Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

у вересні 2010 року ВАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] 1.1, про дострокове стягнення заборгованості по кредитному договору на суму 244682 грн. 13 коп. та судових витрат. Відповідач [PERSON] 1.1. пред»явила зустрічний позов до ВАТ КБ «Надра», в якому просить визнати недійсним договір поруки від 19.06.2007 роки з тих підстав, що вона його не укладала, підпис у договорі виконаний не нею, а іншою особою. У судовому засіданні представник позивача ВАТ КБ «Надра» позовні вимоги підтримав та просив стягнути вищевказану заборгованість згідно розрахунку з відповідачів солідарно. Проти зустрічного позову заперчував, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, посилаючись на те, що не згоден із сумою боргу, що заявлена банком, проте іншого розрахунку боргу суду не надав. Відповідач [PERSON] 1.1, та її представник проти первісного позову заперечували, підтримали зустрічний позов та просили його задовольнити, визнати недійсним договір поруки, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], посилаючись на те, що такий договір вона не укладала та не ідписувала. [PERSON] зазначила, що випадки укладення сторонньою собою від її імені договорів поруки є непоодинокими, оскільки рішенням -Іовозаводського районного суду м. Чернігова від 30.12.2009 року визнано іедійсним договір поруки від 29.11.2006 року, укладений між Відкритим Акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] з тих підстав, що вона договір не укладала і не підписувала. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для часткового задоволення як первісного, так і зустрічного позовів, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19.06.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір кредитування комерційного автотранспорту №54/МК/2007-980, за яким [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 223 200 грн. на строк до 18.06.2012 року під 19,5% річних за користування кредитом. Кредит мав погашатися частинами згідно встановленого графіку, (а.с.4-6). У пункті 4.2.5. Договору сторони обумовили право банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж. Відповідач [PERSON] свої зобов»язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв»язку з чим станом на 08.09.2010 року утворилася заборгованість по кредиту в сумі 244682 грн. 13 коп., в тому числі заборгованість по тілу кредиту - 128167 грн. 50 коп., заборгованість по відсотках - 80620 грн. 61 коп., пеня за прострочення сплати кредиту - 8616 грн. 55 коп., пеня за прострочення сплати процентів - 10498 грн. 33 коп., штраф за порушення вимог кредитного договору - 1012 грн. 40 коп., інфляційні за період прострочення виконання зобов'язання - 15766 грн. 74 коп. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти пред'явлених до неї вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, як до солідарного боржника, посилаючись на те, що вона договору поруки не укладала та не підписувала, у зв'язку з чим пред'явила зустрічний позов про визнання договору поруки недійсним. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доводи позивача підтверджуються висновком судово - почеркознавчої експертизи №2066-ц від 25.11.2010 року, складеним експертом Чернігівського відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз, згідно якого вбачається, що підписи від імені [PERSON] 1.1, в договорі поруки від 19.06.2007 року в графі «поручитель» виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.І ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Суд вважає, що при розгляді справи доведено, що [PERSON] 1.1, договір поруки від 19.07.2007 року не підписувала, що підтверджується висновком судово - почеркознавчої експертизи, відповідачем не спростовані надані позивачем докази, тому суд вважає, що вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання недійсним договору поруки підлягають задоволенню. На користь позивача [PERSON] 1.1, підлягають стягненню судові витрати: сплачене державне мито в розмірі 8 грн. 50 коп., витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи судом в розмірі 37 грн., тобто як за вимоги немайнового характеру та витрати на проведення судово - почеркознавчої експертизи в сумі 670 грн. 80 коп. Також підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Позивачем надано квитанцію про оплату відповідно до договору про надання адвокатських послуг від 21.10.2010 року 3500 грн. за правову допомогу, проте не надано калькуляції вартості правової допомоги. Враховуючи категорію складності справ, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, надану адвокатом при підготовці позовної заяви та участі у судових засіданнях (за три години роботи) у розмірі 1088 грн. 40 коп., в розрахунку 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи, як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України №590 від 27 квітня 2006 року "Про граничні розміри компенсації витрат, пов"язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Оскільки підстав для стягнення заборгованості по кредитному договору з [PERSON] 1.1, суд не вбачає, а тому вимоги позивача за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення заборгованості по кредитному договору та судових витрат, понесених ВАТ КБ «Надра» при пред'явленні позову до суду, з відповідача [PERSON]

Outcome: partial