Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

У січні 2011 року, ПАТ «АСК «Інго Україна», звернулися до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначили, що 18.01.2007 р., між позивачем та ТОВ «Сітістрой»був укладений договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів № 670518897, згідно умов якого, був застрахований автомобіль [NUMBER], належний ТОВ «Сітістрой», який був пошкоджений внаслідок ДТП, яке сталося 28.12.2007 р. в м. Одесі, з автомобілем марки ВАЗ 21099 д/н 894-15ОЕ під керуванням відповідача [PERSON], який виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі вищевказаному застрахованому автомобілю під керуванням [PERSON], у скоєнні якого, відповідач [PERSON] був визнаний винним за ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу 68 грн., що підтверджується постановою Овідіопольського райсуду Одеської області від 20.02.2008 р. Вищевказану ДТП, позивачем було визнано страховим випадком та 01.02.2008 р. та 03.04.2008 р., позивачем були здійснені виплати страхового відшкодування ТОВ «Сітістрой»у розмірі 10725,84 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 329 та № 1038. Крім цього, позивачем була сплачена сума у розмірі 375 грн. за оплату послуг експерта, яким було складено звіт по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого вказаному вище автомобілю внаслідок зазначеного ДТП. В добровільному порядку, та у відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідач [PERSON] не відшкодував в порядку регресу суму матеріальної шкоди та вартість послуг експерта по складанню відповідного звіту, у звязку з чим, позивачі просили суд, стягнути з відповідача на свою користь суму фактичних витрат на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11100,84 грн. та судові витрати по справі у розмірі 230 грн. В судовому засіданні представниця позивача підтримала свої позовні вимоги, але в подальшому в судове засідання не з`явилась, наддавши суду, клопотання, в якому в якому, посилаючись на ст. 158 ч. 2 ЦПК України, підтримала свої позовні вимоги та просила суд слухати справу за її відсутності та у випадку повторної неявки відповідача в судові засідання, погодилась на ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 46). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України з врученням члену сім`ї відповідача, що підтверджується розписками про отримання судових повісток особисто під підпис, причини своєї неявки суду не повідомив, при цьому проживаючи за зареєстрованим місцем проживання згідно довідки Адресно-довідкового бюро ГУМВС України в Одеській області - заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 41,44,45). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із статтею 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Умовами статті 27 Закону України «Про страхування»передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності з ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пунктом 2 частини 4 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Судом було встановлено та підтверджено представницею позивача, що 18.01.2007 р., між позивачем та ТОВ «Сітістрой»був укладений договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів № 670518897, згідно умов якого, був застрахований автомобіль [NUMBER], належний ТОВ «Сітістрой», який був пошкоджений внаслідок ДТП, яке сталося 28.12.2007 р. в м. Одесі, з автомобілем марки ВАЗ 21099 д/н 894-15ОЕ під керуванням відповідача [PERSON], який виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі вищевказаному застрахованому автомобілю під керуванням [PERSON], у скоєнні якого, відповідач [PERSON] був визнаний винним за ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу 68 грн., що підтверджується постановою Овідіопольського райсуду Одеської області від 20.02.2008 р. (а.с. 5-11). Крім цього, позивачем була сплачена грошова сума у розмірі 375 грн. за оплату послуг експерта, яким було складено звіт по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого вказаному вище автомобілю внаслідок зазначеного ДТП, яка склала 11170,16 грн. (а.с. 12-17,24-25). Вищевказану ДТП, позивачем було визнано страховим випадком, складено страхові акти № 1838 від 22.01.2008 р. та № 2207 від 21.03.2008 р., і на підставі заяв ТОВ «Сітістрой»від 22.01.2008 р. та від 21.03.2008 р., платіжними дорученнями № 329 від 01.02.2008 р. на суму 9888,44 грн. та № 1038 від 03.04.2008 р. на суму 837,40 грн., позивачем були здійснені виплати страхового відшкодування ТОВ «Сітістрой»у загальному розмірі 10725,84 грн. (а.с. 18-23). Суд встановив, що відповідач добровільно не відшкодував матеріальну шкоду, сплачену у повному обсязі позивачем страхувальнику ТОВ «Сітістрой». Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем було на законних підставах та у повному обсязі сплачено суму страхового відшкодування ТОВ «Сітістрой», що підтверджується вищенаведеними доказами та з огляду на викладене, суд вважає, суму стягнення з відповідача в порядку регресу законною та підтвердженою документально, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі зі стягненням з відповідача суми відшкодування у розмірі 11100,84 грн., яка складається з суми страхового відшкодування 10725,84 грн. та витрат на проведення експертизи у сумі 375 грн. Крім цього, у відповідності до вимог ст.ст. 85,88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплачених позивачем державного мита у розмірі 110 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. (а.с. 1,2).

Outcome: approved