Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

18. 02. 2009 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю одного з подружжя квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що їй в період перебування у шлюбі з відповідачем матірю було подаровано спірну квартиру. З посиланням на ст. 57 СК України позивачка вважає, що дана квартира є її особистою приватною власністю, однак відовідач даного факту не визнає, вимагає компенсації в розмірі 33, 3 % вартості квартири, чинить всіляки перешкоди у користуванні квартирою. Зазначені обставини стали підставою для зверненні позивачки до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила визнати квартиру [ADDRESS] її особистою приватною власністю, обставини, викладені в позові підтвердила, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON], не визнаючи позовні вимоги [PERSON], звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення права власності на частину квартири, мотивуючи тим, що в період знаходження у шлюбі з позивачкою за первісним позовом ним було здійснено капітальний ремонт спірної квартири, внаслідок чого її вартість суттєво збільшилася, що є підставою для визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні позовні вимоги уточнив, просив суд визнати квартиру обєктом спільної сумісної власності подружжя, та визнати за ним право на 1/8 частку спірної квартири. Обставини, викладені в зустрічному позові підтвердив, просив позов задовольнити. У задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08. 10. 1993 до 17. 02. 2009. В період перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру [ADDRESS]. Квартиру було оформлено на матір [PERSON] В подальшому вкартиру було подаровано [PERSON] На теперішній час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. У спірній квартирі за час знаходження сторін у шлюбі було здійснено ремонт. Ухвалою суду від 25. 05. 2009 у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу для вирішення вартості ремонтних робіт, вартості квартри до проведення ремонту. Відповідно до висновку експертизи від 01. 10. 2009 № 120-1452 вартість квартири [ADDRESS] до проведення ремонту складала 176\~779, 00 грн. Відповідно до висновку еспертизи від 10. 06. 2010 № 60 вартість ремонту з урахуванням зносу складає 33357, 00 грн. Загальна вартість квартири з урахуванням виконаних ремонтних робіт складає 210136, 00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України важається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Виконані ремонтні роботи у квартирі на суму 33357, 00 грн. є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. За результатами виконання ремонту у спірній квартирі вартість її істотно збільшилася, а тому у суду є підстави вважати, що спірна квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. А тому позовні вимоги [PERSON] про визнання спірної квартири її особистою приватною власністю є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, частка [PERSON] в праві власності на квартиру є ? частиною витрат на проведення ремонту 16678, 50 грн., що складає 1/13 частку вартості спірної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. На підставі викладеного вище, суд вважає у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, а зустрічний позов [PERSON] задовольнити частково, визнавши квартиру [ADDRESS] обєктом спільної сумісної власності, визнавши право власності [PERSON] на 1/13 часту спірної квартири.

Outcome: partial