overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що останній являється батьком синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходиться на утриманні позивачки [PERSON], [INFO], мешканки [INFO]. Відповідач утриманням та вихованням дітей не займається, матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не надає, хоча є працездатним та інших утриманців у нього немає, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі по 300 грн. та по 200 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Позивачка в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей по 200 гривень щомісчно на кожного до їх повноліття. Відповідач змінені позовні вимоги визнав, звернувшись до суду з відповідною заявою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією паспорта серії КТ № 012709 від 22.12.2009 року, свідоцтвами про народження серії І-МИ № 072436 від 26.05.1999 року, серії І-МИ № 050581 від 30.07.2007 року відповідно. Згідно ст.ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, інші обставини. На даний час малолітні діти знаходяться на утриманні позивачки [PERSON], а тому в силу зазначеної вище норми закону відповідач має надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач працездатний, офіційно не працює, \~хронічними захворюваннями не страждає, тому суд вважає, що він здатний надавати матеріальну допомогу дітям. \~ Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України. Враховуючи наведене, ст.ст. 84, 180, 181, 182, 184, 191, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Ґава І.В. звернувся з позовом до Ґави І.О. про розірвання шлюбу. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 18.09.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Полтави, актовий запис № 120. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Позивач вказував, що спільне подружнє життя у них з відповідачкою не склалося через те, що вони мають різні характери та погляди на життя. Спільне господарство між сторонами не ведеться. Наразі шлюб носить формальний характер та суперечить інтересам позивача. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Майнового спору між сторонами не виникає. Посилаючись на викладене, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд про його задоволення. В судовому засіданні відповідачка позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Судом встановлено, що шлюб між Ґава І.В. та Ґава І.О. було зареєстровано 18.09.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Полтави, актовий запис № 120 (а. с. 7). Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Спільне господарство сторонами не ведеться. Сторони примиритись не бажають. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 05 жовтня 2002 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Воровського, 46 в с. Гоголів Броварського району Київської області. Ще при житті 19 березня 1999 року батько на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого заповів позивачу все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право. Нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане домоволодіння в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Тому позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове домоволодіння. У судовому засіданні позивач підтрима позов. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника. Згідно ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, оскільки встановлено, що домоволодіння належало померлому [PERSON], позивачка є спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності трудової книжки, вказавши що 4 вересня 2010 року ій виповнилось 55 років і вона почала проводити оформлення документів на отримання пенсії. Однак її трудову книжку до Пенсійного фонду не приймають, так як у ній маються виправлення в прізвищі, які в теперішній час виправити не можливо. Деякий час заявник не звертав уваги на виправлення та вважала, що це не завадить ії при оформленні пенсії. Згідно паспорту прізвище заявника [PERSON], на даному прізвищі двоє дітей заявника - донька [PERSON] та син - [PERSON]. Заявник стверджує, що наявність виправлення в трудової книжці перешкоджає ії оформити пенсію. У судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги викладені в заяві та просить задовольнити його заяву. Представник заінтересованої особи - Управління пенсійного фонду Біляївського районну Одеської області погодився з заявою [PERSON] та не заперечує проти ії задоволення. Заслухав заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено що в трудової книжці заявника є виправлення в прізвище заявника. Трудова книжка [PERSON] оформлена 27 травня 1974 року коли вона у перше оформлювалась на роботу. В паспорті громадянина України, заявник має прізвище на української мові як «Петрушенко» та на російській «Петрушенко». В наданих суду документах, прізвище заявника як українською мовою так і російською вказується як «Петрушенко». Вказані віще обставини дозволяють суду дійти висновку, що дійсно трудова книжка яка видана заявнику 27 травня 1974 року, належить [PERSON], [INFO], та вимоги заявника є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В даний час вона навчається у Дніпропетровській Національній металургійній академії України, термін навчання до 30.06.2013 року, та потребує додаткової матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати додаткову допомогу на утримання повнолітньої доньки. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення донькою 23-х років. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Третя особа заперечень по справі не надала. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В даний час вона навчається у Дніпропетровській Національній металургійній академії України, термін навчання до 30.06.2013 року, та потребує додаткової матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати додаткову допомогу на утримання доньки. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частини від доходів його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину ні за яких обставин не може бути менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст. 200 СК України суд призначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) в частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, вказаних в ст. 182 цього Кодексу.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що під час шлюбу, ними було набуто майно, зокрема автомашина марки ВАЗ- 21065 1999 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Згідно довідки Кіцманського ВРЕР при ВДАІ УМВС в Чернівецькій області вбачається, що вказана автомашина зареєстрована за відповідачем з 19 травня 2006 року. Таким, чином згідно висновку № 963 дослідження спеціаліста-автотоваризнавця від 07 липня 2010 року теоретична ринкова вартість автомобіля ВАЗ-21065, 1999 року станом на 09.07.2010 року складає 20798 гривень. Вказує на те, що доля позивачки та відповідача в спільному майні подружжя повинні бути рівними, а тому просить суд компенсувати її відповідачем грошовою сумою. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги змінила, та просить суд виділити їй автомашину, а відповідачу сплатити грошову компенсацію. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги позивачкою визнав повністю. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити. Так, в судовому засіданні встановлено, що під час шлюбу позивачкою та відповідачем було набуто майно, зокрема автомашина марки ВАЗ- 21065 1999 року випуску, номерний знак СЕ 7614 .АВ. Згідно довідки Кіцманського ВРЕР при ВДАІ УМВС в Чернівецькій області вбачається, що вказана автомашина зареєстрована за відповідачем з 19 травня 2006 року, а тому це майно належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) не мав самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до ст.61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є обєктом , права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог статті 71 ч.1 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою аналізу і вивчення обґрунтування доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з 17.07.2007 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 01.08.2008 року у сторін народився син [PERSON]. З 2007 року шлюбні стосунки з відповідачем припинилися. Їхня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання. Син потребує постійного матеріального забезпечення. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 40 % від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення сином повноліття, з дня подачі. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши осіб які брали участь у справі, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає частковому задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка з 17.07.2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 01.08.2008 року у сторін народився син [PERSON]. З 2007 року шлюбні стосунки з відповідачем припинилися. Син потребує постійного матеріального забезпечення. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Як встановлено в судовому засіданні син перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Тарасівської сільської ради № 1913 від 10.11.2010 p., тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення ним повноліття. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімя фактично розпалася, сторони тривалий час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, подальше подружнє життя неможливе. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи їх відсутність, крім того, позивач позов підтримав повністю та просив задовольнити, а відповідач позов визнав в повному обсязі, просив шлюб розірвати. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 листопада 2003 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1903. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, сімя фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, подальше подружнє життя неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що сімя сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати, відповідно до заяви, покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімя фактично розпалася, сторони тривалий час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, подальше подружнє життя неможливе. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи їх відсутність, крім того, позивач позов підтримав повністю та просив задовольнити, а відповідач позов визнав в повному обсязі, просив шлюб розірвати. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 вересня 2007 року, зареєстрованому Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї , актовий запис № 1576. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, сімя фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, подальше подружнє життя неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що сімя сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати, відповідно до заяви [PERSON], покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, з проханням стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість в розмірі 1239 гривень 84 копійок та понесені судові витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтував наступним. Відповідачі не сплачують гроші за надані послуги, в зв»язку з чим допустили заборгованість станом на 01.01.2010 року. У судове засідання позивач не з»явився, просив справу слухати без участі свого представника. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, в судове засідання не з»явилась, про причину неявки суд не повідомила, ніяких заперечень проти позову не надала. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі, не сплачують вартість за надані позивачем послуги, в зв»язку з чим має заборгованість в розмірі 1239 гривень 84 копійок. Строк позовної давності позивачем не порушений. Судовий збір в сумі 51 гривня підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а сплачені позивачем витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Прокурор звернувся до суду в інтересах [PERSON] про встановлення факту належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 000860, виданого 27.11.1995 року на ім'я [PERSON]. Вказує, що [PERSON] являється пенсіонеркою, має статус дитини війни, є особою похилого віку, розбіжність у її прізвищі, вказаному у Державному акті на право приватної власності на землю позбавляє права користуватись та розпоряджатись власністю. Факт належності [PERSON] Державного акті підтверджується довідкою Берегометської сільської ради про те, що [PERSON] та [PERSON] є одна і таж сама особа. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки наведені заявником обставини підтверджуються змістом письмових доказів: довідки Берегометської сільської ради за № 833 від 08.11.2010 про те, що [PERSON] та [PERSON] є одна і таж сама особа. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 212,213,214,215,234,256, 259 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Прокурор звернувся із заявою про визнання недієздатним [PERSON] [PERSON], 29.06Л 973 року народження, з тих підстав, що останній з 25.07.2008 року заходиться в Чорторийсьокму психоневрологічному будинку - інтернаті на повному державному утриманні з діагнозом: помірна розумова відсталість з астенічним типом дефекту, у зв'язку з чим не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому просив заяву задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 258 [PERSON], 29.06.1973 року страждає помірною розумовою відсталістю з вираженим астенічним типом дефекту. З 25.07.2008 року [PERSON] перебуває в Чорторийсьокму психоневрологічному будинку-інтернаті на державному утриманні Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №519 [PERSON] виявляє ознаки помірної розумової відсталості, помірного недорозвитку психіки з інтелектуально - мнестичним недорозвитком, зниженням мислення оточуючого та недостатніми критичними можливостями, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст.39 ЦК України суд може фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи з наведеного, ст. ст. 39, 40, 41 ЦК України, ст.ст. 234, 235, 240, 241 ЦПК України,

Outcome: approved