Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач 05 травня 2010 року звернулась до Ленінського районного суду з позовом до Територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, [PERSON], третя особа - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення розміру часток власників в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 22 липня 1998 року, їй, її чоловіку [PERSON] та їх сину [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. 03 червня 2009 року помер [PERSON]. Після його смерті відповідно відкрилась спадщина у вигляді частини зазначеної квартири. Вона, як дружина померлого, є єдиним претендуючим спадкоємцем першої черги за законом вказаного спадкового майна, тому як син померлого на спадщину після його смерті не претендував та у Другій дніпропетровській державній нотаріальній конторі написав заяву про відмову від прийняття спадщини на її користь. У визначений строк вона звернулась до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримала, оскільки не визначені частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Таким чином, вона змушена була звернутися до суду та просила, з підстав статті 370 ЦК України визначити, що частки власників її, [PERSON] та [PERSON], в праві спільної сумісної власності є рівними, і кожному з них належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS]. В подальшому позивач, в порядку статті 31 ЦПК України, доповнила свої вимоги та просила суд також визнати за нею право власності на 1/3 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 03 червня 2009 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2010 року позовні вимоги в частині визначення часток власників в праві спільної сумісної власності залишені без розгляду за клопотанням [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач - Територіальна громада в особі [PERSON] міської ради, не зявився. Про день, місце та час проведення судового засідання сповіщені належним чином, про що в матеріалах справи мається повідомлення. Про причини неявки свого представника суд не повідомляли. В судовому засіданні відповідач [PERSON], позовні вимоги визнав, проти їх задоволенні не заперечував. Третя особа - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилась. Про день, місце та час проведення судового засідання сповіщені належним чином. Письмово просили розглядати справу за відсутності їх представника відповідно до вимог діючого законодавства. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали спадкової справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 липня 1998 року Виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №3/2028-98 від 22 липня 1998 року, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Право власності на зазначену квартиру зареєстроване Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] міської ради в реєстровій книзі за №287п-32-63 (зворот а.с.16). 03 червня 2009 року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей [PERSON] реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції 09 червня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за №4202 (а.с.13). Згідно частини 1 статті 368 ЦК України спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. А відповідно до положень статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, враховуючи наведене, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. В свою чергу, згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно статті 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, другий з подружжя та батьки. Встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом вказаного спадкового майна після смерті [PERSON] є дружина померлого [PERSON] та їх спільний син - [PERSON] (а.с.8, 12). З матеріалів спадкової справи [PERSON] вбачається, що 20 серпня 2009 року, тобто у визначений законодавством строк, до Другої ДДНК зі заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка звернулась [PERSON], того ж дня зареєстроване звернення і [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщин на користь дружини померлого [PERSON] (а.с.31-57). Таким чином слід вважати, що відповідно до вимог статті 1269 ЦК України, згідно якої спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, позивач, [PERSON], вважається такою, яка прийняла вказану спадщину після смерті чоловіка. Отже, аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є цілком обгрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними з її боку, внаслідок чого підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved