Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії по відновленню становища, яке існувало до порушення. В обґрунтування позову вона вказала, що 23 червня 1985 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, а в 2010 році офіційно з ним розлучилась. В період спільного проживання однією сімєю вони побудували будинок, який знаходиться в с. Пиківець, Козятинського району, Вінницької області, вул. Леніна, 34 та газифікували його. Рішенням Козятинського міськрайсуду від 10.05.2007 року будинковолодіння розділено між ними в натурі. При цьому, за нею визнано право власності на 48/100 будинковолодіння, а за відповідачем на 52/100 будинковолодіння зі стягненням з відповідача грошової компенсації за відступ від ідеальної долі на її користь. Дане рішення суду набрало чинності і зареєстроване в Козятинському КП ВООБТІ. Під час газифікації с. Пиковець в 2006 році до будинку було проведено газопровід та встановлено газовий стояк з редуктором. За виконання робіт вони вносили спільні кошти, в сумі - 3350 гривень, що підтверджується довідкою кооперативу. 14.08.2007 року відповідач самовільно, без її відому та згоди, демонтував стояк, відрізавши його від газопроводу і разом з редуктором переніс його в будинок своєї матері, де і встановив його. Самовільним демонтажем газового редуктора зі стояком відповідач порушив її права, як співвласника будинку, залишивши її без газу, а тому, просить відновити становище, яке існувало до порушення її права. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала і підтвердила обставини викладенні в ньому. Відповідач [PERSON], він же представник [PERSON] - третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судовому засіданні позову не визнав і пояснив, що на прокладення стояка він витратив свої особисті кошти, коли вже фактично не проживав з позивачкою, а жив з іншою жінкою в м. Козятині, а тому, мав цілком законне право переносити газовий стояк до своєї матері. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позову, також, не визнала і дала суду аналогічні пояснення, що і її довіритель. Заслухавши сторони, свідків, давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 23 червня 1985 року сторони зареєструвала шлюб. В період подружнього проживання сторони побудували будинок, який знаходиться в с. Пиківець, Козятинського району, Вінницької області, вул. Леніна, 34 та газифікували його, і який рішенням Козятинського міськрайсуду від 10.05.2007 року було розділено між сторонами в натурі. При цьому, за [PERSON] було визнано право власності на 48/100 будинковолодіння, а за [PERSON] 52/100 будинковолодіння зі стягненням з відповідача грошової компенсації за відступ від ідеальної долі на користь позивачки. Крім того, сторони було зобовязано виконати будівельні роботи по улаштуванню окремих систем інженерних мереж (опалення, електропостачання та газопостачання), тобто, суд зобовязував кожного з співвласників будинку, вже існуючі та підведені до будинку інженерні системи опалення, електропостачання та газопостачання відокремити на дві, для кожного співвласника. Під час газифікації с. Пиковець, Козятинського району в 2006 році до вищевказаного будинку було проведено газопровід та встановлено газовий стояк з редуктором. За виконання робіт сторони вносили спільні кошти, як позивачка, так і відповідач, в сумі - 3350 гривень, що підтверджується довідкою кооперативу, а також, даний факт підтвердили в судовому засіданні голова кооперативу по газифікації села [PERSON] та касир кооперативу [PERSON] 14.08.2007 року відповідач самовільно, без відому та згоди позивачки демонтував стояк, відрізавши його від газопроводу і разом з редуктором переніс в будинок своєї матері, де і встановив його, що підтверджено комісійним актом. Самовільним демонтажем газового редуктора зі стояком відповідач порушив права позивачки, як співвласника майна, яке було набуто за період шлюбу. Доводи відповідача та його представника про те, що газ підводився до будинку в с. Пиковець Козятинського району, вул. Леніна, 34 тоді, коли відповідач проживав і з іншою жінкою у цивільному шлюбі і платив не спільні кошти, а свої особисті, суд до уваги не бере, оскільки довідка з квартального комітету № 5 м. Козятина не може бути належним та допустимим доказом проживання у фактичних шлюбних відносинах відповідача з іншою жінкою, цей факт може посвідчувати тільки відповідне рішення суду, а оскільки на момент газифікації сторони ще перебували в шлюбі, то вже набуте майно вважається їх спільно нажитим майном в рівних частинах. Правовідносин, що склались між сторонами регулюються ст. ст. 60, 62 Сімейного кодексу України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав можливості з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу); дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. ст. 387, 391 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Outcome: approved