Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розділити спільне сумісне майно нажите під час шлюбу з відповідачем, та визнати в порядку розділу майна подружжя за ним право власності на 14 частину квартири № 69 в буд.№ 34-Д по пр.50 річчя ВЛКСМ в м.Харкові. Відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій заперечує факт того, що квартира № 69 в буд.№ 34-Д по пр.50 річчя ВЛКСМ в м.Харкові є спільним майном подружжя, так як вона купила її за власні кошти, одержані від продажу належної їй на праві власності квартири у м. Вінниця та належного їй автомобіля, крім того, цей факт визнавав чоловік під час укладання угоди купівлі-продажу спірної квартири, про що надав нотаріусу письмову заяву. Так як колишній чоловік заперечує той факт, що квартира належить їй особисто на праві власності, вона просить визнати за нею це право в судовому порядку. Ухвалою суду від 22.12.2010 р. позовні вимоги [PERSON] залишені без розгляду в зв'язку з неявкою його в судове засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала і як свідок показала, що після реєстрацію шлюбу з відповідачем з метою покращення житлових умов вона придбала 31.03.2008 р. квартиру № 69 в буд.№ 34-Д по пр.50 річчя ВЛКСМ в м.Харкові за власні кошти про що відповідач знав, і підтвердив цей факт у нотаріуса при оформленні договору купівлі-продажу, про що склав письмову заяву. Кошти на придбання квартири вона мала, так як 28.03.2008 р. вона продала належну їй на праві власності двокімнатну квартиру в м. Вінниця за 55000 $ та раніше продала належний їй автомобіль за 3000 $, а також зайняла гроші у матері, яка працює за кордоном, в сумі 9000 євро, які також частково витратила на придбання спірної квартири. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, приєднані до-матеріалів справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] 31.03.2008 р. в період шлюбу з відповідачем за власні кошти, в звязку з чим, відповідно до п.З ч.1 ст. 57 СК України є її особистою приватною власністю. Вказані обставини підтверджуються вищенаведеними показаннями позивача, допитаного в якості свідка, письмовими доказами приєднаними до матеріалів справи: договором купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 31.03.2008 р., витягом з реєстру правочинів (л.д.29-34), довідкою КП Жилкомсервіс Дільниця № 34 (а.с.ЗЗ), копією паспорту позивача про реєстрацію (а с.37), письмовою заявою [PERSON], яку він надав нотаріусу 31.03.2008 р. при укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири, в якій зазначив, що [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] за власні кошти, і ніяких прав на дані кошти та квартиру він не має і мати не буде (а с.59), розпискою [PERSON] про передачу грошів [PERSON] на придбання спірної квартири (а.с.74), договором продажу належної [PERSON] квартири [ADDRESS] від 28.03.2008 р. (а.с.75), розпискою [PERSON] про отримання кошів від покупця за продану квартиру (а.с.76), довідкою ВРЕР УДАІ ГУМВСУ у Вінницькій області та обліковою карткою про реєстрацію та зняття з обліку належного [PERSON] автомобіля (а.с.77, 78), договором зобовязанням про укладення договору купівлі продажу квартири (а.с.79), квитанціями про здійснення валютно-обмінних операцій 31.03.2008 р., данні яких підтверджують показання позивача про обмін валюти отриманої від [PERSON] на придбання квартири в день укладання угоди (а.с.80). Так як [PERSON] не визнає право особистої приватної власності позивача [PERSON]Б на спірну квартиру, про що свідчить його зустрічна позовна заява, суд вважає, що відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України право [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за нею права особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладенного,

Outcome: approved