Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що їй відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 07.05.2009 року на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами : літня кухня під літ."Б", сарай саман обл.. цеглою під літ. "В", які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Будинок за вказаною адресою розташований на земельній ділянці, яка належала продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 16.04.2009 року, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП, виданого на підставі рішення виконкому Павлоградської міської ради № 512/1 від 27 липня на право приватної власності на землю. Оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки вона не має можливості у зв`язку з тим, що продавець не проживає в м. Павлограді і місце проживання його їй не відоме. Тому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 0.0566 га, розташовану по [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи. Представник відділу Держкомзему у м. Павлограді ТУ у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності . Представник Павлоградської міської ради Дніпропетровської області не заперечував проти задоволення позову, посилаючись на викладені обставини в письмових поясненнях, а саме: земельна ділянка по [ADDRESS] є спадковим майном [PERSON] на підставі свідоцтва від 16.04.2009 року. Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в державному реєстрі за померлою [PERSON] . Суд, заслухавши позивача та , вивчивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази надані сторонами як в обгрунтування позовних вимог так і заперечення проти них, вважає, що позов обгрунтований та підлягає частковому задоволенню. Так у судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку укладеного між позивачкою та [PERSON] 07.05.2009 року, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами літня кухня під літ."Б", сарай саман обл.. цеглою під літ. "В", які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка, що розташована по [ADDRESS] належала на праві приватної власності померлій [PERSON] , після якої прийняв спадщину згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, але не оформив своїх спадкових прав [PERSON] . Пунктом 6 договору купівлі - продажу будинку укладеного між позивачкою та [PERSON] 07.05.2009 року зауважено про необхідність укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, на якій розташовано будинок. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка придбала житловий будинок за вказаною адресою, але оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки вона не має можливості у зв`язку з тим, що продавець не проживає в м. Павлограді і місце проживання його їй не відоме. Відповідно до п."а" ч.І ст.81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування. Статтею 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної дідянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Згідно ст.120 Земельного Кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Таким чином, вимоги позивачки про визнання права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивачки про Покладення обов`язку на відповідача видати державний акт на право приватної власності на землю задоволенню суд виходить з наступного. Відповідачем було повідомлено позивачці про необхідність надання нотаріально засвідченої угоди або рішення суду для видачі державного акту на земельну ділянку. Проте позивачкою не виконано вказану вимогу в зв`язку з чим відповідачем не було видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Крім того, видача державних актів на землю з будь-яких підстав здійснюється згідно технічної документації на земельну ділянку, як виготовляється підрядними організаціями. Зокрема, державний акт на землю вже був виданий і на теперішній час необхідна його переєстрація та видача державного акту нового зразку. Таким чином, суд приходить до висновку , що з боку відповідача не було порушення прав позивачки, тому підстави для задоволення вимог в цій частині відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial