Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

В серпні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія», [PERSON] про виконання зобовязань за договором добровільного страхування майна, що є предметом іпотеки та відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої в наслідок пожежі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому на праві власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS]. 15 квітня 2007 року в наслідок пожежі в сусідній квартирі 66, що належить [PERSON], із-за погрози життю людей пожежниками, в квартирі що належить йому були відкриті двері та вікна, які використовувались в якості димовідводу. В наслідок пожежі в квартирі 68 проживати стало неможливо в результаті закопченя поверхонь приміщення та наявності стійкого запаху гарі. Раніше, а саме 05 березня 2007 року між позивачем та [PERSON] акціонерним товариством «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія» було укладено договір №63 про добровільне страхування майна, яке є предметом іпотеки. Обєктом страхування по договору є майнові інтереси які повязані з володінням та використанням майна, переданого в іпотеку відповідно до договору іпотеки №27.3/000018/101/07-НВД від 05.03.2007 року, а саме трикімнатна квартира [ADDRESS]. Після пожежі позивач одразу повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та подав заяву про виплату страхового відшкодування, однак від відповідача було отримано відповідь про відмову у страховому відшкодуванні, оскільки сума спричиненої пожежею шкоди в декілька разів менше безумовної франшизи за договором страхування. Позивач не погоджуючись з відмовою відповідача здійснити страхове відшкодування, посилаючись на умови договору страхування №63 та діюче законодавство, звернувся до суду із позовом до відповідачів та просив стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія» на його користь страхове відшкодування за договором №63 від 05.03.2007 року в сумі 82224,85 гривень, спричинену моральну шкоду в сумі 5000 гривень та пеню за затримку страхового відшкодування в розмірі 8222,48 гривень. З відповідачки [PERSON] стягнути на його користь майнову шкоду у розмірі 7626,95 гривень (безумовна франшиза) та 5000 гривень моральної шкоди. В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та відповідно до останньої редакції, посилаючись на пункт 12.5.4 договору про добровільне страхування майна, яке є предметом іпотеки, просив стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія» на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в рахунок погашення наявної заборгованості [PERSON] за кредитним договором №27.3/000018/07-НВД від 05.03.2007 року страхове відшкодування за Договором добровільного страхування предмету іпотеки №63СЗИ від 05 березня 2007 року у сумі 48 859,05 гривень. Крім того, стягнути на його користь пеню за затримку страхового відшкодування в розмірі 4885,09 гривень, а з відповідачки [PERSON] стягнути на його користь майнову шкоду у розмірі 7626,95 гривень (франшиза) та 20000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач, та його представники [PERSON] та [PERSON] заявлені позовні вимоги в останній редакції підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили задовольнити позов. Представник відповідача - Страхової компанії «Парасоль» яка є правонаступником [PERSON] акціонерного товариства «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія» [PERSON] заперечуючи проти задоволення позовних вимог пояснила, що 05 березня 2007 року між ЗАТ «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія» та позивачем [PERSON] було укладено договір добровільного страхування предмету іпотеки №63СЗИ від 05 березня 2007 року. Страхова сума по даному договору є рівною вартості трикімнатної квартири на момент укладення договору страхування та складає 152539,00 гривень. 16 квітня 2007 року до ЗАТ «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія» надійшла заява від позивача на виплату страхового відшкодування у звязку із настанням страхового випадку. Зазначена подія, яка мала ознаки страхового випадку була розглянута. Відповідно до висновків експерта оцінювача [PERSON] матеріальна шкода спричинена внаслідок пошкодження полумям сусідньої квартири [ADDRESS] 3336,00 гривень. Відповідно до умов договору франшиза складала 5% від страхової суми, та становила 7626,95 гривень, що перевищувала розмір матеріальної шкоди спричиненої пожежею. Рішення про відмову у страховому відшкодуванні було прийнято 04.05.2007 року, 11 травня 2007 року позивач був повідомлений про прийняте рішення. Вважала оцінку спричиненої шкоди, проведену позивачем [PERSON] необґрунтованою та такою, що не відповідає методологічним та нормативним вимогам законодавства України. Крім того, представник відповідача також зазначила, що відповідно до рішень сесії міської ради мешканцям чотирьох квартир в будинку №56 по бульвару Комсомольському, була виділена матеріальна допомога, так безпосередньо позивачу [PERSON] було виділено 33885,00 гривень. На підставі викладеного вважала дії [PERSON] акціонерного товариства «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія» правомірними, а позов таким що не підлягає задоволенню. Відповідачка [PERSON], будучі повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», що діє на підставі довіреності, проти задоволення позовних вимог позивача, щодо здійснення страхового відшкодування в рахунок погашення наявної заборгованості [PERSON] за кредитним договором №27.3/000018/07-НВД від 05.03.2007 року не заперечувала. Вважала що після події яка сталась 15 квітня 2007 року квартира [ADDRESS] непридатна для використання в якості житла. Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов [PERSON] є таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу квартири від 08 жовтня 2004 року посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-4618 [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. (а.с.7-8) Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації 28 жовтня 2004 року власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 08.10.2004 року є [PERSON] (а.с.10) 05 березня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] акціонерним товариством «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія» було укладено договір добровільного страхування майна, яке є предметом іпотеки №63СЗИ. Предметом цього договору є страхування майна, яке є предметом залогу, а саме квартира [ADDRESS]. Розмір страхової суми визначено в розмірі 152539,00 гривень, розмір безумовної франшизи визначено у 5% вартості обєкту страхування. Вигодонабувачем у цьому договорі було визначено Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк». Відповідно до статуту [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Парасоль» зареєстрованого 23.10.2009 року державним реєстратором Державної адміністрації Подільського району у місті Києві ПАТ «Страхова компанія «Парасоль» є правонаступником [PERSON] акціонерного товариства «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія». 15 квітня 2007 року, в період дії договору страхування, сталася пожежа в квартирі [ADDRESS], в наслідок якої постраждала застрахована квартира позивача №68 зазначеного будинку, що вбачається з довідок 24-ої самостійної державної пожежної частини управління МНС в місті Маріуполі та ЖКП «Азовжитлокомплекс» (а.с.11-13) Спірні правовідносини між [PERSON] і ПАТ «Страхова компанія «Парасоль» виникли з договірних зобовязань і регламентуються положеннями законодавства з приводу страхування. Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 988 Цивільного Кодексу України та ст. 20 ч. 1 п. 3 Закону України "Про страхування" страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч. 2 ст. 985 Цивільного Кодексу України страхувальник має право при укладанні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також змінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Згідно до п. 12.5.4 Договору №63СЗИ страхове відшкодування, яке повинно бути сплачено по Договору, сплачується вигодонабувачу в рахунок погашення наявної заборгованості [PERSON] за кредитним договором №27.3/000018/07-НВД від 05.03.2007 року, якщо інше не було письмово узгоджено між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи 16 квітня 2007 року позивач [PERSON] звернувся до ЗАТ «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в наслідок пошкодження майна. (а.с.103) Відповідно до страхового акту №1 та листа ЗАТ «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія» (а.с.116,117) позивачу [PERSON] відмовлено у здійсненні страхового відшкодування оскільки, відповідно висновку спеціаліста №25/04-1 ТОВ «Фемикс» вартість спричиненої пожежею шкоди квартирі [ADDRESS] 3336,00 гривень, тобто сума спричиненої шкоди є меншою безумовної франшизи за договором страхування, яка становить 7626,95 гривень. В ході вирішення цивільної справи судом була призначена будивельно-технічна експертиза до Донецького науково - дослідницького інституту судових експертиз, згідно з висновками якої № 3788/23 від 20 грудня 2010 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт в квартирі [ADDRESS], повязаних з пошкодженнями при пожежі з урахуванням вартості матеріалів, аналогічних які прийшли у непридатність становить 50738 гривень. (а.с.237-240) Враховуючи, що оцінка ЗАТ «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія» була проведена поза межами судового розгляду справи, спеціаліст оцінювач не попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, суд приймає за основу висновок будивельно-технічної експертизи № 3788/23 від 20 грудня 2010 року, оскільки вважає його таким, що відповідає обставинам справи встановленим під час слухання. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON] відповідно до рішень сесій міської ради «Про надання матеріальної допомоги мешканцям чотирьох квартир в будинку №56 по бульвару Комсомольському в місті Маріуполі, постраждалих в наслідок пожежі» №5/21-3663 від 20.05.2008 року та №5/24-4301 від 30.09.2008 року надавалась матеріальна допомога на загальну суму 33885 гривень (а.с.197,198) Відповідно до п.13.14 Правил добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ, затверджених страховиком та зареєстрованих Державною комісією по регулюванню ринків фінансових послуг України 12.12.2006 року за №1062518 страхове відшкодування зменшується на суми, які отримані страхувальником по страховому випадку від третіх осіб, як юридичних так і фізичних (включаючи винних у настанні страхового випадку). За таких обставин суд вважає, позовні вимоги позивача щодо стягнення страхового відшкодування доведеними та такими що підлягають частковому задоволенню, за відрахуванням виплаченої позивачу суми матеріальної допомоги, а саме у сумі 16 853,00 гривень які підлягають стягненню з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Парасоль» на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк». Що стосується вартості робіт по відновлюванню електропроводки в квартирі [ADDRESS], позивачем [PERSON] не надані докази вартості проведених робіт, а локальна смета спеціалізованого будівельного підприємства «СП Укреенергочормет» на суму 5748 гривень, не може вважатись належним доказом в сенсі ст. 57 Цивільного Кодексу України. Вирішуючи питання щодо стягнення з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Парасоль» пені за затримку страхового відшкодування суд виходить з наступного. Відповідно до п.12.5.3 Договору страховик зобовязався протягом 10 робочих днів, після отримання всіх необхідних документів, які підтверджують факт настання страхового випадку, прийняти рішення про здійснення чи відмову у здійсненні страхового відшкодування. Згідно п.12.9 Договору добровільного страхування в разі затримки страхового відшкодування з вини страховика, страхувальникові виплачується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який нарахована пеня, але не більше 10% від суми виплати. Як вбачається з матеріалів справи висновок спеціаліста №25/04-1 ТОВ «Фемикс» щодо вартість спричиненої пожежею шкоди квартирі [ADDRESS] складено 25 квітня 2007 року, страховий акт №1, відповідно до якого позивачу [PERSON] було відмовлено у здійсненні страхової виплати, було складено 04 травня 2007 року, тобто у строки передбачені умовами Договору №63СЗИ від 05 березня 2007 року. Крім того, відмова страховика здійснити страхову виплату передбачена нормами Цивільного Кодексу України, а тому на думку суду, відмова сама по собі не може бути підставою для нарахування пені за затримку страхового відшкодування. Обовязок відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Парасоль» здійснити страхове відшкодування позивачу було встановлено судом підчас розгляду зазначеної цивільної справи, після проведення будівельно-технічної експертизи, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] в частині стягнення пені за затримку страхового відшкодування. Що стосується стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача суми безумовної франшизи в розмірі 7626,95 гривень суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 9 Закону України „Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто франшиза відноситься до реальних збитків, оскільки входить до загальної вартості застрахованого майна. Зважаючи що ЗАТ «Акціонерна міжрегіональна страхова компанія» було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування і зазначена виплата не була здійснена суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідачки [PERSON] суми безумовної франшизи. Обговорюючи питання про компенсацію моральної шкоди, суд знаходить переконливими доводи позивача [PERSON], щодо відчуття душевних страждань через пошкодження його майна, неможливості використання власного житла протягом певного періоду часу, і вважає необхідним відповідно до ст. 1167 ЦК України в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] - 1000 гривень, що буде адекватним спричиненій йому шкоді. В решті вимог позивачів в частині відшкодування моральної шкоди суд відмовляє. На підставі ст. ст. 979, 985, 988, 1167 Цивільного Кодексу України, ст. 9 Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ,

Outcome: partial