Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми та відшкодування моральної шкоди. Зазначала, що 12 червня 2009 року в м. Києві по вул. Коперника сталася дорожньо- транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися автомобіль «Хюндай», н.з. АА7627НМ, під керуванням [PERSON] та автомобіль «Лексус», н.з. АА9957ВН, який належить їй на праві власності. Винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] У зв'язку з тим, що у період з 9 липня 2009 року до 17 липня 2009 року її автомобіль перебував у ремонті, вона змушена була укласти договір оренди автомобіля на суму 15 575 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути з відповідачки на її корись 15 575 грн. суми сплаченої за оренду автомобіля. Крім того, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй було завдано моральну шкоду, на її відшкодування просила стягнути 3 000 грн. У судовому засіданні позивач та її представники підтримали позов з викладених у ньому підстав та просили позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, зазначивши, що позивачем не надано доказів того, що автомобіль «8зап? Уоі^», н.з. 21185КА, який позивачка орендувала за договором оренди, передавався їй у користування, не надано доказів того, що протягом дії договору оренди автомобіль «Лексус», н.з. АА9957ВН, який належить позивачці на праві власності, перебував у ремонті та ним не можна було користуватися. Крім того, позивачем не було надано суду відповідних документів, які підтверджували б право користування позивачкою автомобілем «Ssang Уоп§», н.з. 21185КА та не надано доказів того, що їй була завдана моральна шкода. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у їх сукупності, матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 12 червня 2009 року у м. Києві по вул. Коперника сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої [PERSON], керуючи автомобілем «Хюндай», н.з. АА7627НМ під час паркування не дотрималася безпеченого богового інтервалу, внаслідок чого здійснила наїзд на автомобіль «Лексус», н.з. АА9957ВН, який належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2009 року винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] (а.с. 7). У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Лексус», н.з. АА9957ВН. За страховим випадком, що стався 12 червня 2009 року ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатило [PERSON] 1 920 грн. 11 коп. страхового відшкодування (а.с. 8). 9 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди (а.с. 22). Відповідно до договору оренди орендодавець -[PERSON] передав, а орендар - [PERSON] прийняла у платне користування належний орендодавцю транспортний засіб - автомобіль «Ssang Уоng», н.з. 21185КА. Строк оренди зазначеного автомобіля склав 7 днів - з 9 липня 2009 року до 16 липня 2009 року (п. 4.1. договору оренди). Згідно з п. 6.1. зазначеного договору орендодавець за цим договором зобов'язаний надати в оренду транспортний засіб в технічно справному стані, надати орендарю необхідну документацію на транспортний засіб, а також необхідне для нього приладдя, самостійно здійснювати обов'язкові для власника транспортного засобу платежі згідно з чинним законодавством. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Обґрунтовуючи позов про стягнення 15 575 грн. витрат, понесених на оренду автомобіля, [PERSON] зазначала, що у зв'язку з ремонтом її автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідачки вона була вимушена укласти договір оренди автомобіля на період ремонту пошкодженого автомобіля. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У порушення зазначених вимог закону суду не надано доказів того, що автомобіль «Лексус», н.з. АА9957ВН дійсно перебував на ремонті з 9 липня 2009 року до 16 липня 2009 року та неможливості його використання протягом вказаного терміну. До того ж, суду не надано доказів того, що автомобіль «Ssang Yong», н.з. 21185КА був переданий [PERSON] у користування та документів, які підтверджують те, що у період з 9 липня 2009 року до 16 липня 2009 року позивачка мала право користуватися орендованим автомобілем. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Разом з тим, позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з [PERSON] З 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, [PERSON] посилалася на те, що у зв'язку з пошкодженням належного їй на праві власності автомобіля «Лексус», н.з. АА9957ВН внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідачки, вона зазнала душевних страждань, не могла користуватися своїм автомобілем, у зв'язку з чим змінився її нормальний спосіб життя. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. З постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У п. 5 зазначеної постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно- правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] [PERSON] зазнала душевних страждань, була позбавлена можливості користуватися належним їй на праві власності автомобілем, а тому, зазнала моральних страждань, суд, враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості дійшов висновку про стягнення з [PERSON] 0.0. на користь [PERSON] 200 на відшкодування моральної шкоди. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial