Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-07 00:00:00

12 травня 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по аліментах в розмірі 4050грн. та пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 5241грн. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 лютого 2009 року на її користь з відповідача присуджено стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON], 04.08.2007р.н., в у розмірі 300грн. щомісячно починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини. У звязку із злісним ухиленням від сплати аліментів вироком Сколівського районного суду Львівської області від 14.09.2009 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.І ст.164 КК України. Однак [PERSON] і надалі аліментів не сплачує, утворилась велика заборгованість та наросла пеня за прострочення сплати аліментів. Згодом позивачка збільшила свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 4050грн. заборгованості по аліментах та пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 9459грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні тим, що вказані у позовній заяві та уточненні до неї. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги своєї довірительки, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що змушений доглядати непрацездатну матір, яка є інвалідом 1-ї групи і потребує постійного догляду. У звязку з цим не міг сплачувати аліменти у повному обсязі, однак поступово погашає заборгованість по аліментах. Підтвердив письмові заперечення на позов. Заслухавши пояснення сторін, представника позивачки, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 лютого 2009 року №2-1127/09 на користь позивачки [PERSON] з відповідача [PERSON] призначено стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], 04.08.2007р.н, в розмірі 300грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 21 січня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 лютого 2009 року №2-1128/09 [PERSON] був зобовязаний до сплати аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 200грн. щомісячно. На підставі цих рішень було видано виконавчі листи, які звернені до виконання. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова №2-701/2010 [PERSON] звільнено від сплати аліментів на утримання [PERSON] При подачі позову до суду в частині стягнення заборгованості по аліментах позивачка покликається на ст. 194 Сімейного Кодексу України. У відповідності до цієї статті аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, предявленим до виконання, аліменти не стягувалися у звязку з розшуком платника аліментів або у звязку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Відповідач не перебував за кордоном та його не було оголошено в розшук. В судовому засіданні встановлено, що виконавчий лист №2-1127/09 було предявлено до виконання, виконавче провадження відкрито і цей виконавчий лист перебуває на виконанні у відділі ДВС Сколівського РУЮ Львівської області. Виконавчою службою нараховано заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.03.2010р. розмірі 4050грн. за виконавчим листом №2-1127/09, яку він зобовязаний погасити без постановления окремого судового рішення про стягнення цієї заборгованості. На підставі цього суд вважає, що вимога позивачки про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах є безпідставною, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Крім того позивачка просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 9459грн. згідно поданого нею розрахунку за період з січня 2009р. по лютий 2010р. У відповідності до ст.196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти за рішенням суду, однак допустив заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 4050грн. Відповідно у позивачки виникло право на стягнення з відповідача неустойки (пені). Визначаючи розмір неустойки 1 % за кожен день прострочення сплати аліментів суд виходить з встановленого судом щомісячного розміру аліментів 300грн., відтак неустойка (пеня) за кожен день прострочення становить 3грн. За 365днів сума пені становить 1095грн. Визначаючи кількість днів прострочення суд виходить з того, що рішення про стягнення аліментів було постановлено 26.02.2009р. і підстав рахувати пеню з січня 2009р. немає. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до часткового задоволення. У звязку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню в доход держави 11грн. судового збору та 11грн. збору з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial