Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він працював в АТЗТ «Сумській фарфоровий завод» . Наказом № 194 від 18.06.2010 року його було звільнено з роботи за вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника на підставі п. 8 ст. 40 КЗпП України. З звільненням не згодний, оскільки 01.06.2010 року ним була подана заява про звільнення з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України у звязку з невиплатою заробітної плати у продовж більше ніж 2 місяці. Вважає, що відповідач мав звільнити його з підстав визначених ним у заяві пр. звільнення з роботи, а тому просить змінити формулювання причин звільнення з п. 8 ст. 40 КЗпП України на ст. 38 КЗпП України. Представник відповідача позов не визнала і пояснила, що 06 травня 2010 року позивач вчинив крадіжку з території АТЗТ «Сумській фарфоровий завод» майна АТЗТ «Сумській фарфоровий завод» у звязку з чим 02.06.2010 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчиненні дрібного розкрадання. У звязку з вчиненням зазначеного розкрадання позивача наказом від 18.06.2010 року було звільнено з роботи на підставі п. 8 ст. 40 КЗпП України. Пояснила, що дійсно 09.06.2010 року позивач подавав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням у звязку з невиплатою заробітної плати, але підстав для його звільнення з цих підстав не було, оскільки заробітна плата позивачу була виплачена. Зазначила, що до 09.06.2010 року позивач заяв про звільнення адміністрації АТЗТ «Сумській фарфоровий завод» не надавав і з 02.06.2010 року по 18.06.2010 року був відсутній на роботі без поважних причин. Вважає, що звільнення позивача було проведене з дотриманням вимог КЗпП України, а тому підстав для задоволення позов не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши фактичні обставини та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивач працював в АТЗТ «Сумській фарфоровий завод», 06 травня 2010 року позивач за місцем роботи вчинив дрібне розкрадання майна АТЗТ «Сумській фарфоровий завод» за що Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 02 червня 2010 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 51 КпАП України і накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 09 червня 2010 року позивач подав адміністрації АТЗТ «Сумській фарфоровий завод» заяву про звільнення з роботи за власним бажанням без відпрацювання двох тижнів у звязку з невиплатою заробітної плати у продовж двох місяців. Наказом № 194 від 18.06.2010 року позивача було звільнено з роботи на підставі п. 8 ч.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з вчиненням розкрадання за місцем роботи. Вказані факти зазначені та визнані сторонами, а тому доказуванню не підлягають. Суд вважає, що звільнення позивача саме з підстав п. 8 ст. 40 КЗпП України проведене дотриманням вимог трудового законодавства і підстав для зміни формулювання підстав звільнення позивача не має. Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В той же час, позивачем не надані жодні докази на підтвердження того, що ним 01.06.2010 року у встановленому порядку адміністрації АТЗТ «Сумській фарфоровий завод» подавалася заява про звільнення з роботи за власним бажанням з підстав визначених ч. З ст. 38 КЗпП України. Наданий позивачем акт (а.с. 7) суд не може взяти до уваги, оскільки з нього не вбачається що позивачом подавалася заява про звільнення з роботи саме з підстав визначених ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що 01.06.2010 року позивач писав заяву про звільнення, але з яких підстав він просив його звільнити вони не знають, оскільки заяву не читали. Крім того, дані свідки пояснили, що вони не знають куди він дів цю заяву і чи подавав він її до відділу кадрів. Пояснили, що акт підписали на прохання позивача не вникаючи в його зміст. Свідок [PERSON] пояснила, суду що дійсно 01.06.2010 року позивач надав їй заяву про звільнення з роботи, вона погодила ії та повернула позивачу, оскільки останній мав подати її до відділу кадрів. Також встановлено, що станом на 09.06.2010 року АТЗТ «Сумській фарфоровий завод» не мало перед позивачем заборгованості із виплати заробітної плати, що підтверджується повідомленням інспекції праці (а.с. 43-45) та не заперечувалося позивачем у судовому засіданні. У звязку з чим, у адміністрації АТЗТ «Сумській фарфоровий завод» були відсутні підстави для звільнення позивача з 09.06.2010 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, як того вимагав позивач у своїй заяві від 09.06.2010 року, без відпрацювання двох тижнів. Також встановлено, що факт вчинення позивачем розкрадання за місцем роботи майна власника був визнаний позивачем і достовірно встановлений Постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, а тому відповідачем було прийняте обґрунтоване рішення про звільнення позивача з роботи з підстав визначених п. 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України . З урахуванням наведених вище обставин та норм права суд вважає, що позивачем не доведена незаконність дій відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за його необгрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed