Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості по договору позики від 08.07.2008 року в сумі 150\~000 грн., 72000 грн. відсотків, 30\~000 грн. штрафу, 109\~500 грн. пені, в всього 361\~500 грн. Також просив стягнути з відповідача судові витрати у справі. В обґрунтування своїх вимог, позивачка послалась на те, що 08.07.2008 року вона позичила [PERSON] гроші в сумі 150\~000 грн. про що уклали письмовий договір. Вказану суму відповідачка їй до цього часу не повернула, хоча зобовязалась повернути до 08.07.2009 року. Договором позики передбачено сплату відсотків у розмірі 2 відсотків суми позову за кожен місяць за користування чужими коштами. Також передбачили за несвоєчасне повернення чи неповернення суми позики у повному обсязі сплату штрафу позичальником в розмірі 20 відсотків від суми неповернутих коштів, а також пені в розмірі 0,1 відсотка за кожен день прострочення такого платежу. Окрім того, договором визначено підсудність розгляду спорів щодо позики у Решетилівському районному суді Полтавської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, заяв про перенесення чи відкладення розгляду справи а також будь-яких виправдовуючих документів про причини неявки суду не надала, хоча була належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, тому за згодою позивача судом ухвалено заочний розгляд справи. Суд, заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до наступного. Відповідно договору позики (далі Договору), від 08.07.2008 року, Позикодавець [PERSON] передала у власність Позичальникові [PERSON] грошові кошти в сумі 150 000 грн., які остання зобовязалась повернути до 08.07.2009 року. Про отримання вказаної суми коштів до договору приєднана розписка [PERSON] За таких обставин договір у вказаній частині позивачем виконаний. П.3 Договору передбачена сплата Позичальником процентів у розмірі 2 відсотків суми позики за кожен місяць. П.8 Договору передбачено за несвоєчасне повернення чи неповернення позики сплату позичальником штрафу в розмірі 20 відсотків від суми неповернутих коштів, а також пеню в розмірі 0,1 відсотків за кожен день прострочення платежу. Відповідно ст.204 ЦК України: Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підстав для визнання вказаного договору недійсними у ході розгляду справи не встановлено, тому він є правомірним та в силу ст.629 ЦК України обовязковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. При вирішенні даної справи, суд виходить із загальних засад судочинства в частині свободи договору, передбаченого п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, обовязковості договору, передбаченої ст.629 ЦК України, а також вимог ст.1054 ЦК України та ч.1 ст.1049 ЦК України, відповідно до яких позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позичальником, визначені у ст.1050 ЦК України та передбачають у разі своєчасного не повернення ним суми позики, його зобовязання сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, а саме суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних, від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ч.1 ст.536 ЦК України передбачено оплату процентів за користування чужими грошовими коштами. Зважаючи, що умовами договору позики інших умов не встановлено, суд виходить з вимог позивача. Зі ст.614 ЦК України, витікає, що особа, яка порушила зобовязання несе відповідальність за наявності вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.2 ст.614 ЦК України цієї статті: Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Враховуючи викладені обставини, а також те, що відповідач у судове засідання не зявився та доводів відсутності своєї вини не надав, суд рахує вину відповідача у порушенні зобовязання доведеною наявними матеріалами справи, а тому вбачає підстави для задоволення позову повністю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати у справі, понесені позивачем також підлягають стягненню на його користь з відповідача, оскільки підтверджуються приєднаними до справи квитанціями про їх оплату.

Outcome: approved