Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.09.2009 року помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні. [PERSON] є спадкоємцем першої черги. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено через те, що спадкове майно з 09.08.2001 року знаходиться під арештом. Вироком Комсомольського районного суду м.Херсона від 28.03.2001 року сина позивача [PERSON] було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.229-1 КК України, до позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому. В порядку виконання даного вироку ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні було накладено арешт на зазначений житловий будинок. 30.01.2008 року під час відбування призначеного покарання [PERSON] помер. Про накладення арешту на будинок, позивач дізналася лише після відмови нотаріуса в отриманні свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] зверталась до відповідача із заявою про зняття арешту, який було накладено всупереч діючому законодавству, оскільки власником житлового будинку № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні був [PERSON], а не [PERSON], однак їй було відмовлено. В звязку з чим, позивач просить суд звільнити з-під арешту житловий будинок № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до свідоцтва про одруження, [PERSON] 14.05.1955 року зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON]. Згідно акту прийняття індивідуального домоволодіння та договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 17.02.1959 року, [PERSON] є власником житлового будинку № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні, що також підтверджується довідкою Херсонського ДБТІ № 17911 від 08.09.2010 року та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 25876128 від 15.04.2010 року. Вироком Комсомольського районного суду м.Херсона від 28.03.2001 року [PERSON] було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.229-1 КК України, до восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому. Відповідно свідоцтва про смерть, 30.01.2008 року [PERSON] помер. Згідно свідоцтва про смерть, 13.09.2009 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні. 21.09.2009 року [PERSON], як спадкоємець першої черги, звернулася до приватного нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено через арешт, накладений на вищезазначений будинок 09.08.2001 року ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 27019464 від 30.04.2010 року. Донька померлого [PERSON] заявою від 21.09.2009 року відмовилася від спадщини. Листом ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні № 8762 від 21.04.2010 року, [PERSON] було розяснено, що виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на виконанні відділу відсутній, оскільки відповідно до п.9.9 та.п9.10 Інструкції «Про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби» є знищеним. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що житловий будинок № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні з 1959 року належить [PERSON], про що свідчать акт прийняття індивідуального домоволодіння та договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 17.02.1959 року, у звязку з чим накладення арешту на зазначений будинок відділом ДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні від 09.08.2001 року в порядку виконання вироку Комсомольського районного суду м.Херсона від 28.03.2001 року, а саме конфіскації майна, що належить засудженому [PERSON], є незаконним. Суд вважає, що зазначений житловий будинок має бути звільнений з-під арешту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved