Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-25 00:00:00

Позивач 09 листопада 2010 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом, в якому просив розірвати шлюб з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 29 грудня 1995 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з січня 2009 року, у звязку з чим був вимушений звернутись до суду із даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився. Про день час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надійшла заява відповідача, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його присутності. В судове засідання відповідачка по справі не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю. Позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно актового запису № 745, складеного 29 грудня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Позивач та відповідач втратили один до одного почуття взаємної поваги, любові, дружби та взаємодопомоги. Мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають намірів щодо підтримання шлюбних відносин. При таких обставинах, суд вважає, що сімя сторін існує формально і розпалася остаточно, примирення сторін є не можливим, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін так і їх неповнолітнього сина.

Outcome: approved