Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на вбудоване приміщення загальною площею 50,3 кв. м по вул. Пушкіна, 2 в м. Сарни, посилаючись на те, що за нотаріально посвідченими договорами придбав частини приміщення у 1999 та 2003 роках, з метою функціонування аптеки обєднав їх. Просив на підставі ст.ст. 328, 392 ЦК України задовольнити позов. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення згідно заяви, додав, що через відсутність реєстрації нерухомого майна позивач не має змоги здійснювати правомочності власника. В останнє судове засідання 8 грудня 2010 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, хоча про час та місце слухання справи позивач був повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих судом доказів через відсутність передбачених ст. 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи. Представник відповідача Сарненської міської ради в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню, визнання представником відповідача позову не може бути прийняте судом, оскільки суперечить закону. Судом оглянуті документи, на які посилається позивач - нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу магазину по вул. Пушкіна, 2 в м. Сарни, а також вбудованого приміщення за цією ж адресою, укладені позивачем з КСП „Кузьмівське та Сарненською міською радою, технічний паспорт на новостворений обєкт аптеку по вул. Пушкіна, 2 в м. Сарни, виготовлений 9 червня 2010 року Рівненським ОБТІ. До правовідносин, що випливають із суті спору, слід застосовувати норми Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, оскільки ці правовідносини хоч і виникли до набрання ним чинності, однак продовжують існувати. Згідно ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Через відсутність визначених ст. 334 ЦК України правових підстав суд вважає, що позивач [PERSON] не набув права власності на магазин та вбудоване приміщення за вищезгаданими договорами купівлі-продажу. Суд бере до уваги, що новостворене нерухоме майно приміщення аптеки має ознаки самочинного будівництва з огляду на відсутність належного дозволу та належно затвердженого проекту на переобладнання приміщень. Статтею 331 ЦК України визначені підстави набуття права власності на новостворене нерухоме майно, зокрема встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту створення майна. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації визначена ст. 4 Закону України від 20.05.1999, № 687-XIV "Про архітектурну діяльність". Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження обставин дотримання при переобладнанні аптеки будівельних норм та правил, експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється, технічний паспорт на аптеку по вул. Пушкіна, 2 в м. Сарни, виготовлений 9 червня 2010 року Рівненським ОБТІ, не є на думку суду достатнім доказом обставин набуття позивачем власності на новостворене нерухоме майно, судом не може бути визнане право власності на спірне приміщення, в звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 182, 331, 334 ЦК України, Закону України від 20.05.1999, № 687-XIV "Про архітектурну діяльність",

Outcome: dismissed