Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

23 березня 2011 року прокурор Снігурівського району, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначив, що 12 червня 2009 року між [PERSON], інтереси якої представляються, як власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біоленд-Херсон" (далі-ТОВ "Біоленд-Херсон") було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6.26 га, яка знаходиться на території Червонозорської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, строком на десять років зі сплатою орендної плати у грошовій формі в розмірі 4 % від проіндексованої вартості земельної ділянки щорічно до 30 грудня. Відповідач прийняті за договорами зобов'язання не виконує за невиплати орендної плати у 2010 році. Позивач, посилаючись на істотність порушення умов договору відповідачем, просив постановити рішення про розірвання наведеного договору оренди земельної ділянки. У судовому засіданні позивач та [PERSON] позовні вимоги підтримали, пояснивши, що орендна плата за 2010 рік орендарем не сплачена дотепер, не зважаючи на неодноразові звернення власниці земельної ділянки. Крім того, вказали, що за недотримання вимоги п.19 цього ж Договору підприємство сільгоспвиробника, не отримавши згоди орендодавця, вчинило обмін орендованої землі з ПП [PERSON] та не використовувало її для вирощування сільгосппродукції протягом усього фактичного строку дії договору. Позивач просив суд, визнавши порушення умов договору істотними з постановленням рішення про його розірвання. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи відповідача повідомлено належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні письмові відомості. Про причини неявки відповідач не сповістив. Судом, за згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши сторону позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], мешканка с.Світла Дача Снігурівського району, має на праві приватної власності земельну ділянку площею 6.26га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Червонозірської сільської ради Снігурівського району, вказане посвідчується Державним актом серія 11- МК №022515, виданим на підставі рішення 8 сесії 23 скликання Червонозірської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області №5 від 23 лютого 2001 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1328 (а.с.6). 12 червня 2009 року між [PERSON] (орендодавець), з однієї сторони та ТОВ "Біоленд-Херсон" (орендар), з іншої сторони, у письмовій формі укладено договір оренди земельної ділянки строком дії на десять років з визначенням предмету договору, об'єкту оренди, умов використання та повернення земельної ділянки, відповідальності сторін за неналежне виконання прийнятих зобов'язань. Крім того, вказаним договором визначено виплату орендної плати у грошовій формі у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції у строк до 30 грудня щорічно зі справлянням пені у розмірі 2% несплаченої суми за кожний день прострочення, з правом орендаря обміну орендованої земельної ділянки на період дії цього договору лише за згодою орендодавця. Тобто, передбачені всі істотні умови договору оренди земельної ділянки, що відповідає положенням ст.15 Закону України "Про оренду землі" №161-Х1У від 06.10.1998 року з наступними змінами. Таким чином, у відповідності до ст.125 ЗК України у відповідача виникло право користування земельною ділянкою за підстави, передбаченої ст.126 ЗК України - договору оренди земельної ділянки, який зареєстрований відповідно до закону. Умови договору, у тому числі про розмір, строк, форму і порядок виплати орендної плати сторонами не переглядалися. [PERSON] ствердила, що за 2009 рік орендну плату їй сплачено належним розміром, у 2010 році відповідачем виплата визначеного розміру орендної плати не проведена і до часу розгляду справи у суді. За таких обставин, судом встановлено не проведення розрахунків по орендній платі відповідачем перед [PERSON] за 2010 рік, що також вбачається з відомостей центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, в яких відсутня інформація про доходи фізичної особи від орендної плати у 2010 році. Відповідач, надавши позивачу інформацію про виплату особі, інтереси якої представляються, орендної плати у 2010 році 2536грн. (довідка вих.№18\\02-4 від 18.02.2011 року), листом вих.№10\\03-1 від 10.03.2011 року вказав на відсутність платіжних відомостей та іншого підтвердження проведеного розрахунку. Згідно ст.24 Закону України "Про оренду землі" та п.28 вище наведеного договору оренди землі, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Цей обов'язок орендаря як землекористувача визначений і ч.1 п.в) ст.96 ЗК України. Договором оренди землі (а.с.4-5) у п.19 орендарю надано право обміну орендованої землі на період дії договору лише за згодою орендодавця. Допитані свідками голова Червонозірської сільської ради [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що з часу укладання договорів оренди з [PERSON] та іншими мешканцями сіл на території Червонозірської сільської ради підприємство відповідача земельних ділянок не обробляло. Частина з вказаних є занедбаними, іншу частину використовує для вирощування сільгосппродукції [PERSON] як приватний підприємець за усного погодження з представником ТОВ «Біоленд-Херсон». [PERSON] наполягала, що питання обміну земельною ділянкою з нею не погоджувалося і згоди на таке вона не давала. Докази протилежного суду не надані. Таким чином, суд встановив порушення орендарем ст.24 Закону України "Про оренду землі" щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди. Статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і у визначений строк (ст.530 ЦК України). Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст.24, 25 цього Закону та умов договору. Вказане є реалізацією положень ст.152 ЗК України, яка визначає способи захисту прав на земельну ділянку, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Стаття 651 ЦК України передбачає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Суд вважає, що невиплата відповідачем орендної плати у передбаченому договором розмірі та з порушенням строку її справляння (так розрахунок за 2010 рік не здійснено і на час розгляду справи), проведення ТОВ "Біоленд-Херсон" без повідомлення і згоди орендаря обміну земельною ділянкою з іншим сільгоспвиробником є істотним порушенням договору з орендодавцем, яка значною мірою позбавлена отримання додаткового доходу, на який розраховувала, та контролю за належним використанням її власності. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню, а в частині розміру стягнення заборгованості орендної плати згідно представленого розрахунку : 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 2817грн.31коп. з відрахуванням прибуткового податку (15%) = 2394грн.31коп. (доказів про описку щодо розміру на правильність визначення орендної плати у 4% суду не представлено). При вирішені спору суд керувався Земельним Кодексом України ст.ст.96,125, 126,152, Законом України "Про оренду землі" ст.ст.24,25,32, положеннями договору оренди земельної ділянки від 01.08.2008 року та ст.ст.525, 526, 530, 651 ЦК України. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд постановляє про стягнення на користь держави з відповідача витрат на оплату судового збору - 51грн.

Outcome: approved