Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення боргу. В попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та в їх обгрунтування пояснив, що 31.03.2008 року позивач уклав з [PERSON] договір позики, відповідно до якого передав їй грошові кошти в сумі 25000 грн., які та зобовзалася повернути в строк до 01.05.2008 року. 25.08.2010 року [PERSON] направив відповідачу поштою письмову вимогу про повернення позики, яку [PERSON] отримала 28.08.2010 року згідно поштового повідомлення. Однак до теперішнього часу свої зобовязання не виконала та гроші йому не повернула. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у сумі 25000 грн., річних відсотків у сумі 1841 грн. 10 коп., збитків у звязку з інфляцією у сумі 321 грн. 75 коп. та судові витрати. В попередньому судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю та пояснила, що дійсно 31.03.2008 року позичала у [PERSON] гроші в сумі 25000 грн., які зобовязалася повернути в строк до 01.05.2008 року, проте через відсутність коштів не може цього зробити. [PERSON] особа [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно з вищезазначеним суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання, що відповідає положенням ст.ст. 130 ч. 4, 174 ч. 4 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору позики від 31.03.2008 року зареєстрованого в реєстрі за № 2087 укладеного між [PERSON] та [PERSON], за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 25000 грн., які остання зобовязалась повернути в строк до 01.05.2008 року. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики який був укладений сторонами одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). 25.08.2010 року [PERSON] поштою направив [PERSON] письмову вимогу про повернення позики, однак до теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконала. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved