Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності подружжя на квартиру №6, яка знаходиться в будинку №20 по вулиці Героїв Малинського підпілля в (місті Малині, була придбана в період шлюбу 3 березня 2005 року на імя відповідача, та просить І звільнити її з-під арешту, накладеного постановою відділу державної виконавчої служби від і 08.05.2009 року на виконання рішення Малинського районного суду про стягнення заборгованості за ! кредитним договором. Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просить звільнити з-під арешту як належну їй ? частину зазначеної квартири. У судовому засіданні позивачка та п представник підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] визнав позов та пояснив, що отримані за кредитним договором кошти були використані в інтересах приватного підприємства «Ірина», де він був призначений директором, а не в інтересах сімї. Представники відповідача відділу державної виконавчої служби Малинського районного управління юстиції, який вважає, що арешт було накладено правомірно, та третьої особи ПАТ КБ «Приватбанк» позов не визнали, просять у його задоволенні відмовити. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами в межах заявлених позовних вимог, суд визнає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 1999 року (а.с.8). 03 березня 2005 року за згодою [PERSON] (а.с.ЗЗ) [PERSON] купив квартиру №6, яка знаходиться в м. Малині, вул. Героїв Малинського підпілля в будинку за №20 та зареєстрована на його імя (а.с.З). Виконавче провадження про накладення арешту на зазначену квартиру відкрите постановою державного виконавця Шелеста Ю.М. 08 травня 2009 року на підставі виконавчого листа №2-75 від 03.03.2009 року та заяви стягувана ЗАТ КБ «Приватбанк» від 06.05.2009р. про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 214226,80грн. боргу по кредитному договору від Е7 лютого 2008 року (а.с.23,24,28). Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ,- набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Наведене дає підстави для визнання квартири №6. яка знаходиться в м. Малині, вул. Героїв Малинського підпілля в будинку за №20, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.67 Сімейного кодексу України дружина, чоловік мають право укласти з іншою «собою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї? частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Статтею 73 цього Кодексу визначено, що за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладене лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя,якщо буде встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Судом не встановлено, що отримані відповідачем [PERSON] за кредитним договором кошти були використані в інтересах сімї. Згідно частини 8 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Оскільки частки подружжя у спільному сумісному майні не визначені, з поданням про таке визначення ні державний виконавець, ні співвласники квартири не зверталися, з постановою про накладення арешту на квартиру позивачка ознайомлена не була і про її існування дізналася з неофіційних джерел, накладенням арешту на спільне сумісне майно подружжя порушене її право,то суд визнає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: partial