Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

30.07.2010 року відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що на праві приватної власності ВАТ «Нафтопроммаш» належить будівля гуртожитку. Відповідач користується житловим приміщенням гуртожитку на підставі договору оренди житлового приміщення від 01.07.2009 року, який укладався з [PERSON] терміном на один рік і діяв до 01.07.2010 року. Листом № 97-ЖКП від 16.03.2010 року відповідач попереджена, що договір оренди житлового приміщення на новий термін укладатися не буде, а тому, відповідно до умов договору, вона повинна звільнити займане приміщення в строк до 05.07.2010 року. В разі, коли наймач не звільняє займане приміщення у встановлений термін, він зобовязаний сплатити наймодавцеві неустойку в розмірі 20 грн. за кожен день прострочення повернення приміщення. Відповідач свої зобовязання щодо звільнення займаного приміщення не виконує, що стало підставою для звернення до суду з позовом про зобовязання відповідача звільнити житлове приміщення кімнати № 408 гуртожитку ВАТ «Нафтопроммаш» та повернути його з орендного користування. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягає на задоволенні позову. Відповідачка позов не визнала і суду пояснила, що вона була поселена в гуртожиток за згодою голови правління ВАТ «Нафтопроммаш» і тривалий час там проживає. Іншим житлом не забезпечена. Просить відмовити в задоволенні позову. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин найму житлового приміщення. Відповідно до положень ст.ст. 810, 821 ЦК України, за договором найму (оренди) житла власник житла передає або зобовязується передати наймачеві житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Судом встановлено, що позивач являється власником гуртожитку, розташованого в м. Охтирка, вул. Ярославського, 4 Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 11.06.2003 року, виданим виконкомом Охтирської міської ради. Судом також встановлено, що між позивачем та [PERSON] 01.07.2009 року був укладений договір оренди житлового приміщення у гуртожитку, згідно якого [PERSON] в короткострокове платне користування була надана кімната № 408 в зазначеному гуртожитку. Договір був укладений строком на 1 рік до 01.07.2010 року і термін дії договору закінчився. Відповідачкою не оспорено, що вона користувалася приміщенням у гуртожитку на підставі договору оренди житлового приміщення, укладеного 01.07.2010 року. Відповідно до положень ст. 815 ЦК України, наймач, зокрема, зобовязаний використовувати житло лише для проживання у ньому, своєчасно вносити плату за житло, самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно п. 1.2, п. 1.3 зазначеного договору, розмір оплати за користування приміщенням, що орендується, визначається наймодавцем у квитанціях на оплату, які щомісячно надаються наймодавцем наймачеві, до якої включається витрати на утримання будівлі та прибудинкової території, витрати на оплату за спожиті комунальні послуги, плата за використання обладнання у гуртожитку. Розмір плати за користування приміщенням в гуртожитку визначається виходячи з тарифів, затверджених органами виконавчої влади згідно з вимогами чинного законодавства України. Пунктами 2.2.4 та 2.2.7 передбачено обов?язок наймача не пізніше 25-го числа кожного місяця вносити орендну плату, визначену в наданих наймачеві квитанціях на оплату, та звільнити приміщення, що орендується, після закінчення обумовленого в цьому договорі строку користування. Листом від 16.03.2010 року № 97-ЖКП, який відповідачка отримала, вона була попереджена про необхідність звільнення приміщення в строк до 05.07.2010 р. в звязку з закінченням договору оренди. Відповідачкою не оспорено, що по закінченню терміну дії договору вона в установленому порядку не звільнила житлове приміщення та не повернула його з орендного користування. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача та зобовязання відповідачки звільнити житлове приміщення та повернути його з орендного користування. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 17 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved