Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

03.11.2009 р. ТОВ «Агрофірма «Вісла»предявила позов до [PERSON] про витребування документів, необхідних для укладання договору оренди земельної ділянки, визнання укладеним договору оренди ( аркуші 3-5 ). В ході судового розгляду позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, подавши уточнену позовну заяву з вимогами про витребування документації, необхідної для укладення договору оренди земельної ділянки, визнання права на користування земельною ділянкою, заборону вчиняти дії, що порушують права орендаря земельної ділянки ( аркуші 49 51 ), та подавши доповнення до заяви, згідно якої позивач вимагає визнати за ТОВ «Агрофірма «Вісла»право користування земельною ділянкою, що належить відповідачу, та заборонити відповідачу вчиняти дії, що порушують права орендаря земельної ділянки ( аркуші 59 60 ). 10.03.2010 р. відповідачем предявлено зустрічний позов, в якому вона посилаючись на невиконання позивачем обовязку по виплаті плати за оренду, на підставі ст. 770 ЦК України, ст. ст. 15, 24, 32 Закону України «Про оренду землі», вимагає розірвати договір оренди ( аркуш 20 ). 25.03.2011 р. відповідач подала до суду заяву про уточнення вимог зустрічного позову, відповідно якій посилаючись на відмову позивача виплачувати орендну плату за 2009 та 2010 р. р., вимагає зобовязати позивача виплатити їй орендну плату за 2009 р. в розмірі 1727 грн. та в такому ж розмірі за 2010 р., та розірвати договір оренди в звязку з порушенням строків виплати орендної плати та через невідповідність умов договору вимогам законодавства. В позовній заяві та в судовому засіданні представник позивача, обґрунтовуючи позовні вимоги пояснив, що в 2005 році було укладено, а 29.05.2006 р. зареєстровано договір оренди земельної ділянки, укладений ТОВ «Агрофірма «Вісла»з [PERSON], відповідно якому він надав в оренду даному підприємству земельну ділянку розміром 7,12 га. на строк 10 років. Договором передбачено орендну плату в розмірі 1,7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Крім того, 25 серпня 2005 р. було укладено додатковий договір № 180, зареєстрований 22.08.2007 р., відповідно якому строк дії договору оренди було збільшено до 15 років, а починаючи з 01.01.2008 р. розмір орендної плати було збільшено до 2,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 02 грудня 2007 р. орендодавець [PERSON] помер, земельну ділянку успадкувала [PERSON] Після отримання свідоцтва про право на спадщину, нею було подано в ТОВ «Агрофірма «Вісла»заяву про небажання укладати договір на умовах, передбачених раніше укладеним договором оренди. В подальшому відповідач самовільно зайняла орендовану позивачем земельну ділянку і здійснює її самостійний обробіток. Посилаючись на ст. ст. 770, 1216, 1218 ЦК України, ст. 70 ЦК України, ст. ст. 18, 27, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», позивач наполягає на своєму праві на оренду земельної ділянки. Тому ТОВ «Агрофірма «Вісла»вимагає визнати в судовому порядку право ТОВ «Агрофірма «Вісла»на користування даною земельною ділянкою, та заборонити відповідачу вчиняти дії, що порушують право позивача на користування обєктом оренди. Стосовно вимог зустрічного позову, представник позивача заявив, що позивач їх не визнає і просить відмовити в їх задоволенні в звязку з безпідставністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що після отримання свідоцтва про право на спадщину на успадковану нею земельну ділянку, тобто в 2008 р. вона подала в ТОВ «Агрофірма «Вісла»заяву про те, що не бажає укладати договір оренди, тому просить повернути їй земельну ділянку. На це керівництво даного підприємства відмовилось, повідомило, що має намір користуватись земельною ділянкою до закінчення строку дії договору оренди. Отримавши таку відповідь, відповідач вирішила виконувати умови договору оренди, не укладаючи нового. Тому, отримавши державний акт про право власності на земельну ділянку, вона нікому ніяких доручень щодо обробітку земельної ділянки не давала, в 2009 р. звернулась до позивача по отримання орендної плати, але їй відмовили посилаючись на її небажання укладати договір оренди. Так, через відмову відповідача укладати договір оренди, їй позивач не виплатив орендну плату за 2009 та 2010 р. р. Тому, посилаючись на невиплату орендної плати, відповідач наполягає на розірванні договору оренди, зобовязанні позивача повернути земельну ділянку, просить зобовязати позивача виплатити їй орендну плату за 2009 та 2010 р. р. в розмірі по 1727 грн. за кожен рік. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підтвердження своїх вимог та заперечень сторони надали суду: 1.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копію договору оренди землі, з якої видно, що [PERSON] передав в оренду ТОВ «Агрофірма «Вісла»земельну ділянку розміром 7,12 га. згідно державного акту ІІІ-МК № 033502 на 10 років. Даний договір зареєстровано 29.05.2006 р.; 2.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копію додаткового договору № 180, з якої видно, що 25.08.2005 р. [PERSON] і ТОВ «Агрофірма «Вісла»домовились про зміну умов вказаного вище договору оренди, зокрема про збільшення терміну оренди до 15 років, збільшення розміру орендної плати і таке інше; 3.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копію заяви [PERSON] від 17.07.2008 р., з якої видно, що відповідач предявила вимогу про повернення земельної ділянки ( аркуш 12 ); 4.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копію листа позивача, адресованого відповідачу, з розясненнями вимог законодавства щодо переходу до спадкоємця обовязків спадкодавця, і копію поштового повідомлення про отримання даного листа ( а. 13 - 15 ); 5.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копію свідоцтва про право на спадщину, з якої видно, що 04 липня 2008 р. відповідач успадкувала земельну ділянку, що залишилась після смерті [PERSON], право на яку він мав відповідно державного акту серія ІІІ МК № 033502 ( аркуш 27 ); 6.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Довідку з додатками, в тому числі з актом від 23.09.2009 р., видану ТОВ «Агрофірма «Вісла», відповідно яким земельна ділянка, що належить відповідачу, обробляється власником, а не орендарем ( аркуш 61-65 ); Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає встановленим, що в 2005 році [PERSON] передав в оренду ТОВ «Агрофірма «Вісла»земельну ділянку загальною площею 7,12 га., розташовану на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Договір пройшов державну реєстрацію 29.05.2006 р. Відповідно умовам цього договору строк оренди земельної ділянки складає 10 років. 25.08.2005 р. між [PERSON] і позивачем було укладено додатковий договір, згідно умов якого вони домовились про збільшення терміну оренди до 15 років, збільшення розміру орендної плати. В 2008 р. передану в оренду земельну ділянку отримала в спадщину відповідач, яка не погодившись укладати договір оренди, подала заяву з вимогою про повернення земельної ділянки. Однак, отримавши відповідь позивача про намір користуватись обєктом оренди до закінчення строку договору, відповідач ніяких дій щодо самостійного обробітку земельної ділянки не вчиняла. При цьому суд критично сприймає докази позивача, подані на підтвердження самостійного обробітку земельної ділянки. Так, довідку і акт від 23.09.2009 р. складено працівниками позивача. При цьому в акті вказано, що позивачем в 2009 р. проводились певні польові роботи на даній земельній ділянці, але не вказано, в чому саме проявився «самозахват»земельної ділянки. Стосовно обставин виплати орендної плати за користування земельною ділянкою, суд вважає встановленим, що відповідач отримала орендну плату за 2008 рік, а за 2009 і 2010 рік позивач відмовився її виплатити, посилаючись на відмову нового власника укласти договір оренди. На підставі встановлених обставин суд вважає, що позов ТОВ «Агрофірма «Вісла»не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять як права, так і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендар має право витребувати орендовану земельну ділянку з незаконного користування, вимагати усунення перешкод у користуванні нею. Тому ТОВ «Агрофірма «Вісла»мало право на користування земельною ділянкою згідно договору оренди. Але відповідно вимог ст. 24 відповідач мала право вимагати своєчасного внесення оредної плати, а в звязку з невиконанням такої вимоги, має право вимагати розірвання договору оренди. Оскільки судом встановлено факт невиплати орендної плати протягом 2009 2010 р. р., суд вважає вимоги зустрічного позову в частині розірвання договору оренди такими, що підлягають задоволенню. В частині ж стягнення орендної плати в більшому ніж передбачено договором розмірі, вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню, оскільки Указом Президента України від 19 серпня 2008 р. «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток ( паїв )»хоч і передбачено розмір орендної плати не менше 3 % вартості земельної ділянки, але в тексті указу немає посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання чинності указом. Тому стягнення оредної плати необхідно проводити в розмірі, передбаченому додатковим договором № 180 від 25.08.2005 р. На підставі викладеного,

Outcome: approved