Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.01.2010 року житлового будинку по вул. Кірова, 82 в м. Черкаси, укладеного між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] і [PERSON] з другої сторони, а також про визнання недійсним договору про поділ майна від 26.01.2010 року - житлового будинку по вул. Кірова, 82 в м. Черкаси, укладеного між [PERSON] і [PERSON] В позові просив визнати недійсними зазначені угоди, а також зобов'язати комунальне підприємство „Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації скасувати реєстрацію за [PERSON] права власності на нерухоме майно за адресою: м. Черкаси вул. Кірова, 82 та реєстрацію за [PERSON] права власності на нерухоме майно за адресою: м. Черкаси вул. Гоголя, 204. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 25.12.2003 року між ним та Черкаською міською радою укладений договір оренди земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно, що є предметом оскаржуваних правочинів його купівлі-продажу і поділу. 11.12.2009 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси за [PERSON] визнано право власності на зазначений у оскаржуваних правочинах житловий будинок. 05.01.2010 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] і [PERSON] з другої сторони укладений договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, який розташований за адресою: м. Черкаси вул. Кірова, 82. 26.01.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір про поділ майна, відповідно до умов якого домоволодіння по вул. Кірова, 82 в м. Черкаси розподілено між ними на два домоволодіння. Одна частина домоволодіння по вул. Кірова, 82 в м. Черкаси в подальшому в КП „ЧООБТІ зареєстрована за [PERSON] на праві власності, а за [PERSON] - інша його частина по вул. Гоголя, 204 в м. Черкаси. 01.12.2010 року апеляційним судом Черкаської області рішення Соснівського районного суду м. Черкаси про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок по вул. Кірова, 82 в м. Черкаси, скасовано і ухвалене нове рішення, відповідно до якого [PERSON] в задоволенні позову відмовлено. Позивач вважає, що 05.01.2010 року [PERSON] з [PERSON] та [PERSON], а 26.01.2010 року - [PERSON] та [PERSON] між собою уклали угоди, які суперечать законодавству, а також стосуються прав і законних Інтересів позивача і мають бути визнані недійсними. В попередньому судовому засіданні за клопотанням позивача до участі в справі в іі співвідповідача залучене КП «ЧООБТІ». Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, пояснивши, що оскаржувані правочини мають бути скасовані, виходячи з того, що апеляційним судом в позові [PERSON] щодо визнання права власності на домоволодіння по вул.Кірова, 82 в м. Черкаси відмовлено і вона не мала права відчужувати зазначене домоволодіння, на яке не мала правових підстав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, пояснивши, що позивач є неналежним, оскільки його права не порушені, він не є стороною по оскаржуваним правочинам, а тому не мав права звертатись до суду із зазначеним позовом. Відповідач [PERSON] або його представник в судове засідання не зявився, оте направив до суду листа, в якому просив слухати справу без його участі, вказавши, о проти позову заперечує і просить відмовити в його задоволенні. Відповідачка [PERSON] або її представник в судове засідання не зявилася, причин неявки суду не повідомила, хоча про день і час розгляду справи повідомленні належним чином. Представник відповідача КП «ЧООБТІ» в судове засідання не зявився, проте на адресу суду надійшов лист КП «ЧООБТІ» з клопотанням слухати справу без їхнього представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до матеріалів справи 05.01.2010 року між продавцем [PERSON] та покупцями [PERSON] і [PERSON] укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: м. Черкаси вул. Кірова, 82. 26.01.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір про поділ житлового будинку, набутого ними відповідно до договору купівлі-продажу від 05.01.2010 року. Відповідно до умов договору домоволодіння по вул. Кірова, 82 в м. Черкаси розподілено між ними на два домоволодіння, а саме у власність [PERSON] перейшло домоволодіння № 2 загальною площею 62, 5 кв. м, а у власність [PERSON] перейшло домоволодіння № 1 загальною площею 67, 4 кв. м. Відповідно до наказу департаменту архітектури, будівництва та землеустрою Черкаського міськвиконкому № 135-а від 08.02.2010 року домоволодінню площею 67, 4 кв. м, яке належить [PERSON] наданий окремий порядковий вуличний знак № 204 по вул. Гоголя в м. Черкаси. Відповідно до копій витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно, які містяться в матеріалах справи, домоволодіння по вул. Кірова, 82 в м. Черкаси зареєстроване за [PERSON] на праві власності, а домоволодіння по вул. Гоголя, 204 в м. Черкаси - за [PERSON] Відповідно до рішення апеляційного суду Черкаської області від 01.12.2010 року в задоволенні позову [PERSON] щодо визнання права власності на житловий будинок по вул. Кірова, 82 в м. Черкаси відмовлено, рішення вступило в законну силу. Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару належить його власникові. Ст. 316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] не мала права на нерухоме майно по вул. Кірова, 82 в м. Черкаси оскільки володіла ним незаконно на підставі рішення суду, яке в подальшому скасоване. Таким чином, угода, яка здійснювалась [PERSON] щодо відчуження житлового будинку [PERSON] та [PERSON] не відповідає нормам цивільного законодавства, оскільки одна із сторін не мала права власності на майно, яке вона продавала. Так, відповідно до ст. ст. 215, 203 ч. 1 ЦК України однією з підстав недійсності правочину є те, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відповідно до норм цивільного законодавства України є добросовісними набувачами житлового будинку, оскільки добросовісність набувача презюмується. Проте, ст. 330 ЦК України передбачає, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребування від нього. Відповідно ж до ст. 388 ч. 1 п. З ЦК України однією з підстав витребування майна у добросовісного набувача є те, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно довідки КП «ЧООБТІ», яка міститься в матеріалах справи, первинна реєстрація домоволодіння по вул. Кірова, 82 в м. Черкаси відбулася на підставі рішення руду від 11.12.2009 року за [PERSON] Таким чином, вказане майно до винесення зазначеного рішення суду ні за ким не було зареєстровано, відповідно його власником була територіальна громада міста. А враховуючи, що майно вибуло за рішенням суду, яке в подальшому скасоване, без волі власника, є підстави у витребуванні майна у добросовісних набувачів [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 388 ЦК України. Суд вважає, що з цих же підстав має бути визнаний недійсним договір про поділ майна від 26.01.2010 року, оскільки його укладення випливає із юридичних наслідків договору купівлі-продажу від 05.01.2010 року. Відповідно до ст. 216 ЦК України встановлюються правові наслідки недійсності правочину. За загальним правилом кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Вказана норма містить також випадки неможливості такого повернення, але їх перелік не є вичерпним. Повернення майна [PERSON] в цьому випадку не можливе, оскільки вона не була його власником на момент продажу, а тому є підстави для повернення майна у первинний стан, тобто скасуванні в органах БТІ права власності на це майно. Посилання представника відповідача на те, що позивач ЗАТ «Житлобуд» є неналежним, суд вважає безпідставним, оскільки хоча позивач на даний момент і не володіє земельною ділянкою, на якій розташоване спірне домоволодіння, її відчуження у нього стало можливим завдяки винесенню судом рішення щодо визнання за [PERSON] права власності, яке на цей час скасоване, а, відповідно, всі подальші дії відповідачів, в тому числі і щодо відчуження земельної ділянки, ґрунтувались на цьому рішенні і не відповідали нормам цивільного законодавства. За таких обставин вбачається, що права та законні інтереси позивача порушені вчиненням зокрема і оскаржуваних правочинів, а відповідно до ст. 215 ЦК України оскаржити такий правочин може не тільки одна з його сторін, але і інша заінтересована особа. На підставі викладеного,

Outcome: approved