Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 214 по вул. Жукова, 24-а в м. Києві, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач її колишній чоловік. Вона та треті особи по справі являються співвласниками спірної квартири, згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.05.1998 року. У 2006 році за їх згодою відповідач був зареєстрований в квартирі. З 05.05.2009 року відповідач не проживає в спірній квартирі, оскільки їх сімейне життя не склалося, квартирою він не цікавиться, не сплачує квартплату та комунальні послуги, ніяких його речей в квартирі немає. Де фактично проживає відповідач їй невідомо, він в добровільному порядку залишив квартиру. Протягом всього часу не проживання відповідача у спірній квартирі вона та треті особи змушені за свій рахунок сплачувати комунальні послуги та нести витрати по утриманню квартири, що нараховуються на нього. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просила визнати останнього таким, що втратив право користування спірною квартирою. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою № 214 будинку 24-а по вул. Жукова в м. Києві, оскільки він не мешкає в спірній квартирі з травня 2009 року. Відповідач двічі не з»явився в судове засідання, був судом належно повідомлений про день та час розгляду справи за останнім відомим місцем проживання шляхом оголошення про виклик в судове засідання в засобах масової інформації. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також позивач в судовому засіданні. Треті особи по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі та просили суд про його задоволення. Представник третьої особи Відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві в судове засідання не з»явися, в своїй заяві просив проводити розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивачки, третіх осіб, допитавши свідка [PERSON], вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.05.1998 року належить в рівних долях позивачу та третім особам (а.с. 6). Шлюб між позивачем та відповідачем по справі було розірвано 05.05.2009 року (а.с. 12). На даний час в квартирі зареєстровано 6 осіб позивачка, відповідач та треті особи по справі (а.с.7). Відповідач був зареєстрований в спірній квартирі зі згоди позивача та третіх осіб у вересні 2006 року. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад рік, як що інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач з травня 2009 року в спірній квартирі [ADDRESS] не проживає. Дана обставина підтверджується, крім пояснень позивачки, третіх осіб, свідченнями свідка, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: -актами ЖЕК 304 (а.с. 9-11) про те, що відповідач за адресою реєстрації не проживає; -довідкою поліклініки Деснянського району м. Києва про те, що [PERSON] за медичною допомогою не звертався в період з 01.01.2005 року по 04.02.2011 року (а.с. 13). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач з травня 2009 року, ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, протягом тривалого часу не ставив питання про вселення до спірної квартири, що свідчить про те, що спірним житловим приміщенням він протягом тривалого часу не цікавиться. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved