Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми завдатку та додаткової сплати вартості завдатку. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що на початку 2010 року вона вирішила здійснити покращення своїх житлових умов. Через обяви у газеті, вона найшла квартиру, яка продається та належить відповідачу, а саме, квартира [ADDRESS]. Зустрівшись з відповідачем, останній повідомив їй про те, що ця квартира набута ним за кредитні кошти, та він має намір продавши квартиру, погасити кредит в розмірі 50 000 грн. Вона звернулась за консультацією до нотаріуса, яка зазначила їй на те, що здійснення угоди купівлі-продажу за цією умовою можливо і нема ніяких підстав відмовлятись від такої угоди. 27 березня 2010 року вона уклала з відповідачем договір завдатку, відповідно до якого відповідач отримав від неї грошові кошти у розмірі 1 500 грн. у якості завдатку. Також в договорі було обумовлено, що продавець зобовязується звільнити квартиру до 19 квітня 2010 року, та в цей же термін вони повинні були укласти договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до п.10 укладеного між ними договору у випадку невиконання договору продавцем, він повинен сплатити позивачу подвійну суму завдатку, а саме, 3 000 грн. Станом на 19 квітня 2010 року, тобто, на ту дату, на яку було обумовлено укладення договору купівлі-продажу, відповідач зазначив, що він не встиг підготувати всі необхідні документи для укладення цього договору. Дана ситуація викликала у неї занепокоєння, і вона знову звернулась до нотаріуса, яка порадила їй звернутись до банку, який видав кредит відповідачеві. Звернувшись до банківської установи, позивач зясувала, що відповідач не сплачує кредит з листопада 2009 року і стягнення з нього кредитних коштів вже відбувається на стадії виконавчого провадження. В цей же день вона зателефонувала [PERSON], та запропонувала сходити разом до нотаріуса. Лише через день відповідач погодився піти до нотаріуса, яка, в свою чергу, оглянувши наявні у відповідача документи на квартиру га поговоривши з ним, запропонувала повернути суму завдатку, оскільки ті наявні документи те могли бути підставою для укладення договору купівлі-продажу. Також нотаріус повідомила її про те, що квартира знаходиться під подвійним арештом: у банку та у виконавчій службі. До теперішнього часу відповідач не повернув їй суму завдатку, та взагалі никає зустрічей з нею. Вважає, що іншого шляху, ніж вирішення питання у судовому порядку, у неї не має. Нормативним обґрунтуванням позовних вимог зазначає ч. 1 ст. 509. ст. 525, 526, 546, 547, ч.І ст. 570, п. 1 ст. 571 Цивільного кодексу України. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просить суд задовольнити вимоги в повному обсязі. Представник позивача за письмовою довіреністю [PERSON] у судовому засіданні підтримала позицію [PERSON], та просить суд задовольниш позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та допустивши його представника за письмовою довіреністю [PERSON] Представник відповідача за письмовою довіреністю [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Свої заперечення аргументує посилаючись на ч. 1 ст. 571 ЦК України, яка передбачає, що якщо порушення зобовязання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, то він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Відповідач не вбачає своєї вини, оскільки на виконання зобовязання щодо продаж\ квартири він звернувся до КП «Енергодарське БТІ», яке 07 квітня 2010 року видало йому [PERSON] з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що є необхідним документом для укладення договору купівлі-продажу квартири. Представником також зазначено на те, що посилання позивача на той факт, що відповідач мав заборгованість за сплату кредиту по квартирі і цей факт був перешкодою для укладання договору купівлі-продажу квартири, не відповідає дійсності. Кошти на оплату кредиту [PERSON] мав. Відповідач місяць чекав позивача для підписання договору купівлі-продажу, після спливу цього строку погасив суму заборгованості за кредитом. Виходячи з вищезазначеного, відповідача вважає, що його вини у неукладені договору купівлі-продажу квартири не має, і він не порушував своїх зобовязань щодо продажу квартири. Крім того, оскільки не наступили зобовязання, , задаток є формою забезпечення зобовязання, то таку передачу7 грошей визнати завдатком не можливо. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Гак, у судовому засіданні встановлено, що 27 березня 2010 року відповідач отримав від позивача 1500 грн. в рахунок належних з нього платежів при укладенні в наступному договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Зазначені вище обставини сторонами не оспорювались та згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК 'У країни доказуванню не підлягають. Таким чином, сторони мали намір укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], однак договір укладений не був. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на убезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Необхідною передумовою укладення договору завдатку є наявність основного зобов'язання, яке забезпечується завдатком. В даному випадку основним зобов'язанням, яке забезпечується завдатком, повинен бути договір купівлі-продажу квартири. Проте такий договір у встановленій законом нотаріальній формі між сторонами не укладався. У зв'язку з відсутністю основного зобов'язання - договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого нотаріально, сума 1500 грн. не може вважатись завдатком. Із даної норми закону чітко слідує, що у випадку, який розглядається, сума, яку отримав від позивача відповідач, не є завдатком, оскільки договір купівлі-продажу не був укладений, а, значить, не було необхідності забезпечувати його виконання сумою завдатку. Спірна сума є авансом. Отже, передані кошти вважаються авансом. Заперечення представників сторін щодо вини сторін та причин не укладення основного договору, суд до уваги не приймає, оскільки для вирішення справи по суті вони жодного значення не мають, передані відповідачеві кошти являються авансом і повинні бути повернуті позивачеві у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51 грн., та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В іншій частині вимог вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial