Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-03 00:00:00

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2005 року, від якого мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалось. На даний час їх сімя розпалась, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, збереження сімї є неможливим, від надання терміну для примирення відмовилась. Крім того пояснила суду, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча працездатний. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, неповнолітнього сина залишити на проживанні з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі по 500 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав повністю. Не заперечив проти їх задоволення. Суду пояснив, що їх шлюб існує формально, перспектив для збереження сім»ї не вбачається. Від надання терміну для примирення відмовився, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав повністю та не заперечив проти їх задоволення, а також прийняття рішення судом під час попереднього розгляду справи. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2005 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, втратили один до одного почуття любові та поваги. На думку суду, надання терміну для примирення для сторін позитивних наслідків не принесе, перспектив для збереження сімї не вбачається. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що в судовому засіданні сторони дійшли згоди про те, що неповнолітня дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір»ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання неповнолітнього сина не надає, не допомагає позивачу створювати належні умови для розвитку природних здібностей дитини, працездатний, сторони в судовому засіданні дійшли згоди про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а саме 500 грн. щомісячно, суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved