Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на земельну ділянку площею 2,20 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території [PERSON] селищної ради, Ізмаїльського району, яка належала померлій 12.04.2010 року [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки йому необхідно було протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини а також у звязку з тим, що на правовстановлюючому документі Державному акті на право власності на землю на імя [PERSON] є виправлення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. За обставинами справи вказала, що при видачі державного акту на право приватної власності на землю була допущена помилка, за якою власником земельної ділянки була вказана [PERSON], замість належної [PERSON], про що було зроблене необхідне виправлення в державному акті на право приватної власності на землю відповідною посадовою особою. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,20 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території [PERSON] селищної ради, Ізмаїльського району, що підтверджено державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД № 085749 від 09.07.1997 року та довідками відділу Держкомзему у Ізмаїльському районі від 04.11.2010 року за №№ 1440п, 1441п. В судовому засіданні вже встановлено, що при видачі державного акту на право приватної власності на землю була допущена помилка, за якою власником земельної ділянки була вказана [PERSON], замість належної [PERSON], про що було зроблене необхідне виправлення в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД № 085749 від 09.07.1997 року відповідною посадовою особою, таким чином встановлено, що власником земельної ділянки площею 2,20 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території [PERSON] селищної ради, Ізмаїльського району являється [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 222061 від 14.04.2010 року, виданого [PERSON] селищною радою, Ізмаїльського району, [PERSON] померла 12.04.2010 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,20 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території [PERSON] селищної ради, Ізмаїльського району. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 25070386 від 20.10.2010 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється її син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІV-ЖД № 417475 від 27.05.1988 року, виданого [PERSON] селищною радою, Ізмаїльського району. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою виконавчого комітету [PERSON] селищної ради від 01.11.2010 року за № 2802, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 20.10.2010 року за № 2185/01-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки йому необхідно було протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини а також у звязку з тим, що на правовстановлюючому документі Державному акті на право власності на землю на імя [PERSON] є виправлення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved