Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

27.10.2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ЛКП «Тополя-406» про зобовязання зарахувати надміру сплачених коштів у сумі 1008,70 грн. у майбутні платежі за послугу з утримання житла та прибудинкової території. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона проживає у квартирі 52 на вул.Лінкольна 47 у м.Львові. На день звернення до суду у неї є заборгованості за утримання будинків та прибудинкової території. Однак, їй стало відомо про те, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 року визнано незаконним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 30.09.2005 року № 1032 «Про впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м.Львові» та ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 15.05.2008 року касаційну скаргу виконавчого комітету Львівської міської ради на зазначену постанову відхилено, а постанову від 11.12.2006 р. залишено без змін. Оскільки нарахування проводили за тарифами, які визнані недійсними, то просить провести перерахунок І зарахувати зайво сплачені кошти у майбутні платежі. 21.12.2010 року подала заяву про уточнення позовних вимог, якою просила зарахувати надміру оплачені кошти у сумі 1008,70 грн. у майбутні платежі за послугу з утримання житла та прибудинкової території, стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 171 грн. та зобовязати ЛКП «Тополя-406» укласти з нею угоду про реструктуризацію боргу. У судовому засіданні позивач позові вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 12.04. 2010 року у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що відсутній механізм перерахунку переплачених коштів, а тому ЛКП не вправі здійснювати такі операції, щодо укладення угоди про реструктуризацію боргу, то ЛКП «Тополя-406» має право приймати рішення щодо заборгованості не більше 2000 грн., а заборгованість на більшу суму має бути погоджена з райадміністрацією. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрована та проживає у квартирі 52 на вул.Лінкольна 47 у м.Львові (а.с. ) і така належить їй та членам сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності. На день звернення до суду у позивача мається заборгованість за утримання будинків та прибудинкової території у розмірі 3919,14 грн., що вбачається з наданої представником відповідача довідки від 09.12.2010 року № 157. Згідно з ст.10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Відповідно до ч.З ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Спори щодо формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, а також відшкодування втрат підприємств, що повязані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, вирішуються в судовому порядку. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 30.09.2005 року № 1032 «Про впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м.Львові» з жовтня 2005 року введені нові тарифи на утримання будинків - квартплата. Однак, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 року визнано незаконним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 30.09.2005 року № 1032 «Про впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м.Львові». Ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 15.05.2008 року касаційну скаргу виконавчого комітету Львівської міської ради на зазначену постанову відхилено, а постанову від 11.12.2006 р. залишено без змін. 18.02.2008 року виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв нове рішення №68 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м.Львові індивідуально по кожному будинку». Дане рішення, згідно п.7 набирає чинності через ЗО днів з дня його оприлюднення у засобах масової інформації. Отже, з 20.03.2008 року діють нові тарифи на квартплату згідно яких і відбувається нарахування. Позивач просить провести перерахунок за 29,5 місяців, а саме з жовтня 2005 по 15 березня 2008 року включно. З врахуванням того, що рішення виконкому судом скасоване, то вимоги позивача підлягають до часткового задоволення та слід зобовязати ЛКП «Тополя- 406» провести перерахунок за спірний період коштів, нарахованих [PERSON] за утримання будинків та прибудинкової території з врахуванням тарифів, які діяли до жовтня 2005 року на підставі рішення міськвиконкому від 06.06.2003 р. № 484 «Про плату за користування житлом (квартирну плату) та за утримання житла для населення у м.Львові» та зарахувати [PERSON] перераховані кошти у майбутні платежі. В іншій частині у задоволенні позову слід відмовити, оскільки повноваження щодо нарахування коштів за утримання будинків та прибудинкової території належить відповідачу і таке нарахування ЛКП «Тополя-406» має здійснювати по кожній квартирі окремо. Згідно ст. 627 ЦК України у відповідності до ст.6 Кодексу сторони у договорі є вільними, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги щодо зобовязання ЛКП «Тополя-406» укласти з позивачем угоду про реструктуризацію боргу. Відповідно до статті 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням наведеного підлягає до стягнення з відповдіача на користь позивача 51 грн. судового збору та 30 грн. коштів за ІТЗ розгляду цивільної справи у суді.

Outcome: partial