Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення 2000 грн., за договором доручення за надання юридичної допомоги. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним і [PERSON], був укладений договір доручення відповідно до якого [PERSON], доручила позивачу представляти її інтереси в судах, за що була зобов'язана сплатити позивачу 1600 гривень авансу до подання позовної заяви до суду. За кожне проведене судове засідання відповідачка повинна була сплатити позивачу 200 гривень. Сплатила тільки 400 гривень, а 400 гривень не сплатила. В односторонньому порядку відмовилась від виконання договору, і не хоче сплатити кошти за надання юридичної допомоги. В судовому засіданні позивач підтвердив обставини викладені в позовні заяві, погодився на заочний розгляд справи. Відповідачка належним чином повідомлена про час і слухання справи. В справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін, а тому суд прийшов до висновку про можливість слухати справу без участі відповідачки і хвалити заочне рішення. Заслухавши позивача і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 6.01.2010 року між [PERSON], та [PERSON], був укладений договір доручення, відповідно до умов якого [PERSON], доручила позивачу представляти її інтереси в суді, а позивач зобов'язався надати відповідачці юридичні послуги. За надання юридичної допомоги [PERSON], зобов'язалась сплатити [PERSON], аванс в розмірі 1600 грн., та за кожне проведене судове засідання по 200 гривень. В разі позитивного вирішення справи [PERSON], має сплатити позивачу гонорар в розмірі 1000 гривень. За написання апеляційної скарги відповідачка мала сплатити 300 гривень, за написання касаційної скарги - 300 гривень. По даному договору [PERSON], отримав від [PERSON], всього 400 грн. Із оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи за позовом [PERSON], до [PERSON], про розірвання договору дарування, вбачається, що [PERSON], представляв інтереси [PERSON], на підставі виданого доручення. Приймав участь в справі 29.03.2010 року 17 хв., 15.04.2010 року - 34 хв., 5.05.2010 року 52 хв., 20.05.2010 року 6 хв., 4.06.2010 року 18 хв., 24.06.2010 року 43 хв. Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 р., єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Відповідно до ст. 34 Правил адвокатської етики адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення, якщо обов'язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо): порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг. За аналогією, вищезазначені положення Правил адвокатської етики можна поширити й на інших фахівців у галузі права. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року N 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Виходячи із розмірів мінімальної заробітної плати, граничний розмір оплати правової допомоги [PERSON], 29.03. 2010 року становить 98,43 грн. ( 869*40%=347,6/60хв.*17хв.=98,43), з 15.04.10 по 24.06.10 року становить 901.57 грн. ( 884*40%=353,6/60хв.* 2год.33 хв. = 901.57), а разом 1000 грн. ( 98,43+901,57). Так як позивач вже отримав від відповідачки 400 гривень за надання правової допомоги, сума коштів підлягає зменшенню на 400 грн., і становитиме 600 грн. ( 1000-400). Решта позовних вимог позивача не підлягає задоволенню.

Outcome: partial