Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-14 00:00:00

Відповідач в судове засідання не зявився, заперечення проти позову суду не надав. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за порушення строків виплати аліментів, трьох відсотків річних. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 1990 року по травень 2010 року вона знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. 14 березня 2006 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з відповідача на її користь були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 на утримання двох неповнолітніх на той час дітей. На теперішній час обидні доньки досягли повноліття, і тому провадження по виконавчому листу закрито, але відповідач має заборгованість по аліментам з серпня 2008 року, яка станом на листопад 2010 року становить 9096,01 грн.., і яку відповідач в добровільному порядку відшкодовувати наміру не має. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу по несплаченим аліментам на утримання неповнолітньої [PERSON] в сумі 9096,01 грн., неустойку від суми несплачених аліментів за період з серпня 2008 року по 2010 рік в сумі 2630,53 грн. та суму нарахованих на заборгованість по аліментам трьох відсотків річних за 2008-2010 рік в розмірі 272, 88 грн., також просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, подала суду заяву, у якій зазначила, що підтримує свій позов по суті та за обставинами справи у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, та у випадку неявки відповідача - згодна на розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення, їй розяснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та третьої особи згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України рекомендованим поштовим відправленням за місцем його реєстрації. З увагою на те, що відповідач по справі про причини неявки суд повторно не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Зі згоди позивача, якій розяснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом досліджені письмові докази у справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - копія виконавчого листа ( а.с. 3), якою підтверджується стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей на підставі рішення суду від 03 березня 2006 року; - довідка ДІС «Інфо-Ком» (а.с. 6), якою підтверджується склад сімї позивача; - копія свідоцтва про народження (а.с.7), якою підтверджується батьківство відповідача щодо [PERSON]; - повідомлення ВДВС Дніпропетровського РУЮ та розрахунок заборгованості по аліментам (а.с. 8, 9), якими підтверджується факт існування заборгованості по аліментам та її розмір. Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач у справі є батьками [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 7). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 березня 2006 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], які на цей час досягли повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 31 грудня 2010 року, наданого відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, розмір заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 2 407/2006 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] становить 9096,01 грн. ( а.с. 9), яку в добровільному порядку відповідач позивачу не сплачує, що дає правові підстави стягувачеві аліментів вимагати стягнення неустойки з відповідача в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен прострочений день. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст. 194 Сімейного Кодексу України заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Стягнення неустойки вважається видом відповідальності. Суд дійшов до висновку, що виникнення заборгованості сталося з вини відповідача, який зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, батьком якої він є, до досягнення дитиною повноліття, у сумах, які були визначені судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів на користь матері дитини, тобто позивача у справі. Але відповідач, який є працездатним, сплачував аліменти в розмірі, меншому, ніж встановлений судом, а тому суми щомісячних аліментів, обовязкових до сплати, нараховувалися державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати по місту. Крім цього, ніяких доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів у визначених судом та державним виконавцем сумах відповідач суду не надав, та не довів, що несплата аліментів була наслідком тяжкої хвороби, іншої незалежної від нього обставини. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість по аліментам в розмірі 9096,01 грн. Крім цього, відповідач повинний відповідати за порушення зобовязання щодо сплати аліментів, а тому з нього на користь позивача належить стягнути і неустойку, розмір якої згідно наданого та перевіреного судом розрахунку, станом на 31 грудня 2010 року становить 2630 грн. Що стосується стягнення з відповідача 3% відсотків річних за порушення грошового зобовязання, то у цій частині позов задоволенню не підлягає, так як цивільна відповідальність за порушення строків та несплату аліментів встановлена законом лише у вигляді неустойки. Враховуючи позицію позивача, зазначені нею обставини та досліджені судом докази на їх підтвердження, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам на неустойки за порушення строків виплати аліментів, 3 відсотків річних підлягає частковому задоволенню. Суд також вважає, що належить стягнути з відповідача на користь позивача витрати, які були сплачені позивачем за надання їй правової допомоги, так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 4, 5 - квитанція про сплату витрат на правову допомогу, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю). Круючись ст. ст. 10, 11, 15, 174, 208, 209, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 194, 196 СК України, суд,-

Outcome: partial