Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Вільховецької сільської ради Бережанського району Тернопільської області, про визнання за ним права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері [PERSON], яка померла 10 лютого 1997 року і яке складається із 1/6 частини будинковолодіння по вул. Зелена, 64 в с.Вільховець Бережанського району Тернопільської області. Здійснити своє право на спадкування не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлої, що і змусило його звернутися в суд із згаданим позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримала, просить їх задовольнити. Також пояснила, що мати [PERSON] [PERSON] проживала [INFO]. [PERSON] померла 10 лютого 1997 року про що було видано свідоцтво про смерть серії 1-ИД № 055877. За життя померла володіла на праві особистої власності 1/6 частиною будинковолодіння по вул. Зеленій, 64 в с. Вільховець Бережанського району Тернопільської області. За життя [PERSON] залишила заповіт в користь позивача по справі. Даний заповіт не було змінено чи скасовано. Строку на прийняття спадщини позивач не пропустив, оскільки у встановлений судом строк подав заяву в нотаріальну контору для прийняття спадщини, заяви про відмову від спадкового майна не подавав. В даний час позивач не може успадкувати майно, оскільки на нерухоме майно на імя померлої відсутні правовстановлюючі документи. Тому просить суд визнати за [PERSON], як за спадкоємцем за заповітом право на згадане спадкове майно. В судове засідання представник Вільховецької сільської ради не зявився, однак подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, щодо вирішення позову покладається на думку суду, визнав ті обставини на які посилається позивач в обгрунтування заявлених вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги заяву відповідача, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків( спадщини) від фізичної особи, яка померла( спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців). У відповідності зі ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; спадкування здійснюється за заповітом або за законом, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 549 ЦК України, який діяв до прийняття Цивільного Кодексу України від 01 січня 2004 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном…,, де зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Виходячи з норм п.4, 5 Прикінцевих та перехідних Положень ЦК України( 01.01 2004 року), Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного Кодексу України, застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 1268, ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст..1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] доводиться сином померлій [PERSON]. [PERSON] померла 10 лютого 1997 року. За життя [PERSON] склала на користь позивача заповіт, який не було змінено чи скасовано. Отже позивач є спадкоємцем померлої за заповітом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/6 частини житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях, який знаходиться по вул. Зеленій, 64 в с. Вільховець Бережанського району Тернопільської області, яким померла правомірно володіла за життя. Також встановлено, що позивач строку на прийняття спадщини не пропустив, оскільки вчасно подав заяву в нотаріальну контору для прийняття спадщини, до 6-ти місяців вступив в управління її спадковим майном, заяви про відмову спадкового майна не подавав. Тобто, позивач фактично прийняв згадану спадщину, де перешкодою в реалізації його права спадкування стала відсутність на ім'я померлої правовстановлюючих документів на згадане спадкове майно. Зазначені судом факти доведені в судовому засіданні поясненнями представника позивача, свідоцтвом про смерть [PERSON] копією заповіту та іншими доказами по справі. Отже, судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняв спадкове майно після померлої 10 лютого 1997 року [PERSON] яке складається із 1/6 частини житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях по вул. Зеленій, 64 в с.Вільховець Бережанського району Тернопільської області, яким померла правомірно володіла за життя, а тому його позовні вимоги слід задовольнити та визнати за ним право на таке спадкове майно. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved