Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що в нього змінилося матеріальне становище, оскільки він припинив займатись підприємницькою діяльністю, з його власності вибула будівля магазину по вул. Кірова, 8 а, в м. Хмільнику, а тому, починаючи з грудня 2009 року його доходи складаються виключно із заробітної плати, яка є стабільним доходом, середній розмір якої складає 759 гривень. Крім цього, на цю суму він повинен утримувати ще двох інших його дітей, а також непрацездатну матір, [INFO], а тому просив розмір стягуваних аліментів змінити з 600 гривень у твердій грошовій сумі на 1/4 частину усіх видів заробітку щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з тих же підстав, зазначив також, що він раніше надавав позивачці гроші на поїздку з дитиною до моря, купував дитячі речі, зараз він знаходиться у важкому матеріальному становищі, про що свідчить і той факт, що у нього вдома старі меблі, одна кімната взагалі неумебльована, маленький телевізор діагоналлю 33 см., а тому він вважає, що є всі підстави для задоволення його позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю і пояснила , що позивач [PERSON]Д на протязі тривалого часу не бажає виконувати свої батьківські обов"язки по відношенню до дитини, так як незважаючи на існуюче рішення суду, аліментів взагалі не платив, або платив в незначному розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі біля 8 тис. гривень. Він всіляко намагався уникнути сплати аліментів, а останнім часом штучно погіршив своє матеріальне становище, подарувавши магазин своїй дружині і працюючи в цьому ж магазині продавцем за мінімальну заробітну плату. В даний час за ним не рахується жодне майно, яке б могло бути реалізоване на погашення існуючої заборгованості. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного: Свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1АМ №086140 доведено, що дитина народилась 26 грудня 1997 року, батьком дитини значиться [PERSON], а матір"ю [PERSON](а/с 13.) Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 6 листопада 2008 року (а/с 4), доведено, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в твердій грошові сумі на утримання сина [PERSON] у розмірі 600 гривень. ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Вказана норма містить вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я. У вказаній статті передбачена можливість, а не обов"язок задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів. Суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задоволити позов про зміну розміру аліментів або відмовити в його задоволенні. Обов"язок доведення обставин, які є підставою для задоволення позову, покладається на позивача.(ст.ст. 11, 60 ч. 1 ЦПК) В судовому засіданні позивач пояснив, що обставиною, яка є підставою для зміни розміру аліментів є зміна матеріального стану. З наданих суду документів, а саме: Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 698179( а/с 6,)договором дарування від 9 квітня 2009 року (а/с 7), показів свідка [PERSON], показів самого позивача [PERSON] слідує, що позивач [PERSON] добровільно припинив займатись підприємницькою діяльністю, відчужив магазин власній дружині і разом із тим продовжує виконувати роботу, яку виконував до цього, а саме: робить звіти, приймає і реалізовує товар, навчає підприємницькій діяльності дружину [PERSON], основне місце якої ВАТ Хмільницька швейна фабрика "Лілея". [PERSON] штучно погіршив своє матеріальне становище, оскільки, як слідує із довідки № 116 від 29.06.2010 року доходи підприємця [PERSON] за 1-й квартал 2010 року складали 31880 гривень, тоді як із довідок про трудові відносини фізичної особи [PERSON] з платником єдиного податку [PERSON] а/с 8 слідує, що [PERSON] в 2009 році отримував мінімальну заробітну плату - 650-744 гривні, з січня 2010 року- 869 гривень, а з квітня 2010 року -884 гривні. Свідоцтвами про народження дітей (а/с 10, 14,) копією паспорта [PERSON] а/с 15 доведено, що [PERSON]Д являється батьком [PERSON] ,[INFO] та [PERSON] [INFO], а також в нього є матір -[PERSON], [INFO]. У справі встанолено, що дійсно [PERSON], донька позивача, була зарахована на контрактну форму навчання у Харківський Національний медичний університет і на даний час є його студенткою, форма навчання -денна, плата за навчання вноситься щомісячно. Зі сторони позивача не надано ніяких письмових доказів, що саме він надає матеріальну допомогу на утримання доньки до досягнення нею 23 віку і сплачує за її навчання ,оскільни зі змісту наданих документів, а саме квитанцій про сплату за навчання, слідує, що платником виступає сама [PERSON]. Інших доказів зі сторони позивача не надано. Посилання [PERSON] на те, що він утримує свою матір [PERSON] [INFO], спростовується показами свідка [PERSON], яка показала, що [PERSON] надає своїй матері допомогу фізичну, вона проживає окремо, інколи харчується у них, її він не утримує, бо вона має власну пенсію і крім цього їй надає допомогу інший її син. Інша дитина [PERSON]- [PERSON], проживає в родині позивача, і його утримують обоє батьків. Ставлячи питання про зміну розміру аліментів, позивач [PERSON] їх сплату не проводив взагалі, або платив частково, про що свідчить існування заборгованості згідно довідки відділу ДВС Хмільницького міськрайонного управління юстиції № 02-9133 від 23.12.2010 року з якої слідує, що станом на 31.12.2009 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] складала 3657,16 грн., станом на 31.03.2010 року - 5457 грн., а станом на 29.09.2010 року - 7726,92 грн. Таким чином ,суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не довів обставин, які відповідно до вимог ст. 192 Сімейного Кодексу України є підставою для зміни розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги є необгрунтованими, задоволенню не підлягають, відтак суд відмовляє в їх задоволенні за безпідставністю.

Outcome: dismissed