Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-18 00:00:00

В травні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В позовній заяві зазначено, що 27 лютого 1998 р. позивач [PERSON] придбав за 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. у продавця [PERSON] житловий будинок №56 (пятдесят шість), що розташований за адресою: вулиця Димитрова в с. Білоусівка, Вознесенський район, Миколаївська область, зареєструвавши цей договір в той же день на Товарній Біржі „Нерухомість Південь, за реєстровим №3 (три). Умови договору сторонами повністю виконанні, договір зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації, і лише в поточному році, позивач дізнався, що вказаний договір потребує нотаріальної форми посвідчення. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив позов задовольнити та визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна - житлового будинку №56 (пятдесят шість), що розташований по вулиці Димитрова в с. Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області, який укладено на Товарній Біржі „Нерухомість Південь 27 лютого 1998 p., між ним, як покупцем та [PERSON], як продавцем. 11 листопада 2010 р. протокольною ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області до участі у справі в якості відповідача залучено Білоусівську сільську Раду Вознесенського району Миколаївської області. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2010 р. провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним закрито, у звязку зі смертю [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на підстави звернення до суду, викладенні в позовній заяві та просив визнати вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. « Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав та не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та н< підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судол встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, 27 лютого 1998 р позивач [PERSON] уклав письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна ; [PERSON] За даним договором позивач придбав у власність житловий будинок №5( (пятдесят шість), який розташований на земельній ділянці за адресою: вулиця Димитрова с. Білоусівка, Вознесенський район, Миколаївська область, позначений на плані літ. А -1 житловою площею 27.4 кв.м., процент зносу 38, з сараєм - літ. В -1, літньою кухнею - літ. Г-1 огорожею - літ. №1-2 та спорудою - літ.№3, передавши в рахунок покупки продавцк грошову суму в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. Вищевказане нерухоме майно раніше належало продавцю на праві власності на підставі Договору міни, посвідченого нотаріусом пятої криворізької державної нотаріальної контори 29 грудня 1992 р. за р. №.498. Даний договір укладений на Товарній Біржі „ Нерухомість Південь. Придбаний за договором житловий будинок, позивач зареєстрував на праві власності і Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації 02 березня 1998 р. за р. №498. З копії актового запису про смерть №414 від 25 лютого 2006 p., вбачається, ще [PERSON] померла 24 лютого 2006 р. в місті Кривий Ріі Дніпропетровської області. Відповідно довідки Сьомої Криворізької державної нотаріальної конторі Дніпропетровської області №3736/01-14 від 24 грудня 2010 p., з заявами про прийнятті спадщини та/або відмову від спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між позивачем [PERSON]М, яі покупцем, та [PERSON], як продавцем, 27 лютого 1998 р. був укладений письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку №56 (пятдеся' шість), що розташований по вулиці Димитрова в с. Білоусівка Вознесенського район) Миколаївської області, який зареєстрований Товарною Біржею „ Нерухомість Південь". Враховуючи, що права і обовязки сторін за вищевказаним договором купівлі - продаж) нерухомого майна виникли до набрання чинності ЦК України, а суть позову склада« недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, тому при вирішенн питання про визнання угоди дійсною, слід застосовувати правила кодексу, який діяв не момент укладення такого договору. Так, згідно ст.224 ЦК Української PCP (в редакції від 18 липня 1963 р.) за договороі\\/ купівлі - продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, « покупець зобовязується прийняти майно і сплати за нього певну грошову суму. За правилами ст.47 ЦК України Української PCP від 18 липня 1963 p., нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в ци> випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченим! ч.2 ст.48 цього Кодексу. У відповідності зі ст.227 ЦК Української PCP від 18 липня 1963 р. договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Проте, в порушенні вимог ст.227 ЦК Української PCP від 18 липня 1963 p., що діяв на час укладення угоди оформлення вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Разом з тим, згідно ч.2 ст.47 ЦК Української PCP від 18 липня «1963 p., якщо одна і: сторін повністю виконала договір, а інша ухиляється від його оформлення нотаріально, тс суд може визнати такий договір дійсним за заявою сторони, яка виконала договір. Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Ст.6 ЦК України (в редакції 1963 p.), ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу, а тому обраний позивачем спосіб захисту цивільного права шляхом визнання угоди дійсною є вірним і може бути застосований судом, оскільки від цього залежить виникнення у нього права в подальшому розпорядитися нерухомим майном. Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким [PERSON] передала позивачу житловий будинок, а позивач передав останній визначену грошову суму, але в наступному продавець, яка виконала угоду, ухилилася від її нотаріального посвідчення, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на підставі ст.47 ЦК Української PCP від 18 липня 1963 р. позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.88 ЦПК України судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи сплачено при подачі позову.

Outcome: approved