Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 27.01.2007 року приблизно об 11 год.45 хвилин [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «ГA3 3102» д.н. [NUMBER], виїхав на зустрічну смугу по вулиці Харківське Шосе в м. Києві та скоїв зіткнення з автомобілем «КІА» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП пасажири автомобіля «КІА» - [PERSON], [INFO] - померла, а [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. ДТП сталася в результаті порушення водієм [PERSON] п. 2.3 п.п. б.; п.п. 10.1,10.3,10.4,10.5, 11.4 Правил дорожнього руху України. Неправомірними діями [PERSON] позивачці спричинена матеріальна шкода на поховання в сумі 39526 гривень, моральна шкода в сумі 1199 961,00 гривень, 2820,00 гривень та 28 грн.20 копійок витрат на проведення судово-психологічної експертизи, а всього 1242335 гривень 20 копійок. [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача, під час розгляду справи, заперечуючи проти позову, пояснив, що власник транспортного засобу, в особі керівника підприємства, заступника директора [PERSON] забезпечив належне зберігання автомобіля як джерела підвищеної небезпеки, проте [PERSON] самовільно виїхав через ворота без пред'явлення подорожнього листа в своїх інтересах. Отже, останній не виконував завдання підприємства, тому ВАТ «КЗЕК» не може бути належним відповідачем по даній справі. Ухвалою Дарницького районного суду від 25.02.2010 року [PERSON] залучений до участі у справі співвідповідачем (а. с. 210). Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що частково сплатить завдану [PERSON] моральну шкоду. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.10.2010 року [PERSON], 27.01.2007 року, приблизно об 11 год. 45 хв., керуючи на підставі подорожнього листа серії АБЛ № 468951 (а.с.134) технічно справним автомобілем «ГАЗ 3102» д.н.з. [NUMBER], який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАТ «Київський завод експериментальних конструкцій» (а.с.162), рухаючись зі швидкістю приблизно 60 км\\год. у правій крайній смузі проїзної частини Харківського шосе від вулиці Березневої в напрямку вулиці Привокзальна в м. Києві, районі будинку № 48, проявив неуважність та необачність під час керування транспортним засобом та в порушення вимог п.п. 2.3 б) 11.4, 12.1 та дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, невірно обрав безпечну швидкість руху, враховуючи дорожню обстановку, яка мала місце на момент ДТП, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулось зіткнення вказаного автомобіля та автомобілів «КІА Дельта» д.н. [NUMBER], під керуванням водія та власника [PERSON], (а.с.48 т.2), який рухався в зустрічному напрямку у крайній лівій смузі, та «Москвич 2140» д.н. [NUMBER], який також рухався у зустрічному напрямку у другій смузі, під керуванням водія [PERSON] Порушення Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходяться в причинному зв'язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме в спричиненні пасажирам автомобіля «КІА Дельта» д.н. [NUMBER], [PERSON] тілесних ушкоджень, від яких остання померла в КМКЛ ШМД 02.02.2007 року та [PERSON] тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та водію вказаного автомобіля [PERSON] легких тілесних ушкоджень, що підтверджується вироком Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2010 року (а.с. 16-22 т.2). Згідно наказу від 2 березня 2005 року №17-к «а» [PERSON] прийнятий на роботу з 1 березня 2005 року водієм легкового автомобіля з оплатою за сумісництво 100% посадового окладу автослюсаря з ремонту автомобіля посадового окладу автослюсаря з 1 березня 2005 року, з випробувальним строком 2 місяці включно до 29 квітня 2005 року (а.с. 163). За наказом №5-к від 5 лютого 2007 року [PERSON], водія легкового автомобіля та по сумісництву автослюсар з ремонту автомобіля енерго- механічного відділу, згідно з пропозицією комісії по факту розслідування ДТП та за згодою водія переведено постійно з 5 лютого 2007 року автослюсарем в ЕМВ, з оплатою праці згідно посадового окладу на підставі акту розслідування від 31.01.2007 року (а.с.223 - 224). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2009 року постановлено стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] 50000,00 гривень моральної шкоди (а.с. 175). 06.05.2010 року Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] 50000,00 моральної шкоди (а.с.253). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює в ВАТ «Київський завод експериментальних конструкцій» на посаді заступника директора. У 2007 році, у п'ятницю, перед ДТП був перевірений технічний стан службового автомобіля «ГАЗ 3102», диспетчером був виданий подорожній лист. Після аварії, була створена комісія для розслідування. Дозволу на виїзд в день аварії [PERSON] не отримував. [PERSON] в якості свідка суду повідомив, що 27.01.2007 року ДТП сталося з його вини, автомобіль використовував у вихідний день без дозволу у власних потребах. Також вказав, що матеріальна шкода потерпілим відшкодована. У своїх свідченнях [PERSON] повідомила, що перед вказаним ДТП медичне освідчення водію автомобіля ГАЗ 3102 [PERSON] не проводила і подорожній лист не підписувала, так як був вихідний день. В судовому засіданні свідок [PERSON]. пояснив, що про факт ДТП дізнався 29.01.2007 року, оскільки побачив службовий автомобіль ГАЗ 3102 в аварійному стані. Як вбачається з висновку № 1151 судово-психологічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19 листопада 2008 року ситуація, що пов'язана із загибеллю доньки - [PERSON] та отриманням [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень внаслідок ДТП 27.01.2007 року була та залишається для неї інтенсивно психотравмуючою. Зазначена ситуація призвела до суттєвих змін у психоемоційному стані підекспертної, до корінних змін звичного душевного стану, до значних особистісних змін, а також суттєво змінила звичний спосіб життя її характер стосунків з оточуючими людьми, негативно позначилась на мікрокліматі в родині, призвела до психологічного відчуження, в тому числі від маленької дочки. Ситуація ДТП також нанесла реальну шкоду здоров'ю [PERSON] Одержані нею тілесні ушкодження, а саме: «закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, забитої рани лобної області; закритий перелом зовнішнього міщелку лівої великої стегнової кістки; рвана рана середньої третини лівої гомілки» - кваліфіковані судовими медиками як середнього ступеню. Внаслідок ДТП підекспертна страждала не тільки від психологічного болю, а також від фізичного болю, поганого самопочуття, сильного дискомфорту. Одержані тілесні ушкодження призвели до кардинального погіршення її фізичного самопочуття. Внаслідок зазначених подій знизився професійний статус [PERSON], її матеріальне становище. Розмір моральної шкоди, що була спричинена [PERSON] внаслідок загибелі її доньки та одержання середньої тяжкості тілесних ушкоджень в ДТП 27.01.2007 року з урахуванням психологічних коефіцієнтів може становити 1323 мінімальних заробітних плат (а.с.90-97). Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Частиною 2 п.1 ст. 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1. якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 1. ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] зазнала матеріальних та моральних збитків внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу «ГАЗ 3102» д.н. [NUMBER], володільцем якого є ВАТ «КЗЕК», а тому відповідальність по відшкодуванню шкоди необхідно покласти на останнього незалежно від його вини. Вирішуючи заявлені позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в імовірному розмірі 199961,00 гривню, що визначений за висновком судово- психологічної експертизи є завищеними, разом з тим, враховуючи характер та ступінь завданої [PERSON] моральної шкоди внаслідок ДТП, що призвело загибелі її доньки та одержання середньої тяжкості тілесних ушкоджень, зниження професійного статусу і матеріального становища, суд вважає за необхідне стягнути відповідача ВАТ «КЗЕК» моральну шкоду в сумі 110000,00 гривень. Що стосується позову в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 39526,00 гривень, яка пов'язана з витратами на поховання та підтверджується відповідними квитанціями (а.с.126 а-д), витрат позивачки на проведення судово- психологічної експертизи в сумі 2848, 20 гривень (а.с.112) суд визнав його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial