Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Сарненська районна державна адміністрація, як органу опіки та піклування, звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в обґрунтування якого посилається на те, що відповідач взагалі перестала цікавиться дитиною, не виконує своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги дитині не надає, участі у її вихованні не приймає, чим ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, дав пояснення згідно заяви, просить позов задовольнити, вказав, що відповідач [PERSON] не цікавиться своєю дитиною, не приходить її відвідати, не цікавиться станом її здоров'я, умовами проживання, матеріально дитині також не допомагає. Прокурор позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений у відповідності до ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши документи і матеріали справи, з'ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно свідоцтва про народження відповідач є мамою неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], перебуває на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в службі у справах дітей Сарненської районної державної адміністрації з 9 січня 2003 року. Неповнолітній був взятий на первинний облік у зв'язку зі смертю батька - [PERSON], який помер [INFO] відбуванням матір'ю [PERSON] покарання в місцях позбавлення волі. Відповідно до рішення виконавчого комітету Люхчанської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 28 січня 2003 року №12, дитина, позбавлена батьківського піклування, [PERSON] з 28 січня 2003 року перебуває під піклуванням [PERSON], жительки [ADDRESS], яка доводиться йому тіткою з боку батька. Згідно з вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2003 року, матір дитини [PERSON] було визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 15 березня 2008 року [PERSON] було звільнено від відбування покарання в місцях позбавлення волі умовно - достроково на 1 рік 20 днів, та 23 грудня 2008 року вона отримала довідку про звільнення (серія [NUMBER]). В даний час відповідачка проживає без реєстрації у с. Пороги Ямпільського району Вінницької області. З інформації Порогівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області від 25.06.2010 №02-15-161 вбачається, що [PERSON] проживає одна, на території сільської ради ніде не працює. Секретар Порогівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області Ливицька В.П. 24 червня 2010 року під розписку ознайомила відповідачку з вимогами підпункту 14 пункту 27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини». Проте [PERSON] не звернулася в службу у справах дітей за місцем проживання дитини по питанню повернення неповнолітнього сина [PERSON] собі на виховання. 10 березня 2010 року, під час проведення працівниками служби у справах дітей Сарненської районної державної адміністрації бесіди з неповнолітнім [PERSON] щодо його бажання проживати з матір'ю та виховуватися нею, він однозначно висловив своє небажання проживати разом з матір'ю та підтримувати з нею будь-які стосунки. З висновку органу опіки та піклування Сарненської районної державної адміністрації від 22.07.2010 року вбачається, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання дітей, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, та її доцільно позбавити батьківських прав. Таким чином, відповідач ухиляється від обов'язку по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей, не цікавиться їх долею, в зв'язку з чим у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України її слід позбавити батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання і про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Частиною 1 статті 183 вказаного кодексу передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з [PERSON] слід стягнути з аліменти на утримання на утримання [PERSON], [INFO],, до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні ВАТ «Державного ощадного банку України». На підставі викладеного, ч. 2 п. 1 ст. 164 СК України, п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»,

Outcome: approved