overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

[PERSON] ПБІ звернувся до суду з вимогами про те, щоб встановити факт проживання на території України підопічного [PERSON], стверджуючи, що останній є інвалідом дитинства 2-ї групи безстроково, був направлених в інтернат Головним управлінням праці та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації по путівці № 05 від 17.09.1975 року і з того часу по теперішній час перебуває в інтернаті для інвалідів на повному державному утриманні. Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 21.10.2005 року він був визнаний недієздатним і опіку над ним встановив директор БПНБІ [PERSON] У звязку з тим, що підопічний не має паспорту, не міг його одержати , оскільки є хворою людиною, а в теперішній час є потреба в паспортизації цього підопічного, так як неможливо буде отримувати пенсію. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання представник заявника не зявився, однак у відповідності до п.2 ст.158 ЦПК України подав клопотання про розгляд справи без їх представника. Представник третьої особи завідувач сектором ГІРФО Балтського РВ ГУ МВС України в Одеській області в судове засідання не зявилася, однак направила суду відгук, з якого вбачається, що вимоги заявника вона визнає, не заперечує проти їх задоволення і просить розглянути справи без її присутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вивчивши матеріали справи, суд вважає за доцільне вимоги заявника задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 29 листопада 1934 року , про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ЖД № 205519, актовий запис № 740, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Котовськ Котовського міжрайонного управління юстиції Одеської області. Згідно путівки № 364 Одеського обласного відділу соціального забезпечення [PERSON] був направлений до [PERSON] інвалідів від 17.09.1975 року, де перебуває з 27.09.1975 року до теперішнього часу, про що свідчить довідка [PERSON] ПНБІ від 09.03.2011 року. Відповідно до рішення Балтського районного суду від 21.10.2005 року, [PERSON] визнаний недієздатним. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] народився на території України, жив постійно тут і на час прийняття Закону України «Про громадянство»жив на території України, а саме в [PERSON] ПНБІ, розташованому по вул. Володимирська №2 в м. Балта Одеської області на законних підставах і встановлення цього факту заявнику необхідно для отримання на цю особу паспорту України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

[PERSON] ПБІ звернувся до суду з вимогами про те, щоб встановити факт проживання на території України підопічного [PERSON], стверджуючи, що останній є інвалідом дитинства 2-ї групи безстроково, був направлених в інтернат Головним управлінням праці та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації по путівці № 203 від 09.06.1967 року і з того часу по теперішній час перебуває в інтернаті для інвалідів на повному державному утриманні. Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 26.10.2005 року він був визнаний недієздатним і опіку над ним встановив директор БПНБІ [PERSON] У звязку з тим, що підопічний не має паспорту, не міг його одержати , оскільки є хворою людиною, а в теперішній час є потреба в паспортизації цього підопічного, так як неможливо буде отримувати пенсію. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання представник заявника не зявився, однак у відповідності до п.2 ст.158 ЦПК України подав клопотання про розгляд справи без їх представника. Представник третьої особи завідувач сектором ГІРФО Балтського РВ ГУ МВС України в Одеській області в судове засідання не зявилася, однак направила суду відгук, з якого вбачається, що вимоги заявника вона визнає, не заперечує проти їх задоволення і просить розглянути справи без її присутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вивчивши матеріали справи, суд вважає за доцільне вимоги заявника задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 28 грудня 1943 року , про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ЖД № 221659, актовий запис № 804, видане другим Маліновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції Одеської області. Згідно путівки № 203 Одеського обласного відділу соціального забезпечення [PERSON] був направлений Іллічівським райсобезом до [PERSON] інвалідів від 09.06.1967 року, де перебуває з 26.06.1967 року до теперішнього часу, про що свідчить довідка [PERSON] ПНБІ від 09.03.2011 року. Відповідно до рішення Балтського районного суду від 26.10.2005 року, [PERSON] визнаний недієздатним. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] народився на території України, жив постійно тут і на час прийняття Закону України «Про громадянство»жив на території України, а саме в [PERSON] ПНБІ, розташованому по вул. Володимирська №2 в м. Балта Одеської області на законних підставах і встановлення цього факту заявнику необхідно для отримання на цю особу паспорту України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказала, що 18 лютого 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] 28 січня 2005 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Позивачка та відповідач проживають окремо, подружні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу недоцільним, на примирення не згодна, прохає суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні на розірвання шлюбу погодився. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між собою 18 лютого 2005 року. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON] [INFO]. /а.с. 5-7/ Судом також встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, намірів зберегти сім'ю не мають, шлюбні відносини фактично припинені, сімя розпалась остаточно, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

Заступник прокурора м. Кременчука в інтересах особи похилого віку, пенсіонера [PERSON] звернувся до суду з позовом до КС „Лубно про стягнення коштів за договором вкладу. В заяві вказав, що 22 вересня 2008 року між [PERSON] та філією КС „Лубно в м. Кременчуці було укладено договір внеску (вкладу) на депозитний рахунок №К2209Є, згідно якого внесено кошти в сумі 5000 грн. 00 коп. строком на 13 місяців з умовою виплати процентів на вклад. Кременчуцька філія КС „Лубно припинила своє існування, не повідомивши про це вкладника, не виплативши належні кошти, чим порушила умови договору. Прохає стягнути на користь [PERSON] з КС „Лубно вклад в сумі 5000 грн. 00 коп. та нараховані проценти. Прокурор в судове засідання не зявився. [PERSON] в судове засідання не з»явився, про слухання справи повідомлений. Відповідач КС „Лубно свого представника в судове засідання не направив, причину неявки не повідомив, про слухання справи повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням і дає суду право розглянути справу в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 23 ЗУ „Про кредитні спілки кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому внески (вклади) та нараховані на такі кошти проценти у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу. Відповідно до ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 22 вересня 2008 року між [PERSON] та філією КС „Лубно в м. Кременчуці був укладений договір внеску (вкладу) на депозитний рахунок № К2209Є і зроблено внесок в сумі 5000 грн. строком до 22 жовтня 2009 року з умовою виплати 27 % річних. Відповідач порушив істотні умови договору, оскільки суму вкладу не повернув, не повідомив вкладника про припинення свого існування, на момент розгляду даної справи в провадженні суду перебуває кримінальна справа по факту привласнення грошових коштів службовими особами КС „Лубно. /а.с. 4-8/ Відповідач покладені на нього обовязки в добровільному порядку не виконує, суму вкладу не повернув, а тому позов в цій частині слід задовольнити, стягнувши на користь позивача зроблений ним внесок. Що стосується стягнення процентів на вклад, то позивач не надав жодних підтверджень про наявність заборгованості по їх виплаті, не вказав суму такої заборгованості, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Лубенської міської ради Полтавської області про визначення часток у праві спільної сумісної власності. В заяві вказала, що приблизно в 1937-1938 роках її батьки [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. 27 квітня 1991 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на частину житлового будинку та відповідну частину господарських будівель по вул. Садовій, 63/1 в м. Лубнах Полтавської області. Спадкоємцями померлої були [PERSON] та позивачка. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 11 листопада 2010 року було визнано, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] 03 квітня 2006 року помер батько позивачки [PERSON] Єдиною спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] є позивачка, однак оскільки частки у власності на вищевказане домоволодіння у [PERSON]Я та [PERSON] встановлені не були, це позбавляє її можливості оформити спадщину після померлого. Позивачка прохає суд визнати, що на час смерті [PERSON] та [PERSON] на праві власності належало по 1/2 частині домоволодіння по вул. Садовій, 63/1 в м. Лубнах Полтавської області кожному. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Лубенської міської ради проти позову не заперечує. Треті особи: Перша Лубенська державна нотаріальна контора та Лубенське МБТІ прохають розглянути справу без участі своїх представників, позов не заперечують, про що надали письмові заяві. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.41 Конституції України, ст. 328 ЦК України право приватної власності набувається в порядку визначеному і не забороненому законом. Згідно ст. 370 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними. Встановлено, що померлі 27 квітня 1991 року [PERSON] та 03 квітня 2006 року [PERSON] на момент смерті [PERSON] перебували у шлюбі між собою, що підтверджується рішенням суду від 08.04.2011 року. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало домоволодіння по вул. Садовій, 63/1 в м. Лубнах Полтавської області, їх частки у власності є рівними, що відповідає чинному законодавству і ніким не оспорюється. /а.с. 4-10, 17/ За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за померлими право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння кожному.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

В березні 2011 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 30 листопада 2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що на даний момент проживає з позивачкою. Відповідач не надає в добровільному порядку гроші на утримання дитини. Тому вона просить стягнути з відповідача, на її користь, на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання до суду позовної заяви та до його повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 30 листопада 2002 року сторони уклали шлюб. В період шлюбу, у них народився син [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області серія 1 -БК №092503 від 31 листопада 2006 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

Зважаючи на складність в виготовленні повного тексту рішення, що потребує значного часу в обґрунтуванні доводів сторін, оголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення виготовити протягом п*яти днів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. У своїй позовній заяві позивачка вказує, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. На даний час діти проживають з нею і знаходиться на повному її утриманні. За час проживання окремо чоловік припинив надавати матеріальну допомогу на утримання та виховання дітей, а тому вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав, але в меншому розмірі ніж заявлено позивачкою. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виконкому Соснівської сільської ради неповнолітні діти проживають в [INFO] з матірю [PERSON] Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

В березні 2011 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим. що з 27 вересня 2008 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що на даний момент проживає з позивачкою. Відповідач не надає в добровільному порядку гроші на утримання дитини. Тому вона просить стягнути з відповідача, на її користь, на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання до суду позовної заяви та до його повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. У судове засідання відповідач зявився. Позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що 27 вересня 2008 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-ОК №073490 від 27.09.2008 року. В період шлюбу, у них народився син [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області серія 1-ОК №116993 від 24 лютого 2009 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у судовому засіданні підтримала його і пояснила, що 27 червня 2003 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, в шлюбі у них 22 жовтня 2003 року народився син [PERSON]. Останнім часом в сімї стали часто виникати конфлікти, взаємне нерозуміння призвело до неможливості їхнього подальшого спільного проживання. На цей час сімя фактично розпалась, тому вона просить суд розірвати їх шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки вжиті судом заходи щодо збереження позитивних наслідків не мали, тому подальше збереження сімї сторін було б формальним і суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

У квітні 2011 року до суду звернулася позивачка [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, в зв'язку з тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, у шлюбі в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано в 2007 році. Дитина постійно мешкає з позивачкою за адресою: м. Маріуполь, вул. Гранітна, будинок № 105а. Дитина позивачки часто хворіє, їй необхідно пройти медичне обстеження у клініці за кордоном, в іншій країні. Позивачка не підтримує тривалий час стосунків з батьком дитини, він не приймає ніякої участі у житті дитини, не займається її вихованням, не спілкується з донькою, не надає матеріального утримання, не виявляє інтересу до її розвитку та стану здоров»я. Але позивачка змушена розшукувати його для того, щоб він надав дозвіл для виїзду дитини за кордон, вона також не може виїхати з дитиною в гості чи на відпочинок, що порушує права дитини на якісне лікування, на повноцінний духовний та фізичний розвиток, що прямо суперечить батьківським обовязкам. Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є дочкою позивачки та відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження. Шлюб між сторонами розірвано 07 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» при відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Згідно з положеннями СК України, зокрема, ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відпочинок дітей за кордоном розширює кругозір дитини, можливість отримання якісного лікарняного обстеження надає можливість належно турбуватися про її стан здоров»я. З огляду на фактичні обставини справи суд вважає, що тимчасові поїздки за кордон позивачки та її дитини - є однією з форм піклування здоров'ям дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком. Відповідач не цікавиться дитиною, ухиляється від участі в її розвитку та вихованні. Тому суд вважає, що безвідповідальне відношення батька до доньки не може бути перешкодою для тимчасових виїздів дитини за кордон. Виходячи з інтересів дитини, приймаючи до уваги, що батьки не можуть досягнути згоди на виїзд дитини за кордон, суд вважає необхідним надати дозвіл дитині на виїзд її за межи України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 01 березня 2011 року приватний підприємець [PERSON] отримала у позику від позивача кошти у сумі 500 000 (пятьсот тисяч гривень), які відповідачка [PERSON] зобовязалась повернути 15 березня 2011 року, що підтверджується договором позики та розпискою, наданою відповідачкою. У вищевказаний строк відповідачка на порушення своїх договірних зобовязань позику не повернула. На його прохання про добровільну сплату заборгованості ніяким чином прореагувала. А в усній формі відмовилась сплатити заборгованість. Станом на 16 березня 2011 року борг відповідачки перед позивачем становить 500.000 (пятьсот тисяч ) гривень. Згідно зі ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушення зобовязання. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України. Позивач та відповідачка в судове засідання не зявились але надали суду заяви, що позовні вимого визнає в повному обсязі. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] в березні місяці 2011 року позичив [PERSON] 500 000 ( пятсот тисяч ) гривень строком до 15 березня 2011 року, про що дала розписку. Борг відповідачка по теперішній час не повернула, тому ставить питання про стягнення боргу. За таких обставин визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує чиїх-небудь прав та інтересів.

Outcome: approved