Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-22 00:00:00

10 січня 2011 р. позивач звернувся у суд з даним позовом і просить ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на майно, що належало його померлому брату [PERSON], яке є самочинно збудованим на відведеній під збудоване будинковолодіння, не приватизованій земельній ділянці площею 0,28 га, по вул. Ф. Рацюка, 4, в с. Драбівка Корсунь - Шевченківського району Черкаської області. Свій позов позивач мотивує тим, що 19.09.2001 р. в Смілянській обласній психіатричній лікарні № 1 помер його брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами. Померлий за свого життя мав право на визнання за ним права власності на дане майно, здавши його в експлуатацію відповідно до вимог Закону, але не здав, бо помер, а тому вказане будинковолодіння має статус об»єкта незавершеного будівництва, бо не здане в експлуатацію, в зв»язку з чим позивач не може оформити свої спадкові права на вказане будинковолодіння. В судове засідання позивач зявився, позов підтримав повністю та надав суду пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце слухання справи, у суд не зявився, але направив до суду заяву, за підписом сільського голови, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить суд справу слухати у відсутність представника відповідача. Суд вислухавши пояснення позивача та, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі наступного. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 19.09.2001 р. в Смілянській обласній психіатричній лікарні № 1 помер гр.[PERSON], рідний брат позивача, який до дня смерті, згідно довідки № 498, виданої виконкомом Драбівської сільської ради Корсунь Шевченківського району Черкаської області від 24.04.2009 р., постійно проживав у с. Драбівка Корсунь Шевченківського району Черкаської області. Померлому належав житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Ф. Рацюка, 4, в с. Драбівка Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, на не приватизованій земельній ділянці, площею 0,28 га, яка була виділена померлому під вже самочинно збудований будинок, що підтверджується довідкою № 916, виданою виконкомом Драбівкської сільської ради Корсунь Шевченківського району Черкаської області від 13.10.2010 р., але не здав будинок в експлуатацію, бо помер Тобто будинковолодіння має статус обєкта незавершеного будівництвом. Спадкодавець на вищевказане будинковолодіння заповіту не залишив. Позивач та його сестра гр. [PERSON] є спадкоємцями другої черги за законом. Позивач, згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, на протязі шести місяців з дня смерті [PERSON] зібрав врожай біля належного померлому будинковолодіння та відремонтував будинок, що підтверджується вищевказаною довідкою № 498. Сестра померлого [PERSON], як спадкоємець за законом відмовилися від прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON], що підтверджується її нотаріально посвідченою, приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу, письмовою заявою. Інші спадкоємці померлого за законом спадщину не приймали і на неї не претендують. Згідно повідомлення Корсунь Шевченківської державної нотаріальної контори № 19/01-16 від 13.01.2011 р., після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена. Позивач не може оформити свої спадкові права на вказане в даному позові будинковолодіння померлого брата, так як воно є самочинно збудованим, тобто збудованим на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без належного дозволу та належно затвердженого проекту. Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. А також, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка померлому була наділена у постійне користування під уже самочинно збудований будинок, але ним не приватизована. Згідно письмової заяви власника суміжної садиби - гр. [PERSON], він проти задоволення позову не заперечує, так як це не порушує його прав, як власника суміжної садиби. Інші суміжні землекористувачі та землевласники відсутні, а тому при задоволенні позову, не будуть порушені права інших осіб, як власників суміжних садиб. Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України нерухоме майно підлягає державній реєстрації, яку може провести лише особа, яка його побудувала і яка є живою, а до моменту реєстрації вказане будинковолодіння вважається обєктом незавершеного будівництва. Оскільки вказаний житловий будинок на день смерті померлого не був зареєстрований в установленому законом порядку, тобто являється обєктом незавершеного будівництва, то за таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення і відповідно до положень ст. 1216 ЦК України обовязок по здачі вказаного будинковолодіння в експлуатацію переходить до позивача, оскільки вказана стаття передбачає, що спадкування це є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/, а тому суд позов задовольняє та визнає за позивачем право власності в порядку спадкування, як за спадкоємцем другої черги за законом, братом померлого [PERSON], на дане майно, як на незакінчений будівництвом обєкт, з послідуючою здачею його в експлуатацію. Задовольняючи позов, суд залишає за позивачем судові витрати по справі, оскільки ні до подання позову до суду, ні під час судового розгляду справи відповідач не заперечував проти його задоволення і прав позивача не порушував.

Outcome: approved