Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що з 1980 року вона працювала економістом фінансового відділу Відкритого акціонерного товариства «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат». Під час виконання своїх службових обов»язків 03 вересня 2002 року, о 11 год. 45 хв. з нею стався нещасний випадок, в результаті чого вона одержала травму. Комісією у складі представників Відкритого акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» було проведено розслідування та складено Акт про нещасний випадок на виробництві №18 від 06.09.02 року. В Акті (форма Н-1) встановлено, що на території Інгулецького без балансового відділення Промінвестбанку України на неї було здійснено напад невідомими особами, які побили її та вкрали службові документи, які вона отримала у банку під час роботи. В пункті 9 зазначено діагноз, який їй встановлено за листком непрацездатності після того, як вона перебувала на лікуванні в умовах стаціонару: відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, відкритий перелом носу, травматична люмбалгія. Її вини у нещасному випадку не було, і згідно з постановою №1000 Н від 03 січня 2003 року Фондом соціального страхування від нещасних випадків їй було призначено страхову виплату. За висновком МСЕК від 23 грудня 2002 року їй було встановлено стійку втрату професійної працездатності 40% з наступним переоглядом. При наступному переогляді 23 грудня 2003 року їй було медичною комісією залишено процент втрати професійної працездатності 40 відсотків безстроково та встановлено третю групу інвалідності. Вважає, що під час роботи на ВАТ «ІнГЗК» їй було заподіяна шкода здоров'ю, вона втратила значний відсоток професійної працездатності в звязку з нещасним випадком. Увесь час після травми вона змушена переносити фізичні страждання, а звідси і моральні переживання, які проявляються в наступному: вона стійко винесла ті кілька місяців лікування в різних відділеннях лікарні з приводу травм, що вона отримала, але з того часу, її стан здоров'я не покращився. Після того, як зажили поверхові рани, вона постійно відчуває біль. Наслідки черепно мозкової травми визвали досить негативні явища, які призвели до загострення неврологічних захворювань. Вона протягом усіх років відчуває дуже частий головний біль, дуже погано спить, відчуває неспокій, тривожність. В неї виникли проблеми з серцем, постійно підвищується тиск. Вона систематично звертається до лікарів, намагаючись покращити свій загальний стан. Але таке самопочуття призвело до того, що в неї загострилися інші захворювання, вона відчуває фізичні страждання у звязку з болями у спині, в неї став прогресувати сахарний діабет. В її житті виникли вимушені зміни, і вона змушена докладати багато зусиль для організації свого життя. Так, для недопущення подальшого погіршення стану свого здоровя та для підтримання працездатності вона постійно проходить лікування в умовах стаціонару у 3-тій, 17-тій міській лікарні, знаходиться на лікуванні в реабілітаційному відділенні для хворих санаторія «Новомосковський». Моральні переживання носять для мене тяжкий та постійний характер. Вона вимушена була звільнитися з роботи, оскільки за станом здоровя не змогла витримати навіть самих незначних розумових навантажень, та й постійні перебування на лікарняному визивали незадоволеність з боку керівництва, а це постійний нервовий стан. На її сімю покладається додаткова відповідальність за її лікування. Вона стала знервована, пригнічена, а це не сприяє нормальним стосункам у родині. Вона вимушена сторонитися своїх друзів, приятелів.. З моменту настання нещасного випадку тривалий час вона не могла спокійно спати, переживаючи знову і знову ті болісні відчуття . їй вже 66 років, і вона розуміє, що в майбутньому стан здоровя може лише погіршитись і від цього у неї депресивний стан. Причинену моральну шкоду вона оцінює в розмірі 150 000 грн., просить стягнути з відповідача [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача - дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області [PERSON] проти позову заперечувала і пояснила, що Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі втрати потерпілим професійної працездатності відшкодування моральної шкоди на теперішній час не передбачене, оскільки Законом України № 717 - V від 23.02.2007 р. внесено зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності " . відповідно до яких всі норми даного закону , якими передбачалося виплата моральної шкоди - виключено. Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань не повинен нести відповідальність за позовом, просив відмовити у його задоволенні. Також, оскільки чинним законодавством передбачений порядок встановлення заподіяння моральної шкоди потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання просить направити позивача на МСЕК для встановлення факт) заподіяння шкоди. Вислухав думку сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позс з підлягає задоволенню частково з таких підстав. Комісією у складі представників Відкритого акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» було проведено розслідування та складено Акт про нещасний випадок на виробництві №18 від 06.09.02 року. В Акті (форма Н-1) встановлено, що на території Інгулецького без балансового відділення Промінвестбанку України на неї було здійснено напад невідомими особами, які побили її та вкрали службові документи, які вона отримала у банку під час роботи. В пункті 9 зазначено діагноз, який їй встановлено за листком непрацездатності після того, як вона перебувала на лікуванні в умовах стаціонару: відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, відкритий перелом носу, травматична люмбалгія. Її вини у нещасному випадку не було, і згідно з постановою №1000 Н від 03 січня 2003 року Фондом соціального страхування від нещасних випадків їй було призначено страхову виплату /а.с.3, 7-8/. За висновком МСЕК від 23 грудня 2002 року їй було встановлено стійку втрату професійної працездатності 40% з наступним переоглядом. При наступному переогляді 23 грудня 2003 року їй було медичною комісією залишено процент втрати професійної працездатності 40 відсотків безстроково та встановлено третю групу інвалідності /а.с.5-6/. Відповідно до наданих позивачем виписних епікризів та довідок мед.закладів, вона тривалий час знаходилася на лікуванні з приводу наслідків нещасного випадку на виробництві /а.с.9-21/. При вирішенні питання щодо заподіяння позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини спричинення шкоди, стан здоров'я позивача, відсоток втрати професійної працездатності, наявність вини підприємства в заподіянні шкоди. Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України "Про охорону праці", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або у разі смерті працівника, здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". По справі було встановлено, що позивач був застрахований відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та згідно висновку МСЕК йому встановлено 40 % втрати працездатності, причиною чого став нещасний випадок на виробництві. Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровоградській області визначено, що положення частини 3 статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" слід розуміти, як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, в окремому випадку - тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Тобто, рішенням Конституційного Суду № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року встановлено обов'язок Фонд\ відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачці моральну шкоду у зв'язку з тим, що на той час, коли їй було встановлено стійку втрату професійної працездатності, а це було у 2003 році, згідно зі ст. 21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", відшкодовувати заподіяний громадянам збиток від нещасних випадків, включаючи і моральну шкоду, покладено було на відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування. Той факт, що у відповідності з Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік" п. 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" - в "частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку"", на думку суду не може бути прийнято до уваги. Згідно рішень Конституційного Суду України № 6- рп/2007 р. від 09.07.2007 р. № 10-рп/2008 р. від 22.05.2008 р., він дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію, чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина . Доводи відповідача, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обовязок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачеві є безпідставними та такими, що суперечать вищевказаному «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесено ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків», затвердженого Наказом міністерства здоровя України від 22 листопада 1995 року № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу встановлено з 23 грудня 2002 року стійку втрату професійної придатності. При визначені розміру заподіяної моральної шкоди, суд приймає до уваги , що з 23 грудня 2002 року безстроково позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у 40%; тяжкість вимушених змін у його житті; періодичних болей; наявність наслідків: наявність вини підприємства та самого позивача, та. виходячи із принципів розумності та обєктивності, вважає, що компенсацію за заподіяну моральну шкоду слід призначити у розмірі 60 000 грн., що буде співрозмірним тяжкості перенесених позивачем страждань і переживань та іншим обставинам справи, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача виконавчої дирекції ФССНВВ, а в іншій частині позову позивачеві слід відмовити. Згідно вимог ст. 268 ЦК України позови, що що випливають із порушення особистих немайнових прав не мають строку позовної давності. Відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" сторони у справі звільнено від державного мита. На підставі ст. ст.81, 84, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на користь судової адміністрації на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 15 грн.

Outcome: partial