Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та процентів за користування чужими грошовими коштами. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в жовтні 2010 року, вона надала [PERSON] у позику грошові кошти у сумі 5893 грн., терміном до 13.12.2010 року, про що свідчить розписка відповідача. Однак відповідач [PERSON] ухиляється від повернення позичених коштів, добровільно не бажає виконувати зобов'язання, а тому просить стягнути з останньої позичені кошти в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала частково. Просить стягнути з відповідача борг в сумі 5893 грн. на відшкодуванні процентів за користування грошовими коштами не наполягає.. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що вказану суму в позику у [PERSON] не отримувала. В поданій позивачем розписці вказана сума нестачі, яка була встановлена під час ревізії у магазині позивача, де вона працювала продавцем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 13.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, відповідно до якого Позикодавець ([PERSON]В.) передала, а Позичальник ([PERSON]К.) взяла в борг ( прийняла у власність) 5893грн. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, згідно якої зазначену вище суму грошей Позичальник зобовязувалась повернути Позикодавцеві готівкою в строк до 13 грудня 2010 року. На підтвердження вимог закону та умов договору відповідач видав позивачеві розписку про отримання коштів. До цього часу позичальник не повернув позикодавцеві позику. У звязку із цим, за правилами ч.1 ст.1050 ЦК, наступили наслідки порушення договору позичальником відповідно до вимог ст.625 ЦК. Той факт, що розписка вчинена саме відповідачем, останньою не заперечується. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/, передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти/ у такій самій сумі та в строк встановлений договором. Відповідач не довела, що нею не був підписаний договір позики і вона не отримувала по ньому коштів, тому, суд на основі повного і всебічного зясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 5893 грн. Згідно до ст. 88 ЦПК України у випадку задоволення позовних вимог судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved