Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-11 00:00:00

В червні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом і після уточнення позовних вимог просив визнати за ним право власності на земельний пай розміром 5,39 га із земель колишнього сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ) « Хаджибей», яке реформоване у приватне мале підприємство ( далі ПМП) «Інавтострах» посилаючись на те, що він був включений до списку членів САТ , список був затверджений рішенням загальних зборів цього товариства, після чого в серпні 1998 року він отримав сертифікат на земельний пай розміром 5, 39 га. Разом з іншими власниками сертифікатів на земельні паї він передав свій сертифікат до бухгалтерії САТ для оформлення договорів оренди земельного паю. Але договір оренди оформлений не був, на його неодноразові звернення до керівництва САТ про повернення сертифікату останній повернутий не був, а при звернення до сільської ради та Біляївської районної державної адміністрації йому було повідомлено про неможливість видачі сертифікату в звязку з тим, що книга реєстрації сертифікатів на земельну частку САТ «Хаджибей» не передавалась до відділу земельних ресурсів. Також позивач просив визнати незаконними рішення виконкому Нерубайської сільської ради від 5 квітня 2001 року №28 та рішення загальних зборів САТ «Хаджибей» від 25 лютого 2000 року, оформлене протоколом №8, на підставі яких він був виключений із списків на отримання земельного паю, оскільки ці рішення прийнято з порушенням законодавства і про них йому стало відомо лише в липні 2008 року. В подальшому позивач уточнив свої вимоги та просив зобовязати Нерубайську сільську раду Біляївського району виділити йому в натурі земельний пай в розмірі 5, 39 га із земель резервного фонду оскільки ПМП «Інавтострах» не має власних земель. В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на позові. При цьому пояснили, що з 2.08.1994 року по 1.07.1998 року позивач працював в САТ «Хаджибей», яке 2.10.2000 року було реформовано шляхом злиття з ПМП «Інавтострах», яке є правоприємником САТ «Хаджибей». 22.12.1997 року САТ «Хаджибей» одержало державний акт на право колективної власності на землю, а він був включений до списку членів вказаного сільськогосподарського підприємства, який додається до вказаного державного акту. В серпні 1998 року йому був виданий сертифікат, який він здав керівництву САТ для оформлення договору оренди земельного паю. До цього часу сертифікат йому не повернули, орендну плату він також не отримує. На збори власників сертифікатів він не запрошувався, про своє виключення із списків йому стало відомо в 2008 році, а тому вважає, що був незаконно позбавлений права на земельний пай і строк позовної давності не пропустив. Представник ПМП «Інавтострах» в судовому засіданні позов не визнав. При цьому пояснив, що [PERSON] не перебував в трудових відносинах з САТ «Хаджибей» , зі списків був виключений власниками сертифікатів і про це йому було відомою, а тому вважає, що позивач пропустив строк позовної давності. Представник сільської ради в судовому засіданні позов не визнав. При цьому пояснив, що сільська рада одержала протокол зборів власників сертифікатів, на яких [PERSON] був виключений із списку осіб, які мали право на земельний пай, оскільки не перебував у трудових відносинах із САТ «Хаджибей». Своїм рішенням сільська рада затвердила список виключених осіб. Представники Біляївської райдержадміністрації, відділу земельних ресурсів та фермерського господарства «Альбатрос» неодноразово в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про день розгляду справи, про причину неявки суд не повідомили. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] ,[PERSON] та [PERSON] пояснили, що на зборах власників сертифікатів 26.12.2000 року вирішувалось питання про виключення [PERSON] зі списку на одержання державного паю оскільки він не перебував у трудових відносинах з САТ «Хаджибей», але вони не памятають чи був він присутній на цих зборах, хоча всім направлялись відповідні повідомлення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] на зборах не був присутній. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він як голова сільської ради дав вказівку про створення комісії для перевірки списку осіб на одержання земельного паю, були проведені збори, на яких 31 особа була виключена, залишок землі було включено до резервного фонду сільської ради, з власниками земельних сертифікатів укладались договори оренди, відомості про визнання недійсними сертифікатів та договорів оренди відсутні. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював в САТ «Хаджибей» з 2.08.1994 року по 1.07.1998 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4 том 1) та списком громадян членів вказаного товариства (а.с.6-7 том 1). В звязку з цим, суд не приймає до уваги посилання представника ПМП «Інавтострах» на те, що [PERSON] працював на умовах оренди, оскільки в трудовій книжці є запис про прийняття його на роботу водієм другого класу, тобто згідно вимог трудового законодавства, так як з особами, що орендують майно укладається договір оренди і наказ про їх прийом на роботу не видається. 22.12.1997 року САТ «Хаджибей» отримало державний акт на право колективної власності на землю( а.с.112-114 том 1) і позивач був включений до списку осіб на право колективної власності на землю під №59, а в серпні 1998 року на його імя було видано сертифікат за №0277489 (а.с.57-58,47 том 1). Згідно ст. 1 Указу Президента України від 8.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають землі, передані у колективну власність КСП, САТ, у тому числі організованим на базі радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств, а ст. 2 вказаного Указу передбачено, що право на земельний пай мають члени сільськогосподарського підприємства, згідно списку, який додається до державного акту на право колективної власності на землю. Оскільки на момент одержання САТ «Хаджибей» державного акту [PERSON] перебував у трудових відносинах з цим підприємством, то він мав право на земельний пай і обґрунтовано був включений до списку осіб, який додається до державного акту, а тому рішення загальних зборів САТ «Хаджибей», оформлене протоколом №8 від 25.02.2000 року в частині виключення [PERSON] з вказаного списку є незаконним.(а.с.29-30 том 1). Відповідно до Указу Президента України №1529 від 3 грудня 1999 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право особи володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою. Згідно відповіді відділу земельних ресурсів (а.с.56 том 1) книга реєстрації сертифікатів на право на земельну частку по САТ «Хаджибей» не була передана в цей відділ, але з листа ДП «Центр Державного земельного кадастру…» (а.с.47 том 1) вбачається, що станом на 28.07.2008 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку , на право постійного користування землею та договорів оренди землі в Біляївському районному відділі Одеської регіональної філії Центру ДЗК наявна інформація щодо реєстрації договорів оренди земельних ділянок (паїв) між ПМП «Інавтострах» та [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, умовною площею 5,39 га за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, земельна ділянка надана ПМП «Інавтострах» строком на 25 років від 25.07.2000 року за № 139 згідно сертифікату за №0277489. Таким чином, на цей час є чинним не тільки сертифікат на імя [PERSON] але й діє договір оренди земельного паю оскільки вказані правовстановлюючі документи не визнано в судовому порядку недійсними. Відповідно п.17 розділу 9 Прикінцевих положень до Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі ( на місцевості) відповідно до законодавства і є дійсними до виділення власникам земельних часток у натурі та видачі їм державних актів на право власності на землю. В звязку з цим суд вважає, що виконком Нерубайської сільської ради 5 квітня 2001 року (а.с.28 том 1) прийняв рішення про виведення позивача із списку що додається до державного акту на право колективної власності на землю САТ «Хаджибей» незаконно, оскільки не мав права втручатись в господарську діяльність цього товариства і вийшов за межі своїх повноважень, порядок припинення права власності позивача на земельну частку також не був дотриманий, а тому вказане рішення повинно бути визнано незаконним. Посилання представника Нерубайської сільської ради на те, що сертифікат на імя [PERSON] був анульований не ґрунтується на законі, а тому судом до уваги не приймається. З пояснень представника Нерубайської сільської ради в судовому засіданні, договору на право тимчасового користування землею від 29.05.2001 року ( а.с. 26-28 том 2) та акту передачі меж земельної ділянки (а.с.29 том 2) вбачається, що в резервному фонді Нерубайської сільської ради знаходиться земельна ділянка площею 29 га, яка передана в тимчасове користування на 10 років фермерському господарству «Альбатрос» (керівник [PERSON]К.) Відповідно положень п.7 Указу Президента України від 8.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» при неможливості надати земельну частку (пай) із земель колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання має бути надана із земель запасу (резерву), створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Оскільки в ПМП «Інавтострах» (колишнє САТ «Хаджибей») відсутні вільні землі суд вважає необхідним зобовязати Нерубайську сільську раду надати позивачу земельний пай із земель резервного фонду. Суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, і приймає до уваги його доводи про те, що він вважав себе власником земельного паю та сертифікату на нього, а про порушення свого права дізнався в 2008 році. Доводи представників відповідачів про те, що [PERSON] був присутній на зборах в 2000 році, знав про своє виключення суд до уваги не приймає, оскільки ними не надані відповідні докази. Сам факт запрошення [PERSON] на збори не може свідчити про те, що він був присутній на них, в запрошенні (а.с. 317 том 1) відсутня вказівка про повістку дня, до рішення загальних зборів не долучено список присутніх і не надані докази, що [PERSON] одержав запрошення на збори або повідомлявся про своє виключення зі списку.

Outcome: partial