Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (правонаступника Відкритого акціонерного товариства «Вугільна компанія «шахта «[PERSON] №1») про відшкодування моральної шкоди, повязаної з травмою на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська Західна №1»він перебував у трудових відносинах з 26 грудня 1990 року по 09 листопада 2010 року у якості прохідника 4 розряду підземним та інших професіях. 10 травня 2005 року в першу зміну начальник УПР-1 [PERSON] видав наряд машиністу гірничо-виємочних машин [PERSON] на обслуговування комбайну П-110-01. Після виконання змінного завдання, близько о 14.00 годині, [PERSON] пересувався по вантажному ходку блока 8. В районі збійки № 1 ПК-77 [PERSON] оступився та впав, ударившись спиною о трубу водівливного ставу d=100 мм. Рухаючийся поряд з [PERSON] робітник [PERSON], допоміг останьому піднятися і вони разом дійшли до людських карет. Зразу після падіння [PERSON], за наданням медичної допомоги до підземного, поверхового медичних пунктів не звернувся а відчуваючи біль у спині, звернувся за медичною допомогою за місцем мешкання до Димитровської міської лікарні. Внаслідок отриманої [PERSON] травми на підприємстві відповідача 12 червня 2005 року було складено [PERSON] Н-1, Н-5. В указаних актах, в графі «Наслідки нещасного випадку»вказано діагноз «Закрытый неосложнённый компрессионный перелом тел. L1 позвонка. Ушибленные раны, ссадины обеих поясничных областей. Ушиб и ссадины грудной клетки справа». За висновками комісії відповідача по розслідуванню нещасного випадку з [PERSON], вказаний нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, укритий начальником дільниці ПР-1 [PERSON], ступінь вини потерпілого складає 70%. Разом з тим, при медичному огляді у Димитровської міської лікарні Маркову було встановлено діагноз - «Закрытый компрессионный перелом 1 и 4 поясничных позвонков, корешковый с/м на фоне остеохондроза с болевым, вертоброгенным синдромом. Ушиб, ссадины грудной клетки. Ушибленная рана поясничной области». Внаслідок травми [PERSON] перебував на лікуванні з 10 травня 2005 року по 18 червня 2005 року. За первинними висновками Красноармійської МСЕК від 22 травня 2009 року [PERSON] було встановлено 30% втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності. Датою чергового переогляду вказано 2011 рік. (На час розгляду справи, зі слів представника позивача, конкретна дата переогляду лікарями не була вказана). Внаслідок нещасного випадку на виробництві йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в наступному. В момент одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Заподіяну моральну шкоду він оцінює в 100 000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем перебував у трудових відносинах з 26 грудня 1990 року прохідником 4 розряду підземним по 09 листопада 2010 року у якості прохідника 4 розряду підземним та інших професіях. (а. с. 19-26). Згідно актів Н-1 та Н-5 відносно [PERSON] свідчить. 10 травня 2005 року в першу зміну начальник УПР-1 [PERSON] видав наряд машиністу гірничо-виємочних машин [PERSON] на обслуговування комбайну П-110-01. Після виконання змінного завдання, близько о 14.00 годині, [PERSON] пересувався по вантажному ходку блока 8. В районі збійки № 1 ПК-77 [PERSON] оступився та впав, ударившись спиною о трубу водівливного ставу d=100 мм. Рухаючийся поряд з [PERSON] робітник [PERSON], допоміг останьому піднятися і вони разом дійшли до людських карет. Зразу після падіння [PERSON], за наданням медичної допомоги до підземного, поверхового медичних пунктів не звернувся а відчуваючи біль у спині, звернувся за медичною допомогою за місцем мешкання до Димитровської міської лікарні. В указаних актах, в графі «Наслідки нещасного випадку»вказано діагноз «Закрытый неосложнённый компрессионный перелом тел. L1 позвонка. Ушибленные раны, ссадины обеих поясничных областей. Ушиб и ссадины грудной клетки справа». За висновками комісії відповідача по розслідуванню нещасного випадку з [PERSON], вказаний нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, укритий начальником дільниці ПР-1 [PERSON], ступінь вини потерпілого складає 70%. (а. с. 27-30). Разом з тим, при медичному огляді у Димитровської міської лікарні Маркову було встановлено діагноз - «Закрытый компрессионный перелом 1 и 4 поясничных позвонков, корешковый с/м на фоне остеохондроза с болевым, вертоброгенным синдромом. Ушиб, ссадины грудной клетки. Ушибленная рана поясничной области». Внаслідок травми [PERSON] перебував на лікуванні з 10 травня 2005 року по 18 червня 2005 року. (а. с. 9). За первинними висновками Красноармійської МСЕК від 22 травня 2009 року [PERSON] було встановлено 30% втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності. (а. с. 7-8). В наступні роки, внаслідок травми [PERSON] був змушений звертатися за медичною допомогою до медичних закладів, про що свідчать епікризи історій хворіб за 2005-2010 роки. Зі змісту медичних документів свідчить, що [PERSON] на протязі наступних після травми років постійно скаржиться на періодичні ниючі болі в області поясниці, яки посилюються при нагрузках, судорожне стягування мишц голені. (а. с. 9-18). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіянної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з професійним захворюванням на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 30% працездатності в звязку з травмою на виробництві. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач [PERSON] отримав травму внаслідок праці в умовах шкідливих факторів на виробництві і при цьому мала місце протиправність дій відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське»(правонаступника Відкритого акціонерного товариства «Вугільна компанія «шахта «[PERSON] №1»), повязаних з порушенням Закону України „Про охорону праці, «Правил безпеки у вугільних шахтах, що стало причиною нещасного випадку. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стресс, а із наявністю втрат фізичного і психичного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 30%, встановлена ІІІ група інвалідності. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське»(правонаступника Відкритого акціонерного товариства «Вугільна компанія «шахта «[PERSON] №1»), на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 (двадцять пять тисяч) грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Оскільки моральна шкода у позивача виникла внаслідок ушкодження здоровя, повязаного з травмою на виробництві, тому заперечення відповідача ВАТ «Вугільна компанія «[PERSON] № 1»являються необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська Західна № 1»на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 8,50 грн., по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн. На підставі викладеного ,

Outcome: partial