Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-04 00:00:00

У жовтні 2009 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, встановлення порядку користування квартирою, відшкодування моральної шкоди, покладення обовязку. Позивачка вказувала на те, що на підставі рішення Ленінського районного суду м.Миколажва від 04.11.2008 р. їй на праві власності належить ? частина квартири [ADDRESS]. Власником іншої ? частини є відповідач [PERSON] Зазначена квартира складається з двох житлових кімнат житловою площею 30,5 кв.м, одна кімната - житловою площею 18,9 кв.м, друга кімната- площею11,6 кв.м, а також в квартирі є кухня, ванна кімната, коридор і туалет. Квартира обладнана балконом. Посилаючись на те, що відповідач перешкоджає їй у користуванні власністю, не бажає доборовільно вирішити питання про встановлення порядку користування квартирою, не надає їй ключі від квартири, та перешкоджає в здійсненні реєстрації її частки в БТІ, просила суд вселити її в спірну квартиру, встановити порядок користування квартирою: виділити їй в користування жилу кімнату №2 житловою площею 18,9 кв.м і прилеглу до неї частину балкону, відповідачу в користування виділити жилу кімнату №3 площею 11,6 кв.м, а коридор, кухню, туалет, ванну кімнату залишити в спільному користуванні, зобовязати ЖКП «Південь» укласти з нею окремий договір користування кімнатою, а також зобовязати [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні квартирою та надати їй дублікати ключів від вхідних дверей до квартири і тамбура, стягнути з відповідача 2000 грн. у відшкодування завданої їй моральної шкоди і понесені судові витрати. В судовому засіданні позивачка уточнила заявлений позов та просила суд вимоги про покладення обовязку укласти з нею окремий договір користування кімнатою залишити без розгляду. Ухвалою суду від 05.11.2010 р. ці вимоги [PERSON] залишено без розгляду. Всі інші вимоги позивачка підтримала в повному обсязі, просила про їх задоволення. Відповідач, вказуючи на відстутність предмету спору і будь-яких перешкод позивачці з його боку в користуванні квартирою, просив в позові просила відмовити. Третя особа [PERSON], син сторін, вказував на те, що його місце проживання зареєстровано в спірній квартирі, а тому він має намір проживати в квартирі. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів цивільної справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.02.1990 р. по 22.01.2004 р. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. В період шлюбу сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.1996 р. було придбано квартиру [ADDRESS]. Рішенням Леніського районного суду м.Миколаєва від 04.11.2008 р., яке набрало законної сили 16.03.2009 р., постановлено про поділ квартири та визнано за сторонами право власності по ? частці квартири №138 по вул 1-а Лінія,15 в м.Миколаєві. Після припинення сімейних відносин між сторонами існують неприязні відносини та конфлікти щодо користування спільним майном. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (в даному випадку права користування житлом). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповіднеості до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Як вбачається з наявних у справі заяв позивачки та відповідача від 6 грудня 2007 р. між сторонами існувала домовленість про те, що [PERSON] до вирішення судом питання щодо поділу рухомого майна, зобовязується тимчасово не користуватися спірною квартирою. Згідно домовленості сторін від 06.12.2007 р. відповідач змінив замки на дверях. З наявних матеріалів справи також слідує, що позивачка на теперішній час бажає користуватися спірною квартирою, починаючи з травня 2009 р. вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати їй ключі від квартири, а також не перешкоджати в забезпеченні доступу до квартири техніка БТІ для обстеження квартири. Проте відповідач не надає позивачці ключі від квартири, чим чинить позивачці перешкоди в користуванні житлом та проведенні технічної інвентаризації квартири. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, покладення обовязку на відповідача надати ключі від квартири є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки вирішення питання про вселення до житла є підтвердженням права [PERSON] на подальше безперешкодне користування квартирою, тому покладення на відповідача обовязку не чинити перешкоди позивачці суд вважає зайвим. Згідно зі ст.ст.1166,1167 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За такого, враховуючи характер та ступінь перенесених позивачкою у звязку з порушенням відповідачем її прав страждань, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 200 грн. у відшкодування моральної шкоди. Що стосується вимог позивачки щодо встановлення порядку користування квартирою, то суд приходить до наступного. Частинами 1,2 ст.358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зі змісту позову вбачається, що позивачка просила виділити їй в користування окрему кімнату площею 18,9 кв.м, яка має вихід на балкон, відповідачу виділити в користування кімнату, площею 11,6 кв.м, зобовзаши його за власний рахунок обладнати з його кімнати окремий вихід на балкон, при цьому не заперечувала щодо виділу їй меншої кімнати. Між тим, оскільки облаштування окремого виходу у кімнаті відноситься до переобладнання квартири, а для вирішення цього питання вимагається отримання дозволу виконавчого комітету міської ради, якого позивачкою суду не надано, а залишення балкону в спільному користуванні сторін, враховуючи наявність виходу на балкон з однієї із кімнат, виділивши її в користування одній із сторін, призведе до порушень права другого із співвласників, суд приходить до висновку, що в позові [PERSON] щодо встановлення порядку користування квартирою слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial