Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 25.10.2006 року між [PERSON] та ТДВ Росно Україна, правонаступником якого є ТДВ [PERSON] Україна ВАТ був укладений договір страхування транспортного засобу №200/0000265, за яким був застрахований транспортний засіб Тоуоtадержавний реєстраційний №51299 КТ. 8 лютого 2007 року до ТДВ [PERSON] Україна, з повідомленням про настання страхового випадку звернувся водій [PERSON] Під час проведення розслідування причин та обставин страхового випадку встановлено, що застрахований т.з. Тоуоtадержавний реєстраційний №51299 КТ пошкоджено внаслідок ДТП, яка відбулась 08.02.2007 року на вул. Нова кільцева Мінська м. Києві за участю автомобіля , державний реєстраційний № [NUMBER] під керуванням відповідача. Згідно акту №367 складеного 22.02.2007 року ТОВ РЕСПЕКТ, вартість матеріального збитку завданого автомобілю Тоуоtадержавний реєстраційний №51299 КТ внаслідок ДТП, яка відбулась 08.02.2007 року складає 15509 грн. 83 коп. За зверненням страхувальника, враховуючи умови договору страхування, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 14833 грн. 20 коп. Відповідно до п.1 ст.1191 ЦК України Особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом В звязку з чим представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 14833 грн. 20 коп. та судові витрати. Представник позивача неодноразово викликався до суду, але жодного разу до суду не зявився, надсилаючи до суду заяви про перенесення розгляду справи, що призвело до затягування розгляду справи. Відповідно до положень ст.157 ЦПК України Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів. Клопотання про подовження розгляду справи від представника позивача не надходило. Згідно статті 169 ЦПК України суд відкладає справу в межах строків встановлених статтею 157 цього Кодексу. Неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Виходячи з вищевказаного та в звязку із тим, що строки розгляду справі вичерпано, клопотання про подовження розгляду справи не поступало, суду вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали посилаючись на те, що обовязковою умовою відшкодування шкоди відповідно до положень ЦК України є вина учасника ДТП. За наслідками ДТП він ні до кримінальної ні до адміністративної відповідальності притягнутий не був та позивачем не було надано до суду жодного доказу вини відповідача у скоєні ДТП. Крім того представники відповідача просять суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у позові. Заслухавши представників відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи із наступного: Відповідно до статті 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 08.02.2007 року на вул. Нова кільцева Мінська в м. Києві за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Тоуоtадержавний реєстраційний №51299 КТ під керуванням [PERSON] відбулося ДТП. Згідно довідки виданої головою Оболонського районного суду м. Києва від 01.07.2010 року згідно алфавітного покажчика за 2007 рік адміністративний матеріал відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП на розгляд до суду не надходило. Крім того згідно довідки від 09.03.11 № 05, виданої в.о. Голови Тальнівського райсуду на протязі 2007 року адміністративні матеріали на [PERSON] за ст.124 КУпАП на розгляд до суду також не надходило. Відповідно до статті 61 ЦПК України „Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що за наслідками вказано вище ДТП [PERSON] до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався. Згідно положень статті 1166 ЦК України „Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до статті 1188 ЦК України відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Єдиним доказом вини відповідача, який було долучено до матеріалів справи та про який було вказано в позовній заяві представником позивача є довідка Оболонського районного управління ГУ МВС України в м. Києві про те, що адміністративні матеріали по факту ДТП яке відбулося 08.02.2007 року, направлено для прийняття рішення до Облонського суду м. Києва у відношенні гр. [PERSON] Відповідно до статті 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 „Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна розглядаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Доказів винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] по вищевказаному ДТП до суду не було надано. Довідка ДАІ про ДТП не може бути визнана судом як доказ вини відповідача. Крім того відповідно до положень статті 267 ЦК України Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява була подана до суду 20 квітня 2010 року, розпорядження № 1023 на проведення виплати страхового відшкодування винесено 5 квітня 2007 року. В розпорядженні вказано, що виплату страхового відшкодування здійснити до 15 квітня 2007 року. Згідно платіжному дорученню виплата проведена 17 квітня 2007 року. Представниками відповідача було заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності. Тим самим представником позивача пропущено позовна давність, що є підставою для відмови у позові. На підставі ст.ст. 267; 1166; 1188 ЦК України,

Outcome: dismissed