Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 24 серпня 2008 року помер її та відповідачки батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Московській, 59 в м. Бровари Київської області. У листопада 2008 року вона дізналась, що 12 квітня 2002 року батько подарував житловий будинок та земельну ділянку відповідачці. Позивачка зазначає, що на момент укладення договору дарування батько перебував у такому психічному стані, коли не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому просить визнати зазначені договори дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсним, а також визнати незаконним державний акт на право приватної власності на землю, виданий відповідачці на підставі договору дарування земельної ділянки. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідачка позов не визнала, пояснивши, що батько не страждав психічними захворюваннями і свідомо подарував їй будинок та земельну ділянку. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомивши письмово про розгляд справи в її відсутності та зазначила, що за давністю строку посвідчення договорів дарування ніяких дрібниць чи особливостей, які могли бути при попередній бесіді та посвідченні цих договорів не памятає, але всі вимоги закону нею були виконані, дієздатність сторін перевірено, тому не вбачає підстав для задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON], батьку сторін, який помер 24 серпня 2008 року, належав житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 0,0486 га для обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Московська, 59, які він 12 квітня 2002 року подарував відповідачці. На підставі договору дарування земельної ділянки відповідачка отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 055350. Ці обставини підтверджуються, як поясненнями сторін, так і копіями договорів дарування житлового будинку і земельної ділянки, посвідчених 12.04.2002 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованих в реєстрі за №№ 670, 673. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 152 від 27 квітня 2011 року, [PERSON], за життя, в тому числі і на момент укладання договорів дарування, 12 квітня 2002 року, страждав на психічний розлад у вигляді хронічного органічного маячного розладу, а тому він не міг у той час усвідомлювати характер та значення своїх дій. Статтею 55 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент посвідчення договорів дарування передбачено, що угода укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною. Беручи до уваги наведене та враховуючи, що у суду немає підстав сумніватись в обєктивності висновку судово-психіатричної експертизи і відповідачем не надано доказів, які б спростовували висновок експертів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки. Також підлягають задоволенню і вимоги про визнання нечинним державного акту на право власності на землю виданого відповідачці, оскільки він отриманий на підставі договору дарування земельної ділянки, який суд визнав недійсним. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки відповідачка такої заяви не подавала, то суд не вбачає підстав для застосування позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: approved