Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-22 00:00:00

представник позивача просить суд стягнути із [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства «Народна фінансово страхова компанія «Добробут»» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9 790 грн. 86 коп. та судові витрати в розмірі 567 грн. 90 коп., з яких: 97 грн. 90 коп. витрати по сплаті державного мита, 120 грн. витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу та 350 грн. 00 коп. витрати за публікацію, а всього 10 358 грн.. 76 коп., посилаючись на те, що 30 квітня 2008 року між ЗАТ «НФСК «Добробут» та гр. [PERSON] було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ-0003669395 та забезпечено транспортний засіб ВАЗ 217030, д.н. [NUMBER]. Строк дії Договору до 29 квітня 2009 року. 03 жовтня 2008 року на 50 км.+950 м а/д Київ-Знамянка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], що належить Страхувальнику, під керуванням гр. [PERSON],, та автомобіля [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON] Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 10 жовтня 2008 року гр. [PERSON] Вахіда Івановича було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до п. 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або у випадках, передбачених законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди». 28 квітня 2010 року (вх. № 1009) було отримано лист-заяву № 49308 від ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 10 650, 86 грн., так як УСК «Дженералі Гарант» провело виплату даної суми згідно Договору добровільного страхування № 153-0139225 від 22.01.2008 р. своєму страхувальнику гр. [PERSON] бурі О.І. Оплата НФСК «Добробут» згідно претензії СК «Гарант-Система» була проведена за вирахуванням розміру франшизи 510,00 грн. та вартості авто товарознавчої експертизи 350,00 грн., та склала 9 790, 86 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5414 від 18 жовтня 2010 р. У відповідності до ст. 33 вище вказаного Закону гр. [PERSON] не повідомив ПрАТ «НФСК «Добробут» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 03 жовтня 2008 року. Згідно п. Г ч.38.1.1 ст.38 Закону передбачено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. статті 33 Закону. Згідно з п.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до п.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом із тим, ст. 993 Цивільного кодексу України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 6 ст. 110 ЩІК України: «Позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди». Таким чином, до Позивача переходить право вимоги стосовно стягнення з Відповідача страхового відшкодування в розмірі 9 790, 86 грн. Представник позивача позовні вимоги позивача в судовому засіданні підтримала повністю. Відповідач в засідання суду не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно шляхом подачі обяви у газету «Київська правда» № 25 від 17.03.2011 року, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з'явився без поважних причин і ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 квітня 2008 року між ЗАТ «НФСК «Добробут» та гр. [PERSON] було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ-0003669395 та забезпечено транспортний засіб ВАЗ 217030, державний номерний знак [NUMBER]. Строк дії вище названого договору до 29 квітня 2009 року. 03 жовтня 2008 року на 50 км.+950 м а/д Київ-Знамянка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ 217 030, державний номерний знак [NUMBER], що належить Страхувальнику, під керуванням гр. [PERSON] та автомобіля марки «Део Ланос», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON] Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 10 жовтня 2008 року гр. [PERSON] Вахіда Івановича було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до п. 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або у випадках, передбачених законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди». 28 квітня 2010 року (вх. № 1009) було отримано лист-заяву № 49308 від ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 10 650, 86 грн., так як УСК «Дженералі Гарант» провело виплату даної суми згідно Договору добровільного страхування № 153-0139225 від 22.01.2008 р. своєму страхувальнику гр. [PERSON] бурі О.І. Оплата НФСК «Добробут», згідно претензії СК «Гарант-Система», була проведена за вирахуванням розміру франшизи 510,00 грн. та вартості авто товарознавчої експертизи 350,00 грн., та склала 9 790, 86 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5414 від 18 жовтня 2010 р. У відповідності до ст. 33 вище вказаного Закону гр. [PERSON] не повідомив ПрАТ «НФСК «Добробут» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 03 жовтня 2008 року. Згідно п.Г ч.38.1.1 ст.38 Закону передбачено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. статті 33 Закону. Згідно з п.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до п.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом із тим, ст. 993 Цивільного кодексу України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, а тому суд задовольняє позовні вимоги позивача та стягує з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9 790 грн. 86 коп. та судові витрати в розмірі 567 грн. 90 коп., з яких: 97 грн. 90 коп. витрати по сплаті державного мита, 120 грн. витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу та 350 грн. 00 коп. витрати за публікацію, а всього 10 358 грн.. 76 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved