Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом зазначивши, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем. За час\~перебування у\~зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем\~нею було\~придбано наступне\~нерухоме майно:\~квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]. Зазначене нерухоме майно було придбано нею особисто, не в інтересах сім'ї, тому, у період подружнього життя відповідач не заперечував, що дане майно не є спільним сумісним майном подружжя. Але, після розірвання шлюбу у них з відповідачем виникли деякі суперечки щодо розпорядження вказаним нерухомим майном, що змусило її звернутися до суду для вирішення даного питання у судовому порядку. Просила визнати майно, набуте нею за час шлюбу з відповідачем, а саме: квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS] - її особистою приватною власністю. Визнати за\~нею право\~власності в цілому на: квартиру [ADDRESS], загальною площею 83,3 кв.м., житловою площею 50,9 кв. м.; вбудоване приміщення -\~офіс №\~9\~з окремим входом, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Сировця, будинок № 27/29. В судовому засіданні позивач позов підтримав із зазначених у ньому підстав; відповідач позов визнав та пояснив, що не заперечує проти\~того,\~що \~ \~ \~ \~вказане майно придбане позивачем та є його особистою власністю. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.08.1998 року відділом РАГС Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис № 483. 12\~червня 2009\~року шлюб\~між позивачем\~та відповідачем\~було розірвано,\~а,\~згідно свідоцтва\~про розірвання\~шлюбу,\~виданого Заводським \~ \~ \~ \~відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 26.05.2010 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 111. За час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем позивачем було придбано наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]. Зазначене нерухоме майно було придбано позивачем особисто, не в інтересах сім'ї, тому, у період \~ \~ \~ \~подружнього життя \~ \~ \~ \~відповідач не заперечував, що дане майно не є спільним сумісним майном подружжя. Зазначене нерухоме майно суд вважаю особистим майном позивача з огляду на. наступне. Згідно ч. 1 ст.5 7 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1)майно, \~ \~ \~ \~набуте нею, \~ \~ \~ \~ ним до шлюбу; 2)майно, \~ \~ \~ \~набуте нею, \~ \~ \~ \~ним за \~ \~ \~ \~час шлюбу, але \~ \~ \~ \~на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3)майно, \~ \~ \~ \~набуте нею, ним за час шлюбу, але \~ \~ \~ \~за кошти,\~які належали їй,\~ йому особисто. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) . Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 2 ст. 61\~СК України\~обєктом права\~спільної сумісної власності є\~заробітна плата,\~пенсія,\~стипендія,\~інші доходи,\~одержані одним з подружжя і внесені до сімейного' бюджету. Таким чином, як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 61 СК України законодавець чітко визначив, що заробітна плата, пенсія, стипендія, доходи, одержані одним із подружжя є власністю того, кому вони виплачені,\~й вносити\~чи 'не\~вносити ці\~грошові суми\~до сімейного бюджету, кожен з подружжя має право вирішувати сам, залежно від його зорієнтованості на\~зміцнення сімейних\~відносин.\~Отже,\~кожному з подружжя закон дає право вибору вносити чи не вносити одержаний ним дохід до сімейного бюджету. Тому,\~являючись фізичною\~особою - підприємцем,\~позивач,\~отримуючи від своєї підприємницької діяльності певний прибуток, частину даного прибутку вносила до сімейного бюджету, а частину залишала на свої собисті потреби. 10.08.2006 року позивач уклала кредитний договір з ВАТ Акціонерний банк «Укргазбанк», а також договір про відкриття та обслуговування банківських рахунків фізичної особи, та придбала\~спірну квартиру № 9 у будинку № 27/29 по вулиці Сировця у м.Дніпродзержинську, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 11.08.2006 р. ОКП "Дніпродзержинське БТІ». Здійснивши згодом самочинне перепланування вказаної квартири під офіс, що підтверджується Технічним висновком щодо результатів обстеження приміщення\~після виконання\~самочинного перепланування,\~на підставі рішення суду від 06.09.2007 року, позивач зареєструвала за собою в ОКП. «Дніпродзержинське БТІ» право власності в цілому на об'єкт нерухомого майна: вбудоване приміщення -\~офіс №\~9\~з'окремим\~входом, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Сировця, будинок № 27/29, загальною площею 55,5 кв. м. Таким чином, вказане спірне майно, а саме: вбудоване приміщення - офіс № 9 з окремим входом, розташований за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул. Сировця, будинок № \~ \~ \~ \~27/29 було придбане позивачем для здійснення своєї підприємницької діяльності, а не в інтересах сім'ї,\~й використовується\~на сьогоднішній\~день не\~як спільне майно подружжя, а як майно фізичної особи - підприємця. Як зазначено\~у п.\~29\~постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №11 від 21.12.2007\~р.\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя», відповідно до положень ст. 57, 61 СК України,\~ст.\~52\~ЦК України\~майно приватного\~підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Тому, враховуючи розяснення, викладені у п. 29 постанови Пленуму Верховного\~суду України\~№ 11 від 21.12.2007 р., й те, що вищевказана спірна квартира, яка на сьогоднішній день є офісом, була придбана позивачем з метою здійснення підприємницької діяльності, а не для потреб сім'ї, а також на підставі того, що, договір купівлі спірної квартири хоча і був укладений позивачем у період перебування у шлюбі, але не в інтересах сім'ї, й квартира була придбана в кредит за її особисті кошти, а не кошти, внесені до сімейного бюджету, суд вважає можливим,\~на підставі\~п.\~3 ч. 1 ст. 57 СК України визнати, що спірне майно: вбудоване приміщення - офіс № 9 з окремим входом, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Сировця, будинок № 27/29 не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю позивача. Крім того, згідно договору дарування, посвідченого 23.05.1995 р. Другою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, на час укладання шлюбу з відповідачем, позивачеві, на праві приватної власності, належала однокімнатна квартира № 15, розташована у будинку № 9 по вул. Миру у м. Дніпродзержинську, в якій позивач та відповідач стали проживати після реєстрації шлюбу. Позивачем було позичено відповідну суму коштів, на яку, 13.04.2001 року на її ім'я було придбано спірну квартиру [ADDRESS]. А, вже 07.05.2001 року, згідно Договору купівлі- продажу \~ \~ \~ \~квартири, посвідченого \~ \~ \~ \~ приватним \~ \~ \~ \~нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], позивачем було продано належну їй на праві приватної власності однокімнатну квартиру № 15, розташовану у будинку № 9 по вул. Миру у м. Дніпродзержинську, й кошти, отримані від продажу вказаної квартири, тобто кошти, що належали позивачеві особисто, були повернуті у рахунок запозиченого нею боргу, отриманого для купівлі спірної квартири [ADDRESS]. Враховуючи дану обставину, а саме те,\~що спірна\~квартира [ADDRESS] була придбана за особисті кошти позивача та частково за кошти її батьків, які внесли відповідну суму коштів, суд вважає можливим, на підставі п.З ч. 1 ст. 57 СК України визнати, що вказане\~майно є\~особистою приватною власністю позивача, а не об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказані обставини визнаються відповідачем, підтверджуються відповідними доказами, тому суд вважає їх встановленими.

Outcome: approved