overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що вони з відповідачкою 06 березня 1997 року зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському районному управлінні юстиції м. Маріуполя Донецької області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними були припинені рік тому. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними та різні погляди на сімейне життя. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно, оскільки неодноразові спроби до примирення не давали позитивного результату. Просив суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені ним вимоги у повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 березня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-НО № 385872, виданим Орджонікідзевським Відділом РАГС міста Маріуполя Донецької області 06 березня 1997 року, актовий запис № 60. Шлюб повторний. Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 002009, виданого Орджонікідзевським Відділом РАГС м. Маріуполя Донецької області, [PERSON] народився 06 січня 1997 року, актовий запис № 144, в графі „батьки зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 208870, виданого Орджонікідзевським Відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився 02 вересня 2008 року, актовий запис № 754, в графі „батьки зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачкою пред?явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2001 року. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочок в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає. Він не піклується про дітей. Їх вихованням не займається. Відповідач ніде не працює. Працездатний, може надавати матеріальну допомогу. Покликаючись на наведені обставини, та обставини зазначені в позовній заяві просить задоволити її вимоги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги зменшила , просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, суду пояснив, що він не заперечує проти стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.. Буде приймати участь у вихованні та наданні матеріальної допомоги докам. Заслухавши пояснення сторін , перевіривши інші матеріали справи,суд вважає ,що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цього обовязку передбаченого законом відповідач не виконує. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначені розміру стягуваних аліментів з відповідача суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, матеріальне становище платника аліментів, а також позивачки. Аліменти на дітей суд приходить до висновку слід присудити від дня предявлення позову з 20.05.2011 року. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі , який на даний час розірвано. Від спільного подружнього життя в них народилося двоє неповнолітніх дітей син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітної плати( доходу) до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги сім*ї не надає. Він не приймає участі у вихованні дітей. На даний час в неї склались важкі сімейні та матеріальні умови. Відповідач працює, має сталий заробіток,може надавати матеріальну допомогу дітям . А тому аліменти мають стягуватися в частці його заробітку (доходу) в розмірі 1/3 частки щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Покликаючись на наведені обставини та обставини зазначені в позовній заяві просить задовольнити її вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав суду пояснив, що він згідний сплачувати позивачці аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/ 3 частки його заробітної плати( доходу) до досягнення дітьми повноліття, Заслухавши пояснення сторін , перевіривши інші матеріали справи,суд вважає ,що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цього обовязку передбаченого законом відповідач не виконує. Згідно ст.183СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей,суд визначає єдину частку від заробітку(доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватиися до досягнення найменшою дитиною повноліття. Згідно з свідоцтва про народження неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] вбачається , що відповідач [PERSON] являється її батьком Довідкою про доходи стверджується, що відповідач працює в ТзОВ «Гербор холдінг ». При визначенні розміру аліментів з відповідача, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей , матеріальне становище платника аліментів, а також позивачки. Суд визначає розмір аліментів які підлягають стягненню з відповідача на корись позивачки у частці від заробітку(доходу) батька дитини. Аліменти на дитину суд присуджує від дня предявлення позову з 16.05.2011 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу . В обґрунтування позову вказала , що на підставі рішення Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №185-р від 12.03.1997 року , 04.04.1997 року вона отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0080375 землі , яка перебувала у колективній власності КСП Криворізьке , розміром 7,15 умовних кадастрових гектарів . В даному документі її ім'я українською мовою зазначено як Козинець Анна Іванівна . 07.02.2010 року вона звернулась до Апостолівської районної державної адміністрації із заявою про виділення їй земельної ділянки в натурі . Через рік , 22.03.2011 року , отримала відповідь на свою заяву , що Апостолівська районна державна адміністрація не має можливості виділити їй земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) в натурі ( на місцевості) із земель колишнього КСП Криворізьке у зв'язку з тим , що нею була надана копія сертифікату від 12.03.1997 року ДП №0080375 на ім'я [PERSON] , а згідно паспортних даних вона [PERSON] . Паспорт отримала 16.08.2007 року , після винесення рішення Апостолівською районною державною адміністрацією і отримання сертифікату , у попередньому паспорті її ім'я було вказано Анна , а в новому паспорті вказано Ганна згідно нових правил українського правопису . Заявниця просить встановити факт належності їй сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0080375 , виданий Апостолівською районною державною адміністрацією на ім'я Козинець Анни Іванівни , землі яка перебувала у колективній власності КСП Криворізьке , розміром 7,15 умовних кадастрових гектарів , встановлення даного факту необхідно для реалізації права на земельну ділянку . У судове засідання не з'явилася заявниця , від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності , позовні вимоги підтримала . Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився , від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності , визнав заяву заявниці , заперечень не має . Згідно п. 6 ст. 256 ЦПК України суд , розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі , ім'я якої не збігається з іменем цієї особи , зазначеним у паспорті . Суд , дослідивши матеріали справи , на підставі ст. ст. 234 , 256 ЦПК України вважає , що заява підлягає задоволенню . В судовому засіданні встановлено , що згідно паспорту , виданого заявниці 16.08.2007 року, її ім'я записане Ганна ( а.с.4 ) , сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0080375 , виданий на ім'я [PERSON] ( а.с.5 ) .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

В квітні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, вказуючи на те,що 28.07.2010 року помер спадкодавець [PERSON], який заповітом від 24.09.2009 року заповів своє нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя. У встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини він не звернувся, оскільки він є громадянином [PERSON] Федерації та не міг залишити чоловіка, який часто хворіє та неповнолітню дитину. Прохав визначити додатковий строк для прийняття спадщини три місяці. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як вбачається з наданих суду матеріалів, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом [PERSON] (а.с. 7, 8), який був єдиним власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9) . Факт смерті спадкодавця підтверджено копією свідоцтва про смерть від 28.07.2010 року. (а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважність причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини встановлена у судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи: копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 10), копією паспорта громадянки [PERSON] Федерації на імя [PERSON] (а.с. 5).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

В квітні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він перебуває з відповідачкою в шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2010 року в Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №377. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюб у позивача повторний, у відповідачки перший. Вважає подальше збереження їх сім'ї з відповідачкою неможливим і на примирення з нею він не згодний. Фактично шлюбні відносини між ними відсутні з березня 2011 року, спору про розділ спільного майна між собою не мають, тому просив суд шлюб між ними розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, підтвердив суду доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка при попередньому розгляді до суду не з'явилась, однак позов визнала, проти його задоволення не заперечувала, згодна на розірвання шлюбу та ухвалення рішення в попередньому розгляді, що підтверджується її письмовою заявою, залученою до матеріалів справи. \\ Суд, враховуючи визнання відповідачкою позову, вважає можливим згідно с і. 174 11,11К України ухвалити рішення про задоволення позову. Враховуючи, що між подружжям склались неприязливі стосунки, шлюбні відносини вони не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась та позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між ними має бути розірваний. :> 11 а підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що вони уклали шлюб, який зареєстровано 18 червня 2005 року у відділі РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №129. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З червня 2006 року родина фактично розпалась, у звязку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим, просить розірвати шлюб. Позивач до суду не зявився, оскільки знаходиться в Маріупольському слідчому ізоляторі, та його явка до суду не представляється можливою. Відповідачка у письмовій заяві не заперечувала проти розірвання шлюбу, просить розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідачка визнає позов, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, родина розпалась кінцево і у подальшому збережена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 12 вересня 2001 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №337. Шлюб перший, від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, на те що родина фактично розпалась, у звязку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим, спору про розділ спільного майна не має. Судові витрати прохав покласти на нього. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд повідомив, в результаті чого, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Судові витрати з урахуванням думки позивача, матеріального становища, суд покладає на позивача, відповідача від сплати витрат вважає за необхідне звільнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій також прописана його колишня дружина [PERSON] Фактично відповідачка не проживає в квартирі з листопада 2005 року, ніяких особистих речей в квартирі не має, шлюб між ними розірвано 25.03.2008 року. Відповідачка в добровільному порядку не бажає виписатись з належної йому житлової площі. Прохав визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Маріуполь, вул. Лавицького, б. 15, кв. 52. Позивач в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд повідомив, в результаті чого, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню повністю з наступних підстав: Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, яякщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з наданих суду матеріалів, відповідачка перебувала в шлюбі з позивачем з 28.10.2004 року (а.с. 7) по 25.03.2008 року (а.с. 7, 8) коли шлюб між ними був розірваний. Актом від 11.04.2011 року підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації на протязі більш ніж одного року (а. с. 6) За наведених підстав суд вважає можливим визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирі за адресою: . Маріуполь, вул. Лавицького, б. 15, кв. 52.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 09.11.2009 року між позивачем та відповідачем-1 був укладений Кредитний договір, згідно з яким відповідачу-1 був наданий кредит в сумі 2000 грн. на споживчі потреби строком на 12 місяців. Зобовязання за договором забезпечені порукою з відповідачем-2. Умови кредитного договору відповідачем-1 не виконуються. Станом на 29.04.2011 року заборгованість становить 2563,49 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості а також стягнути сплачений судовий збір в сумі 51 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Представник позивача у письмовій заяві підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Ст. 1050 ЦК України передбачає що, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у випадку порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед боржником солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з кредитним договором від 09.11.2009 року між позивачем та відповідачем-1 був укладений Кредитний договір, згідно з яким відповідачу-1 був наданий кредит в сумі 2000 грн. на споживчі потреби строком на 12 місяців. Як вбачається з представленого розрахунку станом на 29.04.2011 року заборгованість становить 2563,49 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили стягнути аліменти з відповідача на користь [PERSON] на його утримання в розмірі 1\\4 частки заробітку щомісячно, однак не менше неоподаткованого мінімуму громадян, починаючи з 18.04.2011 року та до досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь [PERSON] на його утримання в розмірі 1\\4 частки заробітку, однак не менше неоподаткованого мінімуму громадян щомісячно, починаючи з 18.04.2011 року та до досягнення ним 23 років. В обґрунтування посилались на те, що [PERSON] навчається на 1 курсі в Приазовському державному технічному університеті та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надати таку допомогу. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згодний сплачувати аліменти на утримання сина на час навчання, однак в меншому розмірі. В обґрунтування заперечень посилався на те, що він має іншу родину та виховує малолітню дитину, а тому не може сплачувати аліменти у визначеному позивачами розмірі. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України у разі якщо повнолітні діти продовжують навчання та через це потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. За свідоцтвом про народження ІХ-НО №292002 від 22.04.1993 року, виданого відділом РАГС Жовтневого виконкому м.Маріуполя, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], який народився 18 квітня 1993 року. Той факт, що позивач [PERSON] є студентом 1 курсу ПДТУ денної форми навчання (бюджет), підтверджується довідкою з місця навчання вих..№69 від 23.03.2011 року. Відповідач має постійне місце роботи працює електромонтером Приазовських електричних мереж ВАТ «Донецькобленерго»та середньомісячний розмір його заробітної платні становить 3044,44 гривень ( 18 267,35 грн \\ 6 місяців), що підтверджується довідкою з місця роботи. Таким чином, враховуючи стан здоровя та матеріальний стан платника аліментів та позивача, наявність у відповідача на утриманні іншої неповнолітньої дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1\\5 частки всіх його доходів щомісячно, починаючи з 20 квітня 2011 року і до досягнення ним 23 років (18 квітня 2016 року). З відповідача підлягає стягненню судові витрати судовий збір на користь держави в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial