overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

У червні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, і просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, у звязку із знаходженням в місцях позбавлення волі - Криворізькій виправній колонії Дніпропетровської області у звязку із відбуттям покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2010 року, яким останнього засуджено за ч.З ст.153, ч.4 ст.152, ч.І ст.121 КК України до пятнадцяти років позбавлення волі (арк.с.7-13). Згідно отриманого судового доручення, відповідач [PERSON] не заперечую проти стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. . Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 22.11.2003 року Виконкомом Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (арк.с.5). 11 жовтня 2004 року у них народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.З). 03 березня 2009 року у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.4). Встановлено, що відповідач доводиться батьком неповнолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яким добровільно допомоги на їх утримання відповідач не надає. Також, встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2010 року з [PERSON] вже були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] на користь матері [PERSON], в розмірі Ул частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.01.2009 року та до повноліття дитини (арк.с.19-А). Враховуючи, що на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] вже були стягнуті аліменти, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги, та стягнути з відповідача аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 51 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а також на підставі ст. 81 ЦПК України з відповідача повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення по справі у розмірі 120 грн., оскільки позивач звільнена від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення по справі при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.08.2010 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 19.09.1987 року Дзержинським відділом РА1ДС м. Кривого Рогу був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 873. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами були припинені більше ніж три роки, по тій причині, що відповідач зловживає спиртними напоями, постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини та дитини, сторони мають різні погляди на життя, між ними втрачена взаємна повага і довіра один до одного. Сторони мешкають окремо, ніяких стосунків не підтримують. Спір про розподіл майна між сторонами буде вирішуватись в іншому судовому засіданні. Позивачка у судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки він відсутній в місті. Позов визнав в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенні. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.08.1987 року (а.с. 8), однак більш ніж три роки не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо, неповнолітніх дітей не мають. В частині покладення витрат, пов'язаних із розірванням шлюбу в органах РАЦСу на відповідача - відмовити, так як у звязку із внесенням змін до ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідним зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу, залишивши прізвище позивачці - [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

У вересні 2010 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 лютого 1981 року в м.Харкові палац шлюбу «Жовтневий», актовий запис №267 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Судові витрати просила покласти на відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 14 лютого 1981 року в м.Харкові палац шлюбу «Жовтневий», актовий запис №267. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони шлюбно- сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивач звернувся через суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на те, що 21.10.2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від зазначеного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину - [PERSON]омана Сергійовича, [INFO], який буде проживати в подальшому з відповідачем. Подружні відносини припинилися. їх сімя розпалася і збереження її неможливе, оскільки немає порозуміння та любові. Тому просить шлюб розірвати. Розірвання шлюбу здійснюють уперше. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сімя розпалася остаточно, збереження сімї неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. За таких обставин у суду є всі підстави для повного задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивуючи тим, що вона та її чоловік втратили один до одного почуття любові та поваги, що привело до розпаду сім`ї. В судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Сторони знаходяться у шлюбі з 18 грудня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що шлюб фактично розпався з жовтня 2009 року, сімя існує формально, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, в звязку з чим шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 03 лютого 1978 року між нею та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 70. Від спільного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Мають одну повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини з відповідачем вона не підтримує. Шлюбні стосунки припинені у зв`язку з абсолютно протилежних поглядів на спільне життя. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше зберігання їхньої сім`ї є неможливим та просто недоцільним. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити, в своїх поясненнях спиралася на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість з`явитися в судове засідання відповідач суду не надавав. Враховуючи думку позивача про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів по справі у відсутності відповідача, суд на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні з`ясовано, що збереження \~ \~ \~ \~шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 сг. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

У жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 04 березня 2000 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 24 - розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім`я розпалася`остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивач та представник позивача - адвокат Жмуренко А.В. свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 04 березня 2000 року уклали шлюб. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що його матір`ю [PERSON] було збудовано без державної реєстрації житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . З метою встановлення права власності він звертався до відділу архітектури Павлоградської районної адміністрації, до Новодачинської сільської ради. Також, після смерті матері він звернувся до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом. Однак, у видачі свідоцтва йому було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи. У зв`язку з тим, що йому необхідно оформити право власності як спадкоємця на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, він змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, спираючись на доводи, викладені в позовній заяві, та просив їх задовольнити, а саме: визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд, вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до довідки Новодачинської сільської ради № 1237 від 05.12.2002 року, домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , належало [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до довідки № 11440 від 12.10.2010 року, виданої КП Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації, право власності на домоволодіння [ADDRESS] не оформлено, однак технічний паспорт виданий на ім`я [PERSON] . Як передбачає ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Позивач звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю право встановлюючих документів на зазначене майно (а.с. 6). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру № 24959863 від 08.10.2010 року та Алфавітної книги обліку спадкових справ у Другій Павлоградській державній нотаріальній конторі після померлої [INFO] [PERSON] - спадкова справа не заведена. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 376 п. 5 ЦК України, на вимогу власника, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» борг за спожиті послуги теплопостачання у сумі 956,36 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказував, що Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» відповідно до п. 2.6 договору доручення № Д-2/1 від 01.10.2006 р., укладеному між ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» та КП «Теплоенергосервіс», ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» бере на себе зобов`язання по стягненню заборгованості за спожиті послуги теплопостачання. Відповідач в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача вважає розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 67, 68 Житлового кодексу України на споживачів комунальних послуг, зокрема з теплопостачання покладено обов`язок своєчасної щомісячної сплати зазначених послуг. Прийнявши на себе зобов`язання, відповідач його не виконує, у зв`язку з чим відповідно до ст.ст. 509; 510; 526 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню в примусовому порядку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання кв. [ADDRESS] , згідно якого відповідач зобов`язувався своєчасно в строк до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, оплачувати отримані послуги теплозабезпечення. Нарахування боржнику сум оплат за спожите тепло та гарячу воду проводилось згідно з тарифами, встановленими рішеннями міськвиконкому № 825 від 27.05.2005 р., № 1970 від 06.10.2006 р., № 2306 від 27.11.2007 р. Але відповідач не виконав свої обов`язки, своєчасно не сплатив за послуги з теплопостачання. Маючи заборгованість за спожиті послуги за період з 01.11.2007 р. по 01.05.2009 р. в сумі 956,36 грн., добровільно погасити борг відповідач не бажає, чим завдає підприємству матеріальної шкоди. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: довідками; розрахунками; договором; виписками; (а. с. 4-6; 8-11). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. та державне мито на користь держави в розмірі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

В травні 2010 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, уточнивши яку в судовому засіданні представник, просили стягнути з відповідача заборгованість за житлово- комунальні послуги в розмірі 1036,64 грн. грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] , але не сплачує в повному обсязі вартість наданих позивачем житлово-комунальних послуг, в зв`язку з чим станом на 30.04.2010 року заборгованість склала 1036,64 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованість не сплачує, незважаючи на неодноразові попередження про сплату боргу, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідач в судове засідання не з`явилась, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки прийнявши на себе зобов`язання, відповідач їх не виконує, в зв`язку з чим відповідно до ст.ст.526, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання підлягає виконанню в примусовому порядку. Судом також враховано, що своїми діями щодо несвоєчасної оплати комунальних послуг, відповідач порушує вимоги ст.ст.64,66,68 Житлового Кодексу України. Судом встановлено, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] , але не належним чином сплачує вартість наданих позивачем житлово- комунальних послуг, в зв`язку з чим станом на 30.04.2010 року заборгованість склала 1036,64 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованість не сплачує в зв`язку з чим завдає підприємству шкоду. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: витягом; розрахунками; довідками; виписками; (а. с. 3; 5-7). Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. та державне мито в розмірі 51грн, в зв`язку з тим, що згідно рішення Миколаївської міської ради позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

В червні 2010 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, уточнивши яку в судовому засіданні представник, просили стягнути з відповідача заборгованість за житлово- комунальні послуги в розмірі 1341,24 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] , але не сплачує в повному обсязі вартість наданих позивачем житлово-комунальних послуг, в зв`язку з чим станом на 30.04.2010 року заборгованість склала 1341,24 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованість не сплачує, незважаючи на неодноразові попередження про сплату боргу, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідач в судове засідання не з`явилась, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки прийнявши на себе зобов`язання, відповідач їх не виконує, в зв`язку з чим відповідно до ст.ст.526, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання підлягає виконанню в примусовому порядку. Судом також враховано, що своїми діями щодо несвоєчасної оплати комунальних послуг, відповідач порушує вимоги ст.ст.64,66,68 Житлового Кодексу України. Судом встановлено, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] , але не належним чином сплачує вартість наданих позивачем житлово- комунальних послуг, в зв`язку з чим станом на 30.04.2010 року заборгованість склала 1341,24 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованість не сплачує в зв`язку з чим завдає підприємству шкоду. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: витягом; розрахунками; довідками; виписками; (а. с. 3; 5-7). Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі ЗО грн. та державне мито в розмірі 51грн, в зв`язку з тим, що згідно рішення Миколаївської міської ради позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову.

Outcome: approved