Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-17 00:00:00

ВАТ «Полтавський ГЗК» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням кім. № 718 в будинку № 1 по вул. Портовій в м. Комсомольську. Зазначені вимоги, підтримані представником позивача в судовому засіданні обґрунтовуються посиланням на те, що відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні без поважних причин понад встановлені Законом строки, з огляду на що має бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідач до суду не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Приймаючи до уваги наявні у справі докази, а також позицію позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка [PERSON], дослідивши інші докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що 09.04.1992 року відповідачу на підставі ордеру № 1999, виданому за спільним рішенням адміністрації та профкома ВАТ ПГЗК була виділена жила площа в гуртожитку кімната № 718 в буд. по вул. Портовій, 1 в м. Комсомольську. Зазначену кімнату надано відповідачу в звязку із роботою. (а.с. 12). Згідно довідки від 20.12.2010 р. гуртожиток № 1 по вул.. Портовій в м. Комсомольську включений до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу ВАТ «Полтавський ГЗК» від 27.12.1994 р. та знаходиться на його балансі. 01.03.2002 року згідно Наказу про припинення трудового договору № 130, [PERSON] звільнилась з комбінату за власним бажанням. (а.с. 11). Як вбачається з наданої довідки, на час розгляду справи судом у спірному житловому приміщенні значиться зареєстрованою відповідач [PERSON] (а.с. 9). На момент розгляду справи, житловий будинок, де значиться зареєстрованим відповідач, перебуває у власності ВАТ «Полтавський ГЗК», і використовується власником для тимчасового проживання сімей, які перебувають з відповідачем в трудових правовідносинах. Разом з тим, приймаючи до уваги, що спірні відносини не врегульовані Законом, суд відповідно до положень ч. 7 ст. 11 ЦПК України застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини в даному випадку аналогію закону і погоджується з позицією представника позивача щодо можливості застосування до спірних відносин положень ст.ст. 71, 72 ЖК України, які регулюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Як вбачається із змісту наданих актів, датованих 22.12.2009 р., 30.10.2010 р. [PERSON] не проживає в кімнаті № 718 по вул. Портовій, 1 понад встановлені Законом строки. Зі слів сусідів [PERSON] знаходиться на заробітках за кордоном та більше двох років в кімнаті не проживає. Згадана обставина була підтверджена в судовому засіданні показаннями свідка [PERSON] заступником начальника цеху ЦЄООС ВАТ «Полтавський ГЗК». (а.с. 14). Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в суді знайшов підтвердження факт непроживання відповідача у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст.71 ЖК України строки. Відповідно до розяснень, що містяться в постанові ПВСУ № 2 від 12.04.1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Судом встановлено, що в спірному жилому приміщенні відповідач не проживає з січня 2009 року. З моменту залишення спірної квартири, протягом такого тривалого строку, в будь-який спосіб не вирішила питання з власником житлового фонду щодо збереження за нею права на житло, що є переконливим свідченням прояву її абсолютної байдужості до спірної квартири, і дає суду підставу дійти остаточного висновку про відсутність у відповідача поважної причини для непроживання в спірному приміщенні та формального збереження житла за собою, що відповідно до положень ст.72 ЖК України є підставою для задоволення вимог позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку, приймаючи до уваги положеннями ст. 7 ЗУ Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, суд вважає її такою, що не потребує врегулювання в спірному порядку, оскільки процедура та підстави зняття особи з реєстрації прямо передбачені в Законі. Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved