Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 31 жовтня 2010 року ним було позичено [PERSON] грошову суму в розмірі 4 500 грн. На його прохання та підтвердження факту позики [PERSON] зобовязався повернути позичені грошові кошти до 8 листопада 2010 року. Відповідно до тексту даної розписки [PERSON] зобовязувався повернути позичені грошові кошти до 8 листопада 2010 року. Проте, як після 8 листопада 2010 року, так і по даний час позичені у нього грошові кошти у розмірі 4500 грн. [PERSON] йому не повернуто. Його звернення до [PERSON] з приводу необхідності повернення грошових коштів на даний час ні до чого не призвели, бо дана особа ухиляється від зустрічей та розмов з ним, не відповідає на телефонні дзвінки. [PERSON] протягом тривалого часу не повертає суму коштів, яка для нього є значною, та жодним чином не реагує на вимогу повернути борг. Враховуючи викладене, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь 4 500 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 45 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Судом встановлено, що 31 жовтня 2010 року [PERSON] за договором позики було передано [PERSON] грошові кошти в розмірі 4 500 грн., які [PERSON] зобовязався повернути до 8 листопада 2010 року, про що видав розписку про отримання вказаної грошової суми. Як зазначив позивач [PERSON] у встановлений строк, а саме до 8 листопада 2010 року, і до даного часу [PERSON] отримані ним за договором позики грошові кошти йому не повернув. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує належним чином взяті зобовязання по поверненню коштів за договором позики, а тому позов підлягає задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути 4500 грн. Понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 45 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи слід стягнути з відповідача на користь позивача, а також 6 грн. судового збору в дохід держави у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved