Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

24 лютого 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 6 249, 26 грн. без врахування судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 25 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладений кредитний договір № 010/08- 112/125631, за умовами якого відповідач одержав кредит у сумі 7 000, 00 грн. строком на 24 місяці із відсотковою ставкою в розмірі 26, 9 % річних. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, перерахувавши відповідну суму коштів на поточний рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) відповідача. Втім, відповідач не виконує свої зобов`язання по договору, не сплачує тіла кредиту та відсотки за користування ним, внаслідок чого утворилася зазначена заборгованість. Заходи досудового врегулювання спору із відповідачем результатів не принесли, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Станом на 19 січня 2010 року заборгованість відповідача за кредитом складає 6 249, 26 грн., з яких 698, 94 - сума прострочених платежів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, обставини, викладені у позові, підтвердила. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, за їх згодою, суд вважає за можливе в порядку ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України постановити рішення у справі під час попереднього судового засідання, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлюють ст.526, ст.525 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з\~ч.І\~ст.625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Ч.2 ст.1050 ЦК України вказує, що в разі коли договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Судом встановлено, що відповідач-позичальник не виконує своїх зобов`язань по договору, допустив прострочення, відтак позивач вправі вимагати дострокового повернення суми кредиту та сплати інших платежів, встановлених договором (відсотки, пеня, штраф тощо). Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved