Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона мала право на земельну частку (пай) в землях КСП „Прогрес" села Іванівка, яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0122251. 19 серпня 2004 року Ставищенською районною державною адміністрацією прийняте розпорядження № 546, згідно з яким їй виділено земельну ділянку в натурі (на місцевості). Восени 2004 року вона у Ставищенському РВ № 23 КРФ ДП «Центр ДЗК» отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серії ЯБ №151369, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2630. При отриманні вказаного Державного акта у [PERSON] був вилучений сертифікат, який був правовстановлюючим документом при реалізації права на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Проте, як вбачається із повідомлення Ставищенського РВ КОФ ДП «Центр державного земельного кадастру» № 534 від 09.11.2010 року запис про державну реєстрацію вказаного державного акту у Книзі записів державних актів на право власності на землюта на право постійного користування землею, договорів оренди землі здійснений 5 липня 2005 року за № 010534900244. Оскільки при виготовленні державного акту на її імя була допущена помилка в написані прізвища, даний акт не відповідає підставі видачі розпорядженню Ставищенської РДА, оригінал державного акту має реєстраційний номер 2630, тоді як відповідно до чинного законодавства реєстраційний номер має складатися з дванадцятирозрядного числа, і не відповідає запису в Державній Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, дата державної реєстрації вказана в оригіналі державного акту не відповідає запису в даній книзі, - 15.01.10р. вона звернулася до відповідачів із заявою про заміну державного акту, на що отримала відмову з розясненням необхідності визнання його недійсним в судовому порядку. Позивачка, просить суд визнати недійсним вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтвердила обставини, на які посилаються в позовній заяві. Представники відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації та управління Держкомзему в Ставищенському районі в судове засідання не прибули до суду проте, відповідачі до суду подали клопотання про розгляд справи без їх представників, позовні вимоги визнають. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, письмові заяви відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації та управління Держкомзему у Ставищенському районі, які позовні вимоги визнали, та перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0122251 мала право на земельну частку (пай) в землях КСП „Прогрес села Іванівка Ставищенського району Київської області. 19 серпня 2004 року Ставищенською районною державною адміністрацією прийняте розпорядження № 546, згідно з яким [PERSON] виділено земельну ділянку в натурі (на місцевості), після чого остання отримала у Ставищенському РВ № 23 КРФ ДП «Центр ДЗК» державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 3,260 гектарів, розташовану на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на бланку серії ЯБ № 151369, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2630. Проте, у вказаному державному акті допущено помилку в частині написанні прізвища, дати видачі державного акту та номеру, за яким його зареєстровано у вищевказаній книзі, а саме зазначено дату його видачі 25 серпня 2004 року, № реєстрації 2630, тоді як із повідомлення Ставищенського РВ КОФ ДП «Центр державного земельного кадастру» № 534 від 09.11.2010 року вбачається, що запис про державну реєстрацію вказаного державного акту у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі здійснений 5 липня 2005 року за № 010534900244. На час видачі державного акту позивачка мала прізвище „Драговоз, що підтверджується копією паспорту громадянина України (а.с. 4). Таким чином, визнано що вказаний правовстановлюючий документ не відповідає вимогам законодавства, оскільки при виготовленні державного акту допущена помилка в написані прізвища власника, та він не відповідає підставі видачі розпорядженню Ставищенської РДА, оригінал державного акту має реєстраційний номер 2630, що не відповідає вимогам п. п. 8.2 тимчасового порядку ведення державного реєстру земель (затвердженого Наказом Держкомзему № 174 від 02.07.2003 року та зареєстрованого Міністерством Юстиції України від 25 липня 2003 року за № 641/7962, з наступними змінами) згідно з яким реєстраційний номер має складатися з дванадцяти розрядного числа, і не відповідає запису в Державній Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, дата державної реєстрації вказана в оригіналі державного акту не відповідає запису в Державній книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянкою Бланк виданого державного акту. На заяву позивачки про заміну вищевказаного державного акта управління Держкомзему у Ставищенському районі Київської області відмовило їй в такій заміні з зазначенням, це питання може бути вирішене після визнання недійсним вищевказаного державного акта в судовому порядку. Згідно частини 1 статті 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" №19-52-ІV (набрав чинності 03.08.2004 року) регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості. Згідно статті 3 вказаного Закону права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п.п.2.9, 3.1, 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року та зареєстрованої в Мінюсті України 4 червня 1999 р. за N 354/3647, заповнення, видача та державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. У відповідності до п.п. 8.1, 8.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Держкомзему №174 від 02.07.2003 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962, з наступними змінами, реєстраційний номер присвоюється державному акту на право власності на земельну ділянку в момент здійснення його державної реєстрації. Реєстраційний номер складається: з дворозрядного числа, яке відповідає номеру розділу книги реєстрації; двохрозрядного числа, що відповідає двом останнім цифрам року; трирозрядного числа, яке є кодом оператора (реєстратора), що здійснює державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі; п'ятирозрядного числа, що починається з одиниці з початку нового року та збільшується на одиницю при внесенні відомостей про новий державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що вищевказаний державний акт на право власності на землю не відповідає вимогам вищевказаного законодавства, оскільки його державна реєстрація здійснена фактично 5 липня 2005 року за № 010534900244, тобто, після його видачі позивачці (25 серпня 2004 року), реєстраційний номер, поставлений в даному державному акті (2630), є не дванадцятирозрядним числом, а чотирирозрядним, крім того, в написанні прізвища позивачки в даному акті допущена помилка (Дрововоз замість [PERSON]), і оскільки позов відповідачами визнається, - суд приходить до висновку, що цей державний акт на право власності на землю слід визнати недійсним, а позовні вимоги слід задовольнити. Оскільки відповідачі до предявлення позову про визнання державного акта недійсним і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved