Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-10 00:00:00

[PERSON]Г звернувся до суду з позовом до КВКП «Водоканал» і (з урахуванням змін позовних вимог) просив стягнути 1892 грн. заробітної плати, не виплаченої йому при звільненні, 5878 грн. компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні. 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав. Позивач посилався на те, що звільнився з КВКП «Водоканал» 14.07.2010 року, при цьому з ним не провели повний розрахунок, на час звільнення не виплатили 3286,15 грн. заборгованості із заробітної плати. Директор КВКП «Водоканал» [PERSON] позов визнав в частині стягнення 1892 грн. заробітної плати. В іншій частині позов не визнав, посилаючись на те, що підприємство перебуває у важкому фінансовому стані, має дебіторську та кредиторську заборгованість, борги із заробітної плати та по сплаті податків та обов'язкових платежів. Він особисто перебуває на посаді директора підприємства з 3 вересня 2010 року і за чотири місяці вдалося частково погасити борги. Наразі заробітна плата працюючим виплачується своєчасно, розроблено графік погашення заборгованості за попередні періоди, який виконується. Борг перед позивачем зменшився з 3286,15 грн. до 1892.10 грн. Відразу розрахуватися з боргами неможливо, оскільки підприємство працює на межі банкрутства. Дослідивши надані позивачем докази, суд встановив такі обставини і визначив відповідно до них правовідносини. [PERSON] працював в КВКП «Водоканал» на посаді механіка і після звільнення 14.07.2010 року підприємство не виплатило йому 3286,15 грн. заробітної плати. На час розгляду справи борг складає 1892 грн. 10 коп. (а.с.З, 21). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. На підставі наведеного суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині виплати заробітної плати, які підлягають задоволенню у межах заявлених вимог - 1892 грн., як це передбачено ст. 11 ІДПК України, оскільки відповідачем порушено право позивача на своєчасне отримання розрахунку при звільненні. Згідно з ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто відповідальність підприємства у виді обов'язку виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку настає за умови наявності вини підприємства у несвоєчасному розрахунку. З наданих відповідачем доказів встановлено, що КВКП «Водоканал» має значні борги із заробітної плати перед працюючими і перед звільненими працівниками, перед бюджетом та Держаними цільовими Фондами, кредиторську та дебіторську заборгованість. Протягом жовтня-грудня 2010 року борг дещо зменшився, в тому числі і перед позивачем (а.с. 21, 22-25, 34-35). Розроблено графік погашення заборгованості перед звільненими працівниками на 2010-2011 роки (а.с. 36). За таких обставин суд не вбачає вини підприємства у несвоєчасному розрахунку з позивачем, оскільки це було викликано важким фінансовим станом підприємства, і позов в частині вимоги про компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні задоволенню не підлягає Згідно з ст.237/1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Згідно з ч.З ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Заявивши позов про відшкодування моральної шкоди на суму 1000 грн., позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував заподіяння йому моральної шкоди, її розмір, позивачем взагалі не зазначено, в чому саме полягає завдана йому моральна шкода. За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди належить відмовити, оскільки позивач не тільки не довів, а й не зазначив обставини, які б свідчили про заподіяння йому моральної шкоди. Згідно з ч.2 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Згідно з п.п.а) п.1 ст.З Декрету Кабінету Міністрів України ,.Про державне мито, ст.88, п.5 Перехідних та прикінцевих положень ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі держмита у дохід держави в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи згідно з ч.З ст. 81 ЦПК України та постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р. № 1258.

Outcome: partial