Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним та визнання права власності. Свою позовну заяву позивач пояснює тим, що 25.12.1955 року на підставі Договору № 17 "про передачу в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від одної до пяти включно" відповідач [PERSON] отримав від Золотоніського міськвиконкому на праві безтермінового користування земельну ділянку по ІІІ перевулку Чехова № 17. Відповідно до акту прийому індивідуального домоволодіння від 15 січня 1961 року побудований відповідно до вищевказаного договору житловий будинок № 17, за адресою% 3-й провулок Чехова в м. Золотоноша був прийнятий в експлуатацію. В 80-х роках 3-й перевулок Чехова був перейменований в вул. Постишева і будинку було присвоєно № 21. Пізніше вулицю знову перейменовано в вулицю Савицького, номер будинку залишився попереднім 21. Позивач зазначає, що 17.08.2010 року між нею та Відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу належного відповідачу житлового будинку садибного типу, що розташований по вул. Савицького, 21 в м. Золотоноша Черкаської області. Згідно вищевказаного укладеного між сторонами по справі договору позивач [PERSON] передала після його підписання відповідачу [PERSON] кошти за належний йому житловий будинок садибного типу, а останній написав розписку про їх отримання та передав позивачці всі документи на будинок та ключі від нього, та зобовязався, при першій вимозі посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріуса. Посилаючись на ці обставини та на те, що відповідач [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивач звернулася до суду і просить визнати договір купівлі-продажу домоволодіння дійсним та визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок садибного типу. Позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та просила суд постановити рішення, яким задовольнити поданий нею позов в повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що направив до суду відповідну заяву, де вказав, що підтверджує викладені в позові обставини, позов визнає повністю та просить справу розглянути без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи та представлені ними доводи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Згідно ст.. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може такий договір визнати дійсним. Доказом того, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу житлового будинку садибного типу є розписка про те, що [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 60.000 грн. за належний йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами за вказаною вище адресою та наявність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на будинок, які досліджені судом. Відповідно до даних технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок садибного типу від 24.01.2011 року інвентаризаційна вартість вказаного будинку становить 64.842 грн. Відповідно до вимог ст.. 174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що в справі необхідно прийняти рішення про задоволення позову, оскільки позивачка висунула позовні вимоги, які відповідач визнав в повному обсязі, визнання позову не суперечить закону і не порушує права обох сторін і відповідає інтересам обох сторін. За таких обставин за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. Савицького, 21 в м. Золотоноша Черкаської області.

Outcome: approved