Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

ВАТ «Полтавський ГЗК» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням кім. № 438 в будинку № 1 по вул. Портовій в м. Комсомольську. Зазначені вимоги, підтримані представником позивача в судовому засіданні обґрунтовуються посиланням на те, що відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні без поважних причин понад встановлені Законом строки, з огляду на що має бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідач позов не визнав. Суду пояснив, що в спірному жилому приміщенні не проживає близько трьох років, по можливості сплачує комунальні платежі, а причину відсутності пояснив тим, що проживає з жінкою на її житловій площі. Через відсутність у нього іншого жилого приміщення просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши інші докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що 02.10.1994 року відповідачу на підставі ордеру № 2449, виданому за спільним рішенням адміністрації та профкома ВАТ ПГЗК була виділена жила площа в гуртожитку кімната № 438 в буд. по вул. Портовій, 1 в м. Комсомольську. Зазначену кімнату надано відповідачу в звязку із роботою. (а.с. ). Згідно довідки від 20.12.2010 р. гуртожиток № 1 по вул.. Портовій в м. Комсомольську включений до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу ВАТ «Полтавський ГЗК» від 27.12.1994 р. та знаходиться на його балансі. 20.12.1996 року згідно Наказу про припинення трудового договору № 968к, [PERSON] звільнився з комбінату за переводом в дочірнє підприємство» «Промислове підприємство заводу силікатних виробів» ВАТ «Полтавський ГЗК» Як вбачається з наданої довідки, на час розгляду справи судом у спірному житловому приміщенні значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] (а.с. ). На момент розгляду справи, житловий будинок, де значиться зареєстрованим відповідач, перебуває у власності ВАТ «Полтавський ГЗК», і використовується власником для тимчасового проживання сімей, які перебувають з відповідачем в трудових правовідносинах. Разом з тим, приймаючи до уваги, що спірні відносини не врегульовані Законом, суд відповідно до положень ч.7 ст.11 ЦПК України застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини в даному випадку аналогію закону і погоджується з позицією представника позивача щодо можливості застосування до спірних відносин положень ст.ст.71,72 ЖК України, які регулюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Як вбачається із змісту наданих актів, датованих 23.11.2009 р., 21.10.2010 р. [PERSON] не проживає в кімнаті № 438 по вул. Портовій, 1 понад встановлені Законом строки. (а.с. 13-14). На час перевірки в зазначеному житловому приміщенні був встановлений проживаючим гр. [PERSON] Згадана обставина була підтверджена в судовому засіданні показаннями свідка [PERSON] завідуючою гуртожитком яка показала суду, що разом з іншими працівниками гуртожитку протягом 2009 - 2010 років брала участь у перевірці гуртожитку по вул. Портовій в м. Комсомольську, в ході якої ними було виявлено, що в кімнаті № 438 відповідач не проживає, його особисті речі в кімнаті відсутні. На час перевірки в кімнаті проживав квартирант /знайомий відповідача/, який пояснив, що квартира на невизначений термін була здана йому [PERSON], що по суті не заперечувалось в судовому засіданні самим відповідачем. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в суді знайшов підтвердження факт непроживання відповідача у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст.71 ЖК України строки. Відповідно до розяснень, що містяться в постанові ПВСУ № 2 від 12.04.1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача таким, що втртив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Судом встановлено, і не заперечується самим відповідачем, що в спірному жилому приміщенні він не проживає з липня 2004 року. Доводячи суду поважність причини своєї відсутності в спірному приміщенні, відповідач послався на ту обставину, що створив сімю і перейшов проживати в квартиру до жінки, з якою проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу. Іншого житла крім спірного не має, і в разі припинення стосунків із дружиною не матиме власного житла. Разом з тим, з урахуванням положень ст.71 ЖК України, суд вважає, що згадана обставина не може бути взята до уваги, як поважність причини відсутності відповідача в спірному приміщенні. Наявність квартирантів у спірному приміщенні є свідченням того, що відповідач за будь-яких умов не мав наміру там проживати, а його заява в суді про те, що він зберігає за собою спірне приміщення, оскільки не впевнений в надійності стосунків із жінкою, з якою на даний момент проживає без реєстрації шлюбу, і за умови припинення стосунків із нею не буде мати власного житла, дають суду підставу дійти остаточного висновку про відсутність у відповідача поважної причини для непроживання в спірному приміщенні та формальне збереження житла за собою, що відповідно до положень ст.72 ЖК України є підставою для задоволення вимог позивача в повному обсязі. Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до вимог 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved