Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-06 00:00:00

02.12. 2011 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON]Є та [PERSON]Є про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 2 по вул. Жовтневої революції, 228 у м. Вознесенську у зв'язку з тим, що вони будучи зареєстрованими по вказаній адресі, не проживають в квартирі без поважних причин, крім того є для неї сторонніми особами. Посилаючись на те, що доказами не проживання відповідачів без поважних причин в спірній квартирі є акт, складений відповідальним працівником КП "Єдність" - що обслуговує будинок, позивачка просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є її синами, які на даний час перебувають на заробітках за межами країни, де саме не знає, вони не заперечували проти виписки, але фізично не мали можливості цього зробити.Зазначила, що сама знялася з реєстрації в квартирі [ADDRESS] 01.02.2011 року. Представник СГІРФО Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області в судове засідання не з»явився від нього надійшла заява про слухання справу без його участі, проти позову не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилися, судом належним чином були повідомлені за місцем реєстрації про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутність на підставі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідачки [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на наступне. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 18.09.2011 року, та витягом з реєстру про державну реєстрацію прав від 01.2010 року, віданого КП « Вознесенське МБТІ»( а.с.10-11, 14). Відповідно до будинкової книги ( а.с.15-16) та інформації СГІРФО Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області в [ADDRESS] на час звернення позивачки до суду зареєстровані всі відповідачі. Згідно паспорту відповідачки [PERSON], виданого Вознесенським МРВ УМВС України в Миколаївській області від 11.03.1997 року вона знялася з реєстрації за останнім місцем проживання 01.02.2011 року ( а.с. 42-43). Та обставина, що відповідачі [PERSON], [PERSON]Є та [PERSON] не проживають в [INFO] з вересня 2010 року підтверджується актом від 30.11.2010 року складеного майстром КП "Єдність", що обслуговує будинок на даній дільниці (а.с. 17), та підтвержується відповідачкою [PERSON] в судовому засіданні. Главою 6 розділу ІІІ Житлового кодексу України регламентуються відносини між сторонами з приводу користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду, але дані норми не містять підстав втрати права користування житлом у приватному секторі. Суд вважає за можливе застосувати довказаних відносин аналогію закону. Статтею 9 ЖК України передбачається, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку і право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, передбаченого ст. 71 цього Кодексу. Згідно вимог статей 319, 391 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає за неможлив збереження за відповідачами [PERSON] та [PERSON] права на користування квартирою № 2 по вул. Жовтневої революції, 228 у м. Вознесенську, оскільки вони створюють позивачці перешкоди у розпорядженні власністю, не є членами її сім»ї та вибули з місця реєстрації за власним бажанням. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зважаючи на викладене суд вважає, що вимоги позивачки щодо зняття відповідачів з реєстрації не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки реалізувати своє право вона може шляхом звернення до СГІРФО Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області із рішенням суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.

Outcome: partial