Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив розподілити сумісне майно подружжя та визнати за ним право власності на 1А частину квартири [ADDRESS], усунути перешкоди у праві користування власністю, визначити порядок користування квартирою та всилити позивача у квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на наступне: 28.04.1990 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, під час шлюбу в 1998 році вони придбали ізольовану трикімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 38,4 кв.м., загальною площею 54,7 кв. м. , що підтверджується договором купівлі - продажу від 15.07.1998 року, р № 4437. В 2006 році [PERSON] вигнала позивача з квартири та перешкоджає йому користуватись житлом, у звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав та пояснив, що спірна квартира складається з трьох кімнат, площею : 11,1 кв.м., 17,5 кв.м.,9,8 кв. м., кухні площею 5,1 кв.м , ванної кімнати площею 2,2 кв.м. коридору площею 6,5 кв.м. Оскільки ця квартира є обєктом права спільної сумісної власності то він має право на Уг частину цієї квартири, що відповідає 19,2 кв.м.. Як зазначав позивач в судовому засіданні в 2006 році відповідачка вигнала його з дому та перешкоджала йому користуватись квартирою у звязку з чим він просить усунути перешкоди в праві користування квартирою та вселити його в квартиру [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] не погодилась з позовними вимогами [PERSON] та подала зустрічний позов про розподіл спільного майна подружжя в якому просила визнати за нею право особистої власності на 1/2 частину спірної квартири, а 1 / 2 визнати спільною сумісною власністю подружжя та розподілити по 1 / 4 квартири за нею та [PERSON] Крім того, [PERSON] просить визнати спільною сумісною власністю автомобіль « BMW -525і »д.н. Р8301 ХА вартістю 37 302, 97 грн., та оскільки автомобіль є неподільним майном визнати право власності на цей автомобіль за [PERSON], та стягнути на її користь компенсацію частину вартості автомобіля в розмірі 18 651,49 грн. Також [PERSON] просить стягнути з [PERSON]: судовий збір в розмірі 254, 13 грн. , витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30,00 грн., половину комунальних витрат, понесених нею в результаті утримання спільної сумісної власності в розмірі 3719,82 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3438,00 грн., витрати на оплату судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 464, 40 грн. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свій позов і пояснила що спірна квартира [ADDRESS] була придбана при таких обставинах : сестра [PERSON] [PERSON] одружилася з [PERSON] у власності якого перебувала квартира № 137 по вул. Коробова 6.4 в м. Дніпропетровську. За домовленістю [PERSON] з батьками [PERSON] [PERSON], [PERSON] які на той час мешкали у неприватизованій квартирі № 44 по вул. 20 років Перемоги б. 37 у м. Дніпропетровську, [PERSON] продав належну йому квартиру по вул. Коробова в м. Дніпрпетровську за 3500 доларів СИТА та після чого ці гроші передав батькам [PERSON] в якості обміну на частку в їх квартирі при приватизації . Отримані від [PERSON] гроші в сумі 3500 доларів США , як зазначила [PERSON], батьки передали їй у якості дару. Після чого вона зі своїм чоловіком [PERSON] додали ще 3500 доларів США та за 7000 доларів США купили вищевказану спірну квартиру. [PERSON] зазначала, що з нею проживають двоє неповнолітніх дітей, які знаходяться на її утриманні, відповідач за зустрічним позовом у вихованні дітей не приймає ніякої участі, вона особисто несе витрати щодо утримання квартири та сплати комунальних платежів, крім того, він має на праві власності % частину квартири № 144 по вул. Блюхера 6.13. Позивач за первісним позовом [PERSON] зустрічний позов визнав частково, а саме : проти позовних вимог щодо визнання за [PERSON] право особистої власності на 1/2 частину спірної квартири, та визнання 1/2 частини спільною сумісною власністю подружжя та розподілити по 1 / 4 квартири за ними заперечував та наполягав на своїх вимогах щодо розподілу сумісного майна подружжя - квартири в рівних частках., та погодився з вимогами щодо визнання за ним права власності на автомобіль « BMW -525і »д.н. Р8301 ХА, вартістю 37 302, 97 грн., та оскільки автомобіль є неподільним майном визнати право власності на цей автомобіль за [PERSON], та стягнути на користь [PERSON] компенсацію частину вартості автомобіля в розмірі 18 651,49 грн. щодо стягнення з нього половини комунальних витрат, понесених [PERSON] в результаті утримання спільної сумісної власності в розмірі 3719,82 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 3438,00 грн., також заперечував. Представник [PERSON], [PERSON], підтримала позовні вимоги [PERSON] просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував, крім вимог [PERSON] про стягнення половини вартості автомобіля на користь відповідачки. Представник [PERSON], [PERSON], підтримала позовні вимоги [PERSON], просила їх задовольнити, проти задоволення первісного позову - заперечувала. Представник 3-ї особи - органу опіки та піклування Фрунзенської районної м. Харкова ради до судового засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він є чоловіком сестри [PERSON] у 1998 році він продав квартиру батька у Дніпропетровські, та гроші від продажі квартири від віддав на рукі [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона є сестрою [PERSON] У 1998 році її чоловік, [PERSON], продав належну йому квартиру та ці гроші були передани особисто [PERSON] для придбання квартири у м. Харкові. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона є матірю [PERSON] У 1998 році вна з чоловіком відділа [PERSON] гроші у сумі 3500 доларів США, які їй надав чоловік молодшою доньки, якій продав належну йому квартиру. Вказана суму була передана [PERSON], як компенсація [PERSON] за її частину квартири у м. Дніпропетровськ. Суд заслухавши показання сторін , перевіривши матеріали справи, та дослідивши надані сторонами докази прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28квітня 1990 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] Від сумісного шлюбу сторони по справі мають двох дітей : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В 1998 році [PERSON] придбали ізольовану трикімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 38,4 кв.м., загальною площею 54,7 кв. м., що підтверджується договором купівлі - продажу від 15.07.1998 року, р№ 4437. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за - [PERSON] згідно відповіді КП ХМБТІ від 24.10.2008 р. № 2351083. У 2006 році сімя [PERSON] придбала автомобіль « BMW -525і », реєстраційний номер Р8301 ХА. Ягідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 04.02.2009 році, актовий запис № 40 . Відповідно до ст.. 60 ч. 1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 368 ч.З ЦК України майно, набуте подружжя за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом. Ствердження [PERSON], що Уг частина квартири повинна бути визнана як її особиста власність не знайшли свого обгрунтування в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд не вважає пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] належними доказами на підтвердження того, що частина спірної квартири була придбана сімєю [PERSON] на гроші, отримані у дар від батьків [PERSON] Відповідно до ст. 44 ЦК України (в редакції 1963 року) , який діяв на той період, угоди між громадянами на суму понад сто карбованців повинні були укладатися у письмовій формі. [PERSON] не наданий договір дарування коштів, або інші якісь належні докази, щодо дарування батьками грошей [PERSON]. Таким чином суд дійшов до висновку, що [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] під час шлюбу за сумісні кошти і тому це майно суд визнає спільним, та таким яке повинно бути розподілено в рівних частках. Відповідно до частин 1, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини (чоловіка) може бути збільшена, якщо з нею (ним) З проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син (дочка), за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Таким чином, збільшення частки майна на користь подружжя з ким проживає дитина, можливе за певної умови: якщо розмір аліментів, яка така особа одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитини та її лікування. За змістом статей 181, 182, 184, 189 СК аліменти - кошти на утримання дитини, розмір яких визначається зо домовленістю між батьками чи за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів. Крім того, відповідно до пояснень [PERSON] він у добровільному порядку оказує допомогу на утримання дитини. Враховуючі зазначене, судом не встановлено підстав для збільшення частки майна [PERSON] Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами у період шлюбу також сторонами був придбаний марки ,,BMW-525i, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно висновку судової авто товарознавчої експертизи № 3257 від 15.07.2010 року вартість автомобіля « BMW -525і »д.н. Р8301 ХА., складає 37 302, 97 грн., Вимоги [PERSON] щодо визнання за [PERSON] права власності на автомобіль та стягнення на її користь компенсації в розмірі половини вартості автомобіля 18 651,49 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. По справі призначалась будівельно - технічна експертиза , однак експертом було направлено до суду повідомлення № 5327 від 22.09.2009 р. про неможливість дати висновок експерта у звязку з необхідністю надати додаткові дані - вказати розмір ідеальних часток співвласників, відповідно до яких виконувати порядок користування квартирою . Оскільки в суді між сторонами існує спір про частки в праві власності, то такі дані не можуть бути надані експерту і таким чином це питання щодо визначення порядку користування квартирою не може бути вирішено судом під час розгляду даної цивільної справи. Крім того, позивачем надана заява, якою він відмовляється від проведення експертизи, і тому визначити порядок користування квартирою на цей час не надається можливим. Вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] половини суми комунальних витрат не підлягають задоволенню, оскільки комунальні витрати - ні є спільною власністю подружжя. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ч.І ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. До суду відповідачем надано Договір на надання правової допомоги та копія свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльністю. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних із розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджені граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і зазначено, що граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Відповідно до зазначеного договору про надання юридичних послуг, адвокат надавав позивачу послуги, щодо представництва та захисту його прав та інтересів по вказаній справі, у звязку з чим підготовив позивачу позовну заяву надавав юридичну консультацію, приймав участь у судових засіданнях. За таких обставин, з урахуванням Постанови КМ України від 27 квітня 2006 року, розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на дань ухвалення рішення, суд вважає, що [PERSON] має право на компенсацію витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн, яка підлягає стягненню з [PERSON], також суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] по користь [PERSON] о. половину вартості проведеної автотоварознавчої експертизи.

Outcome: partial