Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та зазначив, що 15 липня 2009 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 4.90га, яка знаходиться на території Суворовської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на землю: серія Р1 № 454404 виданого 24.01.2003 року на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Суворовської селищної Ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 25.12.2001 р. за №286 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-01-138. Спадкоємцями по закону першої черги є діти спадкодавця, син - [PERSON], позивач по справі, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, адже проживав разом зі спадкодавцем як до смерті її так і після, та дочка спадкодавця - [PERSON], відповідачка по справі, яка спадщину не прийняла, до того ж, не заперечує щоб позивач прийняв спадщину. Звернувшись до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], йому у цьому було відмовлено у звязку із тим, що немає витягу з Державного реєстру земель, необхідного для оформлення спадщини. З наведених підстав позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на зазначене вище спадкове майно. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач [PERSON], позов визнала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Крім цього в п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю, або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Позивач постійно проживав однією сімєю із спадкодавцем на час відкриття спадщини і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 27 січня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області від 27.01.2006 року, серія І-ЖД №044792. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 4.90га, яка знаходиться на території Суворовської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на землю: серія Р1 № 454404 виданого 24.01.2003 року на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Суворовської селищної Ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 25.12.2001 р. за №286 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-01-138. Позивач є рідним сином спадкодавця що підтверджується свідоцтвом про народження від 25 лютого 1950 року, серії ЯР №659286, інших спадкоємців немає. Звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовив йому у видачі такого свідоцтва, мотивуючи свою відмову тим, що на підставі Постанов КМ України від 06.05.2009 року № 439 та від 28.08.2009 року № 901 для оформлення свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку повинен бути витяг з Державного реєстру земель, який у даному випадку відсутній. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved