Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-22 00:00:00

12 квітня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьох років, в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову. Послалась на те, що з відповідачем по даній справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбу, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після реєстрації їх шлюбу вони проживали за адресою реєстрації відповідача, але після народження сина їм вкрай важко стало знаходити спільну мову. Відповідач не бажає забезпечувати сім'ю та нести будь-яку відповідальність. Матеріально-побутові умови в помешканні, де вони всі проживали були незадовільними, тому вона з дитиною переїхали жити до батьків позивачки, де мешкає й зараз, відповідач і на даний час ніякої матеріальної підтримки їм не надає, працювати не бажає, задовольняється тимчасовими заробітками. Оскільки син є ще дуже маленьким і потребує постійного догляду, вона не може його залишити і влаштуватись на роботу. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення не заперечував. Пояснив, що він проживає з батьками, які є дуже хворими людьми і вони перебувають на його утриманні. Крім того він сам переніс декілька травм, тому в той період не міг працювати. Також пославсь на те, що позивачка не дає йому бачитись з сином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, і це підтверджується поясненнями сторін позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], копією паспорта, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження, копією довідки Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 487 від 28 лютого 2011 року, що вони проживають окремо. їх неповнолітній син [PERSON], [INFO] проживає з мамою - позивачкою [PERSON] Відповідач добровільно матеріальної допомоги їм не надає. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що [PERSON] не взмозі виплачувати аліменти в розмірах, визначених позивачкою і вважає правильним задовольнити позов частково. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, якою визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Так як відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито» від сплати державного мита звільняються позивачі - за позовами про стягнення аліментів. Відповідно до п. 4 ч. З ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів. На підставі ст. 180, ч. З ст. 181, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192 СК України,

Outcome: partial