Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

10 листопада 2010 року позивач ВАТ «Полтавагаз» в інтересах структурного підрозділу Лохвицького управління по експлуатації газового господарства звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що відповідно до укладеного договору між ВАТ «Полтавагаз» та відповідачем [PERSON] про надання послуг з газопостачання. ВАТ «Полтавагаз» зобовязався безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу, а споживач зобовязався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Укладеним договором передбачено, що оплата за надані послуги з газопостачання здійснюється споживачем на поточний Свої зобовязання ВАТ «Полтавагаз» виконує належним чином. Зобовязання щодо своєчасної оплати вартості спожитого природного газу та наданих послуг з його постачання [PERSON] виконані не належним чином, а тому станом на 01 жовтня 2010 року склалася заборгованість в розмірі 720,46 грн. Відповідач ухиляється від сплати послуг за користування природним газом, через що позивач вимушений вжити заходів з примусового стягнення боргу. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь ВАТ «Полтавагаз» в інтересах його структурного підрозділу Лохвицького управління по експлуатації газового господарства заборгованість за спожитий природний газ в сумі 720,46 грн. та сплачені 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що користувався пільгами зі сплати за спожитий газ як працівник органів МВС України. Визначену йому частку за спожитий газ позивач оплачував в повному обсязі, вини у виникненні заборгованості. Так як заборгованість виникла ще до 2007 року, просив відмовити в задоволенні позовних вимогза сплином строків позовної давності. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору відповідач користувався послугами ВАТ «Полтавагаз». Як вбачається із копії витягу з особової картки відповідача [PERSON], що міститься в матеріалах цивільної справи, основна маса заборгованості за спожитий газ у відповідача виникла до 2007 року і повязана з не перерахунком пільгової вартості спожитого газу, але заборгованість в сумі 53 грн. виникла з вини споживача. З даною обставиною погодилися і відповідач, і позивач. Щодо частини боргу, який виник до 2007 року відповідач в судовому засіданні просив суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог ВАТ «Полтавагаз» щодо стягнення заборгованості в розмірі 667,46 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування як заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що з моменту виникнення заборгованості за спожитий газ в сумі 667,48 грн. пройшло більше 3 років, тобто минули строки позовної давності, суд вважає що в даній частині позовних вимог ВАТ «Полтавагаз» до [PERSON] необхідно відмовити з підстав сплину терміну позовної давності, в іншій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так як позовні вимоги задоволені в частині, що становить 7% від загальної суми позову, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи підлягають стягненню у розмірі 7% від заявлених у позовній заяві, а саме: 2,10 грн.

Outcome: partial