overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їхній шлюб був зареєстрований 13.08.1988 року у відділі РАГС Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 63. Від спільного життя у них народилось троє синів : [PERSON]»ян - 20.10.1988р.н., Степан - 21.04.1992р.н, Микола - 16.12.1996р.н. Спільне життя між ними не склалося з вини відповідача, який не піклувався про створення хороших сімейних стосунків, не бажав працювати і забезпечувати сім»ю, влаштовував сварки, ображав нецензурними словами. Немаючи коштів на утримання сім»ї, оплату комунальних послуг, в пошуках заробітку, у липні 2003 року позивачка поїхала за кордон. Вони стали чужими людьми, разом не проживають та не ведуть спільного господарства майже сім років. З відповідачем, як з чоловіком, подружніх стосунків не підтримує. Вважає, що збереження їх сімї є неможливим, просила шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. У попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала, з мотивів висловлених в заяві, 05.10.2010 року та 20.10.20010 року надіслала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. Тому, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов заперечив з тих мотивів, що після розірвання шлюбу позивачка має намір позбавити його житла. Крім цього пояснив, що дійсно між ними існують непорозуміння, тривалий час проживають окремо, причиною розпаду сім»ї є те, що позивачка знайшла собі іншого чоловіка. За час наданий судом для примирення між ними таке не відбулось. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні та доведено матеріалами справи, одружившись 13.08.1988 року, сторони з липня 2003 року спільно не живуть, стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причинами розпаду сімї є різні погляди подружжя на життя, сімю, тривале роздільне проживання, відсутність взаєморозуміння. Позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги, тому збереження такого шлюбу є недоцільним. Строк наданий судом для примирення до позитивного результату не призвів. Розриваючи шлюб між сторонами суд, також враховує інтереси неповнолітньої дитини сторін, повноцінний розвиток та виховання якої у сімї у якій існують постійні непорозуміння є неможливим. Враховуючи наведене подальше проживання сторін та збереження їхньої сімї єнеможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережних районних електричних мереж в рахунок відшкодування збитку, заподіяного підприємству відповідачем порушенням правил користування електроенергією (самовільне підключення електророзетки на ввідних проводах до електромережі поза приладом обліку електричної енергії, [ADDRESS]) - в сумі 6173,80 грн., який відповідачі в добровільному порядку погашати не бажають, а також витрати по оплаті держмита в розмірі 78,14 грн. та судово-інформаційного збору в сумі 30 грн. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дана кімната була їй подарована в березні 2005 року, окрім неї в квартирі ще проживає відповідач [PERSON] з дружиною та Антоненко, кімната якого закрита, тому хто допустив підключення вона не знає, сама в електриці не розуміється, тому не могла здійснити дане підключення, в квартирі з електроприладів лише холодильник, телевізор та одна лампа, на даний момент вона не працює, має проблеми зі здоровям, та не може сплачувати таку суму, до утворення якої ніякої причетності не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: 06.11.2008 року був складений Акт № 00098460 та 23.12.2008 р. був складений акт № 00098955 про виявлення порушення побутовими споживачами [PERSON] та [PERSON] «Правил користування електричною енергією для населення»/а.с.6-7, 9-10/, по актам зроблені перерахунки вартості електроенергії, що склало 6173,80 грн. /а.с.8,11/. Не заперечуючи факту самовільної заміни електролічильника та провини відповідача в цьому, суд вважає, що стягувана з неї сума збитку повинна бути зменшена, тому що згідно ст.1193 ЦК України, враховується майнове та сімейне положення відповідачів, той факт, що в даній комунальній квартирі три власники, [PERSON] отримала вказану квартиру за договором дарування /а.с.15/, не розуміється на електриці та не могла обєктивно знати про самовільне підключення, до того ж, у неї в кімнаті дуже незначна кількість електроприладів, експлуатація яких не може спричинити таких великих збитків, тому суд вважає, що сума стягнення повинна бути зменшена до 200 грн. з кожного з відповідачів. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню і витрати по оплаті держмита в розмірі 51грн. та судово-інформаційного збору в сумі 30 грн. Дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережних районних електричних мереж підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Центральних районних електричних мереж в рахунок відшкодування збитку, заподіяного підприємству відповідачем порушенням правил користування електроенергією (самовільне підключення до електричної мережі поза розрахунковим засобом обліку електроенергії, [ADDRESS]) - в сумі 11427,03 грн., який відповідач в добровільному порядку погашати не бажає, а також витрати по оплаті держмита в розмірі 114,24 грн. та судово-інформаційного збору в сумі 30 грн. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він встановив тумблер на водонагрівач, оскільки разом з його сімєю проживає [PERSON], [INFO], якій 99 років, вона страждає психічними розладами та може несвідомо включити електричні прилади, він з предявленою сумою заподіяної шкоди не згоден, оскільки тумблер лише установлений однак не використовувався за призначенням, при цьому він та його дружина пенсіонери, не працюють отримують незначну пенсію, тому відповідач просить при винесенні рішення суду врахувати його матеріальний стан та той факт, що в квартирі досить мало побутової техніки, та її використання не могло призвести до утворення такої суми збитків. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступними підставами: 15.06.2009 р. був складений акт № 00110889 про виявлення порушення побутовим споживачем [PERSON] «Правил користування електричною енергією для населення»/а.с.7/, по акту зроблені перерахунки вартості електроенергії, що склало 11427,03 грн. /а.с.6/ та 28.05.2010 року винесено протокол № 2270 засідання комісії з розгляду Актів /а.с.8/, згідно якого вирішено провести розрахунок шкоди по акту. Однак, згідно з копіями пенсійних посвідчень та довідок з УПФУ відповідач та його дружина є пенсіонерами, не працюють отримують незначну пенсію, мають на утриманні хвору тещу, знаходяться у складному матеріальному становищі але сплачує поточні платежі за електроенергію та не має заборгованості за минулий час. Не заперечуючи факту самовільного підключення, суд вважає, що стягувана з [PERSON] сума збитку повинна бути значно зменшена, тому що згідно ст.1193 ЦК України, враховується майновий та сімейний стан відповідача, те що він не мав умислу на вчинення та приховання правопорушення, сплачує поточні платежі та зауважує, що вказана сума не є достовірною, оскільки в квартирі відсутні потужні побутові прилади, експлуатація яких потягла б вживання такої кількості електричної енергії на вказану суму, яка на думку суду є необґрунтованою та значно завищеною, тому суд вважає, що сума стягнення повинна бути значно зменшена - до 150 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню і витрати по оплаті держмита в розмірі 114,27 грн. та судово-інформаційного збору в сумі 30 грн. Дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Центральних районних електричних мереж підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Г оленко А.В. про стягнення аліментів на утримання дитини у частці від доходів, але не менше ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що 19 грудня 2009р. зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], 20 липня 2010р.н. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Просила стягнути з нього аліменти. В судовому засіданні позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач до суду не з'явився, належним чином сповіщений. Повідомлень про причини неявки, клопотань про відкладення справи до суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони дійсно 19 грудня 2009 р. зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження . Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є належним до задоволення, оскільки [PERSON], не виконує, передбаченого ст.180 СК України обовязку по утриманню своєї неповнолітньої доньки, але за станом здоровя і матеріальному становищу останній має можливість сплачувати аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] покликаючись на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 13 листопада 1976 року Від спільного проживання у них народилась двоє дітей,які на даний час повнолітні. Спільне життя не склалось, постійні конфлікти призвели до відчуження сторін, протягом року подружжя не підтримують жодних шлюбних стосунків , не ведуть спільного господарства. Просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилась , направила письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Просить шлюб розірвати . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав , пояснив , що дійсно вже протягом року не підтримують жодних відносин , на розірвання шлюбу згідний, просить залишити його дошлюбне прізвище [PERSON]. Суд вважає , що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 листопада 1976 року ,від шлюбу у сторін народилося двоє дітей ,що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Спільне життя не склалося, тому сторони бажають шлюб розірвати. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки втратили одне до одного почуття любові та поваги, тому примирення між ними неможливе. При таких обставинах суд і приходить до висновку, що дальніше спільне проживання сторін та збереження їх сім»ї є не можливе. Поділ спільного майна подружжя , на думку суду , сторони можуть здійснити після розірвання шлюбу. Залишити дошлюбне прізвище позивачу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з зазначеною позовною заявою та просить встановити, що відповідач є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та внести відповідні зміни до їх актових записів про народження. Позивач пояснив, що 30.10.2002 року шлюб між сторонами було розірвано, актовий запис № 187 ( Свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 000876 від 27 квітня 2005 року). Однак до розірвання шлюбу позивачка вже деякий час проживала однією сім'єю з гр.. [PERSON], від якого народила дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], але в зв'язку із тим, що розірвання шлюбу не було оформлено, у актових записах та у свідоцтвах про народження дітей батьком записано - [PERSON]. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати [PERSON] батьком дітей та внести зміни до актових записів про народження . Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву згідно з якою позов підтримує в повному обсязі, та просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, але надав заяву згідно з якою позов визнав у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у його відсутність. Дослідивши письмові докази у справі та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов обгрунтованим та підлягаючим задоволенню у повному обсязі. Судом достовірно встановлено, що оскільки на момент народження дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, з моменту розірвання шлюбу між сторонами і народженням дітей минуло менш ніж десять місяців прізвище, ім'я та по батькові дитини визначено відповідно до ст. 122 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст. 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 02.11.2008 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних характерів і поглядів на життя, на ґрунті цього в них виникали непорозуміння, суперечки. Відповідач жив для свого задоволення, не підтримуючи подружніх відносин, що також не єднало їхню сімю. Між ними втрачено почуття взаєморозуміння, взаємоповаги, що привело до розпаду сім'ї, подальше проживання у шлюбі вважає недоцільним. З 2009 року між ними припинено подружні відносини, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. Примирення між ними виключається, так як вона має намір створити другу сім'ю. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про те, що справу просить розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 8 грн. 50 коп. судового збору та ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

В липні 2010 року ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» звернулася до суду з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами був укладений договір шляхом відкриття особового рахунку на головного квартиронаймача на постачання електроенергії, згідно якого користувач зобовязаний своєчасно вносити плату за спожиту електроенергію. Оскільки відповідач, взяті на себе зобовязання, не виконує, зявилась заборгованість в розмірі 755,16 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 755,16 грн. та 30,00 грн., сплачених на інформаційне-технічне забезпечення, у звязку з розглядом справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалив: впровадити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є користувачем послуг ВАТ ЕК «Миколаївобленерго». Згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості станом на 01.07.2010 року складає в розмірі 755,16 грн., що свідчить про те, що відповідач не виконує взяті на себе обовязки, він не відмовлявся від наданих послуг і використовував їх для своїх потреб. Таким чином, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості на користь ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» підлягають задоволенню в повному обсязі. У порядку ст.88 ЦПК України також з відповідача належить стягнути судові витрати: на користь позивача витрати в сумі 30,00 грн., сплачені на інформаційне- технічне забезпечення, у звязку з розглядом справи, на користь держави судовий збір в сумі 51,00 грн. На підставі ст.ст.525-527 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 24 лютого 2001 року (актовий запис №146) Відділом реєстрації одружень м. Миколаєва. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив розірвати укладений з відповідачем шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Оскільки позов визнаний відповідачем, а позивач наполягає на його задоволенні суд ухвалив, про розгляд справи в порядку ст.ст. 130, 174 ЦПК України. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2001 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісністю характерів, поглядів на сімейне життя, сваркок, шлюбні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. Сторони миритися не бажають, загальне господарство не ведуть, проживають окремо. Син [PERSON] залишається проживати з позивачем, а донька [PERSON] залишається проживати з відповідачкою. Майнового спору, а також спору про місце проживання дітей у сторін немає. Згідно з ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

ПАТ «Сведбанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30.09.2008 року в сумі 217 441 грн. 90 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 196 696 грн. 80 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 20 745 грн. 10 коп. та пені - 8 314 грн. 85 коп. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про відкладення розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, причини неявки суду невідомі. За згодою позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідачів, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та відповідачем [PERSON] укладений договір відповідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20 000,00 євро, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,5 % річних, строком по 29 вересня 2018 року. Факт видачі кредиту підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 30.09.2008 року. Згідно п. 3.1 відповідач зобовязався погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок. В свою чергу, відповідач належним чином умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 21 299,04 євро, що в гривневому еквіваленті становить 217 441 грн. 90 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 196 696 грн. 80 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 20 745 грн. 10 коп. та пені - 8 314 грн. 85 коп. 30.09.2008 року на виконання умов договору укладений договір поруки, згідно якого поручитель [PERSON] зобовязана відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON], своїх зобовязань за кредитним договором в повному обсязі Між тим, відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. На підставі ч. 2, ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, з відповідачів солідарно на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредиту в сумі 217 441 грн. 90 коп. та пені в розмірі 8 314 грн. 85 коп. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача також слід стягнути судові витрати у розмірі 1820 грн. 00 коп.

Outcome: approved