Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно. Позов мотивовано тим, що 29.04.2001 року між сторонами укладено шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO], неповнолітній син проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. З 2007 року шлюбні відносини між сторонами різко погіршилися, а з початку 2010 року взагалі припинені, подальше життя та збереження сім'ї вважає неможливим, що буде суперечити інтересам її та сина. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги щодо розміру аліментів і просить стягнути їх з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині вимог позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю і дав свою згоду на розірвання шлюбу між ним та позивачкою, проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі Ул частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення ним повноліття не заперечує. Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони уклали шлюб 29.04.2001 року, про що здійснено запис в книзі реєстрації актів про одруження відділом РАГС Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області за № 68. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Сімя сторін фактично розпалась з початку 2010 р., вони спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Спір щодо місця проживання дитини та розподілу майна відсутній. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст.ст.80,88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі - 171 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved