overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення 3 198 грн. матеріальної шкоди , покликаючись на наступні обставини, що вона є власником квартири у м. Червонограді по вул. Шевченка 20/10. З вини відповідачів , відбуваються постійні затоплення її квартири , чим було їй завдано матеріальну шкоду на суму 3 198 грн. В добровільному порядку відповідач не бажає відшкодувати завдану шкоду. Тому вона звернулась з позовом в суд . Позивачка у судовому засіданні підтримала свій позов, в його обгрунтування зіслався на обставини аналогічні підставам звернення до суду, просила позов задовольнити . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась , хоча належним чином була повідомлена про день і час розгляду справи . Вислухавши пояснення позивачки сторін,свідків, дослідивши зібрані матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав: Судом встановлено, що [PERSON] проживає у [INFO], про що стверджує технічний паспорт на дану квартиру .Відповідачка неодноразово підтоплювала її квартиру, внаслідок залиття квартири їй було завдано матеріальної шкоди - підтоплення в залі біля вікна в стелі , підтоплення в коридорі, кухні , в ванні на стелі. В результаті підтоплення вийшов зладу вентиль на повітрозбірнику в кухні. Квартира потребує поновлювального ремонту, що слідує з деектного акту . Копіями актів ЖКК стверджується, що 07.07.03 p., 30.07.07 р.06.09.07 p.,11.01.10 p., 10.10.10 р. комісією ЖКК №3 було проведено обстеження квартири позивачки. Згідно акту залиття квартири сталось з вини [PERSON], яка є власником квартири № 41, що розташована поверхом вище. 23 липня 2010 р. ТзОВ « Інтеко «розроблена кошторисна документація на капітальний ремонт квартири, пов'язаний з її залиттям . Згідно ст. 1166 ЦК України завдана матеріальна шкода підлягає відшкодуванню винною особою, тому суд прийшов до переконання, що в даній частині позовних вимог позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

08.12.2010 року [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до СГВК «Сафонівський» Казанківського району Миколаївської області, в якому просив визнати договір купівлі-продажу автомобіля ГАЗ-53 Б, 1982 року випуску, шасі 0599322, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER] вартістю 2041 грн., укладений між ним та СГВК «Сафонівський» Казанківського району Миколаївської області 09.07.2001 року, дійсним; визнати за ним право власності на автомобіль ГАЗ-53 Б, 1982 року випуску, шасі 0599322, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], мотивуючи тим, що між сторонами 18.02.2000 року досягнуто домовленості відносно купівлі-продажу транспортного засобу та умов цього договору, позивач оплатив його вартість відповідачу, а відповідач передав його позивачу 09.07.2001 року Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні між сторонами 09.07.2001 року досягнуто домовленості відносно купівлі-продажу автомобіля ГАЗ-53 Б, 1982 року випуску, шасі 0599322, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER] вартістю 2041 грн. Того ж дня , після сплати позивачем згідно квитанції № 295 від 09.07.2001 року, виданої СГВК «Сафонівський» Казанківського району Миколаївської області (а.с.6) вартості вказаної сільськогосподарської техніки, СГВК Сафонівський Казанківського району Миколаївської області передав по накладній № 295 від 09.07.2001 р. (а.с.6) вказаний автомобіль . При огляді копії технічного паспорта (а.с.11) та технічного талону ( а.с.13) видно, що автомобіль ГАЗ-53 Б, 1982 року випуску, шасі 0599322, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER] державний номер 63-32 НИТ належить СГВК «Сафонівський» Казанківського району Миколаївської області. Виходячи з встановлених судом фактів 09.07.2001 року СГВК«Сафонівський» Казанківського району Миколаївської області продав, а [PERSON] купив автомобіль ГАЗ-53 Б, 1982 року випуску, шасі 0599322, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER] державний номер 63-32 НИТ , а тому відповідно до вимог ст. ст. 128, 153, 154 ЦК УРСР позивач набув права власності на вказане майно з моменту його передачі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

28.10.2010 року представник АТ «Дельта-Банк» [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «Дельта-Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 8740 грн. 10 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 87 грн. 40 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що не сплачує заборгованість по кредиту тому, що ніде не працює. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Заслухавши думку відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. При огляді ксерокопії кредитного договору № 003-14044-040907 від 04.09.2007 року видно, що між [PERSON] та ТОВ КБ «Дельта» було укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого банком відкрито відповідачу [PERSON] лінію на загальну суму 30000 грн. зі сплатою щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, за період з дати останнього нарахування 29,9% річних за користування кредитною лінією, 1% на позитивний залишок, 2,99% плата за обслуговування кредитного залишку, 7% поточної заборгованості, обовязковий до погашення щомісяця. При огляді розрахунку заборгованості виданого АТ «Дельта-Банк» згідно кредитного договору № 003-14044-040907 від 04.09.2007 року видно, що загальна заборгованість за кредитним договором станом на 11.10.2010 року становить 8740 грн. 10 коп., і складається з: 5154 грн. 21 коп. тіло кредиту; 3091 грн. 19 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 494 грн. 70 коп. заборгованість за комісіями. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені позивачем та підтверджені письмовими доказами. За наведених обставин, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона проживає в [INFO],яке віднесене відповідно до постанови КМ України №106 від 23.07.1991 р. до зони посиленого радіоекологічного контролю та має посвідчення особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, отримує пенсію за віком, ніде не працює. Відповідно до ч.2ст.39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали, внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона має право на отримання доплати до пенсії, як непрацюючий пенсіонер, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Але відповідач таку доплату їй проводить в значно меншому розмірі. На її звернення до відповідача щодо перерахунку розміру даної доплати 11.03.2010 року отримала від відповідача відмову. Тому за захистом своїх порушених прав вона звернулась з позовом до суду та просила визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку їй доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю неправомірними та зобов»язати відповідача зробити перерахунок та виплатити недоплачені суми доплати до пенсії згідно ч.2 ст.39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськоїх катастрофи»за 2008 та 2009 р.р. В судовому засіданні позивач [PERSON]»єнко Г.В. свої позовні вимоги підтримала. Представник відповідача- Управління Пенсійного фонду України в Макарівському районі- в судове засідання не прибув, просив справу слухати в його відсутності, позовні вимоги не визнав. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]»єнко Г.В. підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON]»єнко Г.В. проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача. Відповідно до ч.2 ст.39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона повинна отримувати доплату до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно, але отримує її в значно меншому розмірі, чим порушуються права позивачки. Відмова відповідача у перерахунку розміру даної доплати суперечить закону і є неправомірною. Посилання відповідача на постанову КМ України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , є необґрунтованими, оскільки Закони України мають вищу юридичну силу, ніж підзаконні нормативні акти, які не повинні суперечити Закону. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 03.06.2009 року помер їхній батько [PERSON], який проживав та був зареєстрований в [INFO],!, який все своє майно заповів їй, [PERSON] Після смерті померлого залишилось спадкове майно, яке складається також з домоволодіння за вказаною адресою. Спадкоємцями померлого за законом є вони, інших спадкоємців немає. Вони, [PERSON] та [PERSON] мають право на обов»язкову долю у спадщині як непрацездатні за віком та станом здоров»я. Спадщину після смерті померлого вони прийняли, але нотаріус відмовляє їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове домоволодіння з-за відсутності правоустановчого документу на це спадкове майно. Оскільки їхнє право на спадкове майно не визнається, вони звернулись з позовом до суду та просили визнати за ними право власності на вказане спадкове нерухоме майно. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та представник позивача [PERSON]-[PERSON] позовні вимоги підтримали. Представник відповідача - Козичанської сільської ради - в судове засідання не прибув, просив справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи - КП КОР «Макарівське БТІ»- в судове засідання не прибув, просив справу слухати в його відсутності. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і суд його приймає. Судом встановлено, що 03.06.2009 року помер батько позивачів [PERSON], який все своє майно заповів позивачці [PERSON]. Після смерті померлого відкрилась спадщина, до якої входить домоволодіння в с.Козичанка Макарівського району Київської області,вул.Пролетарська,1. Спадкоємцем померлого за заповітом є позивачка [PERSON], право на обов>язкову долю у спадщині мають сини померлого, позивачі [PERSON] та [PERSON]- по 1/6 частині, які є непрацездатними за віком та станом здоров»я. Позивачі спадщину після смерті померлого прийняли, але нотаріус відмовляє їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове домоволодіння з-за відсутності правоустановчого документу на спадкове домоволодіння. Домоволодіння в с.Козичанка Макарівського району Київської області вул.Пролетарська, 1 належало померлому [PERSON] на підставі запису №91 в погосподарській книзі №1 Козичанської сільської ради за 2006-2010 р.р. А тому право власності на дане нерухоме майно може бути визнане за позивачами. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя не склалося через те, що відповідачка зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки, що негативно впливає на його душевний та моральний стан. З липня 2009 року вони проживають окремо, не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Тому він дійшов до висновку про недоцільність збереження даного шлюбу і зберігати його надалі немає сенсу, шлюб існує формально, тому змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02.12.2000 р. (а.с.8), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Під час спільного проживання, між подружжям виникали часті непорозуміння у звязку з різними поглядами на сімейне життя кожного з подружжя. Подружжя спільного господарства не веде, шлюбно-сімейні відносини припинені. За час, наданий судом для примирення, стосунки сторін не змінилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка проти розірвання шлюбу заперечує. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам дитини. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], посилаючись на те, що майже два роки вони проживають окремо, не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, через несумісність характерів та різних поглядів на подружнє життя між ними виникали конфлікти, що згодом призвело до відчуження, а тому вона дійшла до висновку про недоцільність збереження даного шлюбу і зберігати його надалі немає сенсу, шлюб існує формально, тому змушена звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 08.10.2005 р. (а.с.15), від шлюбу мають неповнолітню доньку Вікторію, [INFO] (а.с.7). Під час спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки. Між подружжям виникали часті непорозуміння у звязку з різними поглядами на сімейне життя кожного з подружжя. Подружжя спільного господарства не веде, шлюбно-сімейні відносини припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам дитини. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2003 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку Анастасію, [INFO]. [PERSON] звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на сімейні обов»язки. З квітня 2010 року вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство. Оскільки сімя розпалась остаточно і збереження даного шлюбу буде суперечити її інтересам, позивачка просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, зазначила, що примирення між ними неможливе. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, проти чого в судовому засіданні не заперечувала позивачка. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 травня 2003 року Деснянським відділом РАЦС у м. Києві, актовий запис № 539. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Анастасію, [INFO]. Наміру поновлювати шлюбні відносини з відповідачем позивачка не має, що підтверджується її поясненнями в судовому засіданні. Крім того, позивачка зазначає, що збереження даного шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2004 року. З вересня 2010 року не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, оскільки постійно виникають непорозуміння у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, відповідач вживає спиртні напої, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння ображає її, а тому вона дійшла до висновку про недоцільність збереження даного шлюбу і змушена звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, але просив не розлучати. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25.08.2004 р. (а.с.7), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Під час спільного проживання, між подружжям виникали часті непорозуміння у звязку з різними поглядами на сімейне життя кожного з подружжя. Подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За час, наданий судом для примирення, стосунки сторін не змінилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу заперечує. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Кредитна спілка "ФІН-ЕКО" (далі по тексту КС "ФІН-ЕКО") звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 7856 грн. 56 коп., посилаючись на те, що згідно кредитного договору №9745 від 05.11.2007 р. [PERSON] отримала кредит в банку у розмірі 4914 гривень, строком до 05.11.2009 року. згідно з графіком погашення кредиту та сплати за користування кредитом відсотків. Однак позичальником [PERSON] порушуються умови кредитного договору №9745 від 05.11.2007 р., станом на 30 червня 2010 р. заборгованість за договором складає 4439 грн. 07 коп., заборгованість по відсоткам - 3417 грн. 49 коп., загальна сума боргу складає 7856 грн. 56 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 7856 грн. 56 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 78 грн. 57 коп. та по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Про причини неявки в судове засідання суду не повідомила. Оскільки представник позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягаючими задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №9745 від 05.11.2007 р. [PERSON] отримала кредит в банку у розмірі 4914 грн. строком до 05.11.2009 року. згідно з графіком погашення кредиту та сплати за користування кредитом відсотків з щомісячним не пізніше 5 числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору (а-с.6-7). [PERSON] зобов'язалася щомісячно не пізніше 5 числа погашати борг по кредиту та сплачувати відсотки за користування ним у завчасно визначених розмірах. Заборгованість за кредитним договором станом на 30 червня 2010 р. за договором складає 4439 грн. 07 коп., заборгованість по відсоткам - 3417 грн. 49 коп., загальна сума боргу складає 7856 грн. 56 коп., що підтверджується розрахунком (а.с.11). Згідно вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороннє зміна його умов не допускається... Зі ст. 526 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства... Оскільки відповідач добровільно не виконує свої обов'язки за договором, вказана заборгованість підлягає стягненню з нею в судовому порядку. На підставі вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 78 грн. 57 коп. та по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved