overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

07 жовтня 2010 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, із позовною заявою до [PERSON] в якій просить розірвати їхній з відповідачкою шлюб, що зареєстрований 06.11.1993 року Свої вимога позивач обґрунтовує тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 1993 року відділом загс м, Очакова Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини виявилися невдалими по причині того, що на протязі подружнього життя було відсутнє взаємопорозуміння, що приводило до сварок. З 05 жовтня 2010 року разом не проживають. В судовому засіданні позивач свої позовні вимога підтримав і просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявився, надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності Просить залишити прізвище, яке взяте нею при реєстрації шлюбу. З позовом згодна. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного, Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 1993 року відділом загс м. Очакова Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина. [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини виявилися невдалими по причині того, що на протязі подружнього життя було відсутнє взаємопорозуміння, що приводило до сварок. З 05 жовтня 2010 року разом не проживають. Примирення між сторонами не можливе. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім'я розпалась остаточно, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право його залишити після розірвання шлюбу, або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк у шість місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], померлої 31 грудня 2008 року. Свої заявлені вимоги позивач мотивує тим, що її матері, [PERSON], на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №036364, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації від 09.06.2004 року №238/А-2004, належала земельна ділянка розміром 3,17 га, на території Чернечанської сільської ради Балтського району Одеської області. 31 грудня 2008 року [PERSON] померла. Позивачка, як спадкоємець за законом, фактично прийняла спадщину, яка відкрилася після її смерті, в неї на руках знаходиться державний акт на право власності на земельну ділянку, але, по причині юридичної неосвіченості, своєчасно, у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказана обставина позбавила позивачку права володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном у вигляді земельної ділянки. Позивачка в судове засідання не з»явилася, однак, у відповідності до ст.158 ЦПК України надала суду клопотання, в якому просила розглянути її справу без неї, задовольнивши її у повному обсязі. Чернечанська сільська рада і Державний нотаріус Колимської державної нотаріальної контори теж в судове засідання не з»явилися, однак надали суду клопотання, в жому не заперечують проти задоволення вимог позивача і також просили розглянути справу без них. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі, так як у судовому засіданні встановлено, що матері позивачки [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №036364, виданий на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації від 09.06.2004 року №238/А-2004, належала земельна ділянка розміром 3,17 га, на території Чернечанської сільської ради Балтського району Одеської області. Після смерті спадкодавця, позивачка фактично прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки, але, у встановлений законом строк, по причині юридичної неосвіченості, не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду § позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст.1272 п.З ЦК України. Суд прийшов до висновку, що пропуск позивачем строку звернення із заявою про прийняття спадщини стався з поважних причин і вважає за доцільне визначити її додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу 2/5 частини житлового будинку дійсною, такою, що відбулася, та визнати за нею право власності на вказану частину будинку з господарськими будівлями, розташований в м. Балта по вул. Коцюбинського № 1 Одеської області. 20.09.2010 року позивач уклав з відповідачем угоду купівлі-продажу 2/5 частин вищевказаного житлового будинку, які йому належали на праві власності, і сплатив йому гроші у сумі 40000 (сорок тисяч) гривень, про що була складена відповідна розписка а відповідач передав йому всю технічну документацію, правоустановчі документи на вказану частину будинку та ключі від нього. При цьому було обумовлено, що відповідач разом з позивачем належним чином оформлять угоду купівлі-продажу вказаної частини житлового будинку у нотаріальній конторі. Проте, відповідач жодного разу для належного посвідчення даної угоди до нотаріальної контори не зявився, що позбавляє позивача користуватись та розпоряджатись придбаним майном.З цього приводу позивач звернувся до суду з позовом, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідач до судового засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, заперечень, доповнень не має, просить розглянути справу без його участі у відповідності із законодавством України. Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належало 2/5 частин житлового будинку, розташований в м. Балта по вул. Коцюбинського № 1 Одеської області, що складається з: кімнати 1-3 площею - 18 кв. м., І' кімнати 1-4 площею 11,6 кв. м, сіней площею 6,8 кв. м, підвалу - IV площею 3,3;кй Ж': кімнати 1-5 площею 11,7 кв. м, що угода купівлі-продажу житлового будинку між позивачем та відповідачем відбулася, є дійсною, так як не суперечить вимогам закону, інтересам сторін, що позивач має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вищевказаним майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір № 166/08-Б від 14.02.2008 року , згідно якого відповідачу було надано кредит на суму 5\~000 грн. на строк до 11.02.2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних. Відповідач зобов»язався вносити платежі щомісяця згідно графіку погашення заборгованості, проте свої зобов»язання не виконує, станом на 15.09.2010 р. утворилась заборгованість у розмірі 3043 грн. 40 коп., яка складається з заборгованості по кредиту 2190 грн. 82 коп. , заборгованості по відсоткам 145 грн. 59 коп., плата за пропуск платежів 706 грн. 99 коп. Представник позивача у судове засідання не з»явися, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома, клопотань про відкладення справи не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. ст. 224,225 ЦПК України в порядку заочного провадження . Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір № 166/08-Б від 14.02.2008 року , згідно якого відповідачу було надано кредит на суму 5\~000 грн. на строк до 11.02.2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних. Відповідач не виконує взяті на себе зобов»язання по поверненню кредитних коштів , а тому станом на 15.09.2010 р. утворилась заборгованість у розмірі 3043 грн. 40 коп., яка складається з заборгованості по кредиту 2190 грн. 82 коп. , заборгованості по відсоткам 145 грн. 59 коп., плата за пропуск платежів 706 грн. 99 коп. нарахована відповідно до п. 4.3 кредитного договору . Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім суми заборгованості , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 51 грн., судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON], в теперішній час син мешкає разом з нею, навчається у ДНЗ «Великобілозерський професійний аграрний ліцей» на денній формі навчання, коштів на утримання та навчання не вистачає. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, на період навчання, до досягнення сином двадцяти трьох років. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, при цьому зазначила, що вона не працює, сина утримує за рахунок домашнього господарства, строк сплати аліментів за виконавчим листом закінчився, оскільки 26.10.2010 року Євгенові виповнилося 18 років. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до досягнення сином двадцяти трьох років. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліментів. Крім того, пояснив, що він добровільно надає матеріальну допомогу своєму сину. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали довідку про склад сім"ї позивача (а.с.2), копію свідоцтва про шлюб сторін (а.с.3), копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.4), довідку з ДНЗ «Великобілозерський професійний аграрний ліцей» про те, що [PERSON] навчається у зазначеному закладі з 01 вересня 2008 року за професією: електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, водій категорії «В,С», оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання сина, який продовжує навчання, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного кодексу України, враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, його стан здоров'я, те, що він є працездатним, має постійне місце роботи та заробіток, тому суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця і до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 01.11.2010 року. Згідно ч.2 ст.199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З урахуванням вимог ст.79,88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

31 серпня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2008 року їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В належній їй квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який після розірвання з нею шлюбу, має іншу сім'ю, мешкає в іншому місці [ADDRESS]. Прохання позивачки знятися з реєстрації місця прописки відповідач ігнорує, тому вона змушена звернутися до суду, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в даній квартирі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи (а.с.38- 41), не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалює заочне рішення, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2009 року скасовано рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 травня 2008 року та визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в м.Іллічівську Одеської області (а.с.24-27). Згідно технічного паспорту (а.с.6-8), реєстраційного посвідчення (а.с.9) квартира № 66 в будинку №2 по вулиці Данченка в м.Іллічівську Одеської області, яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 28,4 кв.м, загальною площею 46,4 кв.м, належить на праві приватної власності [PERSON] У спірній квартирі значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], який не проживає в ній понад шість місяців. У травні 2010 року позивачка через приватного нотаріуса Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] зверталася до відповідача з проханням про зняття з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] (а.с.10). Згідно ст.71 ЖК України особа, яка не проживає без поважних причин понад шість місяців, втрачає право користування житлом. Згідно ст.72 ЖК визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із зазначеного суд дійшов висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

30вересня 2010 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики в розмірі 6000 грн. 00 коп., 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 690 грн.62 коп., з урахуванням встановленого ідексу інфляції за весь час прострочення в сумі 2626 грн. 80 коп., а всього 9317 грн.42 коп. та судових витрат. Позивач в судове засідання не з'явився,через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, про те зворотне повідомлення повернулося за закінченням терміну зберігання . 31згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно розписки від 23 жовтня 2007 року [PERSON] отримав пиломатеріал (ліс круглий-вільха) на розпиловку в кількості 17 м.кб. на суму 6000 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за договором позики в розмірі розмірі 6000 грн. 00 коп., 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 690 грн.62 коп., з урахуванням встановленого ідексу інфляції за весь час прострочення в сумі 2626 грн. 80 коп., а всього 9317 грн. 42 коп. Враховуючи вищевикладене, сума заборгованість в розмірі всього 9317 грн.42 коп. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача: судовий збір в розмірі 94 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок №24 по вул. Чкалова в с.Новосілка Черняхівського району, виданого 26 січня 1995 року виконкомом Черняхівської селищної ради за №43. В судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи у її відсутності, заяву підтримала з підстав викладених в заяві. Представник Черняхівської селищної ради в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, оскільки для цього є всі законні підстави. Згідно ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 (із змінами та доповненнями на час розгляду справи) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В свідоцтві про право власності на житловий будинок №24 по вул. Чкалова в с.Новосілка Черняхівського району, виданого 26 січня 1995 року виконкомом Черняхівської селищної ради за №43 помилково вказана як [PERSON] (а.с.6), в той час, як у свідоцтві про смерть та заповіті дійсне ім'я спадкодавці [PERSON] (а.с.4-5). Встановити правильність імені [PERSON] по актовому запису про народження неможливо, оскільки актовий запис про її народження не зберігся, що стверджується довідкою Державного архіву Житомирської області від 29.09.2010 року (а.с. 8). Факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок №24 по вул. Чкалова в с.Новосілка Черняхівського району, виданого 26 січня 1995 року виконкомом Черняхівської селищної ради за №43. Стверджуються поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що [PERSON] належить свідоцтво про право власності на житловий будинок №24 по вул. Чкалова в с.Новосілка Черняхівського району та що [PERSON] та [PERSON] являється однією і тою ж особою. Враховуючи, що не встановлення факту належності правовстановлюючого документу потягне за собою порушення майнових прав заявниці, а інший порядок встановлення даного факту законом не визначено, суд задовольняє заяву. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Як зазначає позивач висновком експерта № С-9/1 від 7 лютого 2005 року було запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку по вул. Фрунзе 17 м. Прилуки, який належить, в порядку спадкування, матері позивачки та їй - 2/3, а 1/3 належить [PERSON], при цьому експерт загальну житлову площу розділив таким чином, що їй та її матері в рахунок 2/3 будинку перепало лише 25,8 кв. м. житлової площі, а інша сторона, в рахунок 1/3 частини, отримала 27, 4 кв. м житлової площі, тобто навіть більше, чім спадкоємці, які мають право на більшу частину. Вважаючи, що розподіл проведено невірно позивачка і просить суд визнати висновок експерта про розподіл будинку за зазначеним варіантом недійсним. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але завчасно надав суду заперечення щодо суті позову, в якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав: Як вбачається з матеріалів справи 19 вересня 2005 року Прилуцьким міськрайонним судом було постановлено рішення по справі за позовом [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] ( позивач по даній справі ) до [PERSON] про поділ спадкового майна ( а.с. 34-44 ) і даним рішенням було проведено розподіл жилого будинку між сторонами згідно першого варіанту висновку експерта про розподіл даного майна ( а.с. 10-22 ). Рішенням апеляційного суду Чернігівської області рішення Прилуцького міськрайонного суду в частині розподілу було скасовано і постановлено нове рішення, яким розподіл будинку було проведено за другим варіантом ( а.с. 45-51 ). Проте рішенням апеляційного суду полтавської області, який переглядав справу в порядку касаційного провадження, рішення апеляційного суду Чернігівської області було скасовано і залишено в силі рішення Прилуцького міськрайонного суду про розподіл спірного будинку саме за першим варіантом розподілу будинку ( а.с. 52-55 ). Тобто, з наведеного вбачається, що на даний час існує рішення касаційної інстанції, яке набрало законної сили, і яким визнано, що розподіл спірного будинку має відбутися саме за ПЕРШИМ варіантом висновку експерта, що в свою чергу означає, що даний висновок є ЗАКОННИМ, а тому будь яких підстав для визнання даного висновку експерта недійсним не має, в звязку з чим позивачці має бути відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed