Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №231 від 02.12.2009 р. «Про зняття громадян міста з квартирного обліку» в частині зняття з квартирного обліку [PERSON], зобов'язати виконавчий комітет Кагарлицьку міську поновити [PERSON] на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов під номером 8, посилаючись на те, що [PERSON] разом із своєю сім'єю у складі 3 осіб, дружини та дитини [PERSON] проживають у квартирі №1 житлового будинку №13 по вул. Будівельників в м. Кагарлик Київської області. Згідно п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 34 Житлового кодексу Української РСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. В квітні 1990 року [PERSON] був взятий на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов та внесений до загальної черги. Рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №69 від 15.08.1990 р. [PERSON] був переведений із загальної черги на першочерговий квартоблік, оскільки відповідно до акту обстеження житлових умов житловий будинок, в якому проживають [PERSON] і його сім'я, зношений на 70 відсотків. Станом на 05.11.2009 р. [PERSON] перебував у черзі на забезпечення житлом у першочерговому порядку за №8, що підтверджується листом Кагарлицької міської ради №186/02-!8 від 17.02.2010 р. Рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №237 від 02.12.2009 р. дружині [PERSON] [PERSON] було надано дозвіл на оформлення права власності на квартиру в [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №231 від 02.12.2009 р. [PERSON] було знято з квартирного обліку як такого, що поліпшили свої житлові умови. Після прийняття вищезазначеного рішення [PERSON] та його сім'я були зняті з першочергового обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Однак, зняття [PERSON] та його сім'я є незаконним та порушує їх право на поліпшення житлових умов виходячи з наступного. Рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №231 від 02.12.2009 р. суперечить нормам діючого житлового законодавства. Житловим кодексом України передбачені чіткі підстави для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Зокрема згідно ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або : органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, ним Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Як зазначалось вище [PERSON] був знятий з квартирного обліку, у зв'язку з тим, що були поліпшенні житлові умови його сім'ї. Тобто виходячи з ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР та рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №231 від 02.12.2009 р. до зняття з квартобліку [PERSON] повинен був поліпшити свої житлові умови. Однак, на момент прийняття рішення про зняття [PERSON] з квартирного обліку ніякого поліпшення житлових умов [PERSON] не було, оскільки спочатку було прийнято рішення №231 про зняття [PERSON] з квартобліку, а лише потім було прийнято рішення №237 про надання дружині [PERSON] [PERSON] дозволу на оформлення права власності на квартиру, яким начебто було поліпшено житлові умови сім'ї [PERSON] Тобто, рішення про зняття [PERSON] було прийнято ще до того як було прийнято рішення про начебто поліпшення його житлових умов. Також, згідно довідки Кагарлицького БТІ №02-06/124 від 09.02.2010 р. за [PERSON], [PERSON], [PERSON] станом на 09.02.2010 р. нерухомого майна не зареєстровано, що ще раз підтверджує відсутність факту забезпечення [PERSON] житлом, тобто поліпшення його житлових умов. Отже, рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №231 від 02.12.2009 р. суперечить ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР. Крім цього, необхідно зазначити, що житловий будинок, на який [PERSON] було надано дозвіл на оформлення права власності не відповідає технічним та санітарним вимогам, оскільки ще в 1990 році після обстеження житлових умов Кагарлицькою міською радою було встановлено, що знос будинку більше 70 відсотків. Протягом майже 20 років стан житлового будинку значно погіршився та знос будинку збільшився, що створює несприятливі умови для проживання у цьому будинку [PERSON] та його сім'ю. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 34 Житлового кодексу Української РСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Згідно ч. 1 ст. 34 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного п>икту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. Виходячи з вищезазначної норми ст. ст. 34, 50 Житлового кодексу Української РСР, навіть після надання [PERSON] дозволу на оформлення права власності, [PERSON] та його сім'я не могли бути зняті з квартирного обліку, оскільки будинок на який оформляється право власності не відповідає санітарним і технічним вимогам. Згідно ч. 1 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Згідно ч. 5 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку. Враховуючи те. що підстав для зняття [PERSON] та його сім'ї з першочергового квартобліку не було, рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради по зняттю [PERSON] з квартобліку є безпідставним та порушує його права на отримання житла. Частина 2 ст. 48 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що при передачі громадянам житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі. При цьому норма жилої площі визначається ст. 47 Житлового кодексу Української РСР, згідно якої вона встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] житлова площа квартири становить 23,2 кв. м., а загальна 41,6 кв. м. Відповідно до довідки Кагарлицької міської ради №409 від 09.10.2009 р. в квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані 3 чоловіка: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Якщо виходи із норми житлової площі, передбаченої ст. 47 Житлового кодексу Української РСР, то надане Кагарлицькою міською радою житло не відповідає мінімальній нормі на сім'ю [PERSON]С, оскільки мінімальна норма житлової площі на трьох чоловік має становити 40,95 кв. м. Отже, надання дружині [PERSON]С [PERSON] було надано дозвіл на оформлення права власності на квартиру в [ADDRESS] не може вважатись поліпшення житлових умов сім'ї [PERSON]С Позивач свої позовні вимоги підтримав. Представники відповідача позовні вимоги позивача не визнали та просили суд у їх задоволенні відмовити мотивуючи це наступним. Рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області про зняття з обліку позивача є законним, оскільки дружині позивача передано у приватну власність квартиру, тобто сімя [PERSON], до складу якого входить і позивач, забезпечена житлом, а тому підстав для поновлення у квартирному обліку позивача не має. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала а просила суд їх задовольнити, оскільки її ввели в оману, коли зобовязали її написати заяву про приватизацію квартири, а тому вона відмовляється від даної квартири, а тому хоче, щоб її чоловіка поновили на квартирному обліку. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача він підтримав та вважає, він відмовлявся від одержання квартири, на яку його сімя має права, оскільки вони живуть у бараці, у якому не можливо жити. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивачу необхідно відмовити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] проживає разом із сімєю, до складу якої входить [PERSON] та повнолітній син [PERSON], у квартирі [ADDRESS], що в м. Кагарлик Київської області. Позивач [PERSON] перебував на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та був внесений до загальної черги з квітня 1990 року. Рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області № 69 від 15.08.1990 року позивач [PERSON] був переведений із загальної черги на першочерговий кварт облік , оскільки відповідно до акту обстеження житлових умов житловий будинок, в якому проживає сімя [PERSON] є зношений на 70 відсотків. Рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області № 231 від 02.12.2009 року позивача було знято з обліку як такого, що поліпшив свої житлові умови. З даним рішенням позивач не згідний, то звернувся до суду. Проте, позовні вимоги позивача [PERSON] не підлягають до задоволення з наступним підстав. Рішенням Кагарлицької міської ради № 237 від 02.12.2009 року по заяві [PERSON], було надано дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 237 від 02.12.2009 року. Дане рішення було прийнято на підставі свідоцтва № 10000781 про відповідність збудованого обєкта відповідній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, згідно якого було зроблено висновок щодо готовності даного обєкту до експлуатації, та підтверджено актом готовності обєкта до експлуатації. Свідок [PERSON] підтвердив, що акт про готовність обєкта до експлуатації підписаний всіма учасника, а тому Кагарлицька міська рада прийняла правильне рішення щодо надання дозволу на приватизацію даної кварттири. Норма жилої площі в Україні (без урахування підсобних при\-міщень: кухні, коридору, кладовки тощо) встановлена у розмірі 13,65 кв. м. жилої площі на одну особу. Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЖК жиле приміщення надається громадянам у межах норми жи\-лої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Це положення отримало своє закріплення у п. 53 Правил об\-ліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і на\-дання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради Міністрів РСР і Укрпрофради від 11 грудня 64 р. № 470, в якому передбачено, що жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 кв. м жилої площі на одну :с\\\\ але не менше рівня середньої забезпеченості громадян лою площею у даному населеному пункті. Цей рівень визна\-ється і періодично переглядається виконавчими органами від\-відних рад (обласною державною адміністрацією) разом з ра\-ми профспілок виходячи з даних статистичної звітності. Тобто, з матеріалів справи вбачається, позивач та члени його сімї мають квартиру, за адресою: [ADDRESS], площа якою складається з 23,2 кв.м. До складу даної сімї позивача не може входити його повнолітній син, оскільки він сам має право стати на чергу на отримання житла. Дружина позивача має право відмовитися від права власності на дану квартиру, про що вона заявляла в судовому засідання. Однак, крім того, що вона говорила, ніяких дій нею не було зроблено. Тобто, вона має право відмовитися від права власності на житло, при цьому подавши відповідну заяву до БТІ. Тому на даний час відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача, а тому суд у їх задоволенні відмовляє. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed