Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON],звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди посилаючись на наступні обставини, що 23 березня 2006 року о 1800 години, [PERSON], який являється чоловіком та батьком, виїхав з м. Дніпропетровськ до м. Кривий Ріг на маршрутному таксі «Мегсеdеs-Sргіntег». Посадка на маршрутне таксі відбувалася біля залізничного вокзалу м. Дніпропетровськ. Біля 2300 години, того ж дня, не доїжджаючи до залізничного вокзалу у м. Кривий Ріг (кінцева зупинка маршрутного таксі у м. Кривому Розі) 100-150 метрів, рухаючись по вул. Серафімовича маршрутне таксі, у якому знаходився [PERSON], виїхало на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль марки ГАЗ, що належе державному підприємству «Укрпошта», в результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів. [PERSON] знаходився на пасажирському сидінні, що знаходиться одразу за водієм маршрутного таксі, що підтверджується матеріалами кримінальної справи №57061266, порушеної у відношенні водія маршрутного таксі. У результаті зіткнення транспортних засобів сталася дорожньо-транспортна пригода у якій загинув [PERSON], отримавши велику кількість переломів кісток обличчя та черепу. Ставить питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомлено, про час та місце розгляду повідомлені через засоби масової інформації. Допитавши представника позивача, дослідивши докази, оцінивши у сукупності подані матеріали, встановивши характер спірних правовідносин, давши правову оцінку встановленим фактам, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та доцільність часткового задоволення позову. Як встановлено у судовому засіданні, позивач 18 жовтня 2002 року уклала шлюб з [PERSON], що зареєстрований відділом РАГСу Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу І-КИ № 174469 від 18.10.2002 року. Від шлюбних відносин позивач має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 червня 2007 року провадження у кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ст.. 286 ч. 2 КК України закрито внаслідок акту амністії. Відповідно до обсягу обвинувачення [PERSON] 23.03.2006 року о 2020 год, керував транспортним засобом «Мерседес Бенц 310», держномер «АЕ 1413 АІ» в темну пору доби, на освітленій ділянці дороги, з включеним ближнім світлом фар, здійснюючи рух по вологому дорожньому покриттю вул. Серафимовича у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу з сторони вул. Путійна в напрямку вул. кириленка, виконуючи перевезення пасажирів по маршруту «Дніпропетровськ [PERSON] Ріг». Під час руху у салоні автобуса кількість пасажирів перевищувала максимально дозволену. На даній ділянці дороги [PERSON] проявляючи крайню неувагу до дорожньою обстановки, не слідкуючи за її зміною, грубо порушив п.п. 1.2., 1.5., 2.3.б., 2.8.д., 10.1.., 11.3., 13.1., 13.3., 21.1. ПДР України, та навпроти будинку № 166 по вул. Серафимовича у м. Кривий ріг відвернувши кермо ліворуч допустив зіткнення з рухаючимся попереду у зустрічному напрямку автомобілем ГАЗ-330700, держномер «54-73 ДНР». В результаті зіткнення пасажиру автобуса [PERSON] спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких, небезпечних для життя, в даному випадку що спричинили смерть. Судом прийнято до уваги, що акт амністії являється нереабілітуючою обставиною, та не звільняє від відповідальності за причинену моральну та матеріальну шкоду. Відповідно до матеріалів кримінальної справи (ч. 1 а.с. 34) транспортний засіб «Мерседес Бенц 310», держномер «АЕ 1413 АІ», належить відповідачу, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ст.. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі (у т.ч. постанова), що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 статті 1200 Цивільного кодексу України, в разі смерті потерпілого, право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які знахо\-дились на його забезпечені. Малолітній [PERSON], [INFO], знаходився на спільному забезпеченні батьків, тому в зв'язку з вимогами вищенаведеної статті він має право на відшкодування шкоди до досягнення ним вісімнадцятирічного віку. При цьому, згідно з частиною 3 даної статті, шкода відшкодову\-ється у розмірі середньомісячного доходу постраждалого за відрахуванням частини, що припадала на працездатних членів сім'ї. Таким чином, малолітній має право на відшкоду\-вання однієї третини середньомісячного доходу, що отримував загиблий [PERSON], до досягнення ним вісімнадцятирічного віку. Середньомісячний дохід складав 1 681,20 гривні, що підтверджується довідкою з місця роботи. Розмір третьої частини до\-ходу складатиме 560,40 гривень. Право на відшкодування шкоди виникло у малолітнього з моменту загибелі батька. Смерть, відповідно до матеріалів справи настала 23.03.2006 року. До часу постановлення процесуального рішення, тобто 23.12.2010 року період становить 57 місяців, відповідно до стягнення належить 31920 грн з розрахунку 560,40 х 57. Окрім того, належить малолітньому відшкодування матеріальної шкоди до досягнення ним 18 річного віку, що скла\-датиме по 560 грн 40 коп щомісячно, починаючи з 24.12.2010 року по 26.06.2021 року. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 1167 Цивільного кодексу України «моральна шкода спричинена смертю фізичної особи, в звязку з діями джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від ступеню вини фізичної або юридичної особи, що його спричинили». Згідно з пунктом 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду спричиненю їх робітниками при виконанні ними трудових обовязків. У відповідності до ст. 23, 1167 ЦК України право на відшкодування спричиненої як матеріальної шкоди обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки підтверджене доказами та не спростоване у судовому засіданні. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд знаходить вимоги, з урахуванням принципів розумності та справедливості, з урахуванням характеру, тривалості та перебігу переживань, моральних страждань належними до часткового задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом прийнято положення норм цивільного процесуального кодексу України, а саме відповідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даному випадку позивачі звільнені від судових витрат повязаних з з оплатою судового збору та збору на інформаційно-технічне забезпечення, а тому витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Outcome: partial