Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом та просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн., щомісячно, на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого відповідно до свідоцтва про народження є відповідач. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в 2004 році. Від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої із відповідача стягуються аліменти в розмірі ? частини його заробітку та сина [PERSON], 2003 року на утримання якого відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча обіцяв це робити в добровільному порядку. Оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів, не бажає працевлаштовуватись, хоча фізично здоровий, вона бажає стягувати аліменти із відповідача в примусовому порядку. Позивачка в судове засідання не прибула, до суду надіслала письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд, за письмовою згодою позивачки, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З копій свідоцтва розірвання шлюбу та народження дитини видно, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в 2004 році, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5,8), який згідно довідки КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс» №5826 від 18.10.2010 року проживає на утриманні позивачки (а.с.12). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Вище вказаними нормами Сімейного кодексу України та розясненнями Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що в разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач здоровий та працездатний, інших утриманців не має, не приймає участі в утриманні неповнолітнього сина, належної матеріальної допомоги не надає, в судове засідання без поважних причин не зявився, заперечень проти позову не подав, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: approved