Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-11 00:00:00

[PERSON] позивач по справі, звернувся до суду з позовом та просив постановити рішення суду, яким стягнути з ВАТ «Новоград-Волинський пивоварний завод» відповідача по справі, належну йому заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку. В обґрунтування позову вказує, що з 14.07.1994 року по 30.11.2009 року працював у відповідача та був звільнений за згодою сторін. Однак при звільненні останній не виплатив всі виплати, що належали йому в день з звільнення, а тому він звернувся до суду з цим позовом. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач у заяві до суду просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив її задовольнити, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Представник відповідача, у свою чергу, будучи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, заяв-клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, а тому суд ухвалив за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення, проти чого у своїй заяві не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається Законом. Стаття 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України передбачають, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Із ч. 1 ст. 83 КЗпП України слідує, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дня щорічної відпустки. Судом встановлено, що позивач з 14.07.1994 року по 30.11.2009 року працював у відповідача на посаді машиніста амміачно-холодильної установки, що слідує з копії витягу з його трудової книжки (а.с.4-6). При звільненні відповідач не виплатив позивачу всіх сум, що належать йому від підприємства, зокрема: належну заробітну плату та грошову компенсацію за не використану ним щорічну відпустку. Згідно довідок відповідача заборгованість перед позивачем по заробітній платі станом на 18.03.2010 року складає 2163 грн. 13 коп. (а.с.7) та відпускних 526 грн. 75 коп. (а.с. ). Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності за весь час затримки. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, при цьому суд стягує з відповідача на користь позивача заборговану заробітну плату та грошову компенсацію за невикористану відпустку відповідно до довідок, наданих відповідачем. Крім того, у звязку з тим, що відповідач, не здійснив вчасно розрахунок з позивачем по заробітку, відповідно до ст. 116 КЗпП України, суд стягує з відповідача на користь позивача і середній заробіток за весь період затримки розрахунку, який не проведений і до розгляду справи по день постановлення рішення, який становить 9813 грн. 60 коп. (33 грн. 84 коп. / розмір середньоденної заробітної плати / х 290 днів. / кількість днів затримки розрахунку по день постановлення рішення, тобто з 30.11.209 року по 12.01.2011 року / = 9813 грн. 60 коп.). Разом з тим, на підставі ст. ст. 79 - 81 , 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн.,\~ судовий збір 1250 грн. 30 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: approved