Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно неодноразово уточнених вимог позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу незавершеного будівництва площею 1164,2 м.кв. від 09.11.2001 року, укладений між споживчо-виробничим кооперативом „Автолюбитель та [PERSON], визнати недійсним договір купівлі-продажу від 13.07.2005 року, укладений між [PERSON] та ПП „Алмаз про придбання частини нерухомого майна площею 275,6 м.кв., розташованого за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б.29, зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні автомайстернею розміром 1839,6 м.кв., що розташована за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б. 29 та належить ТОВ НВФ „Таврія ЛТД та зобовязати її звільнити 1164,2 м.кв. зазначеної автомайстерні. Свої вимоги мотивує тим, що ТОВ НВФ Таврія ЛТД є одноособовим власником частини приміщення площею 1839,6 м.кв. за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б.29 на підставі договору купівлі продажу від 01.10.1992 року між СВК „Автолюбитель та ТОВ НВФ „Таврія ЛТД. В 2001 році СВК „Автолюбитель незаконно продав належне ТОВ НВФ „Таврія ЛТД приміщення площею 1164,2 м.кв. відповідачу [PERSON], зламавши замки вказаного приміщення, після чого остання його неправомірно використовує в своїх цілях та не пускає позивача до цього приміщення. В подальшому [PERSON] в 2005 році неправомірно продала частину зазначеного приміщення площею 275,6 м.кв. ПП „Алмаз. Просить визнати зазначені договори купівлі-продажу недійсними оскільки продавці СВК „Автолюбитель на момент продажу приміщень [PERSON] та сама [PERSON] на момент продажу приміщень ПП „Алмаз не були власниками цих приміщень. На підставі ст. 391 ЦК України просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні власністю. Вважає, що не пропустив строки звернення до суду. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та вважає, що позивач якщо і придбав якесь майно в СВК „Автолюбитель то це інше майно ніж те, що придбала [PERSON], вважає, що позивачем не надано доказів того, що це одне і теж майно, зокрема воно значно різниться по площі. Також зазначила, що позивач не надав ніяких доказів фактичного володіння придбаним нею майном, відсутні докази перебування цього майна на балансі ТОВ НВФ „Таврія ЛТД та звітування до органів податкової служби та органів статистики. Крім того після придбання зазначеного майна вона провела в ньому комплекс робіт, отримала кредити, зазначене майно є предметом іпотеки, використовує це майно, ніяких претензій позивач з приводу майна не предявляв до звернення до суду, тому вважає, що він пропустив строки звернення до суду і просить також відмовити в задоволенні позову в звязку з пропуском строку позовної давності. Представник відповідача ПП „Алмаз позов також не визнав, дав пояснення аналогічні представнику [PERSON], також зокрема посилається на пропуск позивачем строку позовної давності та просить відмовити в задоволенні позову і з цих підстав. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що на даний час КП „Сумське БТІ не володіє точною інформацією про фактичний розмір спірного приміщення за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б.29 та точною інформацією про фактичні розміри частин нерухомого майна в цьому приміщенні, яке займають власники цих приміщень оскільки технічна інвентаризація на цьому обєкті не проведена. Спірний обєкт знаходиться у власності кількох власників, право власності яких в більшості визнавалося рішеннями судів переважно без проведення технічної інвентаризації. Крім того за зазначеною адресою знаходиться кілька обєктів нерухомого майна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за ТОВ НВФ „Таврія ЛТД зареєстровано частина приміщення площею 1839 кв.м. за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б.29, що підтверджується копією довідки БТІ (т.1 а.с. 235). Як на підставу набуття такого права власності представники позивача посилаються на договір купівлі-продажу будівлі № 2 від 01.10.1992 року (т.1 а.с. 231-232), згідно якого СВК „Автолюбитель продало позивачу незавершене будівництвом приміщення площею 1-го поверху 2596 м.кв. та площею підвалу 2253 м.кв. Адреса проданих приміщень в договорі зазначена не була. Також з договору вбачається, що позивач стає власником придбаних приміщень з моменту зарахування коштів в сумі 2000000,00 рублів на рахунок СВК „Автолюбитель. Також посилаються на акт передачі будівель (т.1 а.с. 233), де була зазначена адреса проданого нерухомого майна та на копію платіжного доручення (т. 2 а.с. 13). З довідки АКБ „Укрсоцбанк (т.2 а.с. 162) вбачається, що надати інформацію про те, чи перераховувалися кошти в сумі 2000000,00 грн. ТОВ НВФ „Таврія ЛТД на рахунок СВК „Автолюбитель згідно платіжного доручення № 1 від 03.10.1992 року не є можливим в звязку зі знищенням архівів. Також з наданих суду позивачем договорів вбачається, що ТОВ НВФ „Таврія ЛТД укладало з СВК „Автолюбитель 29.08.1993 року договір про придбання виробничих приміщень площею 564, кв.м. (т.2 а.с. 256-257) та 01.10.1992 року укладало договір про придбання приміщень за адресою м. Суми, вул. Черепіна, 29 площею 1092 кв.м. (т.1 а.с. 136). 09.11.2001 року [PERSON] придбала у Сумського міського громадського обєднання автогаражного товариства „Автолюбитель незавершене будівництвом (53% готовності) не житлове приміщення підвал площею 1164,2 кв.м., що знаходиться в м. Суми по вул. Черепіна за № 29 (т. 1 а.с. 6). Та обставина, що придбане відповідачкою [PERSON] приміщення було в стані незавершеного будівництва підтверджується висновком експертизи (т.1 а.с. 55 61, 91-101). 13.07.2005 року [PERSON] частину зазначеного приміщення площею 275,6 кв.м. (71% готовності) продала ПП „Алмаз (т.1 а.с. 7). З листа головного управління статистики у Сумській області (т.2 а.с. 272) вбачається, що позивач звітів до управління статистики не подавав. З матеріалів інвентаризаційної справи та пояснень працівника КП „Сумське міське БТІ в якості спеціаліста вбачається, що за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б.29 розташований обєкт нерухомого майна, що знаходиться у власності кількох власників, право власності яких в більшості визнавалося рішеннями судів. В матеріалах інвентаризаційної справи відсутні матеріали, які обґрунтовують розмір площі, яка зареєстрована за ТОВ НВФ „Таврія ЛТД. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 1989 року працював в СВК „Автолюбитель на посаді бухгалтера та виконував обовязки головного бухгалтера оскільки бухгалтер в кооперативі був один. З 2006 року і на даний час він є головою правління кооперативу. Також він тривалий час надавав допомогу в веденні бухгалтерії ТОВ НВФ „Таврія ЛТД а тому добре памятає про взаємовідносини між цими підприємствами. На його очах будувалися майстерні за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б. № 29. Був укладений спільний договір про їх будівництво між СВК „Автолюбитель та управлінням державного страхування СРСР згідно якого кожен повинен був отримати по 50 % побудованих майстерень. Управління державного страхування СРСР перераховувало кошти на будівництво та СВК „Автолюбитель проводив будівництво майстерень. В звязку з розпадом СРСР всі майстерні залишилися СВК „Автолюбитель. На той час [PERSON] був керівником ТОВ НВФ „Таврія ЛТД та головою правління СВК „Автолюбитель. Ніяких майстерень та іншого майна СВК „Автолюбитель в адресу ТОВ НВФ „Таврія ЛТД не продавав та не передавав. Кошти від ТОВ НВФ „Таврія ЛТД на рахунок СВК „Автолюбитель ніколи не надходили. Вважає, що договір купівлі-продажу від 01.10.1992 року є підробленим документом. Пояснив, що половина приміщень майстерні за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б. 29 було продано підприємству „Словяни 94, а частина іншим особам серед яких була і [PERSON] На даний час з [PERSON] заключні договори на користування територією та електроенергією. Приміщення спірної майтерні не введено в експлуатацію і на даний час та ніколи воно в користуванні ТОВ НВФ „Таврія ЛТД не перебувало. Доказів того, що приміщення, які зареєстровані за ТОВ НВФ „Таврія ЛТД, були продані [PERSON] згідно спірних договорів, позивачем не надано. Також позивачем не надано доказів того, що придбані [PERSON] приміщення використовувалися в будь-який час будь-ким із працівників позивача, чи доказів того, що були зламані замки або відповідач фактично чинив перешкоди в користуванні майном позивача починаючи з моменту придбання приміщень. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в той же час позивачем не доведено, що відповідачі перешкоджають у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном а тому суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того відповідачами в судовому засіданні були зроблені заяви про застосування наслідків строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України до виниклих правовідносин строк позовної давності встановлюється у три роки. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України початком перебігу позовної давності необхідно вважати 2001 рік, оскільки як пояснили представники позивача та як зазначено в позовах в 2001 році [PERSON] придбала належні ТОВ НВФ „Таврія ЛТД приміщення, зламала замки та почала їх використовувати. Та обставина, що придбані зазначені приміщення використовуються [PERSON] з 2001 року , визнається і її представником в судовому засіданні. До суду позивач звернувся з позовною заявою 15.07.2009 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Доказів поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем не надано, а тому згідно ч.4 ст. 267 ЦК України суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову і в звязку з пропуском строку позовної давності. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed