Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-17 00:00:00

ВАТ «Полтавський ГЗК» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням кім. № 606 в будинку № 1 по вул. Портовій в м. Комсомольську. Зазначені вимоги, підтримані представником позивача в судовому засіданні обґрунтовуються посиланням на те, що відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні без поважних причин понад встановлені Законом строки, з огляду на що має бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Приймаючи до уваги наявні у справі докази, а також позицію позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що 28 грудня 1990 року [PERSON] влаштувався на ВАТ «Полтавський ГЗК». (а.с. 8), в звязку з чим йому 29.09.1992 року на підставі ордеру СО № 2065 була надана кімната № 606 в буд. № 1 по вул. Портовій. (а.с. 10). В 2000 році [PERSON] зареєстрував в зазначеній квартирі дружину [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 7). Після розірвання шлюбу відповідач пішов із спірного житлового приміщення проживати в інше місце. Згідно довідки від 07.09.2009 р. гуртожиток № 1 по вул. Портовій в м. Комсомольську знаходиться на балансі ВАТ «Полтавський ГЗК» (а.с. 5). Як вбачається з довідки про склад сімї, на час розгляду справи судом у спірному житловому приміщенні значаться зареєстрованими відповідач [PERSON] та його колишня дружина с сином.(а.с. 7). Житловий будинок, де значиться зареєстрованим відповідач, перебуває у власності ВАТ «Полтавський ГЗК», і використовується власником для тимчасового проживання сімей, які перебувають з відповідачем в трудових правовідносинах. Приймаючи до уваги, що спірні відносини не врегульовані Законом, суд відповідно до положень ч.7 ст.11 ЦПК України застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини в даному випадку аналогію закону і погоджується з позицією представника позивача щодо можливості застосування до спірних відносин положень ст.ст.71, 72 ЖК України, які регулюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Відповідно до положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст. 72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Згідно змісту наданих актів, датованих 28.09.2009 р., 26.08.2010 р., 09.02.2011 р. [PERSON] не проживає в кімнаті № 606 по вул. Портовій, 1 більше двох років. Фактично в кімнаті проживає [PERSON] з сином [PERSON] (а.с. 10-11). Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених доказів, дійшов висновку про те, що з моменту залишення спірної квартири, протягом такого тривалого строку, [PERSON] в будь-який спосіб не вирішив питання з власником житлового фонду щодо збереження за ним права на житло, що є переконливим свідченням прояву його абсолютної байдужості до спірної квартири, і дає суду підставу дійти остаточного висновку про відсутність у відповідача поважної причини для непроживання в спірному приміщенні та формального збереження житла за собою, що відповідно до положень ст.72 ЖК України є підставою для задоволення вимог позивача в повному обсязі. Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до вимог 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved