Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що їх син [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді: 42/100 частини житлового будинку по [ADDRESS], автомобіля «Шевроле- Нива 21230»державний номер [NUMBER], предметів домашнього побуту, побутової техніки, та іншого майна. Звернувшись до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори за свідоцтвом про право на спадщину, їм стало відомо, що все майно [PERSON] заповів [PERSON] Згідно рішення Партизанського міського суду Приморського краю Російської Федерації від 02 листопада 2009 року по справі № 2-1057\\09 встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON] [INFO] є матір'ю, а [PERSON] [INFO], є батьком [PERSON] [INFO], померлого [INFO] року. На даний час позивачі не працюють, є пенсіонерами за віком, інвалідністю, учасниками війни. Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 червня 2010 року по справі встановлено факт того, що [PERSON] 1954 року народження є батьком [PERSON], [INFO]. На даний час, [PERSON], є неповнолітньою, і таким чином також має право на обов'язкову частку у спадщині. Вважають, що вирішення питання про визнання права на обов'язкову частку у спадщині може бути вирішено в судовому порядку та просять суд визнати за [PERSON] право на половину частки спадщини після померлого сина [PERSON], яка належала йому у разі спадкування за законом та визнати за мною, [PERSON] право на половину частки спадщини після померлого сина [PERSON], яка належала їй у разі спадкування за законом. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, у якому зазначила, що [INFO] року помер [PERSON] При житті він залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гнилицькою Т.В. 24.11.2008 року, р.№3147, яким все своє майно він заповів [PERSON] [PERSON] був одиноким та бездітним. Самою близькою для нього людиною була [PERSON] Протягом довгого проміжку часу (з початку 1995року) вони підтримували близькі сімейні стосунки. [PERSON] останні роки свого життя дуже хворів та потребував стороннього догляду, який [PERSON] йому забезпечувала. При цьому він ніколи не говорив про те, що в нього є близькі чи родичі, які б могли про нього подбати. У період хвороби [PERSON] забезпечувала [PERSON] лікування у лікарнях, сплачувала рахунки за лікування, з забезпеченням його життєдіяльності. Окрім неї у важкий для [PERSON] період його життя поруч нікого не було. Крім цього, [PERSON] неодноразово розповідав [PERSON] про те, як він прожив своє життя і як він ображений на своїх батьків, про те як його батько залишив його ще маленькою дитиною, та ніколи не допомагав йому та не відвідував, не дбав про нього, не цікавився його долею, тобто відчужився від нього. Розповідав про те, що з матір'ю не склалися відношення, що фактично в юному віці із-за складних відношень із нею, [PERSON] був вимушений залишити дім, сім'ю та дбати про себе самостійно. Після смерті [PERSON], [PERSON] виконала усі необхідні дії, пов'язані з захороненням померлого, сплатила ритуальні послуги. Батьки [PERSON] посилаються, що він є їх сином, та вони є його спадкоємцями, які мають долю у спадку, оскільки на день його смерті були непрацездатними за віком та інвалідами. Проте вони не надали суду ніяких доказів того, що померлий [PERSON] є їх сином, що вони вправі наслідувати після [PERSON], не надали суду свідчень про свої доходи, які підтверджують їх неможливість допомогти [PERSON] в період його тяжкої хвороби, не вказали підстав, за якими вони звернулися з позовом про спадкування до суду, а не оформлюють його в нотаріальній конторі. Просить позов задовольнити та усунути [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом в інтересах [PERSON], в якому вказала, що 15.06.2010 року Московським районним судом м. Харкова ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], 1994 року народження до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи відділ РАЦС Московського району управління юстиції м. Харкова та державний нотаріус Одинадцятої нотаріальної контори Московського району м. Харкова про встановлення факту батьківства, про встановлення факту належності спадщини, яким позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково та визнано [PERSON], 1994 року народження донькою [PERSON], який помер [INFO] року. До складу спадщини за [PERSON] входить будинок [ADDRESS] автомобіль «Шевроле - Нива»2006 року випуску державний номер [NUMBER], предмети домашнього побуту, побутова техніка та інше майно. З метою прийняття спадщини [PERSON] звернулась в інтересах своєї доньки [PERSON] до державного нотаріуса Одинадцятої державної нотаріальної контори Московського району м. Харкова, але отримала відмову. Вважає, що вирішення питання про визнання права на обов'язку частку у спадщині може бути вирішено в судовому порядку. Просить позов задовольнити та визнати обов'язкове право на обов'язкову частку спадщини [PERSON], який помер [INFO] року за його неповнолітньою донькою [PERSON] як спадкоємцем за законом. В судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що позивачі зверталися до нотаріальної контори, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що померлий [PERSON] склав заповіт на [PERSON] Після отримання рішення Партизанського міського суду позивачі до нотаріальної контори з письмовою заявою не зверталися, письмової відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину не отримували. Просив позов задовольнити, у задоволенні зустрічних -відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник первісний позов та зустрічний позов [PERSON] не визнали, свій зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов, зустрічний позов [PERSON] не визнав, зустрічний позов [PERSON] підтримав в повному обсязі та пояснив, що після набрання сили рішенням Московського районного суду м. Харкова про встановлення факту батьківства [PERSON] до нотаріальної контори з письмовою заявою не зверталася, письмової відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Просив позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути праву за його відсутністю. Суд, вислухавши сторін та вивчивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Партизанського міського суду Приморського краю Російської Федерації від 02.11.2009 року вставлено, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою та встановлено факт родинних відносини між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як батьків з сином. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2010 року встановлено факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON], 1964 р.н. та визнано обов'язкове право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року за його неповнолітньою дочкою [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30.08.2010 року рішення Московського районного суду м. Харкові від 15 червня 2010 року в частині визнання батьківства [PERSON] щодо [PERSON] залишено без змін. В частині визнання обов'язково права на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року за його неповнолітньою донькою [PERSON] скасоване і в позові в цій частині відмовлено. Згідно відповіді на запит з 11-ї державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], який мешкав в [ADDRESS]: 12.01.2009 року подано заяву від імені [PERSON] про прийняття спадщини як за законом так і за заповітом, 20.02.2009 року подано заяву від іменні [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, 04.04.2009 року подано заяву від імені [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших заяв не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Як вбачається з пояснень представника позивачів за первісним позовом та представника відповідача [PERSON], після отримання їх довірителями рішень суду щодо встановлення факту родинних відносин та факту батьківства, жоден з них не звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, не пред'явив вказані рішення нотаріусу, письмової відмови у видачі такого свідоцтва нотаріус не надавав. Згідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином право на обов'язкову частку у спадщину неповнолітніх та непрацездатних батьків визначено самим законом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»№ 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Суд відмовляє в задоволенні первісного позову [PERSON] та [PERSON] про визнання права на обов'язкову частку у спадщині та зустрічного позову [PERSON] про визнання права на обов'язкову частку у спадщині в повному обсязі, оскільки є умови для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець. Знаючи по це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. З рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано доказів на підтвердження підстав усунення від права на спадкування, в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: dismissed