Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-09 00:00:00

В липні 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Служби у справах дітей Вознесенської міської Ради Миколаївської області, Миколаївського будинку дитини про повернення малолітньої дитини. В позовній заяві зазначено, що позивачка [PERSON] є матірю малолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 березня 2009 р. у позивачки [PERSON] відібрана дочка [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав і передано дитину на опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської Ради Миколаївської області. Посилаючись на викладене, а також на те, що на теперішній час відпали причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, позивачка [PERSON] просила позов задовольнити, повернути їй малолітню дитину, яка перебуває у Миколаївському дитячому будинку. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2010 р. до участі у справі в якості відповідача залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської Ради Миколаївської області. В судовому засіданні Вознесенський міжрайонний прокурор Миколаївської області Мазуренко Н.А. вважала за доцільне повернення малолітньої дитини її матері [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. При цьому зазначала, що на теперішній час пройшла необхідний курс лікування, після чого, за станом здоровя не становить загрози для її малолітньої дитини. Окрім того, змінила свій життєвий устрій, переглянула своє відношення та погляди на життя та прийшла до висновку про необхідність виховування своєї дитини у сімї та має велике бажання виховувати та піклуватися про свою доньку. Представники служби у справах дітей та органу опіки і піклування виконавчого комітету Вознесенської міської Ради Миколаївської області [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнали та вважали, що повернення дитини [PERSON], [INFO], її матері [PERSON], [INFO], буде відповідати інтересам дитини. Представник Миколаївського будинку дитинку в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду письмову заяву від 24 листопада 2010 p., відповідно до якої залишив вирішення питання про повернення малолітньої дитини на розсуд суду, а також просив розглянути справу з врахуванням інтересів дитини та у його відсутність. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність представника Миколаївського будинку дитину, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] є матірю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне), серія І-ФП №099390, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 19 березня 2009 р. (а.с.6). Позивачка є одинокою матір'ю стосовно цієї дитини, оскільки запис в свідоцтві про народження щодо батька дитини зроблено зі слів останньої. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2008 р. в задоволенні позовних вимог Вознесенського міжрайонного прокурора Миколаївської області про відібрання у [PERSON] дитини, без позбавлення її батьківських прав, відмовлено. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 березня 2009 р. вищевказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відібрання у [PERSON] дочки [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав та передано дитину на опікування органу опіки і піклування виконавчого комітету Вознесенської міської Ради Миколаївської області. Відповідно довідки Миколаївського будинку дитини від 12 серпня 2010 p., малолітня [PERSON], [INFO], з 11 червня 2009 р. та по теперішній час перебуває у вищевказаному закладі. З моменту влаштування малолітньої дитини до Будинку дитини, мати дитини відвідала свою доньку 13 січня 2010 p., 22 березня 2010 p., 11 травня 2010 p., 20 липня 2010 p., 12 серпня 2010 p., 15 жовтня 2010 p., 08 листопада 2010 p., 17 листопада 2010 р. (а.с.26,51). З письмового висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Вознесенської міської Ради Миколаївської області про можливість повернення малолітньої дитини [PERSON], [INFO], матері [PERSON], [INFO], судом встановлено, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської Ради Миколаївської області вважає за можливе повернення малолітньої дитини її матері, так як остання створила належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини та таке буде відповідати інтересам дитини. Згідно довідки-характеристики виданої 25 травня 2010 р. головою вуличного комітету, позивачка [PERSON], проживає за адресою: [INFO] (двісті девятнадцять) і за місцем проживання характеризується з позитивної сторони (а.с.17). Відповідно довідки - характеристики виданої 28 травня 2010 р. Дільничним інспектором міліції Вознесенського MB УМВС України в Миколаївській області, позивачка за місцем проживання характеризується також з позитивної сторони та спиртні напої не вживає. З акту обстеження житлово-побутових умов сімї від 04 червня 2010 p., вбачається, що [PERSON] створені належні умови для проживання та виховання малолітньої дитини (а.с.15). Згідно довідки Комунальної установи „Вознесенська Центральна районна лікарня" від грудня 2010 p., позивачка [PERSON], дійсно перебуває на обліку Вознесенського тубкабінету липня 2009 p., але пройшла загальний курс лікування, отримала протирецидивне лікування та на даний час за станом здоровя не становить загрози для оточуючих (а.с.49). Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про стан здоровя її, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обовязками матері і батька. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку и природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно 4.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов 'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, зокрема, ст.170 СХ України передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дітей від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батькізських прав, у випадках якщо батьки ухиляоться від виконання своїх обовязків по вихованню дітей, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. Разом з тим, за правилами ч.З ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків має постановити рішення про повернення їм дитини. Враховуючи вищенаведене, пояснення свідків та оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON], яка є матірю [PERSON], [INFO], в судовому засіданні довела, по-перше, факт зникнення обставин, що бути підставою для відібрання дитини, а, по-друге, доцільність повернення дитини в сім'ю. Будь - яких доказів протилежного суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відпали причини на підставі яких судом було прийнято рішення про відібрання дитини у позивачки без позбавлення її батьківських прав, оскільки остання пройшла курс лікування і за станом здоровя має можливість проживати та спілкуватися з дитиною без загрози для її здоровя, не вживає спиртні напої, а також створила належні умови для проживання і виховання дитини та переглянула своє відношення до питання виховання дитини і в подальшому бажає здійснювати піклування та виховання своєї дитини самостійно, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved