2008 року прийняте рішення № 4 Про приватизацію обєктів комунальної власності(арк. відм. мат. 95). Пунктом 1 вказаного рішення спірне нежитлове приміщення внесено до переліку обєктів, які підлягають приватизації шляхом викупу орендарем [PERSON], що і було зроблено 02.09.2008 року шляхом укладення договору купівлі-продажу (а. с. 220). Договір купівлі-продажу був нотаріально посвідчений і зареєстрований у встановленому порядку, а отже, у відповідності до ч. 1 ст. 210 ЦК України, вважався вчиненим і гр. [PERSON] набула права власності на спірне нежитлове приміщення у порядку, як цього вимагає ч. 4 ст. 334 ЦК України. [PERSON] у своїй позовній заяві вказує на те, що зазначений вище договір купівлі-продажу нежитлового приміщення не може існувати і повинен бути визнаний недійсним, так як одна із сторін у ньому, а саме Сколівська міська рада Львівської області ввела іншу сторону [PERSON] в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимиправочин визнається вчиненим під впливом обману лише утому випадку, коли одна сторона навмисно ввела іншу сторону в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, тобто особливою ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. При цьому, наявність умислу у діях сторони правочину і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, з чого випливає, що із відповідною позовною вимогою до відповідача [PERSON] міської ради Львівської області повинна звертатись гр. [PERSON], чого не робить і не має такого наміру, про що безпосередньо зазначила у судовому засіданні. У судовому засіданні також не доведено і того факту, що у Сколівської міської ради Львівської області під час укладення спірного договору купівлі-продажу був умисел на введення гр. [PERSON] в оману щодо предмету договору, оскільки, як уже зазначалось вище, відповідне рішення виконавчого комітету про надання у користування [PERSON] нежитлового приміщення, яке є предметом договору, фактично не приймалось і таке приміщення являлося комунальною власністю. Тому, у Сколівської міської ради Львівської області були взагалі відсутні підстави для введення в оману [PERSON], так як матеріалами справи спростовані твердження [PERSON] про наявність у неї, як третьої особи, прав на спірне нежитлове приміщення під час укладення договору. Не підлягає також задоволенню і позовна вимога [PERSON] про визнання недійсним договору дарування спірного нежитлового приміщення від 16.06.2009 року (а. с. 101). Так, згідно з вказаним договором, гр. [PERSON], як належний власник обєкту нерухомого майна, подарувала його позивачу [PERSON], яка в свою чергу, прийняла його, зареєструвала договір у встановленому порядку і набула права власності на спірне нежитлове приміщення у відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України. Таким чином, у даному випадку був наявний намір створення правових наслідків, про які йдеться у спірному договорі дарування, такі наслідки настали, і він не може вважатися фіктивним. До того ж, у відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимипозови про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після недійсного правочину, не підлягають задоволенню. Важливим є і той факт, що попередній правочин, а саме договір купівлі-продажу від 02.09.2008 року, не визнаний судом недійсним і підстав для цього суд не вбачає. Виходячи з заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправними і скасування результатів конкурсу по наданню в оренду нежитлового приміщення, рішення виконавчого комітету № 037 від 26.02.2008 року Про надання в оренду гр. [PERSON] нежитлового приміщення у м. Сколе по вул. Братів Вільшинських, 11, договору оренди нежитлового приміщення, рішення міської ради № 4 від 12.08.2008 року Про приватизацію обєктів комунальної власності, договору купівлі-продажу нежитлового приміщення і договору дарування нежитлового приміщення є необґрунтованими та недоведеними у судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення у повному обсязі. Позовна вимога [PERSON] про визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету № 92 від 22.02.2006 року Про надання спеціалісту-правнику Сколівської міської ради [PERSON] будівлю СТО для облаштування під житловий будинокє у повній мірі обґрунтованою і підлягає до задоволення. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про зобовязання Сколівську міську раду Львівської області прийняти рішення, яким надати їй дозвіл на приватизацію земельної ділянки шляхом викупу для обслуговування спірного нежитлового приміщення, то таку суд вважає безпідставною, оскільки у відповідності до ст. 128 ЗК України продаж земельних ділянок, які знаходяться у комунальній власності, здійснюється відповідними радами шляхом прийняття рішення на власний розсуд у межах наданих їм повноважень. Для прийняття такого рішення вказаною статтею встановлений певний порядок, якого необхідно дотримуватись і який, у разі задоволення позовної вимоги про зобовязання прийняти рішення, буде порушений. Крім того, представник Сколівської міської ради Львівської області [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що після розгляду даної справи по суті у суді і набрання законної сили рішенням, яким право власності [PERSON] на спірне нежитлове приміщення не буде скасоване, Сколівська міська рада Львівської області у встановленому законодавством порядку розгляне заяву [PERSON] про викуп земельної ділянки для обслуговування такого приміщення, про що прийме відповідне рішення.

Outcome: partial