Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

у жовтні 2010 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з липня 1997 року вона проживала разом зі своєю сімєю, а саме чоловіком [PERSON], сином [PERSON] та свекрухою [PERSON] в будинковолодінні № 15 по вулиці Охотницькій в селі Богданівка Машівського району Полтавської області. Право власності на даний будинок, а також земельну ділянку, на якій він знаходиться зареєстровано за свекрухою - [PERSON]. 27 квітня 2001 року вона купила житловий будинок № 2 по вулиці Чкалова в селі Миронівка Машівського району Полтавської області, про що укладено договір купівлі продажу та право власності на нього зареєстровано за нею. В цей же рік, за усною домовленістю з [PERSON], остання переїхала проживати у село Миронівку, а вона з чоловіком та сином залишилася проживати у [INFO]. Після смерті чоловіка [PERSON], який помер 02 березня 2009 року, [PERSON], як власниця будинковолодіння № 15 по вулиці Охотницькій в селі Богданівка Машівського району Полтавської області предявила до неї вимогу негайно звільнити належний тій будинок та переїхати проживати з сином в житловий будинок № 2 по вулиці Чкалова в село Миронівка Машівського району Полтавської області. Оскільки за час проживання у спірному будинку разом з чоловіком нею проводилися значні роботи, повязані з покращенням його благоустрою, вона вважає, що у 2001 році між нею та [PERSON] було фактично здійснено обмін будинками та земельними ділянками, на яких вони розташовані, а тому позивач просить суд визнати фактичний договір міни домоволодіння № 15 по вулиці Охотницькій в селі Богданівка Машівського району Полтавської області на домоволодіння № 2 по вулиці Чкалова в селі Миронівка Машівського району Полтавської області між нею та [PERSON], який фактично був здійснений 27 квітня 2001 року; визнати за нею право власності на домоволодіння № 15 по вулиці Охотницькій в селі Богданівка Машівського району Полтавської області та земельну ділянку, на якій він знаходиться. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання зявилися, проти задоволення позову заперечують, оскільки [PERSON] являється власницею домоволодіння № 15 по вулиці Охотницькій в селі Богданівка Машівського району Полтавської області та земельної ділянки, на якій воно знаходиться і вправі на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. У 2001 році будь яких договорів щодо обміну домоволодіннями нею не укладалося, а тому дії відповідачки по виселенню з належного їй будинку позивачки є правомірними. Треті особи в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне: сторонами не заперечується, що будинковолодіння № 15 по вулиці Охотницькій в селі Богданівка Машівського району Полтавської області та земельна ділянка, на якій воно знаходиться належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 03.11.1997 року та копією Державного акту на право приватної власності на землю від 26.12.1997 року. ( а.с. 18, 19). Із довідки Кошманівської сільської ради Машівського району Полтавської області слідує, що належний [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.1997 року житловий будинок ( згідно рішення виконкому Кошманівської сільської ради № 18 від 25.02.1999 року) має адресу: будинок № 15 по вулиці Охотницькій в селі Богданівка Машівського району Полтавської області. (а.с.20). На підставі укладено договору купівлі продажу від 27.04.2001 року [PERSON] купила житловий будинок № 2 по вулиці Чкалова в селі Миронівка Машівського району Полтавської області. Право власності на даний житловий будинок зареєстровано в Полтавському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON]. Записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 79 від 20.07.2001 року ( а.с.12). Згідно даних Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.12.2004 року земельна ділянка, розташована по вулиці Чкалова, 2 в селі Миронівка Машівського району Полтавської області належить на праві приватної власності [PERSON]. ( а.с. 14). Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 13.05.2010 року виселено [PERSON] з житлового будинку № 15 по вулиці Охотницькій в селі Богданівка Машівського району Полтавської області без надання іншого житлового приміщення; ( а.с. 50-51). Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22.07.2010 року рішення Машівського районного суду Полтавської області змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання на ст.ст. 168, 169 Житлового кодексу України про розірвання договору найму жилого приміщення.( а.с. 48-49). Ч.1 ст. 715 ЦК України визначено, що за договором міни кожна із сторін зобовязується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Із ч. 4 ст. 203 ЦК України слідує, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходу громадян належить вчиняти у письмовій формі, що встановлено п. 3 ст. 208 ЦК України. Окрім цього, ч. 1 ст. 209 ЦК України визначає, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю осіб. Оскільки відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечила факт укладання у 2001 році з позивачем [PERSON] договору міни будинковолодіннями, то підстав вважати, що такий договір взагалі мав місце у суду відсутні. Окрім цього, ч. 1 ст. 218 ЦК України визначено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину може доводитися лише письмовими доказами. Рішення суду не можу ґрунтуватися на свідченнях свідків. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказали на факт проведення відповідачем робіт, направлених на покращення благоустрою будинку № 15 по вулиці Охотницькій в селі Богданівка Машівського району Полтавської області, що ніким із сторін не оспорюється, однак суд вважає, що даний факт не впливає на доведеність факту укладення договору міни будинковолодіння між сторонами, а тому як доказ свідчення цих свідків суд відхиляє. Ч.1 ст. 319 України встановлює, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України закріплено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки власником будинковолодіння № 15 по вулиці Охотницькій в селі Богданівка Машівського району Полтавської області являється [PERSON]. Позивач в судовому засіданні не довела факту укладення з відповідачем у 2001 році договору міни будинковолодіннями, у встановленому законом порядку договір міни не укладався, вчинення будь яких дій з цього приводу відповідач [PERSON] заперечила. Сплату судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed