Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-13 00:00:00

У березні 2011 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив про те, що 15 вересня 1997 року був укладений договір купівлі-продажу квартири між його матірю [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі «Українська біржа Десятинна», який зареєстрований в реєстрі№ 5997-А/1924. Сторони досягли згоди по всім умовам договору та фактично виконали його, право власності на квартиру згідно з цим договором належним чином пройшло державну реєстрацію в Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації Київської області, однак на даний час позивач бажає провести відчуження вказаної квартири, однак через відсутність оригіналу правочину не може це зробити у встановленому чинним законодавством України порядку. Відповідач [PERSON] спочатку відмовлялася передати оригінал договору, а у подальшому повідомила про те, що вона його втратила. Намагання одержати відповідний правочин у товарній біржі «Українська біржа Десятинна» та Державному архіві міста Києва не дали позитивних результатів. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав й просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнала. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із договором купівлі-продажу від 15 вересня 1997 року, [PERSON] продала, а [PERSON] в особі [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], загальною площею 39,40 м2, житловою площею 18,00 м2. Пунктом 10 договору встановлено, що покупцю належить зареєструвати договір в Броварському міжрайонному бюро технічної інвентаризації. Ця вимога позивачем виконана, що підтверджується довідкою комунального підприємства Броварської міської ради «Броварське БТІ» від 20 вересня 2010 року № 4265, у якій зазначено, що по реєстрових книгах бюро технічної інвентаризації право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на товарній біржі «Українська біржа Десятинна» 15 вересня 1997 року № 5997-А/1924. Згідно із повідомленням Державного архіву міста Києва від 07 жовтня 2010 року по заяві [PERSON] щодо видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири заявникам було розяснено, що відповідно до Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» й розділу 9 «Правил роботи архівних підрозділів органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій», затверджених наказом Держкомархіву від 16 березня 2001 року № 16, архівні установи видають такі документи: архівні копії, витяги, довідки. Видача інших документів є неправомірною. Як вбачається із повідомлення комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броварське бюро технічної інвентаризації» від 31 травня 2011 року № 335, наданого на запит суду, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Статтею 128 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом або договором. Згідно із статтею 227 цього ж Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, цей правочин - біржовий договір було укладено з дотриманням Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року. Умови біржового договору сторонами виконані, тобто квартира фактично перейшла у власність до позивача, за це нерухоме майно передано грошові кошти. Правочин за реєстровано бюро технічної інвентаризації. Суд вважає, що вказаний договір був укладений між сторонами і його умови були виконані фактично, цей договір був зареєстрованим в органах державної реєстрації належним чином. Але на даний час оригінал договору втрачений. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В даному випадку позивач володіє, користується, але не має можливості розпорядитися своїм майном. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. У судовому засідання позивач просив не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати. На підставі ст. ст. 328, 1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved