overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

ВАТ КБ «Надра» звернулася з позовом до суду до відповідачів про повернення боргу, посилаючись на те, що між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 13 серпня 2007 року було укладено кредитний договір №136/МК13/2007-840 за яким відповідачці надавався кредит в сумі 20000 гривень строком по 16.08.2010 року. В якості забезпечення виконання зобов?язання відповідачем [PERSON] щодо погашення кредиту 13.08.2007 року укладено договір поруки з [PERSON]. В зв?язку з неналежним виконанням умов повернення кредиту, станом на 1.04.2010 року заборгованість становить 15165,58 дол.США. На неодноразові звернення про повернення кредиту відповідачі не реагують, а тому виникла необхідність звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити та стягнути з відповідачів на користь ВАТ КБ «Надра» кошти в сумі 15165,58 дол.США., що еквівалентно 120188 гривень 73 копійки. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, а тому суд вважає можливим на підставі ст.169 ЦПК України розглянути справу без їх участі за наявними матеріалами. Представник позивача не заперечувала проти такого розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ВАТ КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу підлягає до задоволення, як обґрунтований та документально підтверджений, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі дійсно не виконують умов кредитного договору, на всі звернення позивача до них не звертають уваги. На підставі ст.ст. 16, 526, 553, 554, 555, 615, 623, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20.10.2010 року заявлені вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності задоволені в повному обсязі. 08.11.2010 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, так як при винесенні рішення 20.10.2010 року судом в мотивувальній та резолютивній частині рішення не вказано характеристика майна, у зв'язку з чим він не може належним чином оформити технічну документацію на вказане майно. В судове засідання завник не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні, з повідомленням сторін їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до ст. 220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи постановити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, оскільки рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20.10.2010 року заявлені вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності задоволені в повному обсязі, та відповідно до технічної документації на парусний катамаран «ТОРНАДО» СП-079 Ленінградської судоверфі ВЦСПС, які знаходяться в матеріалах цивільної справи № 2- 1203/10 а саме: парусний катамаран «ТОРНАДО» СП - 079 1966 року побудови, заводський номер 46. матеріал фанера ФСФ 4 мм., довжина максимальна 6,25 м., ширина максимальна 3,02 м., висота борту 0,5 м., площа вітрил 17,7 м/кв., то заяву належить задовольнити і зазначити технічну характеристику вказаного майна, про що зазначити у резолютивній частині рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

позивачка звернулася до відповідача з позовом про стягнення на її користь аліментів на утримання доньки - [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що донька проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач не цікавиться здоров'ям та вихованням дитини, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання доньки. Вона не має можливості належним чином забезпечити потреби останньої, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка, покликаючись на викладені в заяві обставини, підтримала позовні вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причину неявки на повторний виклик не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд, заслухавши думку позивачки, яка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача, розглянув справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. 'Заслухавши позивачку, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 ч. З, ст. 184 ч. 1 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Судом встановлено, що відповідач дійсно є батьком [PERSON] [INFO], тому зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Судом не здобуто доказів того, що відповідач є непрацездатний, має будь-яких інших утриманців, тому є всі підстави вважати, що останній спроможний буде сплачувати аліменти в тому розмірі, на якому наполягає відповідачка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, який укладено 01.07.2008р.. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає, хоча зобовязаний цю допомогу надавати. Самій утримувати дитину їй важко. В звязку з цим, вона вимушена звернутись з даним позовом до суду, просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивачки відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про народження дитини видно, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], і є сторонами по справі. Відповідно до ст. 80 п. 1 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку /доходу/ другого з подружжя або у твердій грошовій сумі, згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Сторони уклали шлюб 05.10.1996 року. Від даного шлюбу мають двоє дітей: сина [PERSON] 14.05.1990р., та доньку Анастасію 24.04.2004р.н.. За час спільного проживання вони не змогли створити міцної та дружньої сімї, хоча спочатку жили більш менш нормально. Причиною розірвання шлюбу є те, що в них різні характери та погляди на життя, на протязі спільного проживання постійно виникали непорозуміння, сварки, скандали. Все це призвело до того, що з березня 2007р. припинили з відповідачем спільне проживання, однією сімєю, не ведуть спільно господарство, примирення між ними неможливе. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дітей. В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та послалася на обставини викладені в позовній заяві, яку просить задовольнити. Миритись не бажає, просить шлюб розірвати. При розірванні шлюбу просить залишити її прізвище Атаман. Відповідач з позовом згідний, просить шлюб розірвати, так, як на протязі чотирьох років спільно однією сімєю не проживають, не ведуть спільно господарство. Визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачкою судом не встановлено. З свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 05.10.1990р., про, що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 327, місце реєстрації відділ РАГС, Стрийського міськвиконкому Львівської області. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, а згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

17 серпня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка позов підтримала. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що позивачка не проживає із дитиною, а постійно мешкає в Москві. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 06 березня 2003 року у [PERSON] народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. На даний час дитина проживає із позивачкою у [ADDRESS]. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження, копією паспорта позивачки та довідкою про склад сім'ї. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх доводів про те, що [PERSON] не утримує та не проживає із сином, відповідач доказів не надав, не здобуто їх і судом, тому із [PERSON] на підставі ст.ст.180-183 СК України підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивач зазначає, що його батько [PERSON] 25.06.2001 року купив гараж №389 який знаходиться в кооперативі "Чайка-Н" в м.Прилуках, який згідно документації правління кооперативу належав [PERSON]. Після смерті батька, правлінням кооперативу обумовлений гараж переоформило на його ім."я, яким він користується по теперішній час. Після того, як він в 2009 році вирішив згаданий гараж приватизувати з"ясувалося, що згідно рішення Прилуцького міськвиконкому №30 від 25.01.1994 року право власності на такий оформлено на [PERSON], який на постійне місце проживання виїхав до Росії. В зв"язку з таким він змушений звернутися до суду для вирішення такого питання та за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, але надіслав суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю та просить справу слухати за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги знайшли своє обгрунтування на вимогах закону та є таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що гараж №389 який знаходиться в кооперативі "Чайка-Н" в м.Прилуках залишився позивачу в спадок після смерті батька. Обумовлений гараж спадкодавець 25.06.2001 року придав у [PERSON] і така купівля-продаж здійснювалася на усних договірних умовах, були лише внесені зміни в документацію правління кооперативу. Однак, в подальшому при бажанні здійснення позивачем в 2009 році правочину (приватизації) згаданого гаража, з"ясувалося, що такий на праві приватної власності належить [PERSON], який помер в 2007 році в Росії за місцем свого проживання. Згідно ст.655 ЦК України - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а тому договір купівлі-продажу гаража №389 який знаходиться в кооперативі "Чайка-Н" в м.Прилуках слід вважати таким, що відбувся між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Позивач, як єдиний спадкоємець першої черги за законом успадкував всі права та обов"язки, які належали спадкодавцю на день його смерті, в тому числі і право власності на обумовлений гараж.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

У липні 2010 року позивачка звернулася в суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 1 вересня 1996 року. Від шлюбу мають дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. В сім"ї постійно виникають сварки, під час сварок чоловік її ображає та виганяє її з дитиною з дому. Просила розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 1 вересня 1996 року Клавдієво-Тарасівською селищною радою. У відкритому судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому Клавдієве-Тарасівською селищною радою шлюбі з 1 вересня 1996 року. 3 грудня 1969 року у них народилася дочка Катерина, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6) та свідоцтвом про одруження (а.с.7). Враховуючи, що відповідно до пояснень позивачки, збереження шлюбу між сторонами неможливе, а відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається та враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, то суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід місцевого бюджету судовий збір в розмірі 8,50 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивачка перебувала з відповідачем в шлюбі, який був розірваний 10 лютого 1998 року відділом РАЦС Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області, запис №5. Від вказаного шлюбу у сторін є повнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджені відповідними свідоцтвами - про розлучення та народження доньки. Донька проживає разом з позивачкою. Вона досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років і навчається на четвертому курсі денного відділення вищого навчального комунального закладу «Балтське педагогічне училище» на контрактній формі, стипендію не отримує і не знаходиться на повному державному забезпеченні, що підтверджено довідкою вказаного училища від 02 вересня 2010 року, № 54. Засобом матеріального існування позивачки з донькою є її заробітна плата, середній розмір якої за останні шість місяців складає 1414 грн. Таким чином, отримувані позивачкою доходи тільки у незначній мірі можуть покрити необхідні для доньки витрати на оплату контракту - 1400 грн., на придбання одягу, харчів, інших необхідних речей. У звязку з цим позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. на місяць, починаючи з 14 жовтня 2010 року до припинення нею навчання, або до досягнення нею двадцяти трьох років. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 300 грн. на місяць, починаючи з 14 жовтня 2010 року до припинення нею навчання, або до досягнення нею двадцяти трьох років. Також позивачка просить стягнути з відповідача 300 грн., витрачених нею на отримання правової допомоги. Відповідач проти позову не заперечує, згоден виплачувати аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 300 грн. на місяць, починаючи з 14 жовтня 2010 року до припинення нею навчання, або до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно положень ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В частині позовних вимог, що стосуються повернення витрат позивачки на правову допомогу, суд зменшує вказану суму з 300 грн. до 150 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення юридичного факту, зазначивши, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності видано Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому. В свідоцтві про право власності на житло від 29.11.1994 року, не вірно вказані їхні прізвища «Силіни», лише прізвище невістки «Сіліна Ірина Євгенівна» вказано правильно. На їхнє звернення до Управління житлово-комунального господарства про внесення виправлення до тексту свідоцтва про право власності на житло, їм повідомили, що справи про встановлення фактів розглядаються судом. Встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу їм необхідно для відчуження частки в праві власності на квартиру. Той факт, що в свідоцтві про право власності на житло невірно вказані їхні прізвища, підтверджується паспортами, свідоцтвами про народження та іншими документами. Просили суд встановити юридичний факт, що свідоцтво про право власності на житло від 29.11.1994 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і.Є. належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У судове засідання заявники та зацікавлена особа не зявились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON], [PERSON], [PERSON], зацікавлена особа [PERSON] проти заяви не заперечували ( а.с. 19-23 - заяви ). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 29.11.1994 року належить квартира [ADDRESS] ( а.с. 12 - копія свідоцтва про право власності на житло). В паспортах заявників прізвище зазначено „Сілін Леонід Іванович», «Сіліна Міра Іванівна» та «Сілін Євген Леонідович» ( а.с. 5,6,7 - копії паспортів). ! 1.04.1961 року [PERSON] Л.1. та [PERSON] зареєстрували шлюб в [PERSON] бюро ЗАГС Кіровоградської області, актовий запис № 33, дружині присвоєно прізвище «Сіліна» ( а.с. 11 - копія свідоцтва про одруження). Факт належності заявникам свідоцтва про право власності підтверджується паспортами та довідкою з місця проживання з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у спірній квартирі та проживають там. розбіжність у прізвищі у написанні першої голосної букви. За таких обставин, суд вважає встановленим юридичний факт належності свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 29.11.1994 року - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На підставі вищевикладеного ст. ст. 256,259 ЦПК України, суд-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

05 грудня 2009 р. померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина земельна ділянка, яка знаходиться на території Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області. Позивач 27.10.2010 році звернулася до нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як вона не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін та не вступила в права саадкоємця фактично. В звязку з цим позивач звернулася до суду з позовом до Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказавши, що вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважної причини з 2000 року вона постійно проживає в м. Москві, Росія, і тому не могла вчасно подати заяву до нотаріальної контори. Відповідач подав до суду заяву про згоду з позовом, в якій прохає розглядати справу без участі його представника, що суд вважає за можливе. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач в позові вказала, що вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважної причини 2000 року вона постійно проживає в м. Москві, Росія, і тому не могла вчасно подати заяву до нотаріальної контори. З довідки Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області від 29.10.2010 року № 1484 вбачається, що [PERSON] з вересня 2001 року постійно проживає в м. Москва, Росія, має там сім чоловіка та дитину. Вказану позивачем причину пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає необхідним позов задовольнити.

Outcome: approved