Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

17.12.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, по якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу № Н/95-0541 від 11.10.1995 року, укладеному на Одеській універсальній товарній біржі Центр, по якому позивач купила, а відповідачі продали квартиру [ADDRESS], а також визнати за позивачем право власності на вказану квартиру, посилаючись на те, що вона купила зазначену квартиру у відповідачів на біржі, яка вела її в оману, вказавши, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а також пояснивши, що колишніми власниками квартири було розпочато будівництво прибудови до квартири, яке на момент укладання угод між ними не було закінчено, у звязку з чим прибудова до квартири не могла бути відображена у технічному паспорті на квартиру, але у подальшому позивачем було закінчено будівництво прибудови до квартири, яку вона купила. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] сповіщались про час, дату та місце судового засідання за останнім відомим місцем проживання, але до суду не з*явились через їх не проживання за адресою зазначеної квартири. Відповідач ОМР про час, дату та місце судового засідання неодноразово сповіщався належним чином, про що свідчить судова повістка з відповідною відміткою про сповіщення, однак до суду його представник не з*явився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду по справі чи можливий розгляд за його відсутності суду не заявляв та не подавав. Третя особа ОУ ТБ Центрпро час, дату та місце судового засідання сповіщалась належним чином, однак до суду її представник не з*явився без поважних причин. Суд, вислухавши доводи, думку та пояснення позивача, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року та ЦК України у редакції 2003 року. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 11.10.1995 року позивач на біржі уклала договір купівлі-продажу вказаної квартири з відповідачами, по якому відповідачі продали позивачу вказану квартиру, а вона сплатив їм повну вартість квартири до підписання договору купівлі-продажу. Відповідачі передали позивачу зазначену квартиру, вивезли усі свої речі з неї, позивач зареєструвала договір купівлі-продажу у КП „ОМБТІ і РОН (а.с.5-6). При укладанні договору біржа ввела позивача в оману, вказавши, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі продажу потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б однієї зі сторін договору є громадянин. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Як вбачається з матеріалів справи, сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу й виконали умови договору, тому суд дійшов до висновку, що договір купівлі-продажу квартири підлягає визнати дійсним. Позовні вимоги позивача про визнання права власності на квартиру з урахуванням самочинної житлової прибудови до квартири, суд вважає підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи власниками зазначеної квартири, з метою поліпшення житлових умов за власний рахунок придбали будівельні матеріали та розпочали будування житлової прибудови до своєї квартири, побудувавши стіни та фундамент, не закінчивши прибудування до квартири та 1995 році продали позивачу по справі за біржовим договором купівлі-продажу, який у подальшому був нею зареєстрований у КП „ОМБТІ і РОН. Позивач по справі, ставши власником зазначеної квартири, з метою закінчення поліпшення своїх житлових умов, за власні кошти придбала будівельний матеріал та закінчила будування житлової прибудови до своєї квартири, яке було розпочате та не закінчене колишніми власниками відповідачами. З метою вводу в експлуатацію самочинно збудованої житлової прибудови, позивач замовила технічний висновок, який був виготовлений та погоджений з власниками сусідніх квартир, про що свідчать їх письмові заяви (а.с.30-33). Правовідносини між сторонами урегульовані положеннями ст. 331 та ст. 376 ЦК України, яка визначає, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво та, що на вимогу власника /користувача/ суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, якщо не порушує права інших осіб. З представлених позивачкою доказів вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 11.10.1995 року позивач по справі придбала квартиру [ADDRESS] загальною площею 61,2 кв.м. Позивач зареєструвала права власності на нерухоме майно вказану квартиру у КП ОМБТІ і РОН13.10.1995 року. В силу ст. 388 ЦК України /у редакції 2003 року/, позивачка придбала зазначену квартиру правомірно, виплативши продавцям відповідачам по справі грошові кошти за неї й у встановленому законом порядку, оскільки житлова прибудова не була зєднана з квартирою, яку позивач купувала, то вона й не була зафіксована у технічній документації на квартиру, а тому й не була відображена у договорі купівлі-продажу даної квартири. Разом з тим, суд дає правову оцінку тим обставинам, що збудована житлова прибудова до вказаної квартири по зовнішнім розмірам у теперішній час у відповідності до технічного паспорту 1995 року, по якому загальна площа квартири становить 61,2 кв.м., яка не на багато перевищує розміри встановленні у технічному паспорті від 23.12.2010 року, по якому загальна площа квартири являється 94,5 кв.м. (а.с.28-29). Суд, вважає, що вказані відступи від технічного паспорту від 1995 року та 2010 року не порушують прав інших осіб суміжних сусідів, що видно з відповідно оформлених заяв сусідів та технічного висновку Відділу Архітектурно-планувальна майстерняПП Геолстрой(а.с.12-26), з якого вбачається, що виконанні конструктивні заходи при реконструкції квартир не ушкодили експлуатаційні характеристики житлового будинку, не впливають на міцність (стійкість), жорсткість та деформативність будівельних конструкцій житлового будинку та оказує силових впливів на фундаменти та наземну частину сусідніх споруд, технічний стан будівельних конструкцій прибудованого приміщення веранди та квартири, в цілому задовільний, по набору приміщень квартира відповідає вимогам ДБН. Процент готовності збудованої житлової прибудови веранди та виконаних будівельно-монтажних робіт складає 100 %, прибудова існує більше 15 років. Суміжні сусіди у теперішній час не заперечують проти зведеної позивачем прибудови ( а.с.30-32). Позивач закінчила будування прибудови до своєї квартири, тому суд вважає за можливе визнати за нею право власності на вказану спірну житлову прибудову. Відповідно до вимог ст. 50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Як вбачається зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Враховуючи, що в результаті прибудування до квартири позивачкою була збудована житлова прибудова, суд вважає, що це була створена нова річ, а у відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена /створена/ особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом та право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Збудована прибудова - веранда до квартири також не суперечить суспільним інтересам, тому що прибудова виконана у відповідності з будівельними нормами і правилами та, одночасно, згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного й

Outcome: approved