Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-14 00:00:00

14 грудня 2010 року представник ПАТ «ПУМБ» звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] - 126823,22 грн. кредитної заборгованості та судові витрати, вказуючи на те, що 30 січня 2008 року [PERSON], відповідно до умов кредитного договору, отримала - 120300,00 грн. на придбання транспортного засобу, які зобовязалась повернути до 30 січня 2015 року шляхом внесення обовязкових, щомісячних платежів. У позові також зазначається, що для забезпечення повного і належного виконання відповідачем договірних зобов'язань по кредитному договору, 05 грудня 2008 року між банком та [PERSON] додатково укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] виступив поручителем по зобовязанням [PERSON] перед банком. В порушення договірних зобовязань [PERSON] з серпня 2009 року припинила вносити обовязкові платежі і не зважаючи на вжиті банком заходи досудового врегулювання спору кредит не провернула, у звязку з чим банк змушений звернутися з позовом до суду. В судове засідання представник позивача не зявився і звернувся до суду з заявою в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання повторно не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у тому числі шляхом оголошення повідомлення у пресі, заяв про відкладення розгляду справи від відповідачів до суду не надходило. Відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Згідно ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, зваживши доводи позовної заяви та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, про те, що позов ПАТ « ПУМБ » підлягає задоволенню за таких підстав. Суд встановив, що зобовязальні відносини між сторонами ґрунтуються на кредитному договорі № 6023864, укладеного 30 січня 2008 року, згідно якого [PERSON] отримала - 120300,00 грн., на придбання автомобіля, які зобовязалась повернути до 30 січня 2015 року, шляхом внесення обовязкових, щомісячних платежів, відповідно до встановленого графіку погашення кредиту ( а.с. 9-18 ). Відповідно до положень ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В порушення п.3 Договору « Порядок проведення розрахунків « [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала і з серпня 2009 року обовязкові щомісячні платежі відповідно до встановленого графіку погашення кредиту не вносила, у звязку з чим станом на 27 жовтня 2010 року заборгованість [PERSON] перед банком становить - 126823,22 грн., яка складається з заборгованості по основному кредиту у розмірі - 94029,16 грн.; заборгованості по відсотках - 15312,04 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобовязань по кредиту - 1761,10 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобовязань по сплаті процентів - 1284,92 грн. та штрафних санкцій, за неналежне та несвоєчасне виконання зобовязань передбачених п. 4 та 5 Договору ( а.с. 5-6 ). Наведене підтверджується наявними у справі письмовими доказами, оголошеними і дослідженими судом під час розгляду справи ( 6-11 ). За змістом ст.ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до умов договору поруки № 6028223, укладеного 05 грудня 2008 року, [PERSON] виступив поручителем по всім зобовязанням [PERSON], передбачених кредитним договором, повязаних з поверненням кредиту, сплаті відсотків та штрафних санкцій і несе солідарну відповідальність перед банком, у тому ж обємі, що і позичальник. Відповідно до ст. 541, ч.1 ст. 543, ч.1 ст. 554 ЦК України солідарний обовязок виникає у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого окремо. У разі порушення божником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Першого Українського Міжнародного банку» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості відповідає способам захисту цивільних прав, характеру та змісту цивільно-правових відносин, не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Розмір понесених позивачем судових витрат повязаних з розглядом справи підтверджується наявними у справі платіжними документами і відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved