Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати удаваним договір дарування частки квартири, визнати укладеним договір купівлі-продажу частки квартири та визнати право власності на частку квартири. При цьому вони посилаються на те, що між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] з іншого боку, укладено договір дарування від 23.08.2006 року, згідно з умовами якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар 302/1000 часток квартири [ADDRESS] в рівних частках кожному з обдарованих. Вказаний договір було укладено у письмовій формі та посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 4042, а також внесено до Державного реєстру правочинів за № 1526370 від 23.08.2006 року. Сторони за вказаним договором досягли згоди щодо предмета договору стосовно відчуження 302/1000 часток квартири та виконали умови за вказаним договором. Проте у відповідності до ч. 2 ст. 717 ЦК України договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. У подальшому договір купівлі-продажу частки квартири сторонами виконано повністю, тобто [PERSON] передано ключі від квартири а [PERSON] та [PERSON] сплачено продавцеві зазначену грошову суму, та подано вказаний договір до державної реєстрації за місцем обліку вказаного обєкта нерухомого майна, що підтверджується витягом від 06.10.2006 року виданого комунальним підприємством Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості. 01.11.2006 року [PERSON] вселився в зазначену квартиру. Підписуючи вказаний договір сторони мали на увазі договір купівлі-продажу. Нотаріус відмовилась від реєстрації вказаного договору як договору купівлі-продажу, так як [PERSON] не повідомила інших співвласників які мають переважне право на купівлю вказаної частки квартири. За вказаних обставин позивачі по справі вважають, що приватний нотаріус мала витребувати необхідну згоду співвласників вказаного майна перед тим як вчиняти вказаний договір. Приватний нотаріус мала попередити, що якщо майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача у всіх випадках. За вказаних підстав позивачі мали вважають вказаний договір удаваним. У судове засідання зявилися [PERSON] та представник позивачки [PERSON] - [PERSON], позовну заяву підтримали в повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Інші сторони по справі у судове засідання не зявились: відповідачка [PERSON] надала суду заяву в якій позов визнала та просила розглядати справу за її відсутністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась без поважних причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомила. Третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], надала суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутністю, зазначила, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Вислухавши зявившихся учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] з іншого боку, укладено договір дарування від 23.08.2006 року, згідно з умовами якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар 302/1000 часток квартири [ADDRESS] в рівних частках кожному з обдарованих. Вказаний договір було укладено у письмовій формі та посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 4042, а також внесено до Державного реєстру правочинів за № 1526370 від 23.08.2006 року. Сторони за вказаним договором досягли згоди щодо предмета договору стосовно відчуження 302/1000 часток квартири та виконали умови за вказаним договором. У відповідності до ч. 2 ст. 717 ЦК України договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України суд вважає вказаний договір удаваним, та вважає його договором дарування, так як за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У подальшому договір купівлі-продажу частки квартири сторонами виконано повністю, тобто [PERSON] передано ключі від квартири а [PERSON] та [PERSON] сплачено продавцеві зазначену грошову суму, та подано вказаний договір до державної реєстрації за місцем обліку вказаного обєкта нерухомого майна, що підтверджується витягом від 06.10.2006 року виданого комунальним підприємством Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості. 01.11.2006 року [PERSON] вселився в зазначену квартиру. Підписуючи вказаний договір сторони мали на увазі договір купівлі-продажу. Нотаріус відмовилась від реєстрації вказаного договору як договору купівлі-продажу, так як [PERSON] не повідомила інших співвласників які мають переважне право на купівлю вказаної частки квартири. Інші співвласники вказаного приміщення позов визнали, про що надали відповідні письмові заяви. Суд вважає необхідним визнати спірний договір дійсним, так як [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повністю виконали умови угоди, відповідачами зазначені обставини не оспорювались та у судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження.

Outcome: approved