Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

01.09.2010року позивач [PERSON] акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому просить стягнути з відповідача 1, яким є [PERSON], [INFO] та з відповідача 2, яким є [PERSON], [INFO] солідарно на користь позивача [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» загальну заборгованість за кредитним договором - 185913,49 гривень; судові витрати по справі, фактично понесені позивачем, стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 2, на їх користь, а саме: судового збору - 1 700,00 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді - 120,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 13.04.2007 року ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] уклали кредитний договір № 20/20, згідно з яким відповідачу-1 було надано кредит в сумі 28586,34 доларів США, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатками угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невід»ємну частину цього договору; кредит наданий на придбання автотранспортного засобу, терміном по 12.04.2017 року; за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 13,00 процентів річних. 18.05.2010 року ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» змінило назву на [PERSON] акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]». Згідно п. 3.3.2. кредитного договору відповідач зобов»язався щомісячно, повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п. 2.5.1 кредитного договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, кошти за відкриття позичкового рахунку та на вимогу Банку сплачувати можливі штраф та пеню. Однак відповідачем 1 умови кредитного договору порушуються і не виконуються зобов»язання по своєчасному поверненню заборгованості за кредитом та сплаті відсотків за користування кредитом. За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, п. 4 кредитного договору передбачена відповідальність відповідача перед позивачем. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості відповідача 1 перед банком за кредитним договором станом на 27.08.2010 року, становить: заборгованість за кредитом - 20395,07 доларів США, процентів за користування кредитом - 2490,48 доларів США. Заборгованість в перерахунок на національну одиницю України в еквіваленті на 27.08.2010 року становить 180779,83 гривень, плюс штрафні санкції на несвоєчасне погашення кредиту 5133,66 гривень, а разом загальна заборгованість за кредитом становить 185913,49 гривень. З метою забезпечення виконання зобов»язань, взятих відповідачем перед позивачем за кредитним договором 13.04.2007 року між позивачем, [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до п. 2.1. договору поруки, відповідач 2 взяв на себе зобов»язаннявідповідати за виконання відповідачем 1 його зобов»язань по кредитному договору в повному об»ємі, а саме відповідати : за погашення, основної суми кредиту; за погашення суми процентів відповідно умовам кредитного договору; за інші виплати, належні позивачеві та які випливають з кредитного договору. При невиконанні чи неналежному виконанні зобов»язань по кредитному договору, відповідач 1 і відповідач 2 відповідають перед позивачем солідарно, тобто позивач має право за своїм вибором вимагати виконання зобов»язань за кредитним договором як від відповідача 1 так і відповідача 2, притому як в повному обсязі, так і в частині боргу, що передбачено в п. 3.1 договору поруки. 24.09.2010року відповідачем [PERSON] подано зустрічну позовну заяву з проханням визнати недійсним кредитний договір № 20/20 від 13.04.2007 року, укладений між ним та [PERSON] акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] Банком. [PERSON] вважає, що договір був укладений з порушенням загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбачених ЗУ «Про захист прав споживачів», ч. 1 ст. 203 ЦК України. Позивач вважає, що відповідно до ст. 88 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Як вбачається зі ст. 35 ЗУ «Про національний банк України» гривня (банкноти і монети) як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, приймається національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів. Згідно ст. 524 ЦК України, зобов»язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов»язання в іноземній валюті. Таким чином, відповідач за зустрічним позовом, всупереч вимогам цивільного законодавства надає кредит в іноземній валюті, ігноруючи грошову одиницю України. Як вбачається з договору, відповідач за зустрічним позовом не встановлює еквівалент зобов»язання. Окрім того, відповідно до п. 2.4.1. договору розрахунок процентів за користування кредитними коштами здійснюється у валюті кредиту, тобто у іноземній валюті. П. 2.10.1 договору усі платежі для повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених договором. Складається графік погашення заборгованості по кредиту і відсотків у іноземній валюті. Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України - виконання грошового зобов»язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч. З ст. З ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» гривня, як грошова одиниця України, є єдиним законним платіжним засобом в Україні. Таким чином позивачем порушені норми законодавства, та в супереч вищевикладеного відповідача змушують сплачувати платежі в іноземній валюті. Валютні операції проводяться на підставі відповідної ліцензії НБУ. Грошові зобов»язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб»єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства, положення, щодо обов»язкового вираження зобов»язань в грошовій одиниці України (гривні) також передбачені ст. 524 ЦК України. Крім того, на день укладання договору іноземний курс 1 долара США - 5,05 гривень, на сьогоднішній день 1 долар США- 7,91 гривень. Тому з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу значно зросла, яку йому необхідно сплачувати, в зв»язку з чим значно погіршився його фінансовий стан. Таким чином, використання банком долара США, як предмету кредитування за споживчим кредитом, є внесення в кредитний договір пункту, що значно погіршує його становище, як споживача порівняно з банком в разі настання певних подій. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, а зустрічний позов не визнав в повному обсязі просив відмовити та пояснив наступне. Уклавши кредитний договір [PERSON] прийняв усі умови, в тому числі умови, щодо підстав та порядку зміни процентної ставки за користування кредитними коштами і будучи дієздатною особою чітко розумів характер на наслідки своїх дій. Представник відповідача [PERSON], позовні вимоги ПАТ Всеукраїнський [PERSON] не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] направила до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без її присутності (а.с. 46). Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подану відповідачем [PERSON] заяву, дослідивши матеріали справи, на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 13 квітня 2008 року між ВАТ „Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 20/20 (а.с. 6-11). Відповідно до п. 1.1 даного договору, банк надає позичальнику кредит: на придбання автомобіля марки «ОРЕЬ УЕСТКА» (на підставі договору купівля продажу автомобіля № 214212-1866 від 11.04.2007 року, укладеного між позичальником та ТОВ «УкрАвтоЗАЗ- сервіс» в особі генерального директора «Автоцентр на Кільцевій» [PERSON] у сумі 28586,34 доларів СІЛА. П. 1.2. кредитні кошти надаються терміном по 12 квітня 2013 року. П.1.3. за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13 процентів річних (а.с. 6-11). Кредитний договір підписаний обома сторонами. 29травня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 20/20 від 13.04.2007 року - щодо страхування, згідно якого сторони домовились про наступне: 1. Сторони домовились викласти п. 3.3.7.2. кредитного договору в наступній редакції: «забезпечити наявність та дійсність Договорів страхування. У випадку, якщо термін дії укладених Договорів страхування закінчується. А боргові зобов»язання позичальника за цим Договором залишаються невиконаними, позичальник зобов»язаний до закінчення терміну існуючих Договорів страхування укласти нові договори страхування. Умови яких не повинні бути гіршими умов договорів страхування, термін дії яких закінчується. Застереження 1: за договорами страхування [PERSON] повинен виступати єдиним вигодо набувачем. Застереження 2: договори страхування укладаються зі Страховими компаніями погодженими сторонами, та на умовах, прийнятих для банку». Цей додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Всі інші положення Кредитного договору, що не змінні цим додатковим договором, залишаються без змін та сторони підтверджують за ними свої зобов»язання. (а.с. 19). 29 травня 2009 року між сторонами було укладеного додатковий договір № 2 до кредитного договору № 20/20 від 13 квітня 2007 року - щодо збільшення строку користування кредитними коштами: строк користування кредитними коштами. Встановлений в п. 1.2. Основного договору. Збільшується до 12 квітня 2017 року включно. Якщо тільки інший строк користування не буде встановлено домовленостями сторін чи умовами основного договору. В зв»язку зі зміною строку користування кредитними коштами, графік погашення кредитної заборгованості, що є додатком до основного договору. Викладається в новій редакції. З урахуванням вимог чинного законодавства України, сторони домовились про необхідність укладення договору про внесення відповідних змін до договору застави транспортного засобу посвідченої 13 квітня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованої в реєстрі за реєстровим номером 1189 к, - далі «Договір забезпечення». Зміна строку користування кредитними коштами також потребує відображення у відповідних реєстрах обтяження майна. Витрати, пов»язані з укладенням договору про внесення змін до Договору забезпечення та внесення змін до реєстрів обтяження майна покладаються на позичальника (а.с. 16-17). 29 травня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору № 20/20 від 13 квітня 2007 року, щодо кредитних канікул, в зв»язку з тим, що позичальник виявив бажання скористатися послугою «Кредитні канікули», графік погашеннякредитної заборгованості, що є додатком до основного договору, викладається в новій редакції (а.с. 13-15). Станом на 27 серпня 2010 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становила: заборгованість за кредитом - 20 395,07 доларів СИІА, з яких: прострочена заборгованість - 2 434,73 доларів США, строкова заборгованість - 17 958, 34 доларів США. В перерахунку на національну одиницю України (еквівалент по курсу НБУ на 27.07. 2010 року - 7,8993 гривень за один долар США) заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором № 20/20 від 13.04.2007 року перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» станом на 27 серпня 2010 року включно, становить 180 779 гривень 83 копійок. Штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування кредитом в розмірі 20 % від суми заборгованості згідно з умовами кредитного договору № 20/20 від 13.04.2007 року становить - 5 133 гривень 66 копійок. Загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором станом на 27 серпня 2010 року становить 185 913 гривень 49 копійок (а.с. 20). 13 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON]ГІ. було укладено договір поруки, згідно якого поручитель солідарно відповідає перед кредитодавцем за виконання [PERSON] зобов»язань у повному обсязі (а.с. 21). 29 травня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до договору поруки б/н від 13 квітня 2007 року, щодо збільшення строку користування кредитними коштами в межах програм споживчого кредитування: новий термін повернення кредиту, нарахованих процентів, є комісії, інших платежів та сплати можливих штрафних санкцій: згідно з Графіком, що є невід»ємною частиною Кредитного договору, але не пізніше 12 квітня 2017 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту, відповідно до кредитного договору. В зв»язку зі зміною строку користування кредитними коштами, графік погашення кредитної заборгованості, що є додатком до кредитного договору, був викладений в новій редакції, а поручитель з ним ознайомився та згоден солідарно відповідати за зобов»язаннями позичальника з урахуванням нового строку користування кредитними коштами (а.с. 22). 29травня 2009 між сторонами було укладено додатковий договір № 2 до договору поруки від 13 квітня 2007 року, щодо кредитних канікул, в зв»язку з тим, що позичальник виявив бажання скористатися послугою «кредитні канікули», графік погашення кредитної заборгованості, що є додатком до кредитного договору, був викладений в новій редакції, а поручитель з ним ознайомився та згоден солідарно відповідати за зобов»язаннями позичальника з урахуванням нового порядку погашення кредитної заборгованості ( а.с. 23). Відповідно до Статуту ПАТ «Всеукраїнського акціонерного банку», затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів 28.04.2010 року протоколу № 48, погодженого національним банком України 14 травня 2010 року, найменування банку змінено на [PERSON] акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (а.с. 33-39). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно пунктів 15, 28 Положення Національного банку України „Про кредитування, затвердженого постановою Правління НБУ № 246 від 28.09.1995 р. (з наступними змінами) „кредитні взаємовідносини регламентуються на підставі кредитних договорів, що укладаються між кредитором і позичальником тільки в письмовій формі, які визначають взаємні зобов'язання та відповідальність сторін і не можуть змінюватися в односторонньому порядку без згоди обох сторін, „у разі несвоєчасного погашення боргу за кредитом та сплати відсотків (комісій), при відсутності домовленості про відстрочення погашення кредиту, банк має право на застосування штрафних санкцій у розмірах, передбачених договором. Таким чином, на підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнського [PERSON] Банку» обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується зустрічних позовним вимог, судом встановлено, що позовні вимоги не обґрунтовані, в зв»язку з чим не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 192 Цивільного кодексу України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. З ст. 533 Цивільного кодексу України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1051 Цивільного кодексу України, позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідачем та його представником не обґрунтовані позовні вимоги щодо визнання недійсним кредитного договору № 20/20 від 13.04. 2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський [PERSON] Банком». Так, при укладанні даного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору: мета, сума, строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов»язань позичальника; відсоткові ставки; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; кредитний договір укладено у письмовій формі. Відповідач [PERSON] має цивільну дієздатність. Виявив волевиявлення на отримання кредиту. Крім того зростання курсу долара США - валюти кредиту, за загальним правилом, саме по собі не є підставою для розірвання кредитного договору, оскільки у позичальника існувала можливість передбачати в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті. Крім того, п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, а також ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що в разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов»язані під час укладання кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов»язань за цим договором несе споживач. Дані вимоги позикодавцем були виконані. Так, згідно п. 2.10.2 кредитного договору, інші платежі, згідно з кредитним договором, розраховуються у валюті кредиту і підлягають оплаті у валюті України, виходячи з валютного курсу НБУ на день сплати. Крім того зменшення прибутків позивача не є обставинами, які можна віднести до форс- мажорних, а світова криза не є явищем, яке не відноситься до обставин непереборної сили, що позбавляють позивача виконувати умови укладеного договору. Таким чином суд прийшов до висновку, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 1 700 гривень по сплаті судового збору та 120 гривень по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, понесені позивачем (а.с.-1-2), підлягають стягненню на користь позивача з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved