Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

05.08.2010 року відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що на праві приватної власності ВАТ «Нафтопроммаш» належить будівля гуртожитку. Відповідачі користуються житловим приміщенням гуртожитку на підставі договору оренди житлового приміщення від 01.07.2009 року, який укладався з [PERSON] терміном на один рік і діяв до 01.07.2010 року. Листом № 98-ЖКП від 16.03.2010 року відповідачі попереджені, що договір оренди житлового приміщення на новий термін укладатися не буде, а тому, відповідно до умов договору, відповідачі повинні звільнити займане приміщення в строк до 05.07.2010 року. В разі, коли наймач не звільняє займане приміщення у встановлений термін, він зобовязаний сплатити наймодавцеві неустойку в розмірі 20 грн. за кожен день прострочення повернення приміщення. Відповідач свої зобовязання щодо звільнення займаного приміщення не виконує, що стало підставою для звернення до суду з позовом про зобовязання відповідача звільнити житлове приміщення кімнати № 419 гуртожитку ВАТ «Нафтопроммаш» та повернути його з орендного користування. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягає на задоволенні позову. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, в звязку з чим, враховуючи згоду представника позивача, суд дійшов висновку про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спір підлягає врегулюванню нормами, що регулюють житлові правовідносини. Судом встановлено, що позивач являється власником приміщення гуртожитку, розташованого в м. Охтирка, вул. Ярославського, 4 Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 11.06.2003 року, виданим виконкомом Охтирської міської ради. Судом встановлено, що між сторонами існують трудові відносини, оскільки відповідач до цього часу працює у ВАТ «Нафтопроммаш» і даний факт сторонами не оспорюється. Позивачем не оспорено, що [PERSON] був вселений в гуртожиток на законних підставах як особа, що працювала на заводі. Ця обставина підтверджується наявністю заяви позивача та запису про його реєстрацію в гуртожитку за вказаною адресою з 17.12.2003 року. Позивачем не оспорено, що відповідач на даний час працює на підприємстві і проживає в гуртожитку, питання про його виселення не ставилося та строк, протягом якого він міг користуватися житловим приміщенням у гуртожитку, не обумовлювався. Сторони не оспорюють, що іншого житла відповідачі не мають і фактично з часу поселення в гуртожитку постійно в ньому проживають. Також встановлено, що між [PERSON] 01.07.2009 року укладений договір оренди житлового приміщення у гуртожитку, згідно якого [PERSON] та членам його сімї [PERSON], в короткострокове платне користування була надана кімната № 419 в зазначеному гуртожитку. Договір був укладений строком на 1 рік, до 01.07.2010 року і термін дії договору закінчився. Листом від 16.03.2010 року № 98-ЖКП, який відповідачі отримали, вони були попереджені про необхідність звільнення приміщення в строк до 05.07.2010 року в звязку з закінченням договору оренди. Сторони не оспорюють, що укладання аналогічних договорів оренди фактично відбулося з усіма постійними мешканцями гуртожитку, при цьому до укладення зазначених договорів питання про виселення мешканців гуртожитку не ставилося, умови проживання не змінювалися, в звязку з чим суд дійшов висновку, що між сторонами склалися житлові правовідносини. Відповідно до положень ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених в законі. Підстави для виселення з гуртожитків визначені ст. 132 ЖК УРСР. Однак, відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не ставиться вимога про виселення відповідачів з гуртожитку з передбачених законом підстав. Тому, розглянувши позов в межах заявлених вимог та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed