Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право на проживання та реєстрацію в будинку № 15 по вул.Матросова в м.Бориспіль, в якому їй на праві власності належить 11/25 частина даного домоволодіння, посилаючись на те, що останні втратили право на проживання в даному помешканні в силу ст.ст.71,72,107 ЖК України, а вона, як власник, позбавлена можливості користуватися належним їй майном. Також просила зобов»язати відділ громадянства, паспортної та імміграційної служби Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області зняти відповідачів з реєстрації в даному будинку. В подальшому позивачка змінила позовні вимоги до тих самих відповідачів, виключивши з них вимоги щодо зобов»язання відділу громадянства, паспортної та імміграційної служби Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області зняти відповідачів з реєстрації у вишевказаному будинку. При цьому, підстави та обґрунтування позову не змінювала. В ході подальшого судового розгляду позивачка, повторно змінила заявлені нею позовні вимоги, в яких просила визнати відсутнім у вказаних відповідачів права на проживання та реєстрацію місця проживання у вищезазначеному будинку, пред»явивши також такі позовні вимоги, крім зазначених відповідачів, до [PERSON], а також заявивши позовні вимоги до всіх відповідачів про їх виселення з даного будинку без надання іншого житлового приміщення. При цьому, позивачка також знову заявила позовні вимоги до відділу громадянства, паспортної та імміграційної служби Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області про зобов»язання зняти відповідачів з реєстрації в даному будинку. Вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач [PERSON] приблизно 1,5-2 роки за даною адресою не з»являвся, а лише 02.10.2010р. безпідставно вселився в її помешкання. В свою чергу, [PERSON] до цього часу лише кілька місяців в рік проживала в належному їй будинку, а весь інший час остання знаходилась за місцем проживання відповідача [PERSON], де вони (відповідачі) разом мають можливість проживати і на даний час. Вона, як власник не може вільно розпоряджатися своєю власністю, внаслідок створення перешкоди відповідачами. В судовому засіданні позивачка та її представник підтвердили письмовий текст позовної заяви в останній редакції, заявлені в ній позовні вимоги підтримали в повному обсязі та усно доповнили, що підставою виселення відповідачів з будинку є та обставина, що вони там не проживають, а також те, що у відповідачів відсутнє право на проживання в ньому. Представник позивачки зазначив, що у відповідачів відсутнє право на проживання та реєстрацію в даному будинку з моменту набуття права власності на нього позивачкою на підставі договору дарування. З яких підстав відповідачі проживали в спірному будинку до укладення договору дарування їм невідомо. В якому статусі вони зареєстровані за вищевказаною адресою також не знають. Чи було у відповідачів раніше право на проживання в будинку йому невідомо. При вирішенні даного спору просять застосувати ст.72 ЖК України та норми ЦК України, що регулюють захист права власності, враховуючи, що між позивачкою та відповідачами не укладався ні договір найму, ні договір оренди, а також відсутній законодавчий акт, який би надавав відповідачам право на проживання в будинку позивачки. Вважає, що підставою виселення відповідачів є те, що у останніх відсутнє будь-яке право на проживання в зазначеному будинку. Вимоги про визнання відповідачів втратившими право на користування житловим приміщенням з певного часу позивачка та її представник не заявляють. Відповідачі [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] та представник відділу громадянства, паспортної та імміграційної служби Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в своїх письмових заявах відповідачі та третя особа [PERSON] позов не визнали, всі вказані учасники письмово просили справу слухати у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про проведення судового розгляду справи у його відсутність до суду не подавав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, та, будучи допитаною як свідок показала, що вона є рідною сестрою відповідачки [PERSON], проживає в одному будинку із відповідачами [PERSON] та [PERSON], а також позивачкою, тільки в іншій його частині, яка подарована була їй матір»ю [PERSON] Відповідач [PERSON] дійсно не проживає в будинку, а інші відповідачі не можуть там проживати, оскільки позивачка створює для них неможливі умови для проживання, влаштовуючи сварки та бійки. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши і оцінивши, в сукупності, докази по сраві, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Встановлено, що позивачка на підставі договору дарування, укладеного 31.01.2007р. між нею та [PERSON], що посвідчений державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1-201, є власником 11/25 частини житлового будинку № 15 по вул.Матросова в м.Бориспіль Київської області, в якому вона з 2007 року зареєстрована та проживає. Власником іншої частини будинку, на підставі договору дарування від 25.10.1989р., що посвідчений державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2603, є [PERSON] Разом з позивачкою в даному будинку з 2001р. зареєстровані: відповідач [PERSON], яка є матір»ю останньої та відповідач [PERSON] чоловік [PERSON], а з 2004р.- відповідач [PERSON], який за даною адресою більше, ніж 5 років не проживає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в даному будинку проживають періодично, оскільки між ними та позивачкою тривалий час виникають суперечки з приводу користування даним житловим помешканням, що створює зазначеним відповідачам неможливі умови для проживання, і останні вимушені виїздити в інший населений пункт. Вищенаведене підтверджується даними копії договору дарування від 31.01.2007р. (а.с.14), копії довідки з виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 461 від 11.02.2010р. про склад осіб, які зареєстровані в будинку позивачки (а.с.15), копії будинкової книги (а.с.16-25), копії договору дарування від 25.10.1989р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с.31), копії паспорта відповідача [PERSON] (а.с.112), копій постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 30.04.2010р. та від 08.10.2010р. за зверненням відповідачки [PERSON] щодо сварки та бійки із позивачкою (а.с.113-114), копії акта судово-медичного обстеження № 180 від 30.08.2010р.(а.с.115), копій виписок з історії хвороби [PERSON] (а.с.116-119), копії технічного паспорта на будинок (а.с.120-127), а також показами свідків. Так, свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили покази третьої особи-Ляшенко Л.І., допитаної в якості свідка, показавши, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають в [INFO], однак періодично, оскільки позивачка створює неможливі умови для спільного проживання, що виражається у влаштуванні сварок та бійок з боку позивачки, вимушені виїздити із будинку. Згідно із ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов»язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України, особа, яка не проживає в житловому помешканні більше 6-ти місяців без поважних причин втрачає право користування житловою площею, та такого права позбавляється в судовому порядку. Разом з тим, враховуючи, що позивачка та її представник позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням, маючи таку можливість, не заявляли, пред»явлені позивачкою вимоги не є тим способом захисту права, що передбачений законодавством, крім того, в чому полягає порушення права позивачки остання не вказала, враховуючи, що з часу набуття позивачкою права власності на будинок минув тривалий термін, і остання до суду за захистом свого права в цей строк не зверталась. Представник позивачки надати пояснення з приводу виникнення підстав у відповідачів права на проживання в будинку, їх статусу реєстрації в ньому, а також щодо строку, з якого останні втратили право на проживання та реєстрацію в будинку позивачки, не захотів, та належних доказів суду, маючи таку можливість, не надав, а виключних підстав виселення осіб із житлових приміщень, передбачених ст.ст.109-117 Житлового Кодексу України, представник позивача, заявляючи вимоги про виселення, не вказав, посилаючись на відсутність у відповідачів права на проживання та на норми Цивільного Кодексу України, що регулюють захист права власності у разі його порушення, як на підставу виселення. А тому у задоволенні позову, за таких обставин, слід відмовити.

Outcome: dismissed