Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину будинку, придбаного під час перебування у сімейних відносинах без реєстрації шлюбу та виділення частки в натурі. Дані позови, обєднані у одне провадження. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач [PERSON] посилається на те, що з 1988 року вона та її діти: [PERSON] та [PERSON], були зареєстровані та стали проживати у будинку 42, що по вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. Вказане житло, позивачу було надано СТОВ «Хлистунівське», у якості службового житла. У той час, [PERSON] мала намір створити сімю з [PERSON], якого, на прохання позивача, також зареєстрували, в якості пожильця, у зазначеному будинковолодінні. 15.04.2002 року, [PERSON] придбала у приватну власність вказаний житловий будинок № 42, що по вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, підтвердженням чому, є договір купівлі-продажу АЕР № 576389, посвідчений приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу [PERSON]. З початку 2000 року, через брак коштів, СТОВ «Хлистунівське» не регулярно виплачувало заробітну плату та, за взаємною домовленістю з керівництвом СТОВ, позивач здійснювала погашення боргу, за продане їй житло, в рахунок нарахованої їй заробітної плати. У кінці 2007 року, відповідач [PERSON], почав зустрічатись з іншою жінкою та, в лютому 2008 року, забравши особисті речі, став мешкати в будинковолодінні № 28, що по вул. Комсомольській в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. Вважаючи, що відповідач [PERSON] втратив право на користування житлом, що по вул. Ружина, 42, с. Хлистунівка, Городищенського району, Черкаської області, позивач звернулась з даним позовом до суду, який просить задовольнити, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 42, що по вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, зобовязавши останнього, знятись із реєстрації за вказаною адресою. Позивач за зустрічним позовом [PERSON], обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що у 1988 році, він та відповідач за зустрічним позовом [PERSON], стали проживати однією сімєю. Приїхавши у цьому ж році до с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, працевлаштувались до місцевого колгоспу, який виділив їм, для проживання, житловий будинок № 42, що вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. За надане житло, сторони систематично сплачували кошти до колгоспу. Вироком Гайворонського районного суду від 14.09.1988 року, [PERSON] був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК УРСР, до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Відбувши покарання та, 26.08.1991 року повернувшись до с. Хлистунівка, [PERSON] знову став проживати з відповідачем [PERSON] в будинку № 42 по вул. Ружина. Мешкаючи у вказаному будинку, позивач, спільно з відповідачем [PERSON], вели спільне господарство, проводили ремонт будинку (обклали стіни будинку цеглою, вимостили бетонну обмотку біля будинку), провели ремонт літньої кухні (перекрили дах шифером), збудували сарай, курник, туалет, дровник, [PERSON] стверджує, що на момент придбання будинку, він проживав з відповідачем і також сплатив частину коштів на купівлю та оформлення будинку. Зважаючи на викладене, позивач [PERSON] просить задовольнити його зустрічні позовні вимоги, визнавши житловий будинок з надвірними спорудами, що по вул. Ружина, 24, с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, обєктом права спільної сумісної власності з [PERSON], набутої під час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного будинку. У судовому засіданні, позивач за первісним позовом [PERSON] предявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнала, заперечує проти їх задоволення. Відповідач за первісним позовом [PERSON] предявлений [PERSON] позов не визнав, заперечує проти його задоволення. Зустрічні позовні вимоги, [PERSON] підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Вислухавши позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. У 1988 році, [PERSON] та [PERSON] переїхали на постійне місце проживання до [INFO]. Спільно з ними, також переїхали діти [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. У цьому ж році, після того, як [PERSON] працевлаштувалася у колгосп, їй була виділена, для проживання, частина будинку № 42 по вул. Ружина, що в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. В іншій частині даного будинку, яка мала окремий вхід, проживала пристаріла жінка [PERSON]. Даний факт сторонами визнаний та доказування не потребує. Вироком Гайворонського районного суду від 14.09.1988 року, [PERSON] був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК УРСР та, в період з 26.08.1988 року по 26.08.1991 року, відбував покарання у місцях позбавлення волі. Дана обставина, підтверджується довідкою ЕЛ № 086015 МВС СРСР. Повернувшись до с. Хлистунівка, [PERSON], 27.09.1991 року влаштувався на роботу в АТ «Хлистунівський завод ЗБК» та знову став проживати спільно з [PERSON] в будинковолодінні № 42, що по вул. Ружина с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. Після смерті [PERSON], яка займала частину зазначеного будинку, правління СТОВ «Хлистунівське», прийняло рішення та продало [PERSON] жилий будинок № 42 по вул. Ружина, що в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, підтвердженням чому є договір купівлі-продажу від 05.04.2002 року. Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON], на присадибній земельній ділянці за вище зазначеною адресою, було викопано криницю, збудовано приміщення сараю. Також, проведено переобладнання та ремонт будинку і літньої кухні. Дані обставини, також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]Ф, [PERSON], які допомагали в будівництві. Факт виконання зазначених будівельних та ремонтних робіт, під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON], не заперечується і самою [PERSON]. Вказані свідки, також підтвердили і той факт, що [PERSON] та [PERSON], під час спільного проживання, також вели спільне господарство: вирощували домашню худобу, птицю, вирощували овочеві культури. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка являється дочкою [PERSON], показала, що коли вона була дитиною, вважала [PERSON] батьком, однак, чому, в подальшому, змінила до нього своє ставлення, відповісти відмовилася. Про проживання однією сімєю, також свідчать такі покази свідка як «[PERSON] допомагав мені доглядати за дитиною, водив її в дитсадок», «ключі від будинку були одні на всіх», «давала [PERSON] гроші на лікування». Відносини, як членів сімї, також підтверджуються показами свідка [PERSON] про те, що «діти [PERSON] прийняли [PERSON], казали на нього батько», «коли [PERSON] поїхала на заробітки в Росію, [PERSON] сам проживав у хаті разом з дітьми» та свідка [PERSON] «в кафе [PERSON] розраховувалась за випивку (пиво) разів три за батька», «який не є, а батько». Хоча [PERSON] і не визнала факту проживання з [PERSON] однією сімєю, однак, в судовому засіданні 08.09.2010 року, повідомила, що причиною, за якої стала проживати з [PERSON], було те, що «У 1991 році [PERSON] прийшов з тюрми. Була молода, мені хотілося сімю». Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав, з поважної причини, самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Як встановлено в ході слухання справи, будинок № 42, що по вул. Ружина с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, був придбаний позивачем [PERSON] під час її проживання однією сімєю з [PERSON]. Не зважаючи на те, що шлюб між сторонами не був укладений, факт їх спільного проживання, в період з 1988 року по лютий 2008 року, ними не заперечується. Доводи [PERSON] стосовно того, що кошти за придбаний будинок відраховувалися із її заробітної плати в той період, коли вона вже не проживала із [PERSON], спростовуються записом у договорі купівлі-продажу від 05.04.2002 року «Продаж цей вчинено за 920 гривнів які «Продавець» одержав від «Покупця» повністю до підписання цього договору». Враховуючи вище зазначені обставини в їх сукупності, суд вважає за необхідне, задовольнити вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] в частині визнання житлового будинку № 42, що по вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], набутої під час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу. Однак [PERSON], заявляючи позовні вимоги про визнання за ним ? частини жилого будинку № 42, що по вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, під час слухання справи, не довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог. Призначена ухвалою суду від 20.10.2010 року судова будівельно-технічна експертиза, повернута експертом без виконання. Як пояснив [PERSON], у нього відсутні кошти для оплати призначеної за його клопотанням експертизи. За таких обставин, а також враховуючи положення ст.ст. 70, 71 СК України, ст. 146 ЦПК України, суд вважає за необхідне, відмовити [PERSON] у задоволенні даних позовних вимог. Оскільки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання житлового будинку № 42, що по вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], набутої під час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, суд вважає за необхідне, відмовити позивачу за первісним позовом [PERSON] у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], судові витрати в розмірі 171 грн. 00 коп., з яких: 51 грн. 00 коп. мито та 120 грн. 00 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Позов підтверджується копіями: договору купівлі-продажу від 05.04.2002 року; технічного паспорту на житловий будинок; трудових книжок [PERSON] та [PERSON] довідки ЕЛ № 086015 МВС СРСР; фотокарток; паспорту [PERSON]; довідками виконкому Хлистунівської сільської ради; квитанціями. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial