Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-06 00:00:00

Позивач 08.12.2010 року звернувся до суду з позовом до Українського державного геологорозвідувального інституту в особі Полтавського відділення Українського державного геолого-розвідувального інституту про стягнення одноразової матеріальної допомоги при звільненні у зв»язку з виходом на пенсію в сумі 3900,00 грн. та 15600,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] в період з квітня 1969 року по грудень 2008 року працював на посаді інженера по техніці безпеки в Полтавському відділенні Українського державного геологорозвідувального інституту, має стаж роботи в - 39 років. Згідно Положення про відділення, ПВ УкрДГРІ є структурним підрозділом УкрДГРІ без права юридичної особи. Колективним договором ПВ УкрДГРІ на 2007-2020 p.p. (п. 7.7.) передбачено, що працівникам, які розірвали трудовий договір в зв'язку з виходом на пенсію, у місячний термін з моменту досягнення ними пенсійного віку виплачувати одноразову матеріальну допомогу при стажі роботи у відділенні інституту, зокрема понад 30 років - до трьох середньомісячних заробітних плат. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 1248,35 грн., а тому відповідач, відповідно до положень колективного договору, зобов'язаний виплатити йому одноразову матеріальну допомогу у розмірі 3745,05 грн. (1248,35 грн. х 3 міс.) Згідно наказу від 08.12.2008 р. № 147- к ПВ УкрДГРІ позивач був звільнений з роботи, у зв'язку з виходом на пенсію. Разом із тим, при звільненні з роботи позивачу не було виплачено відповідачем у місячний термін одноразову матеріальну допомогу, як це передбачено зазначеним колективним договором. Крім того, вказаної матеріальної допомоги позивач не отримав по теперішній час, що є порушенням трудового законодавства, його конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Згідно вимог ч. 1 ст. 117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Про затримку виплати позивачу одноразової матеріальної допомоги та вимоги щодо її виплати, він неодноразово звертався до відповідача з письмовими заявами, що підтверджується заявою від 05.05.2009 р. Але, відповідачем позивачу було відмовлено у виплаті даної матеріальної допомоги, посилаючись на тяжкий фінансовий стан ПВ УкрДГРІ. Враховуючи, що позивач неодноразово звертався у 2009 році з письмовими заявами до відповідача з вимогою виплатити йому вказану одноразову допомогу та відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КЗпПУ, відповідач зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за час затримки з його вини, який складає за один рік (з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р.) 14980,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial