Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-16 00:00:00

14.10.10 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право на користування жилим приміщенням - квартирою № 110 житловою площею 28,93 кв.м., загальною площею 49,66 кв.м. у будинку № 2 по вул. Хмільовій у м. Львові та зобовязати відповідача укласти договір найму. Заяву мотивує тим, що згідно розпорядження Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради № 416 від 12.04.01 р. на сімю в складі двох осіб - він та його колишня дружина була надана спірна квартира . Рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 14.12.07 р. його колишню дружину було визнано такою, що не набула права на користування вказаним житлом. Проте оскільки розпорядження райадміністрації приймалось на двох осіб, дружина не зявилась за отриманням ордера, на даний час він проживаючи в квартирі, не може укласти договір найму, зареєструватись за місцем фактичного проживання, тому змушений звернутись до суду. Просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги та пояснила, що на даний час їй невідомо де саме проживає колишня дружина позивача. Отримати рішення адміністрації та профкому лише на своє ім.Я за місцем колишньої праці, де йому надавалось житло, позивач не має змоги, оскільки підприємства на даний час не існує. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила, що укласти договір найму можна при наявності ордера, який у позивача відсутній. Рішенням ВАТ „ ЛДЕМЗ вказане житло надавалось на дві особи, відтак договір найму може бути укладено лише з позивачем в разі прийняття спільного рішення адміністрації та профкому щодо виділення спірного житла позивачу. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що спільним рішенням адміністрації та профкому ВАТ " ЛДЕМЗ" від 22.03.95 р. [PERSON] , працівнику вказаного підприємства, було закріплено квартиру [ADDRESS] на склад сім'ї дві особи - він та дружина. Розпорядженням Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради за № 416 від 12.04.01 р. було вирішено закріпити вказане житло за [PERSON] на згаданий склад сім'ї та видати ордер. Крім того, між позивачем та ВАТЛДЕМЗ 05.03.02 р. було укладено договір про часткову дольову участь в будівництві житлового будинку по вул. Хмільовій, 2 у м. Львові . Відповідно до вказаних умов договору позивач власними силами із залученням власних коштів приймав участь у завершенні будівельно-монтажних робіт. Спірна квартира складається з двох кімнат, загальною площею 49,66 кв.м. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу подружжя Стець розірвало шлюб 15.05.01 р. Рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 14.12.07 р. [PERSON] визнано такою, що не набула права на користування спірним житлом. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України врегульовано, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Спірне житло було надано позивачу на підставі ст.ст. 39, 40, 43, 53 ЖК України. Як вбачається з долучених до матеріалів документів, з 2002 року позивач проживає за адресою спірного житла, несе всі витрати по його утриманню. Відтак, позовні вимоги суд вважає підставними та в силу дії ст. 61 ЖК України позивач набув право на користування житлом та має право на укладення договору найму.

Outcome: approved