Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Катеринівської сільської ради Лозівського району, Харківської області, третіх осіб: Лозівського бюро технічної інвентаризації Харківської області, Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області, [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 12 січня 2009 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване за адресою: с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, вул.. 35 Гвардійської дивізії, б. 45. Мати за життя розпорядилася своїм майном, склавши заповіт від 19 серпня 2008 року, згідно якого позивачу заповіла житловий будинок, розташований за адресою: с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, вул.. 35 Гвардійської дивізії, б. 45, а його брату та третій особі по справі [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач в установлений законом шестимісячний строк звернувся з заявою до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадку після смерті матері. Після спливу шести місяців я звернувся до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області з проханням видати йому свідоцтво про право власності за заповітом, але йому в цьому було відмовлено, оскільки спірний житловий будинок був побудований батьками позивача в 1980 році, але до теперішнього часу він не оформлений та в Лозівському бюро технічної інвентаризації Харківської області не зареєстрований. Так матері позивача була виділена земельна ділянка, площею 0,18 га. На вказаній земельній ділянці вона, оскільки працювала у колгоспі і була головою колгоспного двору, побудувала спірне домоволодіння, тобто до 15.04.1991 року мало статус колгоспного двору, але мати позивача не втратила право власності на нього після припинення його існування. Домоволодіння існує до теперішнього часу. В звязку з чим просить визнати за ним право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, вул. 35 Гвардійської дивізії, б. 45 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 12 січня 2009 року, зобовязав Лозівське бюро технічної інвентаризації Харківської області зареєструвати право власності на вищевказане домоволодіння без акту вводу в експлуатацію. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує та вважає можливим задовольнити їх в повному обсязі. Представник третьої особи Лозівського бюро технічної інвентаризації Харківської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу без участі представника та винести рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ст. 174ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги є законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] була виділена земельна ділянка, площею 0,18 га на підставі протоколу загальних зборів колгоспників, що підтверджується архівною довідкою № 01-653 від 07 жовтня 2010 року, виданою архівним відділом Лозівської районної державної адміністрації Харківської області. На вказаній земельній ділянці [PERSON], яка працювала у колгоспі і була членом колгоспного двору, побудувала домоволодіння, яке розташоване за адресою: с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, вул. Радянська, б. 45, що підтверджується довідкою Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області № 02-24/1481 від 14 жовтня 2010 року, з якої вбачається, що відповідно до «Погосподарської книги загальних виробничих показників господарств колгоспників, працівників, службовців та інших груп населення на 1980-1982 роки по селу Катеринівка», спірне домоволодіння було побудовано в 1980 році та належало [PERSON]. Згідно рішення Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області № 71-а від 12 вересня 1989 року вул. Радянська в с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області була перейменована на вул. 35 Гвардійської дивізії. 12 січня 2009 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказане домоволодіння. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт від 19 серпня 2008 року, згідно якого позивачу заповіла житловий будинок, розташований за адресою: с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, вул.. 35 Гвардійської дивізії, б. 45, а його брату та третій особі по справі [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємців першої черги після її смерті крім позивача та третьої особи не має ні по закону ні по заповіту. Позивач фактично спадок після смерті матері прийняв, розпоряджається та користується домоволодінням, поховав матір, розпорядився її особистими речами, своєчасно у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадку, але оформити нотаріально спадок на домоволодіння не має можливості в звязку з тим, що мати була головою колгоспного двору та в 1980 році побудувала спірне домоволодіння, яке було власністю колгоспного двору, але в Лозівському бюро технічної інвентаризації його не оформила та не зареєструвала. Як розяснив Пленум Верховного Суду в п. 6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. В судовому засіданні зясовано, що домоволодіння, розташоване за адресою: с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, вул. 35 Гвардійської дивізії, б. 45 дійсно до 15.04.1991 року мав статус колгоспного двору, бо мати позивача [PERSON] була головою колгоспного двору та станом на 15.04.1991 рік була пенсіонеркою. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належало домоволодіння, розташоване за адресою: с. Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, вул. 35 Гвардійської дивізії, б. 45, яке було власністю колишнього колгоспного двору, яка не втратила право власності на нього після припинення його існування. Домоволодіння існує до теперішнього часу. Після смерті [PERSON] на нього відкрилася спадщина. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці, яка була надана у приватну власність для обслуговування житлового будинку, площею 0,18 га згідно протоколу загальних зборів колгоспників колгоспу ім.. Орджонікідзе Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області. Відповідно до ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ст.. 1269 ЦК України спадкоємець має надати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадку. Як свідчать матеріали справи [PERSON] своєчасно, надав до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області заяву про прийняття спадку. За таких обставин суд вважає, що позивач спадок прийняв, заяву про відмову від спадку не писав. Тому за таких обставин за ним необхідно визнати право власності на відкрите після смерті спадкодавця майно.

Outcome: approved