Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить зобовязати [PERSON] не чинити перешкод йому у вільному спілкуванні в будь - який денний час, в тому числі на території учбових закладів, з малолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON], зобовязати [PERSON] виконувати наступний порядок особистого його спілкування з дітьми з відвідуванням ними його місця проживання : з [PERSON] - кожної суботи місяця з 10:00 до 12:00 неділі, та з [PERSON] - перша, третя субота, друга, четверта неділя місяця з 10:00 до 20:00 години, з обовязковим поверненням дітей до постійного місця проживання, зобовязати [PERSON] надавати йому можливість оздоровлювати дітей в період літнього відпочинку, але не менше 21 доби. Свої позовні вимоги обгрунтовує тіш, що він від шлюбу з відповідачкою має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними було розірвано за рішенням суду від 15.05.2009 року. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу спору щодо місця мешкання та порядку виховання дітей між ними не виникло. Однак, з вересня 2009 року [PERSON] почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, посилаючись на не визначення порядку спілкування, у зв язку з чіт він звернувся до органу опіки та піклування - служби у справах дітей Дзержинської районної у місті Харкові ради. Вивчивши умови життя батьків, ставлення до дітей, виконавчий комітет Дзержинської районної умісті Харкові ради прийняв рішення № 305/1 від 20.10.2009 року, відповідно до якого йому надали право вільно без перешкод спілкуватися з малолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON], встановлений наступний порядок спілкування: з [PERSON] - кожної суботи місяця з 10:00 до 12:00 неділі, та з [PERSON] - перша, третя субота, друга, четверта неділя місяця з 10:00 до 20:00 години, з обовязковим поверненням дітей до постійного місця проживання, надано можливість оздоровлювати дітей в період літнього відпочинку, але не менше 21 доби. Під час комісії виконавчого комітету Дзержинської районної у місті Харкові ради відповідачка не заперечувала проти прийнятого рішення від 20.10.2009 року, однак після винесення зазначеного рішення [PERSON] змінила своє рішення, заборонила та не дає можливості бачитися йому з дітьми, у добровільному порядку вирішити зазначене питання не є можливим, у звязку з чим він звернувся до суду з дійсним позовом. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, надала суду заяву з проханням відкласти розгляд справи через хворобу дитини, однак ніяких доказів цьому не надала. Крім того, відповідач [PERSON] не зявлялася у судові засідання, які були призначені на 22.07.2010 року, 28.09.2010 року, 15.10.2010 року, надававши кожного разу заяву з проханням відкласти розгляд справи, посилаючись на хворобу дитини. Впродовж зазначеного часу відповідач не надала суду доказів про хворобу дитини та перебуванні її на лікарняному. 14.10.2010 року [PERSON] була надана копія листка непрацездатності, виданого на ім'я останньої про перебування відповідачки на лікарняному з 23.09.2010року по 26.09.2010року. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про зловживання відповідачкою своїми процесуальними правами та навмисним затягуванням судового розгляду даної справи. Третя особа Служби у справах дітей Дзержинської районної у міста Харкові ради надали суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності їх представника, підтримали рішення виконавчого комітету Дзержинської районної умісті Харкові ради від 20.10.2009 року № 305/1. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобівязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами які беруть участь у справі. Шлюб між сторонами у справу було розірвано рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 15.05.2009року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], (а.с.4,5). У звязку з виникненням непорозуміння між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] щодо порядку спілкування з дітьми [PERSON] звернувся до служби у справах дітей Дзержинської районної у місті Харкові ради із заявою про визначення порядку участі у вихованні і спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної у місті Харкові ради № 305/1 від 20.10.2009 року позивачу було надало право вільно без перешкод спілкуватися з малолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON], встановлено наступний порядок спілкування: з [PERSON] - кожної суботи місяця з 10:00 до 12:00 неділі, та з [PERSON] - перша, третя субота, друга, четверта неділя місяця з 10:00 до 20:00 години, з обовязковим поверненням дітей до постійного місця проживання, надано можливість оздоровлювати дітей в період літнього відпочинку, але не менше 21 доби (а.с.6-7). На теперішній час [PERSON] перешкоджає участі [PERSON] у вихованні їх дітей, не виконує рішення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті Харкові ради № 305/1 від 20.10.2009 року. Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до стаття 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, обоє язок [PERSON] щодо участі у вихованні дітей, його право на особисте спілкування з ними, виходячи виключно з інтересів дитини, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved