Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що із листування з відповідачем він дізнався про існування його, ніби-то, кредитного договору № 001-01056-260706 від 26 липня 2006 року із ТОВ «Комерційний банк «Дельта» на отримання кредиту в сумі 11025 грн. Такого договору він ніколи не укладав і не підписував, тому просить суд визнати його недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. В останнє судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву із проханням вирішити справу в його відсутність і задовольнити його позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позову [PERSON] не визнавала, вважала його безпідставним, тому просила суд відмовити в його задоволенні. На заперечення позовних вимог відповідачем подані письмові заперечення із проханням відмовити у задоволенні позову із вказаних мотивів. В останнє судове засідання представник позивача, будучи своєчасно повідомленою про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, не зявилась, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Заслухавши надані раніше в судових засіданнях пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності в останньому судовому засіданні сторін та їх представників і ухвалити у справі заочне рішення, яким задовольнити позовні вимоги [PERSON] із наступних мотивів. Правовідносини, що є предметом спору у цій справі, регулюються цивільним законодавством щодо загальних положень про правочини, зокрема, щодо підстав та порядку визнання правочинів недійсними, а також загальних положень про зобовязання, зокрема, щодо договорів позики та кредиту. Так, відповідно до норм ст.ст.203, 215 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно розяснень, що містяться у п.п.8, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину; не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено; у зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину. Судом встановлено, що оспорюваний позивачем кредитний договір № 001-01056-260706 від 26 липня 2006 року дійсно був укладений між кредитором [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» і вказаним у ньому позичальником [PERSON] (копія договору на а.с.20 23 та оглянутий додатково його оригінал). Разом із тим, згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 25 травня 2011 року № 1125, підпис в графі «позичальник» на аркушах 1 та 2 позивачем кредитного договору № 001-01056-260706 від 26 липня 2006 року та в графі «підпис» в оригіналі анкети позичальника від 26 липня 2006 року, а також рукописні записи «Двадцять шосте липня Дві тисячі шостий рік» та «[PERSON]В.» в графах «дата» і «прізвище та ініціали» в оригіналі Анкети позичальника від 26 липня 2006 року, виконані не [PERSON], а іншою особою. Такий доказ на підтвердження вимог позивача не спростований в жодній мірі будь-якими обєктивними доказами відповідача, вказує на недійсність оспорюваного [PERSON] правочину. Інші доводи позивача на підтвердження позовних вимог судом до уваги не беруться, оскільки не зумовлюють недійсність оспорюваного договору. Оцінюючи в сукупності всі наведені докази по справі, суд визнає доведеними позивачем і не спростованими відповідачем вимоги позивача, тому оспорюваний ним правочин у виді кредитного договору, якого він не укладав і не підписував, слід визнати недійсним. Понесені позивачем судові витрати по справі (37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.9), 8 грн. 50 коп. судового збору (а.с.10) та 675 грн. 36 коп. витрат на оплату судової почеркознавчої експертизи) слід стягнути на його користь із відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved