Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просила суд: -стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку ( доходу ) платника аліментів, починаючи з дня подання в суд даної позовної заяви та до досягнення сином повноліття; -судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбних відносинах з 17 червня 2006 року, які на теперішній час не підтримуються. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Самостійно вона не може утримувати дитини, а тому потребує допомоги з боки відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснивши, що рішенням суду від 10 січня 2010 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Відповідач постійно намагається вигнати її з квартири. Певний час вона з дитиною проживала у рідних, оскільки відповідач вигнав їх. Відповідач постійно зловживає спиртними напоями. Інколи відповідач купує їжу та одяг для дитини, однак вона не впевнена в тому, що він не відмовиться допомогати. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що на час розгляду справи позивач з дитиною проживає у нього в квартирі. Він постійно допомагає утримувати дитину, крім того сплачує поточні платежі. Інколи він вживає спиртні напої, оскільки позивач постійно вчиняє сварки. Він погоджується сплачувати аліменти, якщо позивач виїде з квартири. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні докази по справі, встановив наступні обставини: 17 червня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб ( а.с. 3 ), який був розірваний на підставі рішення суду від 10 січня 2010 року. Під час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON] (а.с. 2 ). На теперішній час позивач та відповідач проживають в одній квартирі, однак не підтримують близьких стосунків. Дитина, батьком якої є відповідач, проживає разом з ними в одній квартирі, однак фактично вихованням займається саме позивач, про що свідчить та обставина, що у разі залишення квартири, дитина залишається з позивачкою. В цьому випадку позивач виховує та утримує дитину. Позивач працює, однак не може самостійно утримувати дитину. Відповідач також працює, отримує прибуток у вигляді заробітної плати, а тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини по справі, а також положення чинного законодавства України, яке регулює спірне питання, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у повному обсязі та зобов`язати відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4частки всіх видів заробітку ( доходів ) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; Вирішуючи питання про необхідність покладення обов`язку щодо сплати аліментів на відповідача, суд виходив з потреби захисту інтересів дитини. Прийняв до уваги негативні стосунки між позивачем та відповідачем, при яких відповідач надає допомогу періодично, та на переконання суду може в будь-який час відмовитись від її надання, що значно погіршить матеріальний стан дитини. При розподілі судових витрат між сторонами, суд врахував положення ч.3 ст.88 ЦПК України, якою передбачено, - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved