Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 05.04.2004 року рішенням Лисичанського міського суду був поновлений на роботі у ДВАТ «Ремонтно-механічний завод» (далі ДВАТ «РМЗ») на посаді майстра будівельного цеху. Керівником ДВАТ «РМЗ» видано наказ про поновлення на роботі, рішення суду виконане. Однак, до цього часу його не допускають на робоче місце, заробітну плату не нараховують та не виплачують. Неодноразово звертався з цього приводу до керівництва підприємства, до прокуратури, у профспілки. Просив суд зобов'язати ДВАТ «РМЗ» допустити його на робоче місце, здійснити нарахування та виплату заробітної плати за період з 06 квітня 2004 року по день винесення рішення суду, виходячи з розміру заробітної плати, встановленого Галузевою угодою між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеному у позові, доповнивши, що майже щодня з'являвся на роботу з 2004 року. Це підтверджується його заявами з позначкою про отримання. Але на робоче місце його не допускають. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.86,87), про причини нез'явлення не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії трудової книжки позивача (а.с.6) позивач був прийнятий на роботу у ДВАТ «РМЗ» 13.11.2001 року камінщиком РСУ 4 розряду строком на 2 місяці. 14.01.2002 року переведений на постійну роботу на тій же дільниці. 26.03.2002 року призначений виконувачем обов'язків майстра РСУ, 28.07.2004 року звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату. 28.07.2004 року поновлений на посаді майстра будівельного цеху на підставі виконавчого листа від 11.04.2005 року згідно наказу №6 від 11.04.2005 року (а.с.8). Подальші записи відсутні. Позивач до цього часу не допущений на робоче місце та йому не нараховано і не виплачено заробітну плату, що підтверджується відповідями прокуратури м. Лисичанська (а.с.40,41,42). Позивач з'являвся на роботу та вимагав допустити його на робоче місце, що підтверджується заявами з позначкою про отримання адміністрацією підприємства (а.с.45-63). Згідно довідки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.88) 17.08.2006 року внесено судове рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи - ДВАТ «РМЗ». Згідно довідки начальника відділу з питань банкрутства у Луганській області (а.с.76) справу про банкрутство ДВАТ «РМЗ» порушено ухвалою Господарського суду Луганської області 13.03.2000 року. Ухвалою суду від 11.04.2000 року введено процедуру розпорядження майном. Ухвалою суду від 10.04.2001 року введено процедуру санації боржника, яку не припинено до цього часу. На цей час керуючою санації є [PERSON]. Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Трудовий договір між сторонами не розірвано до цього часу, про що свідчить відсутність запису у трудовій книжці. Представником відповідача не надано доказів на підтвердження розірвання трудового договору. Отже, позивач має виконувати обумовлені трудовим договором обов'язки. Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання допустити до виконання трудових обов'язків є обгрунтованими. Відповідно до ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. Рішення Лисичанського міського суду від 05.04.2005 року до цього часу не виконане, оскільки позивач фактично не допущений до виконання попередніх обов'язків. Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Отже, позовні вимоги про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 06.04.2005 року по день розгляду справи судом - 02.12.2010 року є обгрунтованими. Згідно пункту 9.4.6. Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості роботодавець гарантує мінімальний рівень заробітної плати працівників галузі, не нижче мінімальних гарантій з оплати праці, встановлених цією Угодою. Враховуючи, що позивач з вини відповідача не виконував трудові обов'язки, суд доходить висновку про необхідність застосування при. нарахуванні середнього заробітку позивачу мінімальних гарантій з оплати праці, встановлених Галузевою угодою між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості.

Outcome: approved