Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний Банк України» (надалі за текстом - позивач) звернулось з позовом до [PERSON] (надалі за текстом відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.09.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № [NUMBER] (надалі за текстом договір) за умовами якого позивач надав відповідачу кредит з лімітом заборгованості не більше 3 200 грн. строком до 01.10.2010 року зі сплатою процентної ставки. Відповідач по справі зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобовязання, визначені договором. До договору, 01.10.2008 року було укладено додаткову угоду № 1(надалі за текстом додаткова угода). Позивач виконав свої зобовязання та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі та строк, але відповідач порушив взяті зобовязання по своєчасній та повній сплаті кредиту, процентів за користування кредитом. Таким чином, станом на 22.11.2010 року у відповідача виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 3 196 грн. 77 коп. основного боргу; 466 грн. 04 коп. проценти за користування кредитом; 755 грн. 65 коп. пені; 384 грн. 47 коп. інфляції. Загальна сума заборгованості складала 4 802 грн. 90 коп. В подальшому, в звязку з наданням нового розрахунку заборгованості по договору, представником позивача було зменшено розмір позовних вимог, з урахуванням яких загальна заборгованість склала 4 346 грн. 27 коп., з яких 3 196 грн. 77 коп. основного боргу; 561 грн. 75 коп. проценти за користування кредитом; 22 грн. 89 коп. пені; 564 грн. 86 коп. інфляції. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з тих же підстав, просив його задовольнити. На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи, згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою [INFO] (а. с. 39). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судові засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, про явку в судове засідання 03.03.2011 року відповідачу направлялась судова повістка (а.с. 41), в судове засідання 29.03.2011 року судовою повісткою зі зворотнім повідомленням (а.с. 44 - 47), в судове засідання 28.04.2011 року судовою повісткою зі зворотнім повідомленням (а.с. 51, 53 - 54) У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. 18.09.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений № [NUMBER] (а.с. 8 - 11) 01.10.2008 року було укладено додаткову угоду № 1 (а.с. 12 - 15). За умовами договору позивач надав відповідачу кредит з лімітом заборгованості не більше 3 200 грн. строком до 01.10.2010 року зі сплатою процентної ставки. Відповідач по справі зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобовязання, визначені договором. Позивач виконав свої зобовязання та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі та строк, факт надання коштів підтверджується виписками по картковому рахунку за період 31.01.2009 року по 27.02.2009 року, з 06.01.2009 року по 30.01.2009 року, з 01.11.2008 року по 28.11.2008 року та з 01.10.2008 року по 31.10.2008 року (а.с. 66 - 69). Відповідач порушив взяті зобовязання по своєчасній та повній сплаті кредиту, процентів за користування кредитом таким чином, у відповідача виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 4 346 грн. 27 коп., з яких 3 196 грн. 77 коп. основного боргу; 561 грн. 75 коп. проценти за користування кредитом; 22 грн. 89 коп. пені; 564 грн. 86 коп. інфляції. Розмір і порядок сплати процентів встановлено додатковою угодою. Відповідно до п. 1.5 додаткової угоди відповідач зобовязується сплачувати позивачу проценти за користування кредитом в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла на перше число місяця в якому нараховується проценти за користування кредитом Розрахунки позивача відповідачем спростовані не були. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки визначені в ст. 611 ЦК України, зокрема розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Договір є обовязковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Ч. 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На основі повно та всебічно зясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну суму заборгованості в розмірі 4 346 грн. 27 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача державне мито в розмірі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved