Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою і просить визнати за ним право власності на спадкове майно земельну частку (пай), що знаходиться в с. Залуква Галицького району, площею 31.02 умовних кадастрових гектари, вартістю 6823 грн. 57 коп., яка на день смерті належала його дідові, [PERSON] та зобовязати управління держкомзему в Галицькому районі видати на його імя державний акт на право власності на земельну частку (пай). В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що 16 січня 2002 року помер його дідо, [PERSON]. 16 липня 1996 року Залуквянською сільською радою було посвідчено заповіт, яким все своє майно дідо заповів йому, своєму внукові. Заповіт не змінювався і не відмінявся, про що свідчить відмітка на ньому. Він є єдиним спадкоємцем після смерті діда за заповітом, спадщину прийняв, оскільки на час смерті діда проживав разом з ним. При житті дідо був членом колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Дністер», на момент паювання проживав в [INFO] і отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) в розмірі 31.02 умовних кадастрових гектари, вартістю якого на даний час становить 6823 грн. 57 коп., про що свідчить довідка управління держкомзему у Галицькому районі. В даний час він бажає оформити спадкові права по заповіту на майно після смерті діда, в тому числі і на земельну частку (пай). Однак через те, що за життя дідо не встиг виготовити державний акт на вищезазначену земельну ділянку, він не може цього зробити і змушений звертатися з позовом до суду. Позивач звернувся до суду з письмовою заявою і просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги він підтримує повністю з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача Залуквянської сільської ради в судове засідання не зявився, хоч вчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить почтове повідомлення про вручення судової повістки, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність представника сільської ради суду не подав. Управління держкомзему у Галицькому районі подало суду заперечення позову з посиланням на те, що позивач з часу смерті діда не вчинив необхідних дій по прийняттю спадщини за заповітом, передбачених гл. 87 ЦК України, зокрема, не отримав нотаріального свідоцтва про право на спадщину та не переоформив у Галицькій райдержадміністрації сертифікат на своє імя. В задоволенні позову управління держкомзему просило відмовити. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що в с. Залуква Галицького району 16 січня 2002 року помер дідо позивача, [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть. З копії заповіту, посвідченого 16 липня 1996 року секретарем Залуквянської сільської ради вбачається, що все своє майно [PERSON] заповів своєму внукові, [PERSON]. Заповіт не змінювався і не відмінявся, про що свідчить відмітка на ньому. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті діда за заповітом. Спадщину він прийняв, оскільки на час смерті діда проживав разом з ним, що стверджується довідкою виконкому Залуквянської сільської ради за № 780 від 19.11.2010 року. Як вбачається з копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 279006, виданого на підставі розпорядження Галицької райдержадміністрації від 10.02.2000 року за № 1 покійний [PERSON] був членом колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Дністер», на момент паювання проживав в [INFO] і отримав право на земельну частку (пай) в розмірі 31.02 умовних кадастрових гектари, вартістю якого на даний час становить 6823 грн. 57 коп. В даний час позивач має намір оформити спадкові права по заповіту на майно після смерті діда, в тому числі і на земельну частку (пай). Однак через те, що за життя дідо не встиг виготовити державний акт на вищезазначену земельну ділянку, він не може цього зробити і змушений звертатися з позовом до суду. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 317, 319, 392, 1225, 1233 ЦК України,

Outcome: approved