Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-26 00:00:00

Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову від нього не надійшло. Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк в особі відділення Дніпропетровської регіональної дирекції ВАТ ВТБ Банк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обгрунтування позову Банк посилається на те, що 29 травня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та відповідачем було укладено кредитний договір № 377/08 про надання кредиту в сумі 6500.00 грн. терміном на три роки до 28 травня 2011 року зі сплатою 30 відсотків річних на споживчі цілі, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 6500 грн. і зобов'язався виконувати погашення кредиту та проценти за користування кредитом щомісячно рівними частинами в сумі не менше, ніж 303,10 грн.. починаючи з 21 червня 2009 року. Крім цього, відповідно до п. 9.1 Кредитного договору, у випадку прострочення виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та (або) сплати процентів, комісій, відповідач зобов"язався сплатити Банку неустойку у вигляді пені в розмірі 0,5 процентів за кожен день від суми невиконаних зобов"язань. На виконання умов договору 29 травня 2008 року на картковий рахунок, відкритий в ДВ ВАТ ВТБ Банк на ім'я відповідача, була зарахована сума кредиту в розмірі 6500 грн.. і такті чином Банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем. Однак відповідач порушив умови кредитного договору, взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та процентів не виконав, в зв'язку з чим станом на 21 квітня 2010 року утворилася заборгованість в розмірі 15655,22 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 6500 грн., заборгованість по відсоткам в сумі 3528,19 грн., заборгованість по пені в розмір 5627,03 грн. Тому ВПТ ВТБ Банк просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором в повному обсязі, та стягнути судові витрати у справі, які складаються із судового збору в суммі 156,56 грн. та витрат з ІТЗ в сумі 120 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, до судового розгляду справи надав суду заяву в якій зазначив, що підтримує позов Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості по суті та за обставинами справи у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, і у випадку неявки відповідача - згодний на розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення, представнику позивача роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог статей 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими поштовими відправленнями, які направлялися за місцем реєстрації відповідача, і повернулися на адресу суду в зв'язку із закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні, які долучені до матеріалів цивільної справи (34, 37,38). Відповідно до ст. 77 ч.1 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. В зв'язку з тим. що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про зміну свого місця проживання не надав, шо передбачено ст. 77 ЦПК України, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатнпо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачами відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - кредитний договір № 377/08 від 29 травня 2008 року ( а.с. 6). яким підтверджуються умови кредитного договору, укладеного між Банком та відповідачем, та умови та строки погашення кредиту; - меморіальний ордер № 1 від 29 травня 2008 року (а.с. 9), яким підтверджується зарахування на картковий рахунок, відкритий в ДВ ВАТ ВТБ Банк на ім'я відповідача, кредитних коштів в сумі 6500 грн.; - розрахунок-заборгованості за кредитним договором № 377/08 від 29 травня 2008 року (а.с. 10). яким підтверджується сума заборгованості за кредитним договором станом на 21 квітня 2010р.: - свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 11), яким підтверджується факт та дата реєстрації ВАТ ВТБ Банк в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців; - витяг із Статуту ВАТ ВТБ Банк ( а.с. 12), яким визначений порядок створення, здійснення та припинення діяльності ВАТ ВТБ Банк. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 29 травня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 377/08 (а.с.6 - 8), відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 6500 грн., і зобов'язався повертати кредит та сплачувати проценти в період з 21 по 28 число кожного місяця рівними частинами в розмірі 303,10 грн., починаючи з 21 червня 2008 року шляхом внесенням готівки до каси Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок ( п. 8.1, 8.2, 8.3 Кредитного договору). Відповідно до п. 9.1 Кредитного договору у випадку прострочення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та/або сплати процентів, а також комісій відповідач зобов'язався сплатити Банку неустойку у вигляді пені в розмірі 0,5 відсотка в день від суми невиконаних зобов'язань, яка розраховується по дату повного виконання всіх зобов"язань по погашенню заборгованості. Банк належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 6500 грн. перерахувавши суму кредиту в розмірі 6500 грн. на картковий рахунок, відкритий в ДФ ВАТ ВТБ Банк на ім'я відповідача, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 29 травня 2008 року (а.с. 9). Але відповідач порушив умови Кредитного договору, суми отриманого кредиту та нараховані проценти за користування кредитними коштами Банку не сплачує, в зв'язку з чим станом на 21 квітня 2010 року заборгованість за кредитним договором становить 15655,22 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 6500 грн., заборгованість по відсоткам в сумі 3528,19 грн., заборгованість по пені в розмірі 5627,03 грн.. що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 10). Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання мас виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред"явлення такої вимоги. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконіння у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1058 цього кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що у добровільному порядку відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, кредитні кошти та проценти за користування кредитом Банку не повертає, тобто фактично відмовився від виконання своїх зобов'язань, що суперечить чинному цивільному законодавству. А тому на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд доходить до висновку, що з відповідача на користь ПАТ «ОТП Банк» належить стягнути суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 15655, 22 грн., тобто задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі. Належить стягнути з відповідача і витрати, які складаються із судового збору в сумі 156,56 грн. та витрат на інформаційне-технічне забезпечення процесу в сумі 120 грн., так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження понесених витрат позивач надав платіжні доручення про сплату судового збору та витрат на інформаційне-технічне забезпечення процесу розгляду цивільної справи (а.с. 1,2). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 533, 543, 554. ч.. 2 ст. 1050. 1054, ЦК України,

Outcome: approved