Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, у якій зазначив, що 28 серпня 1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] (дівоче прізвище «Бардакова»). В шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO] Позивач разом з відповідачкою проживали в [INFO], головним наймачем якої був батько позивача [PERSON], а матір позивача [PERSON]. Позивач з відповідачкою були зареєстровані як члени сімї наймача. Батьки позивача придбали собі іншу квартиру і у звязку з цим знялися з реєстрації в квартирі [ADDRESS] та стали проживати за адресою нової квартири. Після чого позивач з відповідачкою домовилися приватизувати вказану квартиру. З відповідною заявою вони звернулися до органу приватизації, та, на вимогу органу приватизації, надали документи, що раніше в приватизації участі не приймали, та відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» права власності на нерухоме майно не набували. Відповідну довідку до органу приватизації подала й відповідачка, яка раніше постійно проживала в Харьківській області. На підставі заяви та документів, представлених позивачем та відповідачкою, органом приватизації Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради було винесено розпорядження № І-353 від 17.09.2007 р., та видано свідоцтво про право власності на житло № І-764 від 06.11.2007 р. Відповідно до вказаного свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS], загальною площею 69,3 кв.м., була передана у спільну часткову власність у рівних долях позивачу, відповідачці [PERSON] та [PERSON], кожному по 1/3 частині. Свідоцтво про право власності було зареєстроване в КП ДОР «Криворізьке БТІ», реєстраційний номер 21112614, номер запису 426 в книзі 265П-426, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16745005 від 21.11.2007 р. Як зясувалося згодом, дане свідоцтво було видано з порушенням чинного законодавства, оскільки відповідачка [PERSON] свого часу вже використала своє право на безоплатну приватизацію за адресою: [ADDRESS]. Її повторна участь в безоплатній приватизації квартири за адресою: [ADDRESS], стала можливою через те, що попереднє житло квартиру [ADDRESS], відповідачка приватизувала на своє попереднє прізвище «Бардакова», а в подальшому при повторній приватизації спірної квартири використала прізвище «Бродягіна». У звязку з викладеним позивач просить визнати недійсною приватизацію квартири [ADDRESS], визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло № І-764 від 06.11.2007 р. та скасувати його державну реєстрацію. В судове засідання представник позивача не зявився, проте передав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. В грудні 2010 року від відповідача на адресу суду надійшло письмове клопотання, в якому відповідач зазначила, що визнає позовні вимоги у повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Відповідач представник Управління Житлового комунального господарства виконкому Криворізької міської ради в судове засіданні не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмових заперечень до суду не надавав. \~ Третя особа представник Відділу опіки та піклування Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, в судове засіданні не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа представник Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», в судове засідання не зявився, проте надіслав на адресу суду письмове клопотання, за яким просить суд справу розглянути за відсутності їх представника. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 28 серпня 1999 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] (дівоче прізвище «Бардакова») (копія свідоцтва про одруження І-КИ № 035514 від 28.08.1999 р. на а.с. 8). В шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження І-КИ № 106759 від 08.05.2001 р. на а.с. 8). Позивач разом з відповідачкою проживали в [INFO], головним наймачем якої був батько позивача [PERSON], а матір позивача [PERSON], та позивач з відповідачкою були зареєстровані як члени сімї наймача. Батьки позивача придбали собі іншу квартиру і у звязку з цим знялися з реєстрації в квартирі [ADDRESS] та стали проживати за адресою нової квартири. Після чого позивач з відповідачкою домовилися приватизувати вказану квартиру. З відповідною заявою вони звернулися до органу приватизації, та, на вимогу органу приватизації, надали документи, що раніше в приватизації участі не приймали, та відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» права власності на нерухоме майно не набували. Відповідну довідку до органу приватизації подала й відповідачка, яка раніше постійно проживала в Харьківській області. На підставі заяви та документів, представлених позивачем та відповідачкою, органом приватизації Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради було винесено розпорядження № І-353 від 17.09.2007 р. (а.с.20), та видано свідоцтво про право власності на житло № І-764 від 06.11.2007 р. (а.с.9). Свідоцтво про право власності на житло було зареєстроване в КП ДОР «Криворізьке БТІ», реєстраційний номер 21112614, номер запису 426 в книзі 265П-426 (копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16745005 від 21.11.2007 р. на а.с.10). При цьому суд вважає, що свідоцтво про право власності на житло було видано з порушенням чинного законодавства, що доводиться наступним. Так, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року витікає право громадян лише один раз брати участь у безоплатній приватизації. Відповідно до відповіді з КП БРР «Бакалійського Житлокомунсервіс», Бардакова (на теперішній час [PERSON]) [PERSON] приймала участь в приватизації 15,5 кв.м. в квартирі [ADDRESS], та було видане свідоцтво про право власності № 101 від 13.02.98 р.(а.с.51). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства». В ч. 1 ст. 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою ст. 203 цього Кодексу. Таким чином, згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним». Тому суд вважає за правильне приватизацію квартири [ADDRESS] визнати не дійсною. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved