Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

У жовтні 2008 року Публічнеакціонерне товариство Банк Демарк (далі ПАТ Банк Демарк, Банк), яке є правонаступником всіх прав та обовязків Відкритого акціонерного товариства Банк Демарк, звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що 14 вересня 2006 року між останнім і [PERSON] (далі Позичальник) був укладений кредитний договір № 158-051, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит на споживчі цілі у сумі 46000 доларів США з кінцевим строком повернення кредиту 13 вересня 2011 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних. Згідно із п. 3.7.1 цього кредитного договору Позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом і відсотками щомісячно не пізніше 10-го числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, в сумі 1120 доларів США. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, видав [PERSON] кошти готівкою, про що свідчать дві заяви на видачу готівки № 18 від 14 вересня 2006 року на суму 35000,00 доларів США, еквівалентом яких у гривнях було 176750 грн., і № 158-051 від 30 жовтня 2006 року на суму 11000 доларів США, еквівалентом яких у гривнях було 55550 грн. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання своєчасно не виконані, відсотки за користування кредитом не сплачуються з 11 січня 2007 року по даний час, що відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і п. 5.2 кредитного договору надає Банку право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася, сплати процентів, нарахованих на фактичну суму заборгованості за кредитом до дня повернення суми кредиту. Станом на 26 червня 2008 року заборгованість відповідача [PERSON] перед Банком за кредитним договором № 158-051 від 14 вересня 2006 року становить 58104,58 доларів США, з яких: 44830,01 доларів США сума кредиту; 13274,57 доларів США прострочені відсотки за період з 11 січня 2007 року по 26 вересня 2008 року, та пеня за несвоєчасно сплачені відсотки за цей же період у сумі 12049 грн. 34 коп. Просило стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитом у сумі 58104,58 доларів США та пеню в сумі 12049 грн. 34 коп. У ході розгляду справи, посилаючись на те, що відповідачем не здійснено жодного платежу за кредитним договором, враховуючи, що станом на 04 лютого 2009 року змінилася сума заборгованості, Банк позовні вимоги збільшив. Просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 158-051 від 14 вересня 2006 року в сумі 60017,33 доларів США, з яких: 44830,01 доларів США сума кредиту, 15187,32 доларів США прострочені відсотки за період з 11 січня 2007 року по 04 лютого 2008 року, та пеню за порушення строків сплати відсотків за період з 02 лютого 2008 року по 02 лютого 2009 року в сумі 16048 грн. 58 коп. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути на користь ПАТ Банк Демарк з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 158-051 від 14 вересня 2006 року в сумі 60017,33 доларів США та пеню за порушення строків сплати відсотків у сумі 16048 грн. 58 коп. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 14 вересня 2006 року Відкрите акціонерне товариство Банк Демарк, правонаступником всіх прав і обовязків якого є позивач ПАТ Банк Демарк, що підтверджується п. 1.2 Статуту цього товариства, і [PERSON] уклали кредитний договір № 158-051, за умовами якого Банк надав Позичальникові кредит на споживчі цілі у розмірі 46000 доларів США з кінцевим строком повернення 13 вересня 2011 року та сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 16 % річних. На підставі банківської ліцензії № 47 і дозволу № 47-3, виданих Національним банком України, Відкрите акціонерне товариство Банк Демарк мало право на здіснення операцій із валютними цінностями. Відповідно до п. 3.7.1 кредитного договору погашення заборгованості за кредитом та відсотками за цим договором здійснюється щомісячно не пізніше 10-го числа місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, в сумі 1120 доларів США. Судом встановлено, що Банк свої зобовязання за кредитним договором № 158-051 від 14 вересня 2006 року виконав, надав [PERSON] кредит у розмірі 46000 доларів США, що підтверджується двома заявами на видачу готівки № 18 від 14 вересня 2006 року на суму 35000 доларів США (еквівалент у гривнях 176750 грн.) і № 158-051 від 30 жовтня 2006 року на суму 11000 доларів США (еквівалент у гривнях 55550 грн.). З наведеного видно, що при видачі кредитних коштів Банком визначався їх грошовий еквівалент у гривнях та видавався [PERSON] безпосередньо у гривнях у зазначених вище сумах. У порушення умов договору відповідач [PERSON] суму заборгованості за кредитом та відсотки за користування ним не сплачує. У ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору у випадку невиконання зобовязань за кредитним договором Банк має право вимоги дострокового розірвання цього договору та дострокового задоволення вимог Банку, що випливають з даного договору. Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 158-051 від 14 вересня 2006 рокустаном на 04 лютого 2009 року останній має перед Банком заборгованість по погашенню кредиту в сумі 44830,01 доларів США та сплаті відсотків за користування кредитними коштами за період з 11 січня 2007 року по 04 лютого 2008 року у сумі 15187,32 доларів США, всього 60017,33 доларів США. Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У ст. 524 ЦК України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Виходячи наведеного, суд вважає, що сума заборгованості за кредитним договором №\~158-051 від 14 вересня 2006 року з [PERSON] має бути стягнута за офіційним курсом гривні до долара США на день ухвалення судового рішення, встановленим Національним банком України. Така позиції суду підтверджується також і тим, що у суду відсутні докази того, що відповідач [PERSON] отримує дохід у доларах США. Станом на 23 грудня 2010 року, тобто на день ухвалення судом рішення у справі, Національним банком України встановлено такий офіційний курс гривні до іноземних валют: 1 долар США = 7,9635 грн. Виходячи з наведеного, станом на день ухвалення судом рішення заборгованість відповідача [PERSON] перед Банком за кредитним договором № 158-051 від 14 вересня 2006 рокустановить 477948 грн. (60017,33 доларів США х 7,9635 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно із п. 6.3 кредитного договору у разі порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків за кредитом, Банк має право стягнути з Позичальника пеню за кожний день прострочення. Пеня нараховується на суму прострочених платежів та відсотків із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом та відсотків у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. У судовому засіданні встановлено, що пеня за порушення строків сплати відсотків за користування кредитними коштами станом на 04 лютого 2009 року, яка обрахована в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період та з урахуванням фактичної кількості днів у році, за період з 02 лютого 2008 року по 02 лютого 2009 року становить 16048 грн. 58 коп. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON]неналежно виконував свої зобовязання перед ПАТ Банк Демарк за кредитним договором № 158-051 від 14 вересня 2006 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку до [PERSON] є обґрунтованими, проте підлягають задоволенню частково. Суд вважає, що з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 477948 грн. (грошовий еквівалент 60017,33 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на 23 грудня 2010 року на день ухвалення рішення) та пеня в розмірі 16048 грн. 58 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви позивач ПАТ Банк Демарк сплатило судовий збір у сумі 1700 грн. і оплатило витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Всього судові витрати у справі становлять 1730 грн., які теж підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі ст. 99 Конституції України, ст. ст. 524, 526, 527, 530, 533, 610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial