Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-11 00:00:00

15 грудня 2008 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, в якому зазначила, що 22 жовтня 2007 року між нею та ЗАТ «СК «Софія» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1318. Згідно умов зазначеного договору обєктом страхування був автомобіль «Міцубісі Галант», реєстровий номер [NUMBER], що належить їй на праві приватної власності. 20 липня 2008 року стався страховий випадок, а саме: зазначений автомобіль було пошкоджено в дорожньо-транспортній пригоді. Страховиком 21 липня 2008 року було проведено огляд транспортного засобу. 28 липня 2008 року застрахований автомобіль було оглянуто на СТО «Аеліта», де було складено рахунок на оплату за № 12275 на ремонт пошкодженого автомобіля. У рахунку вказано, що платником виступає ЗАТ СК «Софія». Загальна сума витрат на ремонт згідно заключної калькуляції складає 38514 грн. 95 коп. Однак відповідач затягував оплату ремонту застрахованого автомобіля і ухиляявся від виконання своїх зобовязань за договором страхування. В порушення умов договору відповідач до теперішнього часу не сплатив позивачу страхового відшкодування. Позивач неодноразово зверталася до керівництва відповідача з вимогою про оплату ремонту та виконання зобовязань за договором. Але зобовязання так і не було виконано. В порушення п. 6.4.3. договору, лише у вересні 2008 року відповідачем було надано письмову відмову у виплаті страхового відшкодування. Позивач була змушена виконати ремонт свого автомобіля за власний рахунок, що підтверджується замовленням-нарядом від 05 вересня 2008 року. Факт оплати та понесених збитків підтверджується копіями чеків та складає 38155 грн. Відповідач, посилаючись на те, що вказаний автомобіль на момент дорожньо-транспортної пригоди використовувався для учбової їзди, відмовив позивачу в виплаті страхового відшкодування. Однак посилання відповідача на те, що автомобіль було використано для учбової їзди не відповідає дійсності. В автомобілі майстра навчання не знаходилося. До того ж позивач отримала посвідчення водія 31 серпня 2007 року, тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди вже близько 11 місяців мала посвідчення водія. Якщо позивач не мала б необхідних знань для керування автомобілем, то компетентними органами їй не було б видано посвідчення водія. З такою відмовою позивач не згодна та вважає, що згідно умов договору страхування відповідач зобовязаний сплатити їй страхове відшкодування. Крім того у звязку з невиконанням зобовязань за договором, і порушення права споживача, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у психологічних хвилюваннях та стражданнях з приводу небажання відповідача виконати умови договору, вирішити спір у добровільному порядку, що призвело до пошуку позивачем додаткового часу та надання додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права у судовому порядку. Позивач просила суд стягнути з відповідача суму витрат, яку понесла у результаті відмови відповідача ЗАТ СК «Софія» від своїх зобовязань по договору страхування у розмірі 38155 грн.; стягнути з відповідача суму штрафних виплат у розмірі 343395 грн. у відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»; стягнути з відповідача суму компенсації моральної шкоди у розмірі 3500 грн. Ухвалою від 23 лютого 2011 року судом було прийнято відмову [PERSON] до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Софія» про захист прав споживача в частині стягнення з відповідача штрафних виплат у розмірі 343395 грн. у відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» та закрито провадження по справі в цій частині. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, суду пояснила, що відповідач, посилаючись на те, що вказаний автомобіль на момент дорожньо-транспортної пригоди використовувався для учбової їзди, відмовив їй у виплаті страхового відшкодування, однак в автомобілі майстра навчання не знаходилося та автомобіль не використовувався для учбової їзди, а на момент дорожньо-транспортної пригоди вона вже близько 11 місяців мала посвідчення водія. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилалися на те, що позивач в своїй заяві від 21 липня 2008 року про виплату страхового відшкодування зазначила, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок здійснення навчальних дій в парку ім. Леніна по вул. Набережна Заводська, позивач наїхала на перешкоду, переплутавши педалі газ-гальма. відповідно до п. 2.3.1.1 договору страхування страхувальнику не відшкодовуються збитки, що сталися, зокрема, при використанні транспортного засобу на спортивних змаганнях, для навчальної їзди, в якості швидкої допомоги чи в режимі таксі. До того ж наявні інші підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування позивачу, зокрема: відсутність страхового випадку у звязку з грубою необережністю позивача; не подання позивачем відповідачу документів, що підтверджують розмір збитку, та інших документів, визначених Правилами добровільного страхування наземного транспорту від 01 серпня 2006 року. Спеціаліст [PERSON], допитаний у судовому засіданні, пояснив що навчальна їзда дозволяється тільки в присутності майстра виробничого навчання водінню (особи, яка навчає) і за достатніх початкових навичок водіння у того, хто навчається, а транспортні засоби, на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Учбовий транспортний засіб». Суд, вислухавши пояснення сторін та спеціаліста, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 22 жовтня 2007 року між позивачем та ЗАТ «СК «Софія», правонаступником якого є ПАТ «СК «Софія», було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1318, обєктом страхування якого був автомобіль «Міцубісі Галант», реєстровий номер [NUMBER], що належить позивачу на праві приватної власності. 20 липня 2008 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю «Міцубісі Галант», реєстровий номер [NUMBER] було спричинено механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ВДАІ для обслуговування м. Дніпропетровська УМВС України в Дніпропетровській області № 005551 від 20 липня 2008 року. 21 липня 2008 року страховиком ЗАТ «СК «Софія» було проведено огляд транспортного засобу, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу. 21 липня 2008 року [PERSON] звернулась до ЗАТ «СК «Софія» з заявою на виплату страхового відшкодування, в якій зазначила, що внаслідок здійснення учбових дій у парку ім. Леніна по вул. Набережній Леніна наїхала на перешкоду, спричинивши матеріальну шкоду, що підтверджується копією її заяви. ЗАТ «СК «Софія» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі ч. 4 п. 2.3.1.1. договору добровільного страхування наземного транспорту № 1318 від 22 жовтня 2007 року. Однак, суд критично ставиться до відмови відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування з приводу того, що не відшкодовуються збитки, що сталися, зокрема, при використанні транспортного засобу для навчальної їзди, зважаючи на те, що автомобіль «Міцубісі Галант», реєстровий номер [NUMBER], 20 липня 2007 року не використовувався для учбової їзди, оскільки відповідно п. 24.5. ПДР України навчальна їзда на дорогах дозволяється тільки в присутності майстра виробничого навчання водінню (особи, яка навчає) і за достатніх початкових навичок водіння у того, хто навчається. В автомобілі позивача майстра навчання водінню не знаходилися. Згідно п. 24.8. ПДР України механічні транспортні засоби, на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Учбовий транспортний засіб» відповідно до вимог підпункту «к» п. 30.3. цих Правил. Автомобілі навчальних закладів, які систематично використовуються для навчання водінню, крім того, повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення і гальмування, дзеркалом заднього виду для майстра виробничого навчання. До того ж на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] вже мала посвідчення водія, видане їй 31 серпня 2007 року РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області. Відповідно до замовлення-наряду № 26527 на виконання робіт по ремонту та обслуговуванню автомобілів від 05 вересня 2008 року вартість відновлювального ремонту склала 38\~155 грн. та позивач фактично сплатила зазначену суму, що підтверджується квитанціями. Таким чином, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача 38155 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів страхування. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаної роботи (наданої послуги) споживач має право на свій вибір вимагати відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачу була завдана моральна шкода, що виразилася в її психологічних хвилюваннях та стражданнях. Суд вважає, що моральна шкода, оцінена позивачем у 3500 грн. необґрунтовано завищена. Моральна шкода у розмірі 1000 грн. реально відображає ступінь і глибину моральних страждань позивача. Згідно ч. 1 ст. 1209 ЦК України продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) зобовязаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної інформації про них. Відшкодування шкоди не залежить від їхньої вини, а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах. Згідно ч. 1 ст. 1210 ЦК України шкода, завдана внаслідок недоліків товарів, підлягає відшкодуванню, за вибором потерпілого, продавцем або виготовлювачем товару.

Outcome: partial