Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-30 00:00:00

10 листопада 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Добропільського міського відділу освіти Добропільської міської ради та Добропільського навчально-виховного комплексу „Спеціалізована школа І-Ш ступенів №4 з поглибленим вивченням окремих предметів - дошкільний учбовий заклад" в особі директора [PERSON], про відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом трудових прав, про відновлення на посаді вчителя, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що згідно наказу №020-к від 26.08.1974 року вона прийнята до Добропільської загальноосвітньої школи №4 вчителем французької мови. В подальшому школа була реформована в Добропільський навчально-виховний комплекс „Спеціалізована школа І-Ш ступенів №4 з поглибленим вивченням окремих предметів - дошкільний учбовий заклад" (далі НВК). У 1997 році [PERSON] склала іспит на факультеті іноземних мов Донецького національного університету з другої іноземної мови „англійської" з оцінкою „добре" із правом викладання цієї мови у школі. Влітку, 23.07.10, повернувшись з відпочинку із санаторію р.Крим, від сусідки [PERSON]. яка мешкає у кв.№3 її будинку, отримала попередження від 13.07.10 від директора школи [PERSON] про скорочення її посади, за отримання цього попередження вона ніде не розписувалась. Вийшовши на роботу, 30 серпня 2010 року звернулась до директора УВК [PERSON] з проханням повідомити про тарифікацію. На її прохання було відмовлено. Не витримавши психологічного навантаження, позивачка захворіла і пішла на лікарняний, де перебувала до 27 вересня 2010 року. Коли вийшла на роботу 28 вересня 2010 року і відпрацювала повністю цей робочий день, директор НВК відправила її до відділу кадрів Добропільського міського відділу освіти, де [PERSON] VI.Г. запропонували гурткову роботу у Центрі дитячої та юнацької творчості (далі ЦДЮТ) і 2 години факультативу в НВК, на що вона відмовилась, оскільки вважає, що її рівень освіти дозволяє викладати англійську мову. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я внаслідок психологічного стресу, [PERSON] 28 вересня 2010 року звернулась до лікаря і з 29 вересня перебувала на лікуванні по 16 жовтня 2010 року. Трудову книжку із записом про звільнення із скороченням штату з 28.09.10 [PERSON] віддали вдома 29.09.10. Зверталась до директора НВК, Донецької обласної організації профспілки працівників освіти і науки. Обласного управління освіти. Міністерства освіти України з метою відновлення на роботі внаслідок неправомірного звільнення. Вважає, що її звільнили з порушенням вимог ст.49-2 Кодексу законів про працю України, бо не була попереджена про своє звільнення не пізніше ніж за 2 місяці. Попередження про звільнення не отримувала. Посилається на порушення відповідачами строків звільнення педагогічних працівників, що передбачені п.13 Типових Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників учбово-виховних установ Міністерства освіти і науки України, затверджених наказом МОН від 20.12.1993р. №455. Крім того, вважає, що порушено вимоги ст.43 КЗпП України, оскільки постанова профспілки про дачу згоди „на скорочення вчителя французької мови [PERSON]Г." винесена у день її звільнення, і така згода ніяк не може визнаватись попередньою. У зв'язку з незаконним звільненням, просить відновити її на посаді, стягнути з відповідачів на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.09.10 по день винесення рішення суду, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Моральну шкоду обґрунтовує стражданнями і нервовому потрясінні, перенесеним внаслідок неправомірних дій відповідача, який позбавив [PERSON] як постійного місця роботи, так і заробітку як джерела до існування. Просить у зв'язку з хворобою і проведеними безрезультатно спробами досудового врегулювання спору поновити пропущений з поважних причин місячний строк звернення до суду за захистом своїх порушених трудових прав. Також позивачка просить допустити негайне виконання рішення суду в частині відновлення на посаді та стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. В судовому засіданні [PERSON] уточнила свої вимоги, просила відновити її на роботі в якості вчителя саме французької мови. В іншій частині заявлені вимоги залишила без змін, підтримала їх у повному обсязі. Представники відповідачів в судовому засіданні - директор Добропільського навчально-виховного комплексу „Спеціалізована школа ІIII ступенів №4 з поглибленим вивченням окремих предметів - дошкільний учбовий заклад" [PERSON] згідно відповідного наказу і спеціаліст з обліку кадрів Добропільського міського відділу освіти Добропільської міської ради за довіреністю [PERSON] позовні вимоги [PERSON] повністю не визнали, надавши суду свої письмові заперечення. Представник відділу освіти вважає, що на прохання [PERSON] від 22 лютого 2010 року переглянути її навантаження і надати години англійської мови було правомірно відмовлено, оскільки позивачка не має такої спеціальності за дипломом і це суперечить вимогам ЗУ „Про загальну середню освіту". 18 травня 2010 року комісією при НВК розглядалось питання щодо навантаження [PERSON] у 2010-2011 навчальному році. Встановлено, що години французької мови, за якою вона має спеціальність, будуть відсутні, що потягне за собою скорочення штатної одиниці „вчитель французької мови", про що було повідомлено позивачку, але остання у присутності членів комісії категорично відмовилась підписувати будь-які папери, про що свідчить наданий відповідачами акт від 18.05.10. На запропоновані їй години факультативу французької мови у ЦДЮТ вона неодноразово відмовлялась. Після закінчення лікарняного 28.09.10 [PERSON] звільнено із скороченням штату, бо в УВК відсутнє навантаження для вчителя французької мови. Крім того, представник відділу освіти зазначила, що [PERSON] є інвалідом 1 групи з приписом „потребує стороннього догляду", і що це, на її думку, не передбачає можливості виконувати будь-яку роботу взагалі. Також вважає, що [PERSON] не було заподіяно ніякої моральної шкоди. Директор Добропільського навчально-виховного комплексу „Спеціалізована школа І-ІИ ступенів №4 з поглибленим вивченням окремих предметів - дошкільний учбовий заклад" [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і зазначила, що [PERSON] не має права працювати вчителем англійської мови, бо не має відповідної педагогічної світи. Позивачка проходила атестацію кожні 5 років з предмету „французька мова". Додана позивачкою заява про переведення її з посади вчителя французької на вчителя англійської мови, подана на її ім'я нібито 01 вересня 2010 року, не надходила до адміністрації закладу. Крім того, правом переводу педагогічного працівника наділене керівництво відділу освіти, а не вона як директор НВК №4. У зв'язку з надходженням до НВК наказу відділу освіти „Про можливі зміни штатного розкладу в загальноосвітніх закладах відділу освіти Добропільської міської ради" №81 від 15.06.10, [PERSON] направлене рекомендованим листом відповідне попередження про можливе скорочення її посади, що підтверджується квитанціями про відправку. Крім того, [PERSON] 18 травня 2010 року під час засідання комісії педагогів НВК відмовилась підписувати графік попереднього навантаження на 2010-2011 навчальний рік, де її повідомлено про відсутність годин французької мови на наступний навчальний рік, і про скорочення її посади. Вважає, що твердження [PERSON], що бесіда з директором НВК з приводу тарифікації призвела до її хвороби, не має під собою ніякої підстави, оскільки 30.08.10 на прийом до неї [PERSON] не приходила. 28.09.10 повний робочий день [PERSON] не пропрацювала. Позивачкою не вказано, ким і коли їй віддана трудова книжка. З приводу цього трудового спору [PERSON] до комісії з трудових спорів не зверталась. Твердження про позбавлення внаслідок звільнення джерела до існування необґрунтоване, оскільки позивачка отримує пенсію як інвалід 1 групи, регрес. Крім того, директор НВК відмітила, що позивачка за період роботи з 1998 по 2010 роки отримала виробничу травму та тричі травму невиробничого характеру, і за висновками ЛТЕК може виконувати роботу, але потребує стороннього догляду, що на її погляд несумісне із роботою у триповерховому будинку НВК. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши викладені у позовній заяві доводи позивача та заперечення на них з боку відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу №020-к від 26 серпня 1974 року позивачку [PERSON] прийнято на роботу вчителем французької мови в середню школу №4 в м.Добропілля, починаючи з 26 серпня 1974 року. В подальшому на підставі рішення Добропільської міської ради №5/47-45 від 20.05.09 вказана школа реорганізована із зміною відповідно назви у Добропільський навчально-виховний комплекс „Спеціалізована школа І-Ш ступенів №4 із поглибленим вивченням окремих предметів - дошкільний навчальний заклад" з 01 серпня 2009 року (а.с.7) Згідно записів у трудовій книжці позивачки, остання за період з 26 серпня 1974 року по 28 вересня 2010 року працювала вчителем французької мови, а з 01 вересня 2009 року по 09 червня 2009 року прийнята і працювала за сумісництвом вчителем англійської мови в ЗОНІ ІII ступенів №6 м.Добропілля до закінчення навчального року (а.с.7) Наказом директора Добропільського НВК №267 від 07.05.2010 року створено комісію з підготовки попередньої тарифікації педагогічних працівників навчально-виховного комплексу на 2010-2011 навчальний рік, де передбачено створення графіку ознайомлення працівників школи з попереднім педагогічним навантаженням на наступний навчальний рік. Згідно відомості про ознайомлення вчителів з попереднім педагогічним навантаженням на 2010-2011 рік, [PERSON] з ним не була ознайомлена, про що свідчить відсутність записів про дату ознайомлення та її особистий підпис у відповідній графі списку вчителів під №30. Наказом відділу освіти Добропільської міської ради за №81 від 15.06.2010 року ..Про можливі зміни штатного розкладу в загальноосвітніх закладах відділу освіти Добропільської міської ради" у зв'язку з можливими змінами показників по мережі класів та зменшення тижневого навантаження в загальноосвітніх закладах, було передбачене можливе скорочення з 31 серпня 2010 року посад окремих працівників, в тому числі і [PERSON], яка працювала вчителем французької мови. Наказом відділу освіти Добропільської міської ради за №96 від 30 серпня 2010 року прийнято рішення про фактичне вивільнення працівників, в тому числі позивачки, у зв'язку зі змінами штатного розкладу в загальноосвітніх закладах відділу освіти Добропільської міської ради. Цим наказом скорочено [PERSON] як вчителя французької мови з 31 серпня 2010 року. Наказом відділу освіти за №1528-к від 28.09.2010 року [PERSON] звільнено з посади вчителя французької мови Добропільського НВК „Спеціалізована школа ІIII ступенів №4 із поглибленим вивченням окремих предметів - дошкільний навчальний заклад" за скороченням штату за п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, з 28 вересня 2010 року. Відповідно до частини 1 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Зазначені вимоги з боку відповідачів не дотримані. Так, з пояснень представників відповідачів вбачається, що [PERSON] попереджено про звільнення відповідним листом-попередженням за №89 від 13.07.2010 року (а.с.36,11). З огляду ж на текст цього попередження з'ясовується, що насправді [PERSON] попереджено не про звільнення, а про скорочення її посади з 01 вересня 2010 року через відсутність годин французької мови, що протирічить як нормам наказу №81 від 15.06.2010р. „Про можливі зміни штатного розкладу в загальноосвітніх закладах відділу освіти Добропільської міської ради" та порушує вимоги ст.49-2 КЗпП України (а.с.16-17) При цьому, особисто [PERSON] це попередження не отримувала, оскільки перебувала у санаторії імені [PERSON] в м.Ялта АРК, про що свідчать надані нею проїздні документи, довідки санаторію (а.с.26,27) Попередження вручене сусідці [PERSON] За вказаних підстав, суд не може вважати таке попередження належно оформленим і належно доведеним до відома позивачки з метою забезпечення законності при звільненні з цих підстав. Крім того, стаття 40 ч.1 п.1 КЗпП України передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише в разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною 2 зазначеної ст.40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. В надісланому [PERSON] попередженні взагалі не зазначено, яку роботу їй пропонується замість попередньої (а.с.11,36). Більш того, представниками відповідачів не надано письмових доказів про те, що позивачці якимось чином була запропонована інша робота, тоді як за наданими [PERSON] дипломами, вона має вищу освіту за спеціальністю „французька мова та література" та „російська мова та література" (а.с.6) 3 наданих позивачкою документів вбачається, що вона також може як спеціаліст вищої категорії і як особа, яка пройшла додаткову підготовку і склала іспит з другої іноземної мови (англійська) на факультеті іноземних мов Донецького державного університету, викладати англійську мову у школі з урахуванням атестації її педагогічної діяльності, проведеної відповідачем і закріпленої відповідним атестаційним листом від 15.10.09 (а.с.8-9,21). Про можливість викладати англійську мову свідчать також робота [PERSON] за сумісництвом (а.с.7) Посилання представника відділу освіти на наказ №81 від 15.06.2010 року „Про можливі зміни штатного розкладу в загальноосвітніх закладах відділу освіти Добропільської міської ради" у зв'язку з можливими змінами показників по мережі класів та зменшення тижневого навантаження в загальноосвітніх закладах, яким було передбачене можливе скорочення з 31 серпня 2010 року посад окремих працівників, в тому числі [PERSON], та на наказ №96 від 30.08.2010 року „Про фактичне вивільнення працівників у зв'язку зі змінами штатного розкладу в загальноосвітніх закладах відділу освіти Добропільської міської ради", яким скорочено позивачку як вчителя французької мови з 31 серпня 2010 року, а також на акт від 18.05.2010 року про повідомлення [PERSON] про відсутність годин французької мови на наступний навчальний рік і про відмову її ставити свій підпис про таке ознайомлення і про письмове попередження про скорочення її посади, як на підставу правомірності звільнення останньої безпідставні, оскільки в жодному з цих документів не ставиться питання про звільнення позивачки або про попередження про таке майбутнє звільнення (а.с.65) Не беруться до уваги також доводи представників відповідачів про стан здоров'я [PERSON] і обмежену можливість виконання нею у зв'язку з цим трудових обов'язків, оскільки суд не розглядає питання звільнення [PERSON] за виявленою невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я. Крім того, судом встановлено, що при звільненні [PERSON] за ініціативою власника або уповноваженого ним органу зі скороченням штату за ст.40 ч.1 п.1 КЗпП України закон вимагає обов'язкове надання попередньої згоди на таке звільнення профспілковою організацією, членом якої є працівник, що прямо передбачене ст.43 цього Кодексу. Стаття 43 передбачає чіткий порядок розгляду цього питання. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає протягом 15-денного строку обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. При цьому, таке подання має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання в межах вищевказаного 15-денного строку. У разі повторної неявки працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Представниками відповідача не надано в судове засідання ані подання з відділу освіти про надання згоди на звільнення [PERSON], ані копій документів, що підтверджують виклик [PERSON], зокрема поштових або письмових повідомлень дня слухання цього питання, ані протоколу про відкладення засідання профспілки із-за можливої неявки позивачки із вказанням дати наступного засідання. Більш того, перевірка за заявою [PERSON] у відділі освіти показала, що до профспілкового комітету з відділу освіти клопотання про дачу згоди на звільнення позивачки не направлялось (а.с. 17) А згідно наданої виписки з протоколу №8 засідання профспілки Добропільського НВК від 28.09.2010 року за наслідками розгляду не відповідного подання, а заяви начальника відділу освіти, прийнято постанову про надання згоди на скорочення вчителя французької мови [PERSON], але не на її звільнення, що порушує вимоги ст.43 КЗпП України. Крім того, профспілкою прийняте рішення невідкладно у день надходження заяви і суд не може вважати таку згоду попередньою, як того вимагає ст.43 Кодексу, бо вона прийнята у день звільнення, та ще й за відсутності самого працівника. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. За вказаних вище обставин, суд доходить до висновку про недодержання передбаченого Законом порядку, тобто неправомірність процедури звільнення позивачки, що є підставою для задоволення її позовних вимог про поновлення на роботі в якості вчителя французької мови з 28 вересня 2010 року. Статтею 233 КЗпП України встановлений місячний строк для звернення до суду для захисту працівником своїх порушених трудових прав у справах про звільнення. Згідно вимог ст.234 цього Кодексу, суд може поновити пропущені з поважних причин такі строки. Суд вважає, що позивачка пропустила місячний строк, встановлений для звернення до суду, з поважних причин, оскільки після звільнення з 28 вересня 2010 року захворіла по 16 жовтня 2010 року перебувала на лікуванні. Після цього вона використовувала позасудові форми захисту своїх прав, зокрема зверталась до обласного комітету Донецької обласної організації Профспілки працівників освіти і науки України, що підтверджується наданими документами (а.с.10, 16-17, 18, 19-20, 21), після отримання відповідей на її звернення вимушена була звернутись до суду. Позовні вимоги про стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу також обґрунтовані і підлягають задоволенню. Так, ч.2 ст.235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року „Про практику розгляду судами трудових, спорів" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 1 квітня 1994 року N 4, від 26 жовтня 1995 року N 18, від 25 травня 1998 року N 15), у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). Згідно з п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Враховуючи, що позивачка звільнена з 28 вересня 2010 року, та у вересні місяці не працювала через хворобу, а в червні-липні 2010 року повністю не працювала (знаходилась у відпустці), відповідно до п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає обчисленню, виходячи з виплат за квітень-травень 2010 року, в яких позивачка повністю фактично працювала. Виходячи із заробітної плати за квітень та травень 2010 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 47,54 грн.: заробітна плата за квітень 2010 року за 22 робочих дні - 958,96 грн., заробітна плата за травень 2010 року за 20 робочих днів -1037,74 грн. (1037,74+958,96): (20+22) = 47,54 грн. Позивачка працювала за п'ятиденним робочим тижнем з двома вихідними днями. 28 вересня 2010 року у позивачки був останній робочий день, за який заробітна плата нарахована. Вимушений прогул [PERSON] у зв'язку з незаконним звільненням з 29 вересня 2010 року по 31 січня 2011 року складає 87 робочих днів. Середній заробіток позивачки за час вимушеного прогулу складає 47,54 грн. х 87 днів = 4135,98 грн. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, що містяться в п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується одержана вихідна допомога, допомога по безробіттю. Згідно довідки відповідача, при звільненні [PERSON] отримала вихідну допомогу в розмірі 972,80 грн. Таким чином, з відповідача в особі відділу освіти Добропільської міської ради на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 вересня 2010 року по 31 січня 2011 року у сумі 3163,18 грн. ( 4135,98 - 972,8) за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Суд вважає, що незаконним звільненням [PERSON] останній заподіяна також і моральна шкода. На підставі ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що суд дійшов висновку про незаконність звільнення позивача [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України, її вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, судом встановлено, що внаслідок порушення права позивачки на працю вона була позбавлена основного джерела свого існування, у зв'язку зі звільненням перенесла психологічний стрес, нервове потрясіння, що підтверджується медичними документами (а.с.10, 19, 20), встановлений діагноз: гіпертонічний криз, тобто вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, була вимушена неодноразово звертатися до різних інстанцій, із врахуванням загального важкого стану здоров'я, повязаного з утрудненням ходьби, їздити в профспілкову обласну організацію для вирішення питання про поновлення на роботі (а.с.26,28,29), а потім ще звертатись до суду за захистом свого порушеного права та відстоювати його протягом тривалого часу. Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачці незаконним звільненням, суд враховує характер спірних правовідносин, а саме, що моральна шкода, заподіяна позивачу, випливає з порушення її трудових прав; їх тривалість (позивачка була звільнена з роботи 28 вересня 2010 року); ту обставину, що сам факт поновлення порушеного права вже є певною більш важливою сатисфакцією; вимоги розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, із врахуванням наведеного, суд оцінює моральні страждання [PERSON] в 1000 грн., які слід стягнути за рахунок відділу освіти Добропільської міської ради, керівництво якого своїм наказом постановила звільнити позивачку. В порядку ст.367 ЦПК України, відповідно до якої суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, суд вважає обґрунтованими такі вимоги [PERSON] і тобто такими, що підлягають задоволенню. В рахунок сплати середньої заробітної плати за один місяць в порядку негайного виконання рішення суду відділом освіти Добропільської міської ради слід виплатити позивачці суму: 47,54 грн. х 21 робочий день у жовтні 2010 року = 998,34 грн. Позивачка при зверненні до суду судовий збір не сплачувала. Від його сплати звільнена як інвалід 1 групи на підставі Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993р. «Про державне мито». Відповідно до частини 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов [PERSON] частково задоволено, вона при пред'явленні позову судовий збір не сплачувала, судовий збір підлягає стягненню з відповідача - відділу освіти Добропільської міської ради на користь держави в розмірі 41 грн. 35 коп. (1% від 4135,98 грн. за майновими вимогами про стягнення середнього заробітку). Відповідно до частини 3 ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про поновлення на роботі; стягнення заробітної плати, компенсацій працівникам, вихідної допомоги, відшкодування за затримку їх виплати. Оскільки позов [PERSON] задоволено, і вона при пред'явленні позову витрати на інформаційно-технічне забезпечення не сплачувала, з відповідача - відділу освіти Добропільської міської ради на користь держави підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005р. № 1258 «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів» з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року № 825 у розмірі 120 грн., як із справи позовного провадження з розгляду спору майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial