Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду з позовом до колишнього чоловіка [PERSON] з вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини, сина [PERSON] [INFO]. Позивач наполягає на задоволенні вимог та стягнення аліментів у розмірі 60% від заробітної плати відповідача, в обґрунтування позову зазначила, що син знаходиться на повному її утриманню, [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини на протязі 4 років, ухиляється від матеріального забезпечення сина, та наголошує на тому, що вона вимушена була виїхати на проживання до іншого міста, залишити квартиру у розпорядженні відповідача, хоча має претензії до нього з цього приводу. Вважає, що [PERSON] працює, отримує заробітну плату та пенсію, користується їх квартирою, не надає допомоги довгий час і тому повинен сплачувати аліменти на утримання дитину у розмірі 60% від свого доходу. Відповідач [PERSON] вказаний у свідоцтві про народження дитини батьком і тому має обовязок щодо його утримання. Наполягає, що до народження сина [PERSON], відповідач знав, що він не біологічний його батько, не заперечував проти народження дитини, та до 2005 року вони проживали однією сімє. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, так як вважає, що він не є батьком дитини і тому не згоден сплачувати аліменти на його утримання. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 1987 року, шлюб розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2010 року. Від спільного життя вони мають сина [PERSON] [INFO]. Батьками дитини [PERSON] в свідоцтві про народження (актовий запис №183, від 15 лютого 1996 року) вказані - [PERSON] до [PERSON]. [PERSON] проживає з матірю [PERSON] та находиться на її утриманні, відповідач з 2005 року матеріальної допомоги не надає. Не заперечує проти того, що він мешкає у квартирі, що належить їм обома на праві приватної власності. Позивач не має постійного заробітку, відповідач працює та отримує пенсію. Предметом розгляду даної справи є матеріальне утримання дитини батьками, і тому доводи відповідача щодо батьківства, судом не приймаються. Відповідач має за обовязок утримання дитини, згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Сімейний кодекс України вказує на те, що батьками дитини є особи, які вказані в актовому запису про народження. Відповідач не надав суду заперечень з приводу розміру аліментів, а відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. При визначенні розміру аліментів суд врахував положення ст. 182 СК України, а саме, матеріальне становище позивача, відповідача, їх доводи та заперечення, і тому розмір аліментів на утримання дитини повинен становити в розмірі вказаною позивачем. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки вони знайшли своє доказове підтвердження в ході розгляду даної справи, і вони є законними й обґрунтованими. З відповідача на користь позивача варто стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 60% від заробітку (доходу), щомісяця до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача присуджується судовий збір та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. Рішення щодо стягнення аліментів в силу ст. 367 ЦПК України необхідно допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Outcome: approved