Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] просить визнати за нею право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями, що в смт.Чернелиця по вул. Шевченка,48 Городенківського району Івано-Франківської області. В заяві позивачка посилається на те, що в садибному (індивідуальному) житловому будинку з господарськими будівлями, що по вул .Шевченка,48 смт.Чернелиця Городенківського району постійно проживала вона з своїм батьком [PERSON], який являвся власником даного будинку. [PERSON] помер 12.02.1998 року. Після смерті батька позивачка вступила в управління спадковим майном (як дочка), обробляє земельну ділянку, сплачує всі податки, зв'язані з обслуговуванням даного господарства, фактично являється спадкоємицею першої черги. Про те, на все своє майно , а саме садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями померлий [PERSON] не мав свідоцтва про право власності . Відсутність свідоцтва про право власності на садибу, що належала покійному, перешкоджає позивачці належним чином оформити її право на спадщину. В попереднє судове засідання позивачка не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від відповідача поступили заяви про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги [PERSON] визнають, заперечень не мають. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення про задоволення позову в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу, за наявності для того законних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що в садибному (індивідуальному) житловому будинку з господарськими будівлями, що по вул.Шевченка,48 смт.Чернелиця Городенківського району постійно проживала позивачка із своїм батьком [PERSON], який являвся власником даного будинку. [PERSON] помер 12.02.1998 року. Після смерті батька позивачка вступила в управління спадковим майном (як дочка), обробляє земельну ділянку, сплачує всі податки, зв'язані з обслуговуванням даного господарства, фактично являється спадкоємицею першої черги. Про те, на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями померлий [PERSON] не мав свідоцтва про право власності . Відсутність свідоцтва про право власності на садибу, що належала покійному, перешкоджає позивачці належним чином оформити її право на спадщину. Згідно чинного законодавства діючого станом на 2004р. видати свідоцтво про право власності на померлих неможливо, а за життя [PERSON] не оформив право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями, що в смт.Чернелиця по вул.Шевченка,48 Городенківського району. Відсутність свідоцтва про право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями перешкоджає позивачці належним чином оформити її право на спадщину по закону. Ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Інших осіб, які б претендували на майно не має, а тому вона є єдиним спадкоємцем цього майна. Тому при вище наведених обставинах, суд вважає, що позов є підставним і таким, що підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1258, 1261, 368 ЦК України та

Outcome: approved