Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

[PERSON] на праві приватної власності належить квартира № 15, розташована в м. Золотоноша, Черкаської області по вул. Новоселівська, буд. 11. [PERSON] у 2008 році приписала відповідачку [PERSON] та дозволила їй тимчасово поселитися у її квартирі за вказаною адресою з такою умовою, що вона при першій вимозі звільнить її квартиру та випишеться з неї. В даній квартирі відповідачка [PERSON] проживає на правах квартиронаймача по усній домовленості. На даний час [PERSON], без відома [PERSON] вселила до квартири свого чоловіка [PERSON] та дочку [PERSON]. Сама ж позивачка вимушена проживати за іншою адресою, в будинку власником якого вона не являється. Позивач у зв'язку із сімейними обставинами має намір змінити місце проживання, а для цього їй потрібна житлова площа для проживання її та її сім'ї. Але відповідачі, не дивлячись на неодноразові попередження звільнити житлову площу, ніяк не реагують, влаштовують сварки. Тому позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] Аллаяра Кодамбаєвича, [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою та виселення з житлового приміщення без надання іншого житла та стягнута заборгованість по сплаті комунальних послуг. Представник Позивачки в судовому засіданні ствердила позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. При цьому представник позивачки відмовилася від частини позовних вимог щодо виселення відповідачів, оскільки на час розгляду справи в суді вони знялися з реєстрації у квартирі позивачки і виїхали звідти. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона на час розгляду справи виписалася із вказаної квартири, а сплачувати заборгованість вона поки що не буде, оскільки бажає на цю тему переговорити із самою позивачкою. Інші відповідачі в судове засідання не прибули, хоча неодноразово були письмово повідомлені про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи є відповідні поштові документи. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши думку представника позивача, відповідача та ознайомившись з матеріалами справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності дійсно належить квартира № 15, розташована в м. Золотоноша, Черкаської області по вул. Новоселівська, буд. 11. Право власності Позивача на цю квартиру підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09.08.2005р. серії ВСС № 700553. Позивачка у 2008 році приписала відповідачку [PERSON] та дозволила їй тимчасово поселитися в неї у квартирі за вказаною адресою з такою умовою, що вона при першій вимозі звільнить її квартиру та випишеться з неї, що стверджується письмовою розпискою [PERSON] від 19.08.2008 року. В даній квартирі відповідачка [PERSON] проживає на правах квартиронаймача по усній домовленості. На даний час [PERSON], без відома [PERSON] та без її дозволу вселила до квартири свого чоловіка [PERSON] та дочку [PERSON]. Сама ж позивачка проживає за іншою адресою. Позивач у звязку із сімейними обставинами має намір змінити місце проживання і переїхати у належну їй квартиру. За ст.. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має- право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачка, побоюючись за своє життя зверталася з заявою до Золотоніського МВ ГУМВС, про що свідчить талон-повідомлення № 1352 від 01.07.2010 року. Відповідно до ст. 52 6 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином за умовами договору. Статтею 629 ЦКУ передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що у порушення норм законодавства відповідачі після закінчення строку дії договору на вимогу позивачки у встановлений строк квартиру не звільнили та не повернули позивачу. Лише після того, як позивачка звернулася до суду, відповідачка та члени її сім'ї знялися з реєстрації у вказаній квартирі. За ст. 785 ЦКУ у випадку припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, у якому вона була одержана, із урахуванням нормального зносу, або в стані, який обумовлено в договорі. Згідно зі ст. 169 Житлового кодексу України у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач й особи, які проживають разом із ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що після завершення строку дії усного договору проживання відповідачів у квартирі є неправомірним. За ст. 387 ЦКУ власник має право витребувати своє майне від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним. Своїми діями по зняттю з реєстрації відповідачка визнала вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності. При цьому суд враховує, що представник відповідача відмовився від вказаних вимог, а тому суд їх надалі не розглядає. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] не здійснює сплати за користування житлом та за комунальні послуги, чим завдала [PERSON] як власнику квартири матеріальну шкоду, адже заборгованість, яка утворилася по даним платежам постійно зростає і вимоги про її погашення комунальними підприємствами міста були висунуті до неї як до власника квартири, хоча вона через перепони, які їй чинять відповідачі не користувалася даною квартирою та відповідними комунальними послугами, а заборгованість станом на червень 2010 року складала 3570 грн. 80коп., яку [PERSON] вимушена була повністю погасити за власний рахунок. Таким чином суд вважає, що відповідачкою [PERSON] була завдана матеріальна шкода [PERSON] у вказаній сумі, яка має бути стягнута з відповідачів. Крім того, судом також встановлено, що таке тривале порушення прав позивачки призвело до заподіяння їй моральної шкоди, яка виразилася в порушення її життєвого укладу, оскільки її без будь-яких підстав позбавили її власності і перешкоджали користуватися своєю власністю. Суд враховує також те, що позивачка, приїхавши влітку 2010року у відпустку замість відпочинку змушена були вирішувати питання про заборгованість за сплату комунальних послуг у відповідним установах, що також спричинило їй певний дискомфорт і вплинуло на її майновий та душевний стан. Позиція відповідачки щодо подальшої несплати боргу лише свідчить про її намагання уникнути будь якої цивільної відповідальності перед позивачкою, яка пустила її сім'ю для проживання у власну квартиру, а потім була змушена захищати свої права перед цією ж людиною. Суд вважає, враховуючи всі обставини, що до стягнення підлягає сума у 7.000грн., яка в повному обсязі відповідає заподіяній позивачці моральній шкоді.

Outcome: approved