Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В поданій до суду заяві посилався на несумісність характерів, втрату подружжям поваги один до одного. Вказував, що окремо вони з відповідачем проживають з вересня 2006 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав свої вимоги та просив розірвати шлюб. Пояснив, що протягом минулого часу сторони до примирення заходів не вживали. Подальше збереження сімї та відновлення сімейних стосунків вважає неможливими. Наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не бажає проживати однією сімєю з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Не заперечувала ту обставину, що з вересня 2006 року вони з позивачем проживають окремо. Вказала, що протягом цього часу тричі намагалась відновити сімейні стосунки, але позитивного результату нею не досягнуто. Посилаючись на те, що від їх розлучення дуже страждає дитина, просила суд в задоволенні позову відмовити. Після оголошеної перерви сторони в засідання не зявились. При цьому позивач надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, відповідач про причини неявки не повідомила, клопотань не подавала. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не зявились. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов піддягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 20 червня 1997 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як встановлено в судовому засіданні сторони протягом тривалого часу подружніх стосунків не підтримують, обов'язків подружжя не виконують. Суд приходить до висновку, що сім'я сторін по справі розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому, збереження шлюбу або вжиття судом подальших заходів щодо примирення сторін суперечили б інтересам обох з подружжя. Крім того, з пояснень позивача вбачається, що він категорично не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу. Посилання відповідача [PERSON] на необхідність збереження сімї з метою забезпечення інтересів неповнолітньої дитини суд оцінює критично, оскільки як вбачається з пояснень обох сторін, сімя на час розгляду справи судом розпалась, її збереження суперечило б інтересам обох з подружжя. Звертаючись до суду з проханням відмовити в задоволенні позову, відповідач посилається лише на хвилювання дитини з приводу розлучення батьків, але не повідомляє про її особисте бажання відновити сімейні стосунки, помиритися з позивачем. Крім того, за нормами сімейного законодавства України розірвання шлюбу не може ставитися в залежність від виконання подружжям своїх обовязків по вихованню та утриманню дитини. Тому, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved