Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду із даним позовом, просить суд визнати частково недійсним та скасувати рішення сьомої сесії пятого скликання Саварської сільської Ради Богуславського району Київської області від 25.09.2006 року в частині надання дозволу [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю - земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Шевченка, 51 в с. Саварка Богуславського району Київської області; визнати частково недійсним та скасувати рішення за №45-10-У десятої сесії пятого скликання Саварської сільської Ради Богуславського району Київської області від 25.12.2006 року в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,2289 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Шевченка в с. Саварка Богуславського району Київської області безоплатно у приватну власність; визнати частково недійсним та скасувати рішення пятої сесії пятого скликання Саварської сільської Ради Богуславського району Київської області від 24.07.2006 року в частині надання дозволу [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю - земельної ділянки площею 0,60 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. Шевченка, 55 в с. Саварка Богуславського району Київської області; визнати частково недійсним та скасувати рішення за №45-10-У десятої сесії пятого скликання Саварської сільської Ради Богуславського району Київської області від 25.12.2006 року в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,5335 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. Шевченка, 55 в с. Саварка Богуславського району Київської області безоплатно у приватну власність, та визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №608838, площею 0,3849 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220686601:01:001:0027, що розташована по вул. Шевченка в с. Саварка Богуславського району Київської області, який виданий на імя [PERSON]. В обгрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що 12 березня 1988 року на підставі договору купівлі-продажу будинку він набув право приватної власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. [PERSON] під №51 в с. Саварка Богуславського району Київської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.03.1988 року та довідкою за №547, виданою 02.12.2010 року виконавчим комітетом Саварської сільської Ради Богуславського району Київської області. Зазначеним житловим будинком та всією земельною ділянкою біля нього він користувався близько 15-ти років, а саме з весни 1989 року та приблизно до 2004 року, використовуючи земельну ділянку як для обслуговування будинку так і для городництва. Починаючи з 2004 року він припинив обробляти всю земельну ділянку, яка була біля його житлового будинку і частину земельної ділянки, яка ним використовувалась для городництва (особистого селянського господарства), так як має похилий вік. Настільки йому відомо, в 2008 році відбувалась приватизація земельних ділянок в с. Саварка Богуславського району Київської області, в тому числі і земельних ділянок по вул. [PERSON], але він особисто, як власник житлового будинку, що розташований по вул. Шевченка, 51 в с. Саварка до сесії Саварської сільської ради з приводу приватизації земельної ділянки, що розташована біля його будинку, не звертався. 15 листопада 2010 року він особисто звернувся до Саварської сільської ради із заявою про надання письмової інформації, після чого йому було надано рішення сесії щодо приватизації земельних ділянок та заяви написані від його імені. Ознайомившись зі змістом зазначених документів, він виявив, що заяву, яка написана від його - [PERSON] імені від 07.09.2006 року, адресовану до сесії Саварської сільської ради про виділення земельної ділянки у приватну власність та заяву написану від його імені від 25.12.2006 року, адресовану до сесії Саварської сільської ради про затвердження розробленої технічної документації ні він особисто, ні через своїх представників до сесії Саварської сільської ради він не подавав та не складав змісту цих заяв. Окрім цього, заява від 07.09.2006 року взагалі не підписана заявником, що є порушенням вимог ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», а тому взагалі не мала бути прийнята до розгляду сесією Саварської сільської ради. Оскільки заяви ним особисто не подавались до сесії Саварської сільської ради, то відповідно і рішення, що були прийняті сесією ради щодо цих заяв є недійсними та підлягають скасуванню. Окрім того позивач вважає, що підлягають скасуванню і рішення сесії Саварської сільської ради з приводу надання земельної ділянки у приватну власність [PERSON], жителю [INFO], який є його суміжним землекористувачем по земельній ділянці, а також державний акт про право власності на земельну ділянку, що виданий на імя відповідача, так як він не погоджував межі земельної ділянки, що була передана у власність [PERSON] та не підписував акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, що була передана у власність [PERSON] Прийнявши рішення про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] Саварська сільська рада порушила його (позивача) конституційне право, що передбачене ст.ст. 14, 41 Конституції України, якими визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися обєктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Також порушені принципи земельного законодавства, що визначені ст. 5 ЗК України, а саме забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави та забезпечення гарантій прав на землю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, пославшись на вищевикладені факти та докази. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила суду, що спірною земельною ділянкою вона із своїм чоловіком [PERSON] користувалися з 1993 року, яку їм передав [PERSON] Документів, які б підтверджували право на користування даною земельною ділянкою до її приватизації, у них не має. При оформлені акту погодження меж із сусідом [PERSON] останній дійсно не підписав акт, але іеред цим вони погодили позивачу межі земельної ділянки, яку він мав приватизувати. Вважає, що підстав для скасування державного акту не має. Представник відповідача - Саварської сільської ради сільський голова [PERSON] в судовому засіданні позов не визнавала, посилаючись на те, що позивач [PERSON] не користувався земельною ділянкою площею 0,3849 га, яку отримав у власність [PERSON] До передачі вказаної земельної ділянки у власність [PERSON] останній нею користувався протягом тривалого часу і тому після надходження відповідної заяви від нього про приватизацію земельних ділянок, якими він користується, його вимоги були задоволені сесією Саварської сільської ради. Щодо порядку передачі спірної земельної ділянки у власність [PERSON], то вона вважає, що в даному випадку потрібно було виготовляти проект відведення земельної ділянки, що не було зроблено. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні висловила думку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки було порушено процедуру передачі земельної ділянки у власність [PERSON] Без виготовлення проекту відведення земельну ділянку не можливо було передавати, так як відсутні рішення органу місцевого самоврядування, які б підтверджували законність користування [PERSON] цією земельною ділянкою. Суд, заслухавши представника позивачки, представника Саварської сільської ради, представника відповідача, представника третьої особи та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням сьомої сесії пятого скликання Саварської сільської Ради Богуславського району Київської області від 25.09.2006 року було надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю - земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Шевченка, 51 в с. Саварка Богуславського району Київської області. Рішенням десятої сесії пятого скликання Саварської сільської Ради Богуславського району Київської області від 25.12.2006 року передано [PERSON] земельну ділянку площею 0,2289 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Шевченка в с. Саварка Богуславського району Київської області безоплатно у приватну власність. Рішенням пятої сесії пятого скликання Саварської сільської Ради Богуславського району Київської області від 24.07.2006 року було надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю - земельної ділянки площею 0,60 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. Шевченка, 55 в с. Саварка Богуславського району Київської області. Рішенням десятої сесії пятого скликання Саварської сільської Ради Богуславського району Київської області від 25.12.2006 року передано [PERSON] земельну ділянку площею 0,5335 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. Шевченка, 55 в с. Саварка Богуславського району Київської області безоплатно у приватну власність. 03 серпня 2007 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №608838 з кадастровим номером 3220686601:01:001:0027 площею 0,3849 га, яка розташована по вул. Шевченка в с. Саварка Богуславського району Київської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Вказані рішення органу місцевого самоврядування та видача державного акту відповідачу [PERSON] оскаржуються позивачем як такі, що порушують його право на спірну земельну ділянку. Відповідно до ч.І ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. V Представник позивача довів в судовому засіданні, що в користування [PERSON], як особи, що придбала житловий будинок у [PERSON], перейшла земельна ділянка для обслуговування житлового будинку № 51 по вул. Шевченка в с. Саварка Богуславського району Київської області. Даний факт підтверджується копією договору купівлі-продажу від 12 березня 1988 року, посвідченим секретарем Саварської сільської ради Богуславського району Київської області. Щодо законності вищевказаних рішень Саварської сільської ради про надання земельних ділянок позивачу [PERSON] і відповідачу [PERSON], то суд приходить до висновку, що орган місцевого самоврядування постановив дані рішення всупереч чинного законодавства України, яким регулюється порядок надання земельних ділянок громадянам. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вищевказані положення Конституції України та інших законів України не були в повній мірі дотримані Саварською сільською радою при прийнятті оскаржуваних рішень. Так, відповідно до п. а) ч. З ст. 116 Земельного Кодексу України позивач [PERSON] має право на приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по вул. Шевченка, 51 в с. Саварка, яка перейшла у його користування після укладення договору купівлі-продажу будинку в 1988 році. Порядок приватизації земельних ділянок визначений ч.ч. 1,2 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме до відповідного органу місцевого самоврядування має бути подана заява про приватизацію земельної ділянки, після чого приймається рішення у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Таким порядком приватизації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд міг скористатись позивач [PERSON], але як встановлено в судовому засіданні, ним не було подано до Саварської сільської ради належно оформленої заяви і тому послідуюче прийняте рішення про передачу йому у власність земельної ділянки для вказаної мети в розмірі 0,2289 га не можливо вважати законним. Щодо безоплатного отримання позивачем у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а саме спірної земельної ділянки, яка приватизована відповідачем [PERSON], то як позивач так і відповідач повинні були діяти відповідно до положень п.п. 6-10 ст. 118 ЗК України. В судовому засіданні встановлено, що при прийнятті рішення про безоплатну передачу відповідачу [PERSON] спірної земельної ділянки площею 0,3849 га для ведення особистого селянського господарства було порушено органом місцевого самоврядування принципи земельного законодавства, що визначені ст. 5 ЗК України, а саме принципи забезпечення рівності права власності на землю громадян та забезпечення гарантій прав на землю. Надання переваги [PERSON] в отриманні у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в розмірах 0,3849 га та 0,1486 га і фактичне позбавлення права позивача на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що прилягає до його будинковолодіння, було явно невиправданим при прийнятті рішень. Окрім того, було порушено саму процедуру надання земельної ділянки відповідачу [PERSON], якому раніше спірна земельна ділянка площею 0,3849 га не надавалась в установленому порядку в користування, а тому відповідач не міг приватизувати земельну ділянку в тому розумінні, як це визначено ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України. Йому могла бути передана земельна ділянка в порядку безоплатної передачі у власність. Порядок безоплатної передачі у власність земельних ділянок із земель комунальної власності визначений ч.ч. 6-10 ст. 118 Земельного кодексу України. Зокрема, чинна на час прийняття оскаржуваного рішення, частина сьома ст. 118 ЗК України передбачала положення, що відповідна сільська рада повинна розглянути заяву громадянина про надання земельної ділянки, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надати дозвіл на розробку проекту її відведення. Відповідно до порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року №677, проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення. Згідно пункту 1.12 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року №43 складання державного акта на право власності на земельну ділянку при передачі земельних ділянок громадянам проводиться після перенесення в натуру (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Відповідач [PERSON] вперше отримував у власність спірну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка не була раніше в його законному користуванні, що як наслідок тягне за собою обовязкове розроблення проекту відведення земельної ділянки, що не було виконано відповідачем. Орган місцевого самоврядування при прийнятті оскаржуваних рішень керувався ч.ч. 1,2 ст. 118 ЗК України, якими врегульовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, що було помилковим, так як [PERSON] не набув у встановленому порядку право користування спірною земельною ділянкою до її приватизації, що підтверджується записами в погосподарській книзі Саварської сільської ради по господарству [PERSON] за період з 1983 року по 2010 рік, а також відсутністю рішень органу місцевого самоврядування про надання [PERSON] у користування земельної ділянки площею 0,3849 га, яка була ним приватизована. Як наслідок порушення Саварською сільською радою вимог закону при вирішенні питання регулювання земельних відносин в межах села Саварка Богуславського району Київської області потягло за собою постановлення незаконних рішень. Статтею 152 ЗК України визначено наступне: 1.Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 2.Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3.Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування: д) застосування інших, передбачених законом, способів. З огляду на викладене позивач правомірно предявив даний позов та має право вимагати від відповідачів усунення порушень закону. Для відновлення права позивача на отримання земельних ділянок для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також для ведення особистого селянського господарства необхідно скасувати незаконні рішення органу місцевого самоврядування та визнати недійсним державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, що виданий на імя [PERSON] З урахуванням викладеного та

Outcome: approved