Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про повернення банківського вкладу . Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 22.10 2009 року між сторонами був укладений договір строкового банківського вкладу № 1013076 «Мій вибір» оформлений в рамках Пакету ПП «Базовий» № 1483182. Згідно умов п. 1.1 Договору Вкладник передає, а банк приймає на Вкладний рахунок грошову суму вкладу, що надійшла і зобовязується виплатити Вкладникові суму Вкладу та проценти на умовах та в порядку визначеному Договором. Згідно пункту 2.1 договору вклад надходить на вкладний рахунок в сумі 100 евро. Згідно пункту 2.2 строк дії вкладу 4 місяці від дати надходження вкладу на вкладний рахунок. Згідно пункт 2.3. договор процентна ставка по вкладу встановлюється в розмірі 3 % процентів річних. Просила стягнути з відповідача грошові кошти в сумі - 1031, 24 грн. - основна сума за вкладом та процентами, моральну шкоду - 5 000 грн., витрати, повязані з наданням правової допомоги у розмірі 1000 грн., всього стягнути 7 032, 24 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні. Суд заслухавши сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 22 жовтня 2009 року був укладений договір строкового банківського вкладу № 1013076 «Мій вибір» оформлений в рамках Пакету ПП «Базовий» №1483182. Згідно п. 3.4.3, 3.4.4, 3.4.5, 4,4 договору від 22.10.2009 року вказаного договору банк зобовязується забезпечити повне збереження та повернення вкладу з нарахованими процентами, повернути вкладникові вклад та сплатити нараховані за ним проценти. Сплата нарахованих процентів за користування вкладом здійснюється в останній день строку вкладу. Тому суд приходить до висновку, що між сторонами з вказаного договору виникли відповідні правовідносини, які регулюються умовами договору та чинним законодавством. Судом встановлено, що позивач по закінченню договору банківського вкладу звернувся до відповідача щодо повернення коштів, проте кошти йому не були повернуті. Відповідно до ст. 526 ЦК У країни зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 65 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми вклад з нарахованими за вказаним договором процентами, обрахованих станом на день ухвалення рішення. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування позивач моральної шкоди, суд бере до уваги, що правовідносини між сторонами виникли з договору банківського вкладу. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає із її положень та у випадках, передбачених законодавством яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Чинним законодавством України не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди за невиконання чи неналежне виконання договору. Крім того, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження моральні страждання позивача, які могли б виникнути від неправомірних дій відповідача ВАТ КБ «Надра», тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати в сумі 44, 01 грн. Вирішуючи питання про стягнення з ВАТ «Надра» витрат за юридичну допомогу на користь позивача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. При цьому суд виходить із положень п.2 ст.88 ЦПК України, оскільки представник позивача [PERSON] діяв на підставі довіреності та не є особою, яка надає юридичну допомогу.

Outcome: partial