Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] свої вимоги обґрунтовував тим, що працював на ВАТ «Селмі « на посаді провідного інженера і звільнений 18.06.2009 р. з роботи за власним бажанням . На день звільнення роботодавець у порушення вимог ст. 116 КЗПП України не провів з ним повного розрахунку борг по заробітній платі у сумі 20938, 22 грн. виплачений не був. Тому вимушений звернутись до суду про стягнення не виплачених коштів і по результатам розгляду його звернення винесено судовий наказ № 2-н- 439/09 р. Однак кошти так і не отримав. З 22.06. по 31.12.2009 р. знову працював на ВАТ « Селмі « за сумісництвом в вільний від основної роботи час за договором на посаді провідного інженера. Адміністрація роботодавця не день його звільнення не повела з ним повного розрахунку і не виплатила заборгованість по заробітній платі у сумі 706, 44 грн. Так як на час звільнення з ним не було проведено повного розрахунку, який не проведений до цього часу, тому відповідно до ст. 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні . Враховуючи зазначене, просить ухвалити рішення, яким стягнути з ВАТ « Селмі « на свою користь: - суми не виплаченого заробітку у розмірах 20938, 22 грн. і 706, 44 грн. - середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив свої заявлені вимоги і пояснив, що так як борг по заробітній платі у сумах 20938, 22 грн. і 706, 44 грн. стягнутий судовими наказами № 2-н- 439/09 р. і № 2-н -468/09 р. та на виконання яких відкрите виконавче провадження, то на стягненні повторно у судовому порядку зазначених вище коштів не наполягає, бо спір щодо цього питання вже вирішений . Однак незважаючи на судові рішення у вигляді судових наказів йому кошти до цього часу відповідачем так і не виплачені. Тому підприємство зобов»язано сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у відповідності до вимог ст. 117 КЗПП України, виходячи з суми середньомісячного заробітку згідно довідки роботодавця . Представник відповідача ВАТ « Селмі» не зважаючи на неодноразові виклики на судове засідання не прибував, про причини його неявки підприємство не повідомляло, не подавши ніяких заяв чи клопотань. Тому суд вважає за можливим розглянути справу у його відсутність, з ухваленням рішення по наявним у справі матеріалам . Суд, вислухавши доводи позивача, оцінивши надані докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, згідно вимог 117 КЗпП України , враховуючи наступні обставини. Встановлено, що [PERSON] працював на Сумському ВАТ «Селмі « на посаді провідного інженера і звільнений 18.06.2009 р. з роботи за власним бажанням . На день звільнення роботодавець у порушення вимог ст. 116 КЗПП України не провів з ним повного розрахунку борг по заробітній платі у сумі 20938, 22 грн. виплачений не був. Тому працівник вимушений звернутись до суду про стягнення не виплачених коштів і по результатам розгляду його звернення винесено судовий наказ № 2-н- 439/09 р., відкрито виконавче провадження . Однак кошти останній не отримав / а.с. 2, 7, 19 /. - 2 - З 22.06. по 31.12.2009 р. [PERSON] знову працював на ВАТ « Селмі « за сумісництвом в вільний від основної роботи час за договором на посаді провідного інженера. Адміністрація роботодавця не день його звільнення не провела з ним повного розрахунку і не виплатила заборгованість по заробітній платі у сумі 706, 44 грн. Тому працівник вимушений звернутись до суду про стягнення не виплачених коштів і по результатам розгляду його звернення винесено судовий наказ № 2-н- 486/09 р. / а.с. 3 , 4 , 7, 10 /. Суд вважає , що день ухвалення судового рішення є закінчення розгляду спору по суті заявлених вимог про стягнення заробітку. Так , при звільнені з основного місця роботи 18.06.2009 року позивачу не були виплачені всі суми, що належали йому до виплати у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України . Тому останній має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у відповідності до ст. 117, 233 КЗпП України - в межах 3-х місячного строку звернення до суду для вирішення трудового спору . Відповідно до довідки Сумського ВАТ « Селмі « щодо сум нарахованого заробітку позивачу за період січня- травня 2009 року, середній його заробіток перед звільненням становить 2010,91 грн. /2012,15 + 2009,67 = 4021, 82 : 2 місяці /. Тому стягненню на користь [PERSON] підлягає сума , у відповідності до вимог ст. 117 КЗПП України , в розмірі 6032, 73 грн. / 2010,91 х 3 місяці /. Суд не може погодитись з позиціє позивача і зазначеній у позові про необхідність розрахунку суми у відповідності до приписів ст. 117 КЗпП по день фактичного розрахунку , тому що згідно вимог Закону України « Про виконавче провадження « примусове виконання судових рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу та яка наділена повноваженнями щодо вжиття встановлених Законом необхідних заходів для своєчасного і повного примусового виконання судових рішень. Тому суд вважає, що період, протягом якого судове рішення не виконано у примусовому порядку державним виконавцем, не може враховуватись, у даному випадку , як термін і протягом якого боржник-роботодавець зобов»язаний до виплати коштів у вигляді середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, враховуючи також ту обставину, що грошові кошти за судовими наказами на користь позивача не стягнуті і повний розрахунок на день ухвалення судового рішення з [PERSON] не проведений. Між сторонами виникли правовідносини щодо виплати належних коштів при звільненні працівника. Так як трудові права позивача порушені, вони підлягають судовому захисту . Позивач при подачі позову до суду по захисту трудових прав звільнений від сплати судових витрат. Тому згідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає на необхідне відшкодувати ці витрати за рахунок відповідача ВАТ « Селмі « .

Outcome: partial