Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-28 00:00:00

В листопаді 2010 року комунальне підприємство Прилукитепловодопостачання" звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточних та змінених позовних вимог, просило стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з холодного водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2007 року до 01 грудня 2010 року в сумі 471 грн. 94 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що кожен із відповідачів є співвласником квартири [ADDRESS]. КП „Прилукитепловодопостачання" надає послуги з холодного водопостачання, але відповідачі за період з 01.05.07 року до 01.12.10 року своєчасно оплату за надані послуги не проводили, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 615грн. 49 коп. В період з травня 2007 року до червня 2009 року споживачами послуг були лише [PERSON] та [PERSON] і з урахуванням проведеної ними оплати сума заборгованості за надані послуги в цей період склала 219 грн. 85 коп., тобто з кожної із відповідачок підлягає стягненню по 109 грн. 93 коп. В період з червня 2009 року до грудня 2010 року споживачами послуг були [PERSON], [PERSON], [PERSON] і сума заборгованості за надані послуги в цей період склала 395 грн. 64 коп., тобто з кожного із відповідачів підлягає стягненню по 131 грн. 88 коп. Відповідач [PERSON] в ході розгляду справи сплатив заборгованість за надані послуги в сумі 143 грн. 62 коп. і розмір заборгованості зменшився до 471 грн. 94 коп,, а тому з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню по 235 грн. 97 коп. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 01 лютого 2011 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги за період з листопада 2007 року по травень 2009 року в сумі 48 грн. 22 коп.; стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послугим за період з червня 2009 року по червень 2010 року в сумі 287 грн. 24 коп.; вирішене питання про судові витрати; відмовлено у задоволенні позовних вимог до [PERSON] В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове по суті позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що в спірній квартирі зареєстровані він та відповідачки. Апелянт вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] увесь спірний період мешкали у квартирі та були споживачами наданих послуг, що підтверджується змістом судового рішення від 28 серпня 2007 року і останні не надали суду будь-яких доказів, які б свідчили, що у квартирі вони певний період часу не мешкали, зокрема актів, показань свідків, копії трудової книжки. Апелянт зазначає, що довідка позивача про те, що нарахування за надані послуги з 2005 року проводиться із розрахунку на одну особу не підтверджує того факту, що відповідачки у квартирі не мешкали. Апелянт посилається на те, що суд безпідставно стягнув з нього на користь [PERSON] у відшкодування витрат, пов"язаних з явкою до суду, 298 грн., які були витрачені останньою на придбання пального. Апелянт вказує на те, що в ході розгляду справи суд безпідставно застосував строк позовної давності, оскільки про його застосування не заявляла жодна із сторін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності по 1/3 частині квартири [ADDRESS] (Леніна) в м. Прилуки. Комунальне підприємство „Прилукитепловодопостачання" надає послуги з холодного водопостачання та водовідведення. Згідно із розрахунком позивача в результаті несвоєчасної оплати наданих послуг виникла заборгованість за період з травня 2007 року по червень 2010 року ( а.с.4-7), а не по листопад 2010 року, як зазначено в позовній заяві. З серпня 2005 року КП „Прилукитепловодопостачання" проводить нарахування за надані послуги із розрахунку на одного чоловіка. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] у спірний період в квартирі не проживала та не була споживачем послуг; відповідачка [PERSON] в період з серпня 2007 року по травень 2009 року одна мешкала в квартирі та була споживаєм послуг; відповідач [PERSON] в період з червня 2009 року по червень 2010 року мешкав у квартирі та з ним був укладений договір про надання послуг; позивачем пропущений строк позовної давності, а тому підлягає стягненню заборгованість за надані послуги за період з листопада 2007 року, а не з травня 2007 року. Проте, з такими висновками суду не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 28 серпня 2007 року, яке набрало законної сили, задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та вселено позивача до квартири [ADDRESS]; зобов'язано відповідачок надати ключі від квартири на не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням. 25 травня 2009 року державним виконавцем ВДВС Прилуцького МРУЮ складений акт про те, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 2- 916, виданого Прилуцьким міськрайонним судом 04.02.09 року, вселено [PERSON] в квартиру [ADDRESS]; зобов'язано [PERSON], [PERSON] передати ключі. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що в період з травня 2007 року по травень 2009 року [PERSON] в квартирі не мешкав та не був споживачем послуг з водопостачання і водовідведення. За період з травня 2007 року по травень 2009 року за надані послуги було нараховано 631 грн.12 коп., відповідачками проведена оплата наданих послуг в сумі 461 грн. 76 коп., що не оспорювалося в ході розгляду справи. Сума заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з травня 2007 року по травень 2009 року становить 169 грн. 36 коп. (631.12 грн. -461.76 грн. = 169.36 грн.). Під час розгляду справи [PERSON] та [PERSON] не надано належних доказів, які б свідчили, що вони в період з травня 2007 року по травень 2009 року за місцем реєстрації за адресою : [ADDRESS] не проживали; в ході розгляду справи жодна із сторін не заявила про застосування позовної давності, а тому суму заборгованості за вищевказаний період слід стягнути з [PERSON] та [PERSON] по 84 грн. 68 коп. з кожної ( 169.36 грн./2= 84.68 грн.). За період з червня 2009 року по червень 2010 року за надані послуги з водопостачання та водовідведення було нараховано 430 грн. 76 коп., що не оспорювалося в ході розгляду справи. В ході розгляду справи [PERSON] та [PERSON] не надано належних доказів, які б свідчили, що в період з червня 2009 року по червень 2010 року вони за місцем реєстрації за адресою : [ADDRESS] не проживали, а тому сума заборгованості за вищевказаний період підлягає стягненню з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 143 грн. 62 коп. з кожного ( 430.76 грн. /3= 143.62 грн.). 17 січня 2011 року [PERSON] сплатив комунальному підприємству „Прилукитепловодопостачання" заборгованість за надані послуги в сумі 143 грн. 62 коп. ( а.с. 34). За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що на користь комунального підприємства „Прилукитепловодопостачання" з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з травня 2007 року по червень 2010 року по 228 грн. ЗО коп. з кожної. ( 84.68 грн. + 143.62 грн. = 228.30 грн.) Твердження відповідачки [PERSON] про те, що вона та [PERSON] з КП „Прилукитепловодопостачання" договір про надання послуг не укладали, а за місцем реєстрації вони не проживають з серпня 2005 року і саме на підставі їх заяви з цього часу нарахування за надані послуги проводиться із розрахунку на одну особу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки цивільні права та обов"язки виникають не тільки на підставі договору, а з довідки КП „Прилукитепловодопостачання" № 169 від 28 січня 2011 року вбачається, що починаючи з 2005 року до підприємства заяви [PERSON] або [PERSON] про нарахування послуг на одну особу у зв"язку з відсутністю за місцем реєстрації не надходило. З урахуванням приписів ст. ст. 88, 89 ЦПК України та беручи до уваги, що [PERSON] сума заборгованості за надані послуги сплачена лише під час розгляду справи, апеляційний суд знаходить, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 10 грн. з кожного, а витрати , понесені [PERSON] при поданні апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають. Не підлягають відшкодуванню [PERSON] витрати, пов"язані з придбанням пального, оскільки позовні вимоги до [PERSON] про стягнення боргу підлягають задоволенню.

Outcome: partial