Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання правочину недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, зобовязання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимог наступним: Позивач є власником квартири [ADDRESS], яку подарував йому його батько [PERSON] 30 вересня 2004 року між позивачем та КС «Альянс»було укладено договір кредитної лінії № 1538, відповідно до якого позивач отримав кредит в сумі 45000,00 грн. В якості забезпечення належного виконання зобовязань за договором кредиту між позивачем та КС «Альянс»був укладений договір іпотеки № 7290 від 01.10.2004 року, згідно якого позивач передав в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві власності. 28 серпня 2007 року на адресу позивача надійшла від КС «Альянс»заява про добровільне виселення, в якій зазначалось, що в зв'язку з невиконанням ним умов кредитного договору, КС «Альянс»звернулася до суду з позовом до нього про розірвання договору, стягнення боргу за договором кредитної лінії та звернення стягнення на заставлене майн. 03 січня 2007 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси за КС «Альянс»було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] та 26 липня 2007року на підставі вказаного рішення суду КС «Альянс»зареєструвала в ЧООБТІ право власності на дану квартиру. Позивач подав заяву до суду про перегляд даного заочного рішення. Суд рішення скасував та виніс нове рішення, яким звернув стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення боргу за договором кредитної лінії № 1536 від 30.08.2004 року. Отже, право власності на дану квартиру на сьогоднішній день залишається за ним. Однак, 20.04.2009 року на адресу позивача надійшла вимога про виселення вже від [PERSON] Зясувалось, що без відома позивача 16.02.2009 року між КС «Альянс»та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого право власності на квартиру позивача набув [PERSON] Позивач вважає, що КС «Альянс»усвідомлено, протиправно та недобросовісно уклала договір купівлі-продажу від 16.02.2009 року, яким позбавила позивача права власності на квартиру. Таким чином, такими діями позивачу була нанесена моральна шкода, яку він оцінює в 10000,00 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задоволити. Представник КС «Альянс»в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та проти їх задоволення заперечував, мотивуючи наступним: Між КС «Альянс»та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 1538 від 30.09.2004р., відповідно до якого позивач отримав кредит в сумі 45000,00 грн. Забезпеченням договору кредитної лінії є договір іпотеки № 7290 від 01.10.2004р., за яким іпотекодавець [PERSON], предмет іпотеки - квартира [ADDRESS], що належить [PERSON]М на підставі договору дарування квартири від 13.03.2002р. В звязку з невиконанням умов договору кредитної лінії, КС «Альянс»звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання договору, стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на предмет іпотеки. 03 січня 2007року Соснівським районним судом м. Черкаси у даній справі постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги КС «Альянс»були задоволені, достроково розірваний договір кредитної лінії № 1538 від 30.09.2004р., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON], в рахунок погашення боргу передано КС «Альянс», визнано право власності на квартиру [ADDRESS] за КС «Альянс». 26 липня 2007р. на підставі вказаного рішення суду КС «Альянс»зареєструвала в ЧООБТІ право власності на дану квартиру. 28 серпня 2007р. КС «Альянс»звернулася до [PERSON] з заявою про добровільне виселення. 16 лютого 2009р. КС «Альянс»продала дану квартиру [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Представник КС «Альянс»наголошує на тому, що спілка не знала про те, що заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.01.2007р. було скасовано 17.09.2008р., та існує рішення суду від 16.12.2008р. Таким чином, КС «Альянс»не знала що існують перешкоди для продажу квартири, а отже мала права відчужувати квартиру. [PERSON] є законним добросовісним набувачем, оскільки придбав квартиру у особи - КС «Альянс», яка мала право його відчужувати, не знав і не міг знати, що придбаває квартиру не у власника. Отже, у [PERSON] відсутні підстави витребування квартири у [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Представник ЧООБТІ в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, . Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: На підставі договору дарування від 30.03.2002 року позивач отримав у дар квартиру [ADDRESS]. 30 вересня 2004 року між позивачем та КС «Альянс»було укладено договір кредитної лінії № 1538, відповідно до якого позивач отримав кредит в сумі 45000,00 грн. В якості забезпечення належного виконання зобовязань за договором кредиту між позивачем та КС «Альянс»був укладений договір іпотеки № 7290 від 01.10.2004 року, згідно якого позивач передав в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві власності. У звязку з тим, що позивач не виконував свої зобовязання по кредитному договору, КС «Альянс»звернулася до суду з позовом до позивача про розірвання договору, стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на предмет іпотеки. 03 січня 2007 року Соснівським районним судом м. Черкаси було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги КС «Альянс»були задоволені. За спілкою було визнане право власності на спірну квартиру, яке згодом було зареєстроване в ЧООБТІ. Дізнавшись про заочне рішення позивач звернувся до суду з заявою про його перегляд. За результатом розгляду вказаної заяви ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.09.2008 р. заочне рішення від 03.01.2007 р. було скасоване, справа призначена до розгляду в загальному порядку. 16.12.2008 року Соснівським районним судом м. Черкаси м. Черкаси про справі було винесене нове рішення, яким позовні вимоги КС «Альянс»були задоволені частково, на предмет іпотеки спірну квартиру було звернуте стягнення в рахунок погашення боргу по договору кредитної лінії № 1538 від 30.08.2004 року. Незважаючи на те, що рішення суду про визнання права власності на квартиру за спілкою було скасоване, а звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості на квартиру за новим рішенням проведене не було, 16.02.2009 року між КС «Альянс»та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого спілка як власник квартири продала її [PERSON] 07.04.2010 року апеляційним судом Черкаської області рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.12.2008 року було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд. Таким чином, на даний час будь-які рішення, що стосуються квартири позивача, взагалі відсутні. У відповідності до положень ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Враховуючи той факт, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири рішення суду, яким за спілкою було визнане право власності на квартиру, було скасоване, а іншим чином спілка права власності не набула, суд приходить до висновку про те, що квартира за договором купівлі-продажу від 16.02.2009 року була відчужена особою, що не була її власником і не мала права здійснювати відчуження. За таких умов згідно положень ст.215 ЦК України договір купівлі-продажу від 16.02.2009 року має бути визнаним недійсним. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. В ході розгляду справи підстав для визнання дій гр. [PERSON] недобросовісними встановлено не було. За таких умов суд вважає гр. [PERSON] добросовісним набувачем квартири [ADDRESS]. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Враховуючи той факт, що квартира [ADDRESS] вибула з володіння позивача не з його волі, а за рішенням суду, яке на даний час скасоване, суд приходить до висновку, що дана квартира повинна бути витребувана з незаконного володіння [PERSON] та передана позивачу. Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України до суду може звернутися особа за захистом свої порушених прав та інтересів. За таких умов наявність порушення прав є необхідною передумовою для їх захисту в судовому порядку. Захист прав, оснований на припущенні про можливість їх порушення в подальшому є неприпустимий. За таких умов суд приходить до висновку про те, що вимога про зобовязання ЧООБТІ вчинити на користь позивача дії задоволена бути не може, так як на даний момент даний орган прав позивача не порушував. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що позивач заявлену вимогу про стягнення відшкодування моральної шкоди не обґрунтував, факт спричинення такої шкоди та її розмір не довів, у звязку з чим вимога задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed