Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24 листопада 2006 року між ВАТ «Універсал банк» (08.07.2009 року змінено найменування на ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 06/1490К-06, згідно якого останній отримав 5000,00 гривень та зобов»язався своєчасно сплачувати проценти, комісію за користування кредитом, повернути такий у визначені кредитним договором терміни. З метою забезпечення виконання зобов»язання за вказаним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 06/1491П-06 від 24 листопада 2006 року, за яким останній зобов»язався перед кредитором солідарно з боржником відповідати за виконання ним свого обов»язку за кредитним договором. Оскільки [PERSON] порушив умови зазначеного договору, а саме не проводив належним чином щомісячні платежі для погашення заборгованості, і така за даним договором станом на жовтень 2010 року становить 32528,52 грн., з якої: 4666,68 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 26528,40 грн. пеня; 1333,44 грн. комісія, тому позивач просить стягнути з відповідачів солідарно вказану заборгованість. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позов визнав частково, а саме просив не стягувати пеню у сумі 26528,40 грн., оскільки спливли строки позовної давності. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд розгядає справу у його відсутності. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що між ВАТ «Універсал банк» (08.07.2009 року змінено найменування на ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] 24 листопада 2006 року був укладений кредитний договір № 06/1490К-06 (а. с. 4-5), згідно якого останній одержав від банку кредит у сумі 5000,00 грн. та зобов»язався своєчасно сплачувати проценти за користуванням кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни. Також встановлено, що в забезпечення виконання вищевказаного договору між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 06/1491П-06 від 24 листопада 2006 року, згідно якого останній взяв на себе зобов»язання солідарно з [PERSON] відповідати перед банком за виконання боржником свого обов»язку за кредитним договором (а. с. 6). Крім цього встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору № 06/1490К-06 від 24 листопада 2006 року, а саме не проводив належним чином щомісячні платежі для погашення заборгованості за кредитом, чим допустив заборгованість, яка станом на жовтень 2010 року становить 32528,52 грн., з якої: 4666,68 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 26528,40 грн. пеня; 1333,44 грн. комісія, що стверджується розрахунком заборгованості (а. с. 9). Правовідносини між сторонами випливають із зобов»язань, що виникають внаслідок договору, які врегульовані нормами гл. 48 ЦК України, зокрема згідно вимог ст.526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. 6.1.1 кредитного договору № 06/1490К-06 від 24 листопада 2006 року [PERSON] зобов»язався використати кредит за цільовим призначенням, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним Договором терміни, а також виконати інші свої зобов»язання згідно даного Договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Разом з цим, згідно ст. 267 ч. ч. 3, 4 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 258 ч. 2 п. 1 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, враховуючи те, що відповідач наполягає на застосуванні ч. 4 ст. 267 ЦК України та те, що позивач пропустив річний строк для звернення до суду щодо стягнення неустойки, передбачений ст. 258 цього Кодексу, будь-яких поважних причин пропущення строку не навів, клопотання про поновлення такого не заявляв, а тому суд вважає, що позов в частині стягнення неустойки (пені) в розмірі 26528,40 грн. до задоволення не підлягає. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачів простроченої заборгованості по кредиту та комісії в розмірі 6000,12 грн., то суд вважає, що такі є обгрунтованими.

Outcome: partial