Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-15 00:00:00

2 лютого 2011 року позивачка звернулася із зазначеним позовом до суду, в якому свої вимоги обґрунтувала наступним чином. В 2003 році вона за договором купівлі-продажу отримала у власність будинок за адресою: м. Первомайськ, провул. Стасова 5/7. В даний час вона вирішила приватизувати земельну ділянку, виділену для його обслуговування, тому звернулася до міськради та отримала дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку. В той же час, при виготовленні технічної документації по землеустрою її сусідка [PERSON], яка проживає [INFO], відмовляється узгоджувати межі суміжної земельної ділянки. Посилаючись на те, що відсутність такого узгодження порушує її право на приватизацію земельної ділянки, призначену для обслуговування будинку, просила визнати погодженими межі земельної ділянки відповідно до її розмірів, визначених на плані відведення, складеному приватним підприємством «Геліос-Л». В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Відповідачка заперечувала проти задоволення позову з тієї підстави, що будинки по провул. Стасова входять до будівельного кооперативу, тому розподіл земельних ділянок повинен бути проведений Управлінням архітектури та містобудування одночасно всім учасникам кооперативу. Представник Управління Держкомзему в м. Первомайську вважав, що позов підлягає задоволенню. Представник приватного підприємства (далі - ПП) «Геліос-Л» до судового засідання не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Так, судом було встановлено, що 2 квітня 2003 року між позивачкою та громадянами [PERSON] і [PERSON] був укладений належним чином договір купівлі-продажу будинку за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, провул. Стасова 5/7, за яким вона отримала у власність будинок за цією адресою. В 2008 році вона вирішила приватизувати та отримати у власність земельну ділянку, виділену для обслуговування цього будинку. В звязку з чим звернулася до Первомайської міської ради для отримання дозволу по виготовленню проекту землеустрою та можливості оформити Державний акт на земельну ділянку. Відповідно до ч. З ст. 125 ЗК України забороняється приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі, одержання правовстановлюючого документа, яким відповідно до ч. 1 ст. 126 цього ж Кодексу є Державний акт на право приватної власності на землю, та державної реєстрації свого права. Для отримання Державного акту, в силу положень пунктів 1.12, 1.16 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 4 травня 1999 р. (з наступними змінами), необхідно виготовлення відповідної технічної документації, в тому числі кадастрового плану ділянки, складеного за результатами зйомки, яка передбачає погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками та землекористувачами на підставі ст. 198 ЗК України. 24 жовтня 2008 року Первомайська міська рада Миколаївської області, розглянувши звернення [PERSON] винесла рішення № 10 про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд по провул. Стасова 5/7 в м. Первомайську. З метою виконання рішення міськради позивачка звернулася до приватного підприємства «Геліос-Л», яке почало розробляти відповідну документацію. В той же час відповідачка по справі відмовляється від погодження межі між земельною ділянкою позивачки та своєю, вважаючи, що будівлі про провулку Стасова, і позивачки в тому числі, входять до будівельного кооперативу і передача земельних ділянок повинна проводитися одночасно всім власникам будинків уповноваженим на те державним органом. Але таке посилання не підтверджено нею належними доказами, і спростовується матеріалами справи та поясненнями інших її учасників, згідно з якими фактично будівельний кооператив припинив своє існування вісім років назад і більшість його членів свої будівлі приватизували і оформили право власності на них. Положення ст. ст. 91, 96, 103 ЗК України вказують на те, що власники та користувачі земельних ділянок зобов'язані дотримуватися правил добросусідства, в тому числі і дотримуватися правового режиму меж між земельними ділянками, співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного із них, а у випадках, передбачених законодавством, вчинити певні дії для забезпечення або реалізації земельних прав сусідів. За такого суд вважає відмову відповідачки від погодження межі суміжних земельних ділянок необгрунтованою. Така відмова перешкоджає позивачці реалізувати своє право на отримання Державного акту, і воно підлягає захисту відповідно до положень ст. З ЦПК України та ст. 16 ЦК України. В той же час, на думку суду вимога позивачки визнати погодженими межі земельної ділянки відповідно до її розмірів за планом землеустрою, розробленого приватним підприємством «Геліос-Л», виходить за межі компетенції суду. Підтвердження вірності розробленого проекту землеустрою входить до компетенції Управління Декржкомзему та місцевої ради. Тому суд вважає, що достатнім способом захисту її прав буде надання їй дозволу на розроблення та виготовлення технічної документації із землеустрою земельної ділянки без узгодження із відповідачкою. Відповідно до ст. 88 ІДПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial