Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину . Свій позов мотивувала тим, що вона в червні 2007 року познайомилась з відповідачем [PERSON], а з квітня 2008 року стала з ним зустрічатися. Їхні стосунки ґрунтувалися на добрих почуттях один до одного і у травні 2008 року відповідач запропонував їй проживати разом з ним на правах дружини . На дану пропозицію вона погодилась, оскільки повністю довіряла відповідачу і його наміри створити сім»ю вважала щирими. Більш того, прохання народити йому дитину, вона сприймала як знаком великого між ними кохання . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином з травня 2008 року вона з відповідачем стали проживати разом у квартирі матері [PERSON] за адресою м.Полтава, вул..Красіна, 118/2, корп..4, кв.125 . Під час сумісного проживання вони були пов»язані спільним побутом та мали взаємні права та обов»язки . Відповідач працював юристом на двох підприємствах, а вона два роки працювала продавцем. Заробітною платою вони користувались разом, оскільки у них був спільний бюджет. Крім того, вона займалась веденням домашнього господарства: прибирала, прала, готувала їжу та інше . Відповідач також їй допомагав вести домашнє господарство. За спільні кошти ними оплачувалися всі витрати, що пов»язані з утриманням квартири, купували одяг продукти харчування, їздили на відпочинок у Крим. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Гарне відношення відповідача до неї та його постійне бажання мати дитину, переконало її у тому, що їх сім»я відбулася і вона погодилась народити дитину. На початку грудня 2009 року позивачка завагітніла, а відповідач дізнавшись про це, зрадів і заявив їй , що вони будуть реєструвати шлюб у лютому 2010 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З квітня 2010 року відношення відповідача [PERSON] до неї, як дружини стали погіршуватись, внаслідок чого у неї склалися підстави вважати, що у нього мається інша жінка і, як їй стало відомо, відповідач призначив реєстрацію свого шлюбу з другою жінкою на 09.10.2010 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В травні червні 2010 року [PERSON] став їй пропонувати гроші за те, щоб вона у майбутньому відмовилася від дитини , яку він буде виховувати один, на що позивачка категорично відмовилась. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У подальшому, 08.08.2010 року [PERSON], скориставшись відсутністю вдома позивачки, замінив замок вхідної двері квартири та зібравши її речі і без її згоди вивіз їх за адресою [ADDRESS]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~23.08.2010 року позивачка народила сина [PERSON]. Позивачка прохає визнати [PERSON] батьком її сина [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку . В судовому засіданні позивачка та її представник в особі адвоката [PERSON] позов підтримали, прохали його задовольнити . Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 06.12.2010р., 09.03.2011р., 26.04.2011р., 12.05.2011р. не з»явився без поважних причин, про час, місце розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні поштові повідомлення . Представник третьої особи Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни в судове засідання не з»явився без поважних причин, про час, місце розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином, про що в матеріалах справи мається відповідна розписка. 06.12.2010 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі на наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали, докази справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.3, ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчує походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України; позов про визнання батьківства може бути пред»явлений матір»ю дитини . Судом встановлено, що позивачка [PERSON] в червні 2007 року познайомилась з відповідачем [PERSON], а з квітня 2008 року вони почали зустрічатися. Їхні стосунки ґрунтувалися на добрих почуттях один до одного і у травні 2008 року відповідач запропонував їй проживати разом з ним на правах дружини . На дану пропозицію вона погодилась, оскільки повністю довіряла відповідачу і його наміри створити сім»ю вважала щирими. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином з травня 2008 року позивачка з відповідачем стали проживати разом у квартирі за адресою м.Полтава, вул..Красіна, 118/2, корп..4, кв.125 . Під час сумісного проживання вони були пов»язані спільним побутом, мали взаємні права та обов»язки . Сторони були як благополучна сімейна пара . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На початку грудня 2009 року позивачка завагітніла. У зв»язку з цим на неї була заведена індивідуальна карта вагітної породіллі, в якій маються дані, що [PERSON] добровільно пройшов відповідне медичне обстеження (а.с.13). Під час вагітності позивачки відповідач не заперечував, що він є батьком дитини. Вищезазначені обставини також підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Свідок [PERSON] (отець [PERSON]), який є настоятелем Святоуспенської церкви в с.Піски, Лубенського району Полтавської області в судовому засідання пояснив, що навесні 2010 року він в м.Лубни мав розмову зі [PERSON], під час якої вони обговорювали питання про те, що сторонам по справі треба повінчатися у церкві та [PERSON] треба народжувати дитину, якою вона на той час була вагітна. [PERSON] не заперечував, що він є батьком дитини і сказав, що він подумає, що йому далі робити. У подальшому, другу розмову з відповідачем він мав у липні 2010 року вже у м.Полтаві, під час якої останній був настроєний негативно та повідомив, що дитину він мати не бажає і одружуватись з [PERSON] він не буде. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~08.08.2010 року незважаючи на те, що позивачка перебувала на останньому місяці вагітності, [PERSON], скориставшись відсутністю вдома [PERSON], замінив замок вхідної двері квартири та зібравши її речі і без її згоди вивіз їх за адресою [ADDRESS], тобто випроводив позивачку зі свого помешкання . Данні обставини також підтверджуються постановою про відмову в порушенні кримінальної справи, яка винесена 14.08.2011 року дільничним інспектором Октябрського РВ ПМУ ГУМВС (а.с.16). 23.08.2010 року позивачка народила сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 120006 (а.с.12). Під час розгляду справи 06.12.2010 року ухвалою суду було призначено генотипоскопічну експертизу. На виклики експерта (а.с.32-33) відповідач у призначений час двічі без поважних причин не зявився до експерта, тим самим відмовився надавати вихідний біологічний матеріал для проведення дослідження . Хоча позивачка двічі в холодний зимовий період приїздила із м.Лубни в м.Полтаву разом зі своєю піврічною дитиною для надання вихідного біологічного матеріалу. Також, згідно повідомлення генерального директора Міжрегіонального науково-дослідного експертно-консультативного центру Експол (а.с.34) вбачається, що [PERSON], ігноруючи рішення суду та незважаючи на своєчасно відправлені поштові повідомлення експертною установою, жодного разу для відбору вихідного біологічного матеріалу до експертної установи не зявився, чим унеможливив проведення генотипоскопічної експертизи. Експертною установою матеріали цивільної справи повернуті суду без виконання . Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд, залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні . Враховуючи вищевикладені обставини та ч.1 ст.146 ЦПК України, суд вважає, що є всі підстави визнати, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON], [INFO], матірю якого є позивачка [PERSON], а тому позов в цій частині слід задовольнити в повному обсязі. Крім цього, згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ніякої матеріальної допомоги своїй дитині [PERSON] не надає, а тому позов щодо стягнення аліментів також підлягає задоволенню . Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати : 1400 грн. на правову допомогу (а.с.8), 8грн. 50 коп. судового збору, 30 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, 75 грн. витрат на оголошення в пресі та на користь держави 7 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved