Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

У заяві до суду заявник [PERSON] зазначив, щоЗІ грудня 1996 року померла його мати [PERSON], а 21 січня 1998 року помер його батько [PERSON]. Батько [PERSON] на все своє майно склав заповіт на його ім»я, а мати [PERSON] склала заповіт на все своє майно у рівних частинах на його ім»я та на ім»я заінтересованої особи [PERSON] До спадкового майна входить 1/2 частина житлового будинку № 13 по вул.Садовій у м.Ніжині, яка належить на підставі договору дарування від 13 вересня 1989 року його батьку [PERSON], та 1/2 частина цього ж будинку, яка належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом його матері [PERSON] Але одержати свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків він не може, так як у обох заповітах його прізвище зазначено як і прізвище батьків - «Алексієнко» замість «Алексеєнко», як це зазначено у паспорті, та тому, що в договорі дарування А частини будинку прізвище батька зазначено «Олексієнко», а в актовому запису про смерть його прізвище зазначено «Алексієнко». Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 11 жовтня 2010 року встановлено факт родинних відносин, а саме що померла [PERSON] була його матір»ю та що померлий [PERSON] був його батьком. Заявник просив встановити слідуючі факти: 1.Що заповіт його матері [PERSON] від 22 лютого 1996 року, яким вона все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, та взагалі все те, що на день смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право, заповіла на ім»я [PERSON] у рівних частинах з [PERSON], фактично складений на його ім»я - [PERSON] у рівних частинах з [PERSON]; 2.Що заповіт його батька [PERSON] від 22 лютого 1996 року, яким він усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що на день смерті буде йому належати та на що за законом матиме право, заповів на ім»я [PERSON], фактично зроблений на ім»я [PERSON]; 3.Встановити факт належності його батьку [PERSON], який помер 21 січня 1998 року, договору дарування А частини житлового будинку № 13 по вул. 1-а Садовій в м.Ніжині, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого нотаріусом Ніжинської міської державної нотаріальної контори 13 вересня 1989 року, реєстровий № 2-1265. В судове засіданні заявник [PERSON] не з»явився, але письмово заяв\ підтримав, справу просив розглянути у його відсутність та без свідків, які також мають незадовільний стан здоров»я, і так як заявник є інвалідом другої групи ( копія посвідчення на а.с.11), то суд визнав можливим розглянути справу в його відсутність та у відсутність свідків. Представник заінтересованої особи Ніжинської міської ради в судове засідання не з»явився також, але письмово міська рада просила розглянути справу у відсутність її представника і проти задоволення вимог [PERSON] не заперечувала. Заінтересована особа [PERSON] письмово просила справу розглянути у її відсутність, посилаючись на незадовільний стан здоров»я, і проти задоволення вимог заявника не заперечувала. За таких обставин суд визнав можливими справу розглянути у відсутність заявника та заінтересованих осіб на підставі наявних у ній документів, у зв»язку з чим відповідно до ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання технічним засобом не здійснювалася. Дослідивши письмові докази, суд приходить до слідуючого висновку. Копією свідоцтва про укладення шлюбу, що на а.с.9, записи в якому зроблено російською мовою, підтверджується, що «Алексеєнко Сергей Федорович» і «Апанасенко Лидиия Марковна» зареєстрували шлюб 21 жовтня 1951 року і дружині присвоєно прізвище «Алексеєнко». Копією свідоцтва про народження заявника, записи в якому також зроблено російською мовою, підтверджується, що його батьками зазначені «Алексеєнко Сергей Федорович» і « Алексеєнко Лидиия Марковна» (а.с.10). В паспорті прізвище заявника українською мовою зазначено « Алексеєнко», а російською «Алексеєнко» (копія на а.с.6). Записи в копіях свідоцтв про смерть батьків зроблені українською мовою і в них зазначено, що 31 грудня 1996 року померла [PERSON] Марківна, а 21 січня 1998 року помер [PERSON] ( а.с.7,8). Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 11 жовтня 2010 року, яке набуло законної сили, встановлено факти родинних відносин між заявником [PERSON] О.С. та померлим [PERSON], а саме, що він є батьком заявника, та між заявником [PERSON] і померлою [PERSON], а саме, що вона є матір»ю заявника. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій бере участь та особа, щодо якої встановлено ці обставини. 13 вересня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування 1/2 частини житлового будинку № 13 по вул.Садовій у м.Ніжині (копія договору на а.с.15), у якому зазначено, що як дарувальник [PERSON], так і обдарований [PERSON] на час укладення договору проживали в цьому ж будинку. Інша Уг частина будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину належить [PERSON]М.(довідка на а.с.22). З довідок виконавчого комітету Ніжинської міської ради на а.с.20,21 убачається, що на час смерті [PERSON] у будинку № 13 по вул.Садовій у м.Ніжині проживали та були зареєстровані її чоловік [PERSON] та син [PERSON] та що син [PERSON] проживав і був зареєстрований у цьому ж будинку і на час смерті батька [PERSON] З копій спадкових справ, заведених Ніжинською міською державною нотаріальною конторою до майна померлих [PERSON] Л.М. та [PERSON], убачається, що заявником протягом встановленого шестимісячного строку після відкриття спадщини після смерті обох батьків були подані нотаріусу заяви про прийняття спадщини, де останній також зазначав, що він є спадкоємцем за заповітом (а.с.48,58), як це зазначала і заінтересована особа [PERSON] у своїй заяві (а.с.49). Оскільки, як зазначено вище, має місце написання у різних документах прізвиш як заявника, так і його батьків українською та російською мовою по-різному, то суд вважає, що зазначених доказів достатньо для встановлення фактів, про які просить заявник, оскільки це тягне для нього правові наслідки - дасть змогу одержати свідоцтва про право на спадщину, так як він відповідно до ст.549 ЦК України в ред..1963 року вважається таким, що спадщину прийняв, бо як на час смерті матері, так і на час смерті батька був зареєстрований та проживав в одному зі спадкодавцями будинку, а крім того протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті кожного з батьків подав нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved