Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 07.11.1998 року, вони з відповідачем уклали шлюб. Під час перебування у шлюбі, у них народились двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO], які перебувають на обопільному утриманні позивача та відповідача. Шлюбні відносини виявились невдалими. Між подружжям упродовж декількох останніх місяців їх спільного проживання, склались ворожі стосунки на ґрунті ревнощів з боку чоловіка. Постійні сварки звели нанівець почуття подружжя. Збереження сімї не можливе, у звязку з чим, позивач звернулась з вказаним позовом до суду, просить його задовольнити, розірвавши шлюб між нею та [PERSON], як такий, що існує лише юридично. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача, на свою користь, судові витрати в сумі 252 грн. 50 коп.. У судовому засіданні, позивач доводи позову підтримала у повному обсязі, вказавши, що спільне життя з відповідачем неможливе, надії на примирення подружжя немає. Відповідач позовні вимоги не визнав, просить відмовити у їх задоволенні, наполягає, щоб у разі розірвання шлюбу між ним та позивачем, діти залишились проживати біля нього. Заслухавши пояснення позивача, яка заперечує проти того, щоб діти, після розірвання шлюбу залишились проживати біля батька, відповідача, малолітнього [PERSON], [INFO], який вказав, що після розірвання шлюбу батьків, бажає проживати біля матері, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Як вбачається, подальше збереження даної сімї неможливе, миритися сторони не бажають. Наданий судом строк для примирення подружжя, позитивного результату не дав. Проживання як подружжя, суперечить інтересам сторін, у звязку з чим, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог. Позивач вказує, що між подружжям існує майновий спір. Відповідно до ч.3 ст.106. СК України, шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Вказуючи місце проживання дітей, після розірвання шлюбу, суд враховує думку дитини та виходить з положення ст. ст. 160-161 СК України. Враховуючи положення ст. 79, ст. 81 ЦПК України, та приймаючи до уваги те, що у звязку із розглядом справи в суді, позивач понесла витрати: сплатила судовий збір (мито) в сумі 8 грн. 50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 200 грн. 00 коп., суд стягує вищенаведені витрати у вказаному обсязі, з відповідача на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України. Щодо відшкодування судових витрат з відповідача на користь позивача в сумі 14 грн. 00 коп., за розрахункове-касове обслуговування банку, при сплаті судових витрат, суд вважає їх такими, що не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ст.79 ЦПК України, вказані витрати не зазначені у переліку судових витрат, який є вичерпним. Позов підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копіями свідоцтв про народження дітей, квитанціями про сплату судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial