Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-02 00:00:00

Прокурор м.Червонограда звернувся із зазначеним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що гуртожиток по вул.Львівській, 21, в м.Червонограді перебуває на балансі ВПУ №11 і має своїм цільовим призначенням забезпечення житлом учнів училища на період навчання. [PERSON], у свій час, був поселений у гуртожиток з дозволу адміністрації із сім'єю у кімнатах № 7-8. З кінця 1998 року відповідач не проживає у зазначеному приміщенні, так як придбав інше житло по вул.Сокальській, 24/20, в м.Червонограді. У той же час, він і надалі залишається зареєстрованим в учнівському гуртожитку по вул.Львівській,21, в м.Червонограді. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування займаною ним жилою площею в гуртожитку по вул.Львівській, 21, в м.Чрвонограді та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до ВПУ № 11, посилаючись на те. що у 1983 році він оформив свої трудові відносини із Червоноградським ВПУ № 11 і став там працювати на посаді майстра виробничого навчання. У 1988 році він, з дозволу адміністрації, був поселений у гуртожиток по вул.Львівській, 21, разом із сім єю. З кінця 1998 року адміністрація ВПУ № 11 стала неналежно забезпечувати жильців гуртожитку комунальними послугами: було відключено опалення, газ, електроенергія. Все це пояснювалося необхідністю проведення ремонтних робіт. Він змушений був залишити гуртожиток і проживати у знайомих, у дочки, час від часу навідуючись до дому. Невдовзі у газеті «Ринок» появилася інформація про отримання квартир у будинку по вул.Львівській, 21. Коли він зателефонував за наданим номером телефону, то йому запропонували купити належні йому кімнати. На думку [PERSON], адміністрація ВПУ №11 свідомо чинить перешкоди йому у користуванні приміщенням по вул.Львівській, 21, відключивши будинок від комунікаційних мереж, щоб він добровільно виселилися з нього, а його житло привласнили і продали. Просив постановити рішення, яким зобовязати Червоноградське ВПУ № 11 не чинити йому перешкод у проживанні [INFO], (кімнати 7-8). забезпечивши таке проживання належними комунальними послугами, та вселити його у зазначене приміщення. В судовому засіданні прокурор м.Червонограда, який діє в інтересах ВПУ № 11 свої вимоги підтримав, покликавшись на обставини викладені в позовній заяві, зустрічні позовні вимоги [PERSON] заперечив та додатково пояснив, що відповідач, у свій час, поселився у гуртожиток по вул.Львівській, 21, в м.Червонограді без ордеру. У 1998 році [PERSON] придбав квартиру по вул.Сокальській, 24/20, в м.Червонограді, де проживає разом із сімєю. Тому, він втратив право на користування кімнатами в гуртожитку. Просив позов задовольнити. Представник ВПУ № 11 [PERSON]П.в судовому засіданні позовні вимоги прокурора підтримав, зустрічні вимоги [PERSON] заперечив та пояснив, що єдиною підставою для вселення особи в жиле приміщення є ордер. Ордер [PERSON] для поселення в спірний гуртожиток не видавався. На даний час гуртожиток перебуває на балансі ВПУ №11. У 2005 році між ВПУ № 11 та приватною фірмою ЗМП був укладений інвестиційний договір, згідно умов якого, приватна фірма мала проводити реконструкцію даного гуртожитку під квартири. Однак на сьогоднішній день, зазначена фірма знаходиться на стадії ліквідації через банкрутство. Тому доля гуртожитку залишається невизначеною. У той же час, умов для проживання у гуртожитку по вул.Львівській, 21, в м.Червонограді не має. Там відсутнє опалення, електроенергія, газ, і проживати там не можливо. Просив позов прокурора задовольнити, а в зустрічних вимогах [PERSON] відмовити. [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог прокурора м.Червонограда та ВПУ № 11 не визнав, свої зустрічні вимоги уточнив, та в їх обґрунтування пояснив, що із 21 липня 1983 року по 03 квітня 1995 року він перебував у трудових відносинах із Червоноградським ВПУ № 11, де працював на посаді майстра виробничого навчання. З дозволу адміністрації, у 1988 році, був поселений у гуртожиток по вул.Львівській, 21, в м.Червонограді разом із сімєю і зареєстрований за даною адресою по даний час. У 1998 році його дружина [PERSON] придбала квартиру по вул.Сокальська,24/20, і пішла туди проживати. Через припинення шлюбних стосунків із [PERSON] він змушений винаймати квартири або проживати у друзів, у дочки, яка вже створила свою сімю. Позивач за зустрічним позовом вважає, що він має право на приватизацію кімнат у гуртожитку, оскільки тривалий час працював у ВПУ №11. Просив зобовязати ВПУ № 11 не чинити йому перешкод у проживанні в кімнатах № 7-8 по вул.Львівськкій, 21, в м.Червонограді Львівської області через відключення від комунальних мереж та забезпечити йому проживання в гуртожитку із подачею електропостачання та водопостачання. У випадку неможливості його належного проживання у зазначеному приміщенні зобовязати ВІТУ №11 м.Червонограда передати гуртожиток у комунальну власність міста для послідуючої реалізації його права на приватизацію займаних кімнат. Зазначені вимоги підтримуються його представником - адвокатом [PERSON]. Залучена в якості третьої особи представник виконкому Червоноградської міської ради [PERSON] в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги [PERSON] заперечила та пояснила, що гуртожиток по вул. Львівській,21, в м.Червонограді знаходиться у державній власності і не є власністю Червоноградської міської ради. Тому вимоги [PERSON] щодо передачі зазначеного гуртожитку у комунальну власність міської ради для реалізації права на приватизацію займаних кімнат є безпідставними. Вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, представника третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , оцінивши наявні у справі письмові документи суд вважає, що у первісному позові прокурора м.Червонограда, щодо зняття з реєстрації [PERSON] та виселення його з гуртожитку по вул.Львівській, 21, в м.Червонограді без надання іншого жилого приміщення слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити частково виходячи із наступних підстав. У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами житлового кодексу України» із наступними змінами і доповненнями, при розгляді вимог про виселення осіб, договір найму жилого приміщення з яким укладений з порушенням встановленого порядку без видачі ордеру, слід застосовувати трирічний термін позовної давності. Судом встановлено, що [PERSON] із 21 липня 1983 року по 03 квітня 1995 року працював у ВПУ № 67 на посаді майстра виробничого навчання (а.с.15). 29 березня 1988 року був поселений в учнівський гуртожиток, що розташований по вул.Львівській, 21, в м.Червонограді Львівської області (а.с.2). Так як жилий будинок по вул. Львівській, 21, в м.Червонограді Львівської області втратив своє цільове призначення «гуртожиток для студентів», то за домовленістю із адміністрацією ВПУ № 11 до нього також були поселені дружина [PERSON], доньки [PERSON] та [PERSON]М (а.с.6). Для сімї [PERSON] з двома їхніми дітьми було виділено кімнати № 7-8 та відкрито особовий рахунок, по якому [PERSON] сплачував кошти за користування гуртожитком ( а.с. 74-101). Вказане свідчить про те, що гуртожиток по вул.Львівській, 21, в м.Червонограді не використовувався за цільовим призначенням «для студентів» і набув статусу малосімейного гуртожитку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] із сімєю поселився в гуртожитку у 1988 році як працівник училища. Дружина [PERSON] - [PERSON] працювала черговою в училищі. Потім остання, у 1997 році, разом із дітьми переїхала кудись проживати. [PERSON] також вибрався із гуртожитку, однак часто навідувався назад, забирав свої речі. Потім у кімнату була поселена [PERSON] Оскільки в гуртожитку було відсутнє опалення, світло та газ, [PERSON] залишила гуртожиток. Також встановлено, що із березня 1988 року по 23 січня 2006 року прокурор м. Червонограда чи ВПУ №11 м.Червонограда не зверталися із вимогами щодо виселення [PERSON] із займаного приміщення з підстав незаконного його поселення (без ордера). При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що у даному випадку позивачем по первісному позову пропущено трьохрічний строк звернення до суду про виселення [PERSON] із цих підстав. Посилання прокурора та представника ВПУ №11 [PERSON] на те, що [PERSON] вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення також не підтвердилися в судовому засіданні. Свідок [PERSON] (дружина відповідача) в судовому засіданні пояснила, що в гуртожитку по вул.Львівській, 21, в м.Червонограді вона проживала із [PERSON] із 1988 року до 1996 року. Потім у гуртожитку почали виключати світло, опалення, воду та газ. Через загострення відносин із [PERSON], вона із дітьми виписалася із гуртожитку, а [PERSON] продовжував там проживати. У даний час вона проживає [INFO] одна і є власником цього житла. Із [PERSON] вона не проживає і спільного господарства з ним не веде. Останній проживає у своїх знайомих, а часом у дочки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON]Д приходиться їй двоюрідним братом. Приблизно із 1996-1997 років останній через неможливість проживання у гуртожитку по вул.Львівській, 21, в м.Червонограді часто ночував у неї. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] не вибував на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, тому він не може бути виселений із гуртожитку на підставі ст. 107 ЖК України. Оскільки на даний час у спірному гуртожитку проводиться реконструкція з метою зміни його статусу і що жилі кімнати, в яких проживав [PERSON] не збереглися як житло, то його виселення можливе лише на підставі ст. ст. 114, 132 ЖК України, тобто з наданням іншого жилого приміщення, що відповідає санітарно- технічним вимогам. Що стосується зустрічних вимог [PERSON] до ВПУ № 11 щодо забезпечення його комунальними послугами та передачі гуртожитку у комунальну власність міста для приватизації кімнат, то такі не можуть бути задоволеними, оскільки гуртожиток не є комунальною власністю м.Червонограда, а ремонтні роботи чи реконструкція не проводяться в ньому у звязку з відсутністю фінансування. На підставі наведеного, ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. ст. 107, 114,125,127,132 ЖК України, суд,-

Outcome: partial