overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

В вересні 2010 року позивачка звернулася в суд до відповідача з позовом про стягнення аліментів на її утримання в зв`язку з тим, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 24 жовтня 2008 року перебуває з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем по справі. В зв`язку з тим, що відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання, а вона не працює, т. я. знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому має потребу в матеріальній допомозі. Виходячи з наведеного, позивачка, просила суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі Ул частини, щомісячно від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною 3-х літнього віку, тобто до [INFO] , оскільки відповідач фізично здоровий, працездатний і може сплачувати аліменти. У судовому засіданні позивачка підтримала позов в повному обсязі, по підставах викладеним в ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заперечення проти позовних вимог, з якими повністю не згоден, просив позов не задовольняти. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши заперечення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст.75, 77, 79, 80, 81, 84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і таке право дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач працює, має стабільний прибуток, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

17 вересня 2010 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказує на те, що з 04 жовтня 2002 року перебуває із відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції України, актовий запис №985. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося через постійні конфлікти, що призвело до втрати почуття любові та взаєморозуміння. Сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, фактично шлюбні відносини між ними припинені. Позивачка вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і не може бути збережена. Діти за обопільною згодою залишаться проживати разом із позивачкою. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, просила суд залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, за їх згодою, суд вважає за можливе в порядку ч.4 ст.130. ч.4 ст.174 ЦПК України постановити рішення у справі під час попереднього судового засідання, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Конституція України в ст.51 проголосила, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За правилами, встановленими ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Обставини, які б перешкоджали розірванню шлюбу між сторонами, в судовому засіданні не встановлені, відтак суд вважає за можливе позов задовольнити. Крім того, суд за заявою позивачки у судовому засіданні на підставі ст.88 ЦПК України вважає за можливе залишити на її рахунок судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

В листопаді 2010 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 27 травня 2010 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем, від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~про час\~та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заперечень проти задоволення позову до суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.І ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає, оскільки є безробітним. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що аліменти слід стягнути з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн., від всіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню .

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 06 жовтня 2001 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №451. Від даного шлюбу сторони дітей не мають, але на підставі того що відповідач не хоче піти з нею до органів РАГЦ для розірвання шлюбу, позивач звернулася з позовом до суду. В обгрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї, неможливо у зв`язку з втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, проти позова не заперечував, підтвердив факти наведені позивачем в позові та в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. що мають істотне значення. Судом встановлено, що 06 жовтня 2001 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 451. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій просив суд, розірвати шлюб зареєстрований між ним та [PERSON] , 24 жовтня 2008 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану м.Миколаєва, Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 555. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом із відповідачем по справі. В обґрунтування позову позивач вказав, що шлюбні відносини із відповідачем припинені на початку 2010 року, спільне господарство не ведеться та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна буде вирішуватися в іншому судовому порядку. \~ \~ \~ \~' Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні уточнений позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову, підтвердила факти наведені позивачем в позові та в судовому засіданні. Суд враховує, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведуть, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні відповідач - [PERSON] висловила своє бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Сторони вступили в зареєстрований шлюб 06 вересня 2003 року. Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Котовського міського управління юстиції Одеської області за актовим записом № 207. Шлюб укладений вперше. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, стверджуючи, що сімейні відносини між ними не склалися, у зв`язку з різними характерами та поглядів на подружнє життя, в результаті чого виникали постійні сварки. Сторони зовсім перестали розуміти один одного, втратили почуття кохання, що привело до повного розпаду сім`ї. На примирення сторони категорично не погоджуються, вважають його марним. Відповідач у судове засідання позовні вимоги [PERSON] визнав та погодився на розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що причини, що спонукали [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя чоловіка й жінки, збереження родини стали неможливими. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із них, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них або інтересам дитини. Тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

ПАТ «МТС Україна» звернулося до суду в особі Одеської філії ПрАТ «МТС Україна» до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь ПрАТ «МТС Україна» суму заборгованості за надання послуг безпровідного доступу до мережі Інтернет у сумі 1594 грн. 23 коп., та судові витрати, а всього 1765 грн. 23 коп.. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але просив суд розглянути справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, не надав цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Дослідивши надані докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 18.11.2009 року між позивачем, ЗАТ «УМЗ» (тепер ПрАТ «МТС»), та відповідачем, [PERSON] , був письмово укладений договір про надання послуг безпровідного доступу до мережі Інтернет та додаткова угода до нього строком на 730 днів. Згідно умов договору позивач зобов`язався надавати послуги безпровідного доступу до мережі Інтернет, а відповідач зобов`язався протягом встановленого договором строку користуватися послугами безпровідного Інтернету, своєчасно сплачувати рахунки за надання послуг та авансові внески. Відповідач, в порушення ст..ст. 506, 525, 526, 629 ЦК України, п. 4.3 основного договору рахунки на сплату наданих позивачем послуг безпровідного доступу до мережі Інтернет з 01 травня 2010 року по 01 липня 2010 року не сплатив. У зв`язку з чим заборгованість відповідача за надання йому послуг складає 264 грн. 23 коп. Відповідач не виконавши свої вимоги перед позивачем, окрім умов основного договору позивач порушив умови додаткової угоди. У результаті несплати рахунків за надані послуги безпровідного доступу до мереж Інтернет за раніше вказаний строк, відповідно ст.. 576, 547 ЦК України та п. 1.4 додаткової угоди дію договору на підставі п. 8.3 було припинено, при цьому, за невиконання своїх договірних зобов`язань відповідач повинен сплатити договірні санкції у розмірі 2 грн. 10 коп. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії кожного договору. При цьому, згідно п. 1.1 додаткової угоди у випадку тимчасового обмеження надання послуг за ініціативою ПрАТ «МТС Україна» за несплату попередніх рахунків або за заявою абонента в період дії угод, вказаний строк продовжується на весь період, протягом якого надання послуг було обмежене. Таким чином договірні санкції складають 1329 грн. 30 коп. = 2 грн. 10 коп. х 633 дні. Крім того, задовольняючи позов, суд вважає, що на підставі ст.. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути і судові витрати на користь позивача (сплачені останнім). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON] [INFO], яка навчається у Державній академії житлово-комунального господарства на денному відділенні, у твердій грошовій сумі в розмірі 400грн. щомісячно на час навчання доньки - до 30 червня 2014 року. У судовому засіданні вона підтримала позов. Відповідач визнав позов повністю та просить ухвалити рішення про його задоволення. З визначеним позивачкою розміром аліментів згодний. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, захищає права дитини, тому суд може прийняти визнання позову та задовольнити його. У відповідності до ст.ст.81 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Від сплати судового збору він звільнений як потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

Позивачка просить встановити факт володіння за життя її батьком [PERSON] на праві власності житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Шевченка. 15 в с. Недашки, Малинського району Житомирської області, встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за цією адресою. Як за спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON]. Зазначила, що після смерті її матері [PERSON], яка померла 20 листопада 2009 року в с. Недашки Матинського району Житомирської області відкрилася спадщина на житловий будинком з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Шевченка, 15 в с. Недашки, Малинського району. Житомирської області. Все майно мати заповіла їй, ще 11 квітня 2007 року. Вона протягом 6 місячного строку звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів на будинок. Про те, що її мати була власником будинку підтверджує, рішенням № 6 від 15 квітня 1965 року загальних зборів колгоспників про відведення земельної ділянки під забудову площею 58,6 кв.м. та було дозволено забудову рішенням виконкому сільської ради № 7 від 29 березня 1956 року, а 15 травня 1965 року бюро технічної інвентаризації було складено план забудови. Вказаний будинок був побудований її батьками під час перебування у шлюбі та проживали у ньому, що підтверджується погосподарськими книгами виконкому сільської ради за 1967- 2000 роки. В судове засіданні позивачка не зявилася надала письмову заяву просить справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача в судове засіданні не зявився, надав письмову заяву, просить справу розглянути у його відсутність позов визнає. 3"ясувавши позицію сторін та оглянувши докази в межах заявлених вимог суд вважає, що в наявності вбачаються законні підстави ухвалити рішення для задоволення позову, оскільки відповідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З оглянутих судом матеріалів видно, що згідно спадкової справи позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини 2 квітня 2010 року, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

Заявник [PERSON], 16.11.2010 року звернулася до суду із вищезазначеною заявою, вказуючи на те, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХС №041161, виданий Чкалівською сільською радою 20.11.2002 року належав її матері [PERSON], яка померла 29.09.2003 року. Після смерті матері, спадкоємцем державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС № 041161, виданий Чкалівською сільською радою 20.11.2002 року став її батько [PERSON]. Він фактично прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав в порядку черговості, відповідно до ст.1258 ЦК України, поскільки був юридично неграмотною людиною. 26.07.2009 року її батько помер. Після смерті батька вона прийняла у спадщину державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХС №041161, виданий Чкалівською сільською радою 20.11.2002 року , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.2010 року, 422 ВМТ 329474, виданого державним нотаріусом Новотроїцької держнотконтори. Але у здійсненні відмітки про перехід права власності на земельну ділянку у державному акті було відмовлено, у зв»язку з тим, що спадкодавцем у свідоцтві про право на спадщину зазначено [PERSON], батько, а власником державного акту є [PERSON]. Просила встановити факт, що вона [PERSON] [INFO] має право на спадщину, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], померлої 29.09.2003 року, власниці державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС №041161, виданий Чкалівською сільською радою 20.11.2002 року. Зацікавлена особа до судового засідання не з»явилася, надала заяву про слухання справи без її участі, проти заяви [PERSON] не заперечує. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено факт, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС № 041161, виданий Чкалівською сільською радою 20.11.2002 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі зазначеного, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року і

Outcome: approved