Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідачки боргу згідно договору позики в розмірі 41 012 гривень, при цьому зазначивши що 26 вересня 2009 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого позивачка передала [PERSON] грошову суму 4 420 доларів США, що еквівалентно 38 012 гривням по курсу НБУ на 26 вересня 2009 року, а відповідачка зобов'язалась повернути вказану суму до 26 вересня 2010 року у доларах США. Позивачка в судове засідання не з'явилась, від неї надійшло клопотання з проханням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення у справі на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно договору позики, від 26 вересня 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, що був укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідачка отримала у борг гроші в сумі 4 420 доларів США, що еквівалентно 38 012 гривням по курсу НБУ на 26 вересня 2009 рік, з умовою повернення цієї суми у доларах США до 26 вересня 2010 року /а.с. 8/. З доводів позивачки вбачається, що [PERSON] повідомила її про те, що не збирається повертати грошові кошти, та під час сварки відповідачка вирвала з рук Договір позики від 26 вересня 2009 року та розірвала його. З метою отримання дубліката договору позики позивачка змушена була звернутися до приватного нотаріуса [PERSON] Згідно довідки, виданої приватним нотаріусом [PERSON], ця послуга коштувала позивачці 100 гривень /а.с. 18/. Згідно досудового листа-претензії від 23 грудня 2010 року, який був направлений на адресу відповідачки [PERSON], позивачка [PERSON] просить до 11 січня 2011 року повернути їй борг, в протилежному випадку вона змушена буде звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики, укладений між сторонами, суд визнає таким, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, тобто є законним. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як вказує позивачка неправомірними діями [PERSON] їй завдана значна моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 3000 гривень. Статтею 280 ЦК України встановлено: якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь витрати за послуги Комунального підприємства «ММБТІ» в розмірі 37,30 гривень, за відправлення досудового листа в розмірі 12,96 гривень та за утримання дублікату договору позики від 26.09.2009 року в розмірі 100 гривень. Однак вимоги позивачки в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки це не передбачено чинним законодавством. За таких обставин, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, та стягнути з відповідачки суму боргу у розмірі 38 012 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 300 гривень, моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень та судовий збір в розмірі 380 гривень 12 копійок.

Outcome: partial