Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до СВК «Україна» про стягнення з останнього на його користь 20000 грн. в якості відшкодування заподіяної йому, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON]М, моральної шкоди. У позовній заяві позивач зазначив, що 03 серпня 2008 року, близько 18 години, [PERSON]М, керуючи службовим автомобілем марки «ГАЗ-31105», р/н. СВ 6494 АА, та рухаючись по дорозі, яка проходить по вул. Шевченка в м. Городня, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого автомобіль під його керуванням зіткнувся з автомобілем марки «ВАЗ-21063», р/н. СВ 7550 АЕ, під керуванням [PERSON], в салоні якого він перебував в якості пасажира. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у формі вегето-судинного та цефалгічного синдромів, забиття шийного відділу хребта, які згідно акту судово-медичного дослідження № 2144 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Дії водія автомобіля марки «ГАЗ-31105», р/н. СВ 6494 АА, [PERSON] не відповідають вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 68 грн.. Транспортний засіб, яким керував під час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON]М, а саме автомобіль [NUMBER], належить СВК «Україна». Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює суспільну небезпеку. У зв'язку з ДТП, яка сталася з вини водія автомобіля [PERSON]М, йому було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в фізичних стражданнях, пов'язаних з отриманими під час дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями, тривалим лікуванням з приводу отриманих тілесних ушкоджень, неможливістю вести нормальний спосіб життя. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює на суму 20000 грн.. Ухвалою судді від 15 листопада 2010 року відкрито провадження в зазначеній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Показав, що у серпні 2008 року він працював на посаді дільничного інспектора міліції Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області. 03.08.2008 року, близько 18 години, він йшов на роботу в райвідділ. Йдучи по вул. Шевченка, поряд з ним зупинився автомобіль «ВАЗ-21053» під керуванням його знайомого [PERSON]Г, який запропонував підвезти його. Він сів в автомобіль на переднє пасажирське сидіння і вони під'їхали до приміщення Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області. Знаків забороняючих зупинку поряд з райвідділом не було, інших автомобілів попереду них на дорозі не було, а тому [PERSON] зупинився біля правого узбіччя і він став виходити з автомобіля. Відкривши двері і виставивши ногу, він раптово відчув удар ззаду в автомобіль, від чого той прокотився від місця зупинки десь ще 7 метрів. Від удару він головою вдарився об підголовник автомобіля «ВАЗ-21053», а потім [PERSON] загальмував і він головою розбив йому панель приладів. Вийшовши з автомобіля, він побачив, що з автомобілем під керуванням [PERSON] зіткнувся автомобіль «ГАЗ-31105» під керуванням [PERSON] При цьому останній своїм автомобілем в'їхав в задню частину автомобіля в якому він рухався в якості пасажира. [PERSON] в момент зіткнення їхав в автомобілі разом зі своїм сином. Його колеги вийшли з райвідділу та викликали наряд ДАІ. Потім він, [PERSON] та [PERSON] з'їздили в лікарню для освідування. 04.08.2008 року він звернувся за медичною допомогою до Городнянської ЦРЛ і в нього діагностували ЗЧМТ, струс головного мозку. Керівництво Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області наказало йому їхати лікуватись до обласної поліклініки УВД. Оскільки вільне місце в поліклініці УВД з'явилось тільки 07.08.2008 року, то він ліг на лікування тільки 07.08.2008 року. Пролікувавшись, він повернувся до м. Городня. За фактом ДТП проводилась перевірка і було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] та оформлено відмовний матеріал. По цьому матеріалу він взагалі не проходив як особа, що потерпіла внаслідок ДТП. Внутрішня безпека УМВС України в Чернігівській області провела службову перевірку по факту ДТП, прокурором Городнянського району Чернігівської області було скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи і перевірку по факту ДТП стали проводити по новому та опитували їх вже втрьох. За результатами повторної перевірки було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Особисто він пройшов МСЕК та було встановлено, що згідно отриманих під час ДТП травм він втратив 15 % працездатності та є свідоцтво про хворобу, де вказано, що він став не придатний до військової служби у мирний час та обмежено придатний у військовий час. Пред'явлені до СВК «України» позовні вимоги обґрунтовує тим, що автомобіль належить саме СВК «Україна». Це виходить з пояснень [PERSON], який керував автомобілем як водій і працівник СВК «Україна». Відповідно підприємство і повинно відповідати за шкоду заподіяну працівником. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання представника відповідача СВК «Україна», яке належним чином було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду справи, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача СВК «Україна» у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи відповідач двічі повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток про виклик до суду, про причини неявки представника відповідач суд не повідомив, не надав суду заяви про поважність причин неявки в судове засідання представника та відкладення судового засідання (а.с. 24, 53). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -[PERSON] у судовому засіданні заперечував з приводу задоволення позовних вимог позивача і вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вказав, що 03.08.2008 року ввечері він їхав додому на своєму автомобілі ГАЗ-31105. Разом з ним в автомобілі їхав його син. Ідучи по вул. Шевченка в м. Городня, він бачив, що попереду нього рухається автомобіль марки «Жигулі» білого кольору. Він бачив як водій цього автомобіля зупинявся і забирав [PERSON] біля магазину «Зарічний». Швидкість руху його автомобіля була невелика, а тому він не став обганяти цей автомобіль «Жигулі» і рухався позаду нього. При під'їзді до приміщення Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області водій автомобіля «Жигулі» не показав сигналів зупинки і зупинився посеред проїзної частини. Проїзна частини дороги була мокра після дощу він загальмував і машина пішла юзом, він спробував об'їхати автомобіль, але йому це не вдалось і він вдарив своїм автомобілем в задню частину автомобіля «Жигулі». Після зіткнення з автомобіля «Жигулі» вийшов [PERSON] та став з'ясовувати стосунки, погрожував, що машину опечатають, зроблять справу і він буде платити. [PERSON] не міг головою розбити панель приладів, оскільки перед зіткненням він рухався зі швидкістю не більше 50 км/год, а також гальмував безпосередньо перед зіткненням. Було викликано працівників ДАІ, які склали відповідні документи та його, [PERSON] та [PERSON] повезли на освідування в Городнянську ЦРЛ. Його та [PERSON] освідували на предмет вживання алкоголю і було встановлено, що вони обидва тверезі. Позивача освідували на наявність тілесних ушкоджень і їх не було виявлено, через що [PERSON] виказував претензії до лікаря, який його оглядав. Після цього вони приїхали в Городнянський РВ УМВС України в Чернігівській області, його автомобіль опечатали і поставили на штрафний майданчик. За результатами проведеної перевірки по факту ДТП в порушенні кримінальної справи відносно нього було відмовлено. Відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України та судом на нього було накладено штраф, який він повністю сплатив. З приводу відшкодування матеріальних збитків позивач до нього не звертався. Зазначив, що автомобіль [NUMBER], яким він керував в момент ДТП, це його особистий автомобіль, який належить йому на праві власності. 03.08.2008 року безпосередньо перед ДТП він їхав на своєму автомобілі разом з сином у своїх особистих цілях. Вказав, що він проживає у м. Городня, а працює директором СВК «України», що знаходиться в с. Хоробичі Городнянського району Чернігівської області. Зауважив, що автомобіль [NUMBER], на підставі договору знаходився в оренді в СВК «Україна» в період з 01.08.2007 року по 01.08.2008 року і після цього договір оренди між ним та СВК «Україна» не переукладався на новий строк. У момент ДТП автомобіль [NUMBER], належав саме йому на праві власності і використовувався ним у своїх власних цілях. Щодо страхового полісу і оформлення його на СВК «Україна», то пояснює це тим, що в момент оформлення страхового полісу автомобіль знаходився в оренді, а тому саме СВК «Україна» страхувало машину. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] - [PERSON]Р, яка представляє інтереси третьої особи на підставі довіреності від 24.11.2010 року, у судовому засіданні підтримала позицію [PERSON] по суті заявлених позивачем позовних вимог, вважала, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають у повному обсязі та заперечувала проти їх задоволення. Повністю підтримала пояснення надані [PERSON] в судовому засіданні. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] до СВК «Україна» є безпідставними. Щодо страхового полісу, то у договорі оренди автомобіля, укладеному між СВК «Україна» та [PERSON], зазначено що страхування автомобіля здійснює орендар, тобто СВК «Україна». Оскільки договір оренди було укладено на період з 01.08.21007 року по 01.08.2008 року, то страхувало автомобіль СВК «Україна», а до цього страхував автомобіль безпосередньо [PERSON]. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -ВАТ «Страхове товариство «Гарантія» про дату, час та місце судового розгляду справи було повідомлено належним чином, представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки представника суд не повідомлено. Неявка в судове засідання представника третьої особи відповідно до положень ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи (а.с. 38). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач СВК «Україна» двічі належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання представник відповідача повторно не з'явився, про причини неявки представника суд не повідомлено, не надано відповідачем заяви про розгляд справи за відсутності представника, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши позицію третьої особи та його представника по суті заявлених позовних вимог та заслухавши їх пояснення, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина 2 вказаної етапі передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.10.2008 року, яку винесено за результатами перевірки по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.08.2008 року в м. Городня по вул. Шевченка, 21, та якою в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ст. 286 КК України відмовлено у зв'язку з відсутністю у його діях складу злочину, встановлено, що 03.08.2008 року сталась дорожньо-транспортна пригода під час якої автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], здійснив наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП [PERSON], який знаходився в автомобілі [NUMBER], отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень ( а.с. 4,42 ). З долученої позивачем до позовної заяви копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії PME № 002336 встановлено, що власником автомобіля «ГАЗ-31105», реєстраційний номер [NUMBER], являється [PERSON] ( а.с. 7-8 ). Третя особа - [PERSON]М, у судовому засіданні підтвердив той факт, що саме він являється власником автомобіля «ГАЗ-31105», реєстраційний номер [NUMBER], саме цим автомобілем він керував 03.08.2008 року і саме за участі цього автомобіля під його керуванням сталось ДТП. Факт того, що саме [PERSON] являється власником автомобіля «ГАЗ-31105», реєстраційний номер [NUMBER], також підтверджується протоколом серії АБ № 534010 про адміністративне правопорушення від 04.08.2008 року, складеним відносно [PERSON] за ст. 124 КпАП України, де саме останній вказаний як власник зазначеного автомобіля ( а.с. 54 ). З дослідженого в судовому засіданні договору оренди легкового автомобіля у приватної особи від 01.08.2007 року, встановлено, що він укладений між [PERSON] ( орендодавець ) та СВК «Україна» ( орендар ) в особі члена кооперативу [PERSON]. За умовами договору орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове володіння легковий автомобіль [NUMBER], термін оренди складає 1. рік від 01.08.2007 року по 01.08.2008 року. Також за умовами договору орендар зобов'язується застрахувати автомобіль, що орендується, на термін оренди за власний рахунок. У договорі відсутні положення, які передбачають можливість продовження дії договору оренди після 01.08.2008 року ( а.с. 31-33 ). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в момент вчинення ДТП, а саме 03.08.2008 року, власником автомобіля [NUMBER], являвся саме [PERSON]. Натомість докази того, що СВК «Україна» на відповідній правовій підставі, а саме на підставі договору оренди, володіло даним транспортним засобом відсутні, а досліджений в судовому засіданні договір оренди легкового автомобіля у приватної особи від 01.08.2007 року, в свою чергу, підтверджує той факт, що термін дії договору оренди автомобіля [NUMBER], складав з 01.08.2007 року по 01.08.2008 року, та в послідуючому оренда автомобіля не продовжувалась. Твердження позивача про те, що автомобіль [NUMBER], в момент ДТП 03.08.2008 року належав СВК «Україна» і про ще свідчать пояснення, надані [PERSON] під час проведення відповідної перевірки, спростовуються вищевказаними документами дослідженими в судовому засіданні, поясненнями [PERSON]М, даними в даному судовому засіданні, а також поясненнями останнього, які були дані ним 03.08.2008 року, де він не вказував на той факт, що керував автомобілем, який належить СВК «Україна». Стаття 1172 ЦК України передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових ) обов'язків. Посилання позивача на те, що заподіяну йому внаслідок ДТП шкоду повинно відшкодовувати СВК «Україна», оскільки дорожньо-транспортна пригода була вчинена з вини директора СВК «Україна» [PERSON], є безпідставним, оскільки, по-перше [PERSON] вказував на те, що в момент ДТП він керував своїм автомобілем у власних цілях, а по-друге, як зазначалось вище, джерело підвищеної небезпеки - автомобіль [NUMBER], станом на 03.08.2008 року на праві власності належав саме [PERSON], а не перебував в оренді в СВК «Україна». Позивачем пред'явлено позовні вимоги безпосередньо до СВК «Україна» і саме з цього підприємства [PERSON] вимагав стягнути на його користь заподіяну йому внаслідок ДТП моральну шкоду, яку він оцінив в 20000 грн.. Як в ході проведення попереднього судового засіданні, так і під час судового розгляду справи позивач не заявляв клопотання про заміну первісного відповідача СВК «Україна» належним відповідачем, який має відповідати за позовом, тобто тією особою, яка станом на 03.08.2008 року на відповідній правовій підставі володіла автомобілем [NUMBER]. Також позивач не скористався своїм правом передбаченим ст. 31 ЦПК України та до початку розгляду судом справи по суті не змінив предмет або підставу позову та вимагав стягнути заподіяну йому внаслідок ДТП моральну шкоду саме з СВК «Україна». Разом з тим, в судовому засіданні судом встановлено, що в момент ДТП, яке сталось 03.08.2008 року, СВК «Україна» не мало жодних правових підстав для володіння автомобілем [NUMBER] і не володіло цим транспортним засобом, а тому, виходячи з положень ст. 1187 ЦК України, підстави для стягнення з СВК «Україна» на користь [PERSON] моральної шкоди в сумі 20000 грн. відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з СВК «Україна» на користь [PERSON] моральної шкоди в сумі 20000 грн. відсутні, а в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed