Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з її чоловіка [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини -- сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Позовні вимоги позивачка просила суд задовольнити згідно зі статтями 180-183, 191 СК України. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що з відповідачем [PERSON] вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2008 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], на якого відповідач зобовязаний платити аліменти або ж надавати матеріальну допомогу добровільно. Однак, добровільно матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. Таким чином, вона має право претендувати на стягнення аліментів на неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів) відповідача. Оскільки ж відповідач не бажає надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно, то вона змушена була звернутися до суду з цією позовною заявою і наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю і пояснив, що він дійсно знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Має сина [PERSON], [INFO], на якого зобовязаний платити аліменти або ж надавати матеріальну допомогу добровільно. Добровільно матеріальну допомогу він не надає, тому платити аліменти на утримання сина на підставі рішення суду він згоден. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з наступних підстав. Сторони по справі знаходились і поки що офіційно знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Але подружні стосунки вони припинили. Сторони мають сина, який знаходиться на утриманні матері. На утримання неповнолітнього сина відповідач, згідно діючого законодавства, зобовязаний надавати матеріальну допомогу добровільно або платити аліменти за рішенням суду. Отримавши копію позовної заяви по цій справі, а також повістку в судове засідання, знаючи, коли буде розглядатися справа по суті, відповідач мав достатньо часу для підготовки до розгляду справи. До дня розгляду справи відповідач не надав суду особисто, не направив до суду ніяких доказів іншим способом проти задоволення позовних вимог [PERSON] і не вказав суду джерела таких доказів. Оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів) відповідача до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, оскільки в протилежному випадку це не відповідало б вимогам ст. 182 СК України. Суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю. Тому одночасно необхідно з відповідача стягнути в доход держави судовий збір, що дорівнює 1% від суми платежів аліментів на утримання дитини за період в 6 місяців, але якщо ця сума буде менша 3-х мінімумів заробітної плати (або доходів) громадян, що не обкладаються податками, то необхідно стягнути 51 гривну судового збору. З урахуванням всіх обставин справи суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 51 гривня та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved