Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

30.09.2008 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання факту прийняття спадкового майна, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та просила суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 10.03.1999 року, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20.04.2000 року Криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області частково недійсним. В подальшому позивач змінила свої позовні вимоги та просила суд встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], померлої 10.03.1999 року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, в частині визнання за нею права власності на дві земельні частки (паї) розміром 5,34 га кожна, які належали [PERSON], померлої 10.03.1999 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0217945 від 31.05.1997 року та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0217946 від 31.05.1997 року; визнати недійсним договір дарування права на земельну частку (пай), посвідчений сертифікатом, укладений 14.04.2000 року між [PERSON] 0.0 та [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1164; визнати недійсним договір дарування права на земельну частку (пай), посвідчений сертифікатом, укладений 14.04.2000 року між [PERSON] 0.0 та [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1165; скасувати розпорядження Голови Криворізької РДА Дніпропетровської області № 514-р від 03.06.2003 р. в частині видачі [PERSON] державних актів на право власності на земельну ділянку; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП №030247, виданий 27.05.2004 р. на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Голови Криворізької РДА Дніпропетровської області № 514-р від 03.06.2003 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010410102056; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП №030248, виданий 27.05.2004 р. на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Голови Криворізької РДА Дніпропетровської області № 514-р від 03.06.2003 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державній актів на право власності на землю за № 010410102055; визнати за нею право власності на дві земельні ділянки площею 4,55 га кожна, на території Кіровської сільської рад Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], померлої 10.03.1999 року. 15.09.2010 року позивач подала до суду змінену позовну заяву про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та просила суд встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], померлої 10.03.1999 року, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 12.04.2000 року Криворізькою державною районною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі № 1142, видане [PERSON] після смерті її матері [PERSON], померлої 10.03.1999 року. Ухвалою суду від 23.09.2010 року за заявою позивача та її представника позовні вимоги залишені без розгляду в частині визнання недійсним договору дарування права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, укладеного 14.04.2000 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1164; визнання недійсним договору дарування права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, укладеного 14.04.2000 року між [PERSON] та [PERSON]Г, зареєстрованого в реєстрі за № 1165; скасування розпорядження Голови Криворізької РДА Дніпропетровської області № 514-р від 03.06.2003 р. в частині видачі [PERSON]Г державних актів на право власності на земельну ділянку; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 030247, виданого 27.05.2004 р. на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Голови Криворізької РДА Дніпропетровської області № 514-р від 03.06.2003 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010410102056; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 030248, виданого 27.05.2004 р. на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Голови Криворізької РДА Дніпропетровської області № 514-р від 03.06.2003 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010410102055; визнання за [PERSON] права власності на дві земельні ділянки площею 4,55 га кожна, на території Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], померлої 10.03.1999 року. В подальшому в судових засіданнях позивач просила суд встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON]К, померлої 10.03.1999 року, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 12.04.2000 року Криворізькою державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі № 1142, яке було видане [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої 10.03.1999 року. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] суду пояснила, що відповідач її рідна сестра, а [PERSON] та [PERSON] - їх батьки. 26.09.1997 року помер батько, а 10.03.1999 року померла мати. На день смерті матері відповідач проживала з матір'ю за адресою: вул.Залізнична 6.8, с.Зелений Луг Криворізького району Дніпропетровської області, а позивач проживала за адресою: вул.Дзержинського 6.88, с.м.т.Олександрівка, Кіровоградської області, але похоронила матір разом з сестрою та протязі 6 місяців після смерті матері неодноразово приїжджала до сестри, з якою у неї добрі стосунки, тимчасово проживала в зазначеному будинку, допомагала їй обробляти присадибну ділянку, робити ремонт в будинку, забрала після смерті матері подушку та посуд. В нотаріальну контору за оформленням спадщини не зверталася, оскільки не мала коштів. Про те, що сестра отримала 12.04.2000 року свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], та подарувала земельні ділянки третій особі по справі [PERSON] їй стало відомо лише в 2007 році, на похоронах чоловіка сестри, тому вона в 2008 році звернулася до суду. Також, позивач підтримала свою заяву про поновлення строку на звернення до суду із зазначеними позовними вимогами, посилаючись на те, що цей строк нею пропущено з поважних причин. Представник позивача підтримав позовні вимоги змінені [PERSON] в повному обсязі та просив їх задовільнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі. Підтвердила пояснення позивача, при цьому пояснила, що [PERSON] дізналася про те, що вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, на похоронах її чоловіка в 2005 році. Також, підтвердила пояснення третьої особи [PERSON] в тій частині, що він допоміг їй оформити спадщину після смерті матері, але посилалась на те, що подарувати земельні ділянки [PERSON] її примусив, при цьому нікуди зі скаргою з цього приводу вона не зверталась. 16.12.2008 року вона разом з позивачем продала житловий будинок № 8 по вул.Залізнична в с.Зелений Луг Криворізького району Дніпропетровської області третій особі по справі [PERSON], та купили їй будинок в Кіровоградській області. Крім того, пояснила, що вони з сестрою є в рівних частинах спадкоємці після смерті матері та вважає, що спадщина повинна бути оформлена на них двох. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Третя особа [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив при цьому, що за проханням відповідача він зі своєю дружиною, яка є двоюрідною сестрою позивача та відповідача, допомогли [PERSON] оформити в 2000 році спадщину після смерті її матері [PERSON], в подальшому відповідач добровільно подарувала йому земельні ділянки в установленому законом порядку. [PERSON] на спадщину не претендувала, лише в 2001 році подзвонила та вчинила скандал з приводу земельних ділянок, після чого до 2008 року ніяких претензій нікому не пред»являла. Представники третьої особи [PERSON] - [PERSON]., [PERSON], кожен окремо, заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у разі задоволення позовних вимог, рішення може вплинути на інтереси третіх осіб по справі [PERSON], якому [PERSON] подарувала спірні земельні ділянки та [PERSON], якій відповідач продала спірний будинок. Пояснили також, що порушень законодавства при оформлені спадщини після смерті [PERSON] та при оформлені договорів дарування земельних ділянок між [PERSON] та [PERSON] не було. Крім того, просили відмовити позивачу в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, оскільки починаючи з 2001 року [PERSON] отримував орендну плату в натуроплаті за зазначені земельні ділянки і [PERSON], [PERSON] та всі жителі с. Зелений Луг Криворізького району Дніпропетровської області знали про це, тому поважності причин пропуску строку у позивача не має. Третя особа [PERSON] просила справу розглянути за її відсутності, заперечувала проти задоволення позовних вимог (том 1 а.с.224). Суд, вислухавши сторони, їх представників, третіх осіб, їх представників, дків, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги \лягають частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені слідуючи факти та відповідні ним правовідносини. Згідно п.5 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України (в редакції 2004 ку) вказано, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються сож до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до орання чинності цим Кодексом, оскільки сторони фактично прийняли спадщину, то спірних правовідносин слід застосовувати норми цивільного кодексу України (в цакції 1963 року). Судом встановлено, що 26.09.1997 року помер [PERSON] та 10.03.1999 року померла [PERSON] - батько та матір сторін, ці ставини визнані сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі, а тому не щягають доказуванню в силу ч.І ст.61 ЦПК України (том 1 а.с.5,6,8,9,10,11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: вул.Залізнична б.8, с.Зелений Луг Криворізького району Дніпропетровської області (том 2 а.с.9) та права на земельну частку (пай) розміром 5,34 в колишньому КСП «Україна», розташований в с.Кіровка Криворізького району Дніпропетровської області (том 2 а.с.11), яке фактично прийняла його дружина [PERSON], але не встигла оформити за життя свої спадкові права на зазначене мано. Крім того, після смерті [PERSON], відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 5,34 в колишньому КСП «Україна», розташований в с. Кіровка Криворізького району Дніпропетровської області (том 2 а.с.11). [PERSON] та [PERSON] заповіту не складали, тому їх спадкоємці спадкують належне їм майно за законом. Крім позивача та відповідача, інших спадкоємців у [PERSON] не має, тому згідно вимог ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) позивач та відповідач, як її доньки, є спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках на все зазначене майно. Відповідно до вимог ст.549 (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як слідує з довідок наданих Кіровською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області (том 2 а.с.5,8) [PERSON], проживала на день смерті разом з [PERSON], а [PERSON], проживала разом с [PERSON], на день її смерті 10.03.1999 року, тобто відповідач фактично прийняла спадщину після смерті, та зазначені обставини ніким не оспорюються. Суд, дійшов висновку, що позивач [PERSON] також, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті матері [PERSON], померлої 10.03.1999 року про що свідчать її дії на протязі 6 місяців після смерті [PERSON], а саме: позивач приїжджала та тимчасово проживала в будинку, розташованому за адресою: вул.Залізнична б.8, с.Зелений Луг Криворізького району Дніпропетровської області разом з сестрою - відповідачем по справі, допомагала їй обробляти присадибну ділянку, робити ремонт в зазначеному будинку, брала після смерті матері подушку та посуд, ці обставини визнала відповідач та підтвердили свідки. З огляду на викладене позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 10 березня 1999 року підлягають задоволенню. [PERSON] також просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 12.04.2000 року Криворізькою державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі № 1142, яке було видане [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої 10.03.1999 року. Оскільки суд дійшов висновку, що позивач і відповідач фактично прийняли спадщину після смерті матері [PERSON], померлої 10.03.1999 року, тому вони є спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках, тобто по 1/2 частки на все зазначене майно. Однак, відповідач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в установленому законом порядку (том 2 а.с.3) та їй, у зв'язку з тим, що більше ніхто зі спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, 12.04.2000 року Криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої 10.03.1999 року (том 2 а.с.13). Зазначене свідоцтво повинно було б видано на 1/2 частку всього спадкового майна кожній із сторін, тому свідоцтво необхідно було б визнати частково недійсним на 1/2 частку, але в задоволенні позовних вимог в цій частині [PERSON] слід відмовити у зв»узку з пропущенням нею встановленого ст.71 ЦК України (в редакції 1963 року) трирічного строку позовної давності, оскільки позивач звернулася до суду лише 30.09.2008 року, а зазначене свідоцтво про право на спадщину за законом було видано 12.04.2000 року, та суд дійшов висновку, що про порушення строку для захисту права позивач дізналася в 2001 році, а отже позовна давність в три роки щодо відносин, які виникли до 30.09.2005 року сплинула, та підстав для поновлення позивачу строку для звернення до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним не має, оскільки поважності причин пропуску встановленого законом трирічного строку позивач суду не надала. На підставі викладеного, ст. ст. 1, 4, 6, 71, 75, 76, 80, 524, 525, 526, 529, 533, 548, 549, ЦК України (в редакції 1963 року) і

Outcome: partial