overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 8 012,25 Євро, посилаючись на те, що 05 лютого 2007 року між ними і відповідачем було укладено кредитний договір № SAMDN03000011311498. Згідно умов даного договору останньому було надано кредит в розмірі 5 000,00 євро у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,80% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав. Тому просять суд стягнути з відповідача на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанку» заборгованість в розмірі 8 012,25 євро та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі і в своїх поясненнях підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві. Просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 21 березня 2011 року позов визнав повністю, а в судове засідання 14 квітня 2011 року не з'явився, хоча був належним чином повідомленний про час і місце розгляду справи і не заявив клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, із кредитного договору № SAMDN03000011311498 від 05 лютого 2007 року, вбачається, що відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 5 000,00 євро у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,80 % на рік. Судом в судовому засіданні встановлено, що заборгованість [PERSON] становить 8012,25 Євро, а саме: заборгованість за кредитом - 4881,18 Євро; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2 753,49 Євро, заборгованість по комісії за користування кредитом -221,32 Євро. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами (а.с.5-10). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, виготовлення повного тексту рішення відкласти до 18 квітня 2011 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що з 28 липня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, будучи працездатним, не маючи інших утриманців, а їй одній важко утримувати дитину та забезпечувати її всім необхідним, тому просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги з наведених підстав. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково у розмірі по 300 гривень щомісячно, вказуючи, що не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитини, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач не працює, інших утриманців не має, суд вважає, що підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для дитини до 6 років, який становить 816 гривень та із розміру мінімальної заробітної плати, а також з урахуванням потреб та інтересів дитини. Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 25 жовтня 2009 року помер його дядько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину жилого будинку в с. Гальчин, вул. Заводська, 105, Андрушівського району, Житомирської області, на земельні ділянки площею 0,05 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,21 га - для ведення особистого селянського господарства. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Позивач прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори. Але реалізувати свої спадкові права він не може в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просять визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку та на земельні ділянки в зазначених вище розмірах. В судовому засіданні позивач позов підтримав . Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 25 жовтня 2009 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/ 2 частину жилого будинку в с. Гальчин. вул. Заводська, 105, Андрушівського району, Житомирської області, на земельні ділянки площею 0,05 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,21 га - для ведення особистого селянського господарства. 1/2 частина жилого будинку 1950 року забудови належала [PERSON] згідно записів в погосподарській книзі сільської ради, що підтверджується довідкою Гальчинської сільської ради від 12.04.2011 року № 595. Земельні ділянки площею 0,05 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,21 га - для ведення особистого селянського господарства були передані у власність [PERSON] рішенням Гальчинської сільської ради ві. 29. 12. 2003 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом подавши заяву до нотаріальної контори, що підтверджується довідкою нотаріальної контори. Таким чином позивач має право на спадкування майна померлого, але в позасудовому порядку він позбавлений можливості оформити право на спадщину в зв»язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів. Перевіривши вищенаведені докази в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою [PERSON] перебувають у шлюбі з 26 квітня 1980 року, що зареєстрований виконкомом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області. Від шлюбу подружжя має двох повнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачка надала суду заяву у якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача та розглянувши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 Сімейного Кодексу України. Відповідно до пункту 2 статті 104 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу грунтується на нормах Сімейного Кодексу України, а саме статтями 105- 114. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 квітня 1980 року, який зареєстрований виконкомом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області. Сумісне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося по тій причині, що на протязі останніх півтора роки, внаслідок несумірності характерів, між ними відсутнє взаєморозуміння, порушений мікроклімат у сім'ї, втрачена основа подружніх відносин та почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сімї стали неможливими, тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу відповідачка залишає шлюбне прізвище «Тіга».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, ,який 15 вересня 2010 року розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, а тому звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідачем надавалась допомога на утримання дитини, а тому просила розпочати стягнення аліментів з 01.04.2011 року . Представник відповідача позовні вимоги визнала та пояснила, що відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дочки. Ним надавалась допомога, що не заперечується позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15 вересня 2010 року розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем , знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 183 СК України суд може визначити розмір аліментів у частці від заробітку платника аліментів. У судовому засіданні встановлено, що відповідачем надавалась допомога на утримання дитини, а тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 01 квітня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що після смерті його батька [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Київській, 88 в с. Катюжанка Вишгородського району Київської області. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Встановлено, що 01.02.2001р. помер [PERSON] - батько позивача. За життя, а саме: 31.03.1993р. [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно синові - позивачу по справі. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. У термін, визначений чинним законодавством, позивач спадщину не оформив. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11.04.2007р. йому було встановлено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Під час оформлення спадщини зясувалось, що право власності спадкодавця на спадковий будинок у Вишгородському БТІ не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні і рішенням реєстратора від 12.05.2009р. було відмовлено у видачі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. Відтак, завідувачем Вишгородською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за померлим [PERSON] Фактично право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок підтверджується матеріалами справи, а саме: копією технічного паспорта від 17.03.2009р. та копією будинкової книги. Отже, враховуючи, що встановлено достатньо підстав для ухвалення рішення про задоволення позову - у матеріалах справи достатньо відповідних доказів, при задоволенні позовних вимог права будь-яких інших осіб порушені не будуть, суд позов визнає обґрунтованим та задовольняє його. На підставі ст.ст. 1225,1233,1241,1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Прокурор Кіцманського району звернувся до суду в інтересах держави в особі Неполоковецької селищної ради смт. Неполоківці Кіцманського району Чернівецької області із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, мотивуючи свої вимоги тим, що держінспектором по контролю за використанням та охороною земель 27.05.2010 року було складено протокол про адміністративне правопорушення № 00628 за ст. 53 КУпАП та ст. 211 Земельного кодексу України, відповідно до якого відповідач використовує земельну ділянку, розміром 0,15 га, яка знаходиться на території Неполоковецької селищної ради Кіцманського району, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, не за цільовим призначенням, а використовує вищевказану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Як наслідок 27.05.2010 року інспектором винесено постанову № 25 про накладення на відповідача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 102 гривень. Вказує на те, що останній своїми діями завдав шкоду землі, як основному національному багатству, що перебуває під особливою охороною держави і відповідно до методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, затверджених Державною інспекцією з контролю за використанням та охороною земель № 110 від 12.09.2007 року, шкода складає 536,56 гривень, а тому просив задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, звернувшись до суду з відповідною заявою. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. На підставі ст.ст. 45 ЦК України, ст. 121 Конституції України, ст.ст. 36-1, 20 п. 6 Закону України Про прокуратуру , ст. 91 Земельного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Прокурор Кіцманського району звернувся до суду в інтересах держави в особі Шипинецької сільської ради с. Шипинці Кіцманського району Чернівецької області із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, мотивуючи свої вимоги тим, що держінспектором по контролю за використанням та охороною земель 18.03.2009 року було складено протокол про адміністративне правопорушення № 02975 за ст. 53 КУпАП та ст. 211 Земельного кодексу України, відповідно до якого відповідач використовує земельну ділянку, розміром 0,25 га, яка знаходиться на території Шипинецької сільської ради Кіцманського району, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, не за цільовим призначенням, а використовує вищевказану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Як наслідок 18.03.2009 року інспектором винесено постанову № 18 про накладення на відповідача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136 гривень. Вказує на те, що останній своїми діями завдав шкоду землі, як основному національному багатству, що перебуває під особливою охороною держави і відповідно до методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, затверджених Державною інспекцією з контролю за використанням та охороною земель № 110 від 12.09.2007 року, шкода складає 431,90 гривень, а тому просив задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, звернувшись до суду з відповідною заявою. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. На підставі ст.ст. 45 ЦК України, ст. 121 Конституції України, ст.ст. 36-1, 20 п. 6 Закону України Про прокуратуру , ст. 91 Земельного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала в шлюбі зареєстрованому 22 червня 2002 року відділом РАГС Печерського РУЮ у м. Києві, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2010 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: доньку Валерію, [INFO], яка проживає разом з нею. Відповідач в добровільному порядку майже не надає коштів на утримання дитини. Нести витрати по утриманню дитини самостійно позивачці важко, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки Валерії, [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку(доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме заперечував проти стягнення з нього аліментів в вказаному розмірі, вказавши, що може сплачувати 1/5 частину від свого заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини до досягнення її повноліття, оскільки має зобов»язання за кредитним договором. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 22 червня 2002 року, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2010 року (а.с.4). Від шлюбу вони мають доньку Валерію, [INFO] (а.с.5), яка проживають разом з позивачкою (а.с.9). В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач [PERSON]. Як зазначила позивачка зараз донька Валерія, [INFO], знаходяться на її утриманні , а тому вона змушена звернутись до суду з питанням про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Причому обов»язком особистим і індивідуальним. Що ж стосується розміру аліментів, то, відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини щомісячно в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору та інформаційно-технічного забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

Зважаючи на складнiсть у викладаннi повного рiшення суду, пов`язаного з потребою у обгpунтуваннi доводiв cторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхiдне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial