Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-01 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що між нею та відповідачем 09.06.2008 року був укладений договір строкового банківського вкладу. За умовами договору відповідач отримав від неї коштів на загальну суму 11488 грн. строком на 12 місяців до 09.06.2009 року з виплатою на її користь 17,15 відсотків річних на суму депозитного вкладу. Після закінчення вказаного строку відповідач був зобовязаний повернути не тільки вклад, а й відсотки, передбачені договором. Після неодноразових звернень до відповідача із заявами про повернення коштів, він не повернув кошти, в односторонньому порядку відмовившись від виконання своїх зобовязань за договором, порушив її права як споживача, тому була вимушені звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. Просила розірвати договір № 459668 строкового банківського вкладу «Моє майбутнє» оформлений в рамках пакету Турбота № 807813 та зобовязати банк видати на її користь депозитний вклад в сумі 11488, 00 грн., зобовязати банк перерахувати проценти на вклад з моменту пониження відсоткової ставки на процентну ставку, яка вказана в договорі за фактичний строк користування та видати на її користь, стягнути з відповідача на її користь 5000 грн. заподіяної їй моральної шкоди для відновлення свого порушеного права. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечила, посилаючись на те, що видати кошти в повному обсязі банк не може, оскільки постановою Правління НБУ №59 у ВАТ КБ Надра призначено тимчасову адміністрацію з 10.02.2009р. до 10.02.2010року та в цей же період введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Правління НБУ 10.02.2010року прийняло рішення про продовження роботи тимчасової адміністрації в банку «Надра» на 1 рік, тобто до 09.02.2011року. Кошти в сумі 11488грн позивачу перераховано на поточний рахунок позивача, з якого вона може їх знімати в межах ліміту банку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що 09.06.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» був укладений договір № 459668 строкового банківського вкладу (депозиту) «Моє майбутнє» оформлений в рамках Тарифного пакету ТП Турбота (пенсіонер) №807813. У п.1.1, 2.1, 2.2 даного договору вказано, що банк приймає від вкладника грошові кошти в сумі 11488 грн. строком на 12 місяців від дати внесення на вкладний рахунок. 09.06.2008 року [PERSON] внесла на рахунок банку кошти в сумі 11488 грн. Відповідно до п.3.4 банк зобовязаний забезпечити повне збереження та повернення вкладу з нарахованими процентами. Процента ставка передбачена п. 2.3 договору та становить 17,15% процентів річних. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що 06.07.2009 року позивач зверталась до відповідача з вимогою повернути їй суму банківського вкладу та відсотків у звязку із закінченням терміну дії договору. Згідно ст. 526 КЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У п.3.4 договору банк зобовязаний забезпечити повне збереження та повернення вкладу з нарахованими процентами, сплатити проценти і повернути вклад шляхом перерахування коштів на рахунок в останній день строку вкладу, а також у випадках дострокового розірвання договору. В судовому засіданні встановлено, що постановою правління Національного Банку України „Про призначення тимчасової адміністрації в ВАТ КБ „Надра призначено тимчасового адміністратора ВАТ КБ „Надра від 10 лютого 2009 року №59 та введено відповідно до ст. 85 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року мораторій на задоволення вимог, постановою Правління НБУ від 05 серпня 2009 року №452 продовжено мораторій на задоволенні вимог кредиторів з 11 серпня 2009 року до 10 лютого 2010 року, крім зобовязань Банку за договорами банківських вкладів (депозитів). Абз.1,2 ст.85 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року передбачено, що з метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану банку, який відповідав би встановленим цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України вимогам, Національний банк України має право введення мораторію на задоволення вимог кредиторів під час здійснення тимчасової адміністрації, але на строк не більше шести місяців. Мораторій на задоволення вимог поширюється на зобовязання, строки виконання яких настали до призначення тимчасової адміністрації. Проте мораторій не поширюється на задоволення вимог кредиторів, що виникли у звязку із зобовязаннями банку під час здійснення тимчасової адміністрації банку, оскільки суть мораторію випливає з його змісту та означає, що протягом дії мораторію: По перше забороняється здійснення стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення та вжиття заходів, спрямованих на забезпечення такого стягнення відповідно до законодавства України. По друге не нараховується неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Таким чином введення такого мораторію не може бути перешкодою для розгляду в суді вимог клієнтів вкладних (депозитних) рахунків щодо своєчасного повернення їх грошових коштів. Посилання відповідача на форс-мажорні обставини не є підставою відмови повернення вкладнику коштів по закінченню дії договору строкового банківського вкладу. Так, для визнання обставин «форс-мажором», необхідна наявність певних умов. По-перше, закріплення цих обставин в договорі. Сторони у договорі повинні узгоджувати форс-мажорні обставини шляхом прямого зазначення їх переліку. При цьому цей перелік вважається вичерпним й не підлягає розширеному тлумаченню. По-друге, обставини форс-мажору повинні виникати після укладення договору. По-третє, факт наявності форс-мажору підтверджується визначеними законом та іншими нормативно-правовими актами засобами доказування. В-четвертих, фактична неможливість виконання зобов'язань у період існування форс-мажору. Таким чином, «форс-мажор» не відносяться до тих обставин, які безспірно звільняють банки від виконання грошових зобов'язань щодо своєчасного повернення коштів з вкладних (депозитних) рахунків. Проте не виключається можливість їхнього застосування, якщо існування ознак, які їх характеризують, доведено належними та допустимими доказами (ст. ст. 58, 59 ЦПК) й оцінені в установленому законом порядку (ст. 212 ЦПК). Проте, таких доказів відповідачем не надано. Таким чином суд приходить до висновку про порушення з боку відповідачів законних прав позивачки, тому позовні вимоги в частині стягнення сум вкладу підлягають задоволенню, а саме стягнути з ВАТ КБ „Надра борг, який виник через неповернення банкам банківського вкладу в розмірі 11488 грн. Вимога про розірвання договору строкового банківського вкладу задоволенню не підлягає, оскільки строк його дії сплив у червні 2009року, а сторони строк дії не подовжили. Не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування моральної шкоди. Так, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі на відшкодування збитків та моральної шкоди. У договорі № 459668 строкового банківського вкладу «Моє майбутнє» відшкодування моральної шкоди не передбачено. Таким чином ст. 23 ЦК України не може бути застосована. В разі якщо умовами договору не визначено моральну (немайнову) шкоду, як один із видів відповідальності, вона підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом. До правовідносин, що виникли і повязані з порушення договірного зобов'язання, не можуть застосовуватись положення глави 82 ЦК України, які врегульовують правила деліктної відповідальності та ЗУ «Про захист прав споживачів». За вказаних обставин суд відмовляє у вимозі про стягнення моральної шкоди з відповідача. Суд відмовляє у вимозі про стягнення з відповідача відсотків після спливу дії договору строкового банківського вкладу, оскільки згідно договору проценти нараховуються протягом дії строкового вкладу, будь-яких умов щодо продовження нарахування процентів після закінчення строку дії договору у разі неповернення суми вкладу у договорі немає. Враховуючи викладене,

Outcome: partial