Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-16 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що він працював у КП «КЗАБК» на посаді електрозварювальника із 02 серпня 1999 року по 29 квітня 2010 року. При звільненні з роботи йому не була виплачена заробітна плата в сумі 6\~088 грн. 15 коп. Просить суд стягнути із відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6 088 грн. 15 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. У судове засідання відповідач представника не направив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому цивільним процесуальним законодавством України порядку. Причини неявки невідомі. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], працював у комунальному підприємстві «Київський завод алюмінієвих будівельних конструкцій» на посаді електрозварювальника. Звільнений із роботи 29 квітня 2010 року у звязку із виходом на пенсію на підставі статті 38 КЗпП України. Заборгованість по заробітній платі із 01 вересня 2009 року по 29 квітня 2010 року становить 6\~088 грн. 15 коп. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Позивачу на день звільнення з роботи, а саме станом на 29 квітня 2010 року й по день розгляду цієї справи судом, не було виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 6 088 грн. 15 коп. Таким чином позов в частині стягнення невиплаченої заробітної плати підлягає задоволенню. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Оскільки позовна заява взагалі не містить позовних вимог про стягнення середнього заробітку у конкретно визначеному розмірі й відповідних доказів щодо розміру середнього заробітку позивачем всупереч наведеним вище положенням цивільного процесуального закону до заяви не додано, то суд приходить до висновку, що позов у цій частині задоволенню не підлягає через необґрунтованість заявлених позовних вимог. Згідно із ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, із відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави в сумі 51 грн. 00 коп., а на користь управління Державної судової адміністрації України в Київській області витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп.

Outcome: partial