Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-29 00:00:00

Лікар-психіатр Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію хворого [PERSON] в примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що 27 грудня 2010 року за направленням лікаря-психіатра Полтавської ЦРЛ на стаціонарне лікування в психіатричну лікарню поступив хворий [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизофренія, загострення. Згідно направлення [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. В судовому засіданні лікар підтримав свою заяву, просить прийняти рішення про примусову госпіталізацію хворого [PERSON] до психіатричного стаціонару, оскільки усвідомленої згоди на лікування він не надає. Особа, щодо якої внесено заяву про госпіталізацію, - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, вважаючи, що він може пролікуватись амбулаторно, хоча хворим себе не вважає. Суд, заслухавши пояснення лікаря та хворого, думку прокурора та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 грудня 2010 року за направленням лікаря-психіатра Полтавської ЦРЛ на стаціонарне лікування в психіатричну лікарню поступив хворий [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизофренія, загострення. Психічні розлади у хворого почалися після того, як у 2006 році він був побитий, мала місце ЗЧМТ, з приводу чого лікувався в лікарні Південної залізниці, у 2007 році попав під потяг, переніс перелом пяточної кістки та вивих тазокрижового суглобу, проходив курс лікування в тій же лікарні. В той час почав вести себе неадекватно, висловлювати ідеї переоцінки власної особистості, особливого значення, конфліктував з оточуючими. У звязку з цим проходив курс лікування в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні у 2007 році, повторно лікувався з 05.03.2008 року по 11.04.2008 року з подібною симптоматикою. Після виписки підтримуюче лікування не приймав, психічний стан погіршився за 3 дні до госпіталізації 27.12.2010 року, коли став агресивним, злобним, порушився сон, конфліктував з дружиною, почав висловлювати маячні ідеї величі, переоцінки власної особистості. Згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку як для нього, так і для оточуючих (агресивна поведінка в побуті). Його лікування можливо лише в умовах психіатричного стаціонару. За висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева від 27.12.2010 року [PERSON] встановлено клінічний діагноз: психічний афективний розлад органічного походження внаслідок ЗЧМТ 2006 року з афективно-параноїдний синдромом, рецидив. В даний час хворий потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved