Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

В грудні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом в інтересах [PERSON] посилаючись на те, що 23 липня 2003 року у с. Липівці Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON], яка була матірю [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 2,24 гектара, право на яку належало спадкодавцю згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0403500, виданого 26 серпня 1997 року Томашпільською районною державною адміністрацією Вінницької області. [PERSON] зазначає, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за законом. Також зазначає, що інші спадкоємці, а саме рідні брати [PERSON] по материнській лінії відповідачі у справі: [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини на користь [PERSON] Крім цього [PERSON] похоронивши матір спадкодавця, розпорядився тої майном та таким чином прийняв спадщину. [PERSON] зазначає, що про наявність сертифіката на право на земельну частку (пай) [PERSON] дізнався лише в 2010 році. Через наявність такої обставини не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом та тепер нотаріусом йому відмовлено у видачі такого свідоцтва у звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак надіслав до суду заяву в якій просить позов розглянути за його відсутності, так як має перебувати у відрядженні, позов підтримує та просить задовольнити. Представник Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова цієї ради [PERSON] надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнав, просить справу розглянути за відсутності представника. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, однак надіслали до суду заяви згідно яких позов визнають, просять справу розглянути за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 23 липня 2003 року у с. Липівці Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а. с. 8). Після смерті останньої залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки розміром 2,24 гектара, право на яку спадкодавцю належало згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого 26 серпня 1997 року Томашпільською районною державною адміністрацією Вінницької області (а. с. 12). Спадкоємцями майна [PERSON] за законом є її сини, а саме [PERSON] та відповідачі у справі: [PERSON] та [PERSON] Інших спадкоємців, як за законом так й за заповітом немає (а. с. 9, 10). Також встановлено, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв, а саме вступив у фактичне управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а саме вчинив такі дії як похорон та розпорядження спадковим майном. Такі обставини сторонами також визнаються (а. с. 3, 9). Згідно цього суд вважає, що [PERSON] спадщину прийняв одразу після смерті [PERSON] Крім цього [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з пропуском встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини (а. с. 14). Згідно абзацу 1 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином до відносин спадкування у цій справі необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини та її прийняття. Оскільки спадщина відкрилась 23 липня 2003 року в день смерті спадкодавця [PERSON] та одразу, як встановив суд була прийнята [PERSON], а в цей час діяв ЦК УРСР (1963 року), відповідно саме цей нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення даних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 554 ЦК УРСР (1963 р.) в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Правила цієї статті не застосовуються до випадків, коли спадкоємець відмовився від спадщини на користь іншого спадкоємця, держави чи державної, кооперативної або іншої громадської організації (стаття 553 цього Кодексу) або коли замість спадкоємця, який відпав, призначено іншого спадкоємця (підпризначення спадкоємця - стаття 536 цього Кодексу). Як суд встановив та вище зазначив, що спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері спадкодавця [PERSON] В свою чергу інші спадкоємці відповідачі у справі: [PERSON], [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняли (а. с. 15, 16). Також сторони визнають такі обставини. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)). Таким чином, спадкоємець [PERSON] спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняв, а прийнята ним спадщина визнається належною йому з моменту відкриття спадщини, тобто належною з дня смерті [PERSON], а саме з 23 липня 2003 року, відповідно [PERSON] спадщину після смерті матері спадкодавця, придбав. Так як у спадкодавця на час відкриття спадщини було троє спадкоємців її синів, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то частка спадщини, яка належала останнім двом спадкоємцям, які не прийняли спадщину, переходить до інших спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках, тобто переходить до єдиного спадкоємця [PERSON] Тобто [PERSON] придбав права та обовязки спадкодавця [PERSON], в тому числі придбав право на земельну ділянку площею 2,24 гектара, право на яку було у спадкодавця, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого 26 серпня 1997 року Томашпільською районною державною адміністрацією Вінницької області. Згідно цього за [PERSON] має бути визнано право власності на майно, що є предметом спору та таким чином задоволенні позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved