Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 14.10.1989 року у Виконавчому комітеті Подвір'ївської сільської ради, Кельменецького району, Чернівецької області. Від шлюбу у них є двоє дітей: повнолітня [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що збереження сім'ї неможливе, оскільки спільне життя з відповідачкою не склалося. Основною причиною розриву відносин стало те, що у них відсутнє взаємопорозуміння та спільна думка щодо вирішення звичайних побутових питань, між ними втрачено почуття кохання. Неодноразові спроби з його боку поновити сімейні стосунки, знайти порозуміння, відновити повагу та любов, міцність сім'ї, залишились безуспішними. Просить шлюб укладений між ними розірвати. В судове засідання відповідачка не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки до суду не повідомила. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Внаслідок чого суд вважає, що можливо зі згоди позивача ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позов підтримав шлюб просив розірвати з підстав викладених в позовній заяві. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Так судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.10.1989 року у Виконавчому комітеті Подвір'ївської сільської ради, Кельменецького району, Чернівецької області, актовий запис за №16, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу. /а.с.6/. Від шлюбу у них є двоє дітей: повнолітня [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. /а.с.8-9/. Виходячи з показів [PERSON] який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка вбачаться, що основною причиною розриву відносин між сторонами по даній цивільній справі стало те, що у них відсутнє взаємопорозуміння та спільна думка щодо вирішення звичайних побутових питань, крім того між ними втрачено почуття кохання. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як визначено в ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, та з»ясувавши фактичні взаємини подружжя Кодовбецьких суд вважає, що збереження їх сім'ї неможливе, оскільки спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам [PERSON] Крім того на даний час шлюб [PERSON] носить формальний характер. Основною причиною розриву відносин стало те, що відсутнє взаємопорозуміння та спільна думка подружжя, внаслідок чого втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Виходячи з вищевикладених суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до повного його задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved