overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідача [PERSON] та його поручителя [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 15к-275 від 12.12.2007 року в сумі 12015 грн. 15 коп., та сплаченої суми судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачами договірних умов за кредитним договором та договором поруки. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 грудня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 15к-275, за яким банк надав відповідачеві кредит у сумі 15000 грн. на строк до 6 грудня 2010 року зі сплатою 0,0001% річних за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 12.12.2007 р. між банком та відповідачами було укладено договір поруки № 2679/07, за яким поручитель [PERSON] зобовязалася нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач [PERSON] не здійснив повернення частини кредиту, порушив п. 3.2., 3.3. кредитного договору, у звязку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 12015 грн. 15 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом 7489 грн. 50 коп., заборгованість за відсотками 2362 грн. 50 коп., пеня 2163 грн. 15 коп. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Вказані суми підлягають стягненню з відповідачів солідарно. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, малолітнього сина [PERSON], 04.06.2010 р.н, залишити при матері, стягнути з відповідача аліменти в розмірі % частини усіх видів його заробітку на утримання малолітнього сина [PERSON], оскільки останній не надає матеріальної допомоги на його утримання, та аліменти в розмірі 300 грн. на її утримання, оскільки вона не працює та потребує матеріальної допомоги до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Відповідач позов визнав частково, заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки їх сину [PERSON] на момент розгляду справи не виповнилось одного року, а також у звязку з тим, що він за своїм матеріальним становищем не спроможний сплачувати щомісячно позивачці аліменти в розмірі 300 грн. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти. Сторони перебувають в шлюбі з 02.07.2010 року, мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] Дитина потребує матеріальної допомоги, однак відповідач, як батько в теперішній час даної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним. Також судом встановлено, що позивачка в даний час не працює, оскільки здійснює догляд за сином до досягання ним трирічного віку. Викладені обставини підтверджуються свідоцтвами про шлюб та про народження дитини (а.с. 6-7), а також не оспорюються відповідачем. Встановленим фактам відповідають сімейні правовідносини. Наявність порушення відповідачем своїх обовязків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину є підставою для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина. В решті частини позову суд відмовляє з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. На даний час дитині ще не виповнилось року. У відповідності до ст. 84 СК України, позивачка, як дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від відповідача, як чоловіка та батька цієї дитини, до досягнення дитиною трьох років. Однак за правилами ч. 4 названої статті, право дружини на аліменти може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, тобто в даному випадку відповідача. Проте з боку позивачки суду не надано будь-яких доказів про те, що матеріальне забезпечення відповідача достатнє для утримання позивачки, а саме сплаті їй щомісячно аліментів в розмірі 300 грн. Напроти, з пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідач на даний час є безробітним та перебуває на утриманні своїх батьків. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що в задоволенні позову щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини необхідно відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

В лютому 2011 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що 15 вересня 2000 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось через несумісність характерів, різні погляди на спільне життя, відсутність взаєморозуміння та постійні сварки. Разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Наміру продовжувати подружні стосунки він не має бажання, збереження сімї вважає неможливим. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про розірвання їх шлюбу з відповідачкою. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачка позов не визнала, заперечуючи проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 вересня 2000 року Ленінським відділом державної реєстрації цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 429, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка Федоров, дружини - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Сімейне життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, різні погляди на спільне життя, відсутність взаєморозуміння та постійні сварки. Сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Відповідачка змінювати прізвище на дошлюбне наміру не має. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується посилань відповідачки на відсутність її згоди на розірвання шлюбу, то згідно ст..24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Позивач, ПАТ МТС Україна, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по договору в сумі 1522 грн. посилаючись на те, що 25.11.2009 року вони уклали договір №4888656 про надання позивачем відповідачу послуг безпроводового доступу до мережі Інтернет та додаткову угоду до нього строком на 730 днів, згідно яких [PERSON] повинен був оплачувати надані йому послуги протягом всього строку користування. За надані йому в період з 11.05.2010 року і до 01.08.2010 року послуги він гроші, в сумі 159,90 грн., не сплатив в зв*язку з чим дію договору позивачем припинено. Стверджував, що ця сума, а також штрафні санкції, які передбачені договором, в сумі 1362,90 грн. підлягають стягненню з [PERSON] . Просив також стягнути з відповідача і судові витрати в сумі 171 гри .. Відповідач, [PERSON] , про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду не з*явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про слухання справи за своєї відсутності не подав. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони 25.11.2009 року уклали договір №4888656 про надання позивачем відповідачу послуг безпроводового доступу до мережі Інтернет та додаткову угоду до нього строком на 730 днів, згідно яких [PERSON] повинен був оплачувати надані йому послуги протягом всього строку користування ними, що передбачено п. 4.3 Договору. За надані йому в період з 11.05.2010 року і до 01.08.2010 року послуги відповідач гроші, в сумі 159,90 грн., не сплатив в зв*язку з чим на підставі п.7.6 та п. 8.3 Договору і п. 1.5 додаткової угоди дію договору позивачем припинено. За відповідачем, на цій підставі, виникла заборгованість по оплаті за надані йому послуги в сумі 1522 грн., а саме: - заборгованість по договору 159,10 грн.; - штрафні санкції - 1362,90 грн., які були нараховані на підставі п.1.5 додаткової угоди яку він, на день розгляду справи судом, ще не сплатив. Викладене підтверджується: - договором №4888656 укладеним 25.11.2009 року сторонами, згідно якого відповідач повинен був в визначені ними строки вносити оплату за надані йому послуги протягом всього часу дії договору, починаючи з дня укладення договору і вносячи щомісяця визначену сторонами суму; - додатковою угодою №4550108 до договору №4888656, від 25.11.2009 року, укладеною сторонами; - розрахунком заборгованості за період з 11.05.2010 року і до 01.08.2010 року до договору №4888656 укладениого 25.11.2009 року сторонами, згідно якого сума заборгованості, станом на день розгляду справи, становить 1522 грн. . Приймаючи до уваги викладене та на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по договору №4888656 укладеному ними 25.11.2009 року, в сумі 1522 грн.. На підставі ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню і судові витрати в сумі 171 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Заявниця просять суд встановити факт володіння [PERSON], який помер 11 грудня 2005 року, на праві власності житловим будинком, який розташований в с. Висока Піч, по вул. Соснова, 1, Житомирського району, оскільки вона як спадкоємець за заповітом після його смерті не може прийняти у спадок вказаний будинок, так як за життя право власності на цей будинок за [PERSON] не зареєстровано в державних органах. В судове засідання заявниця не зявилась, проте звернулася до суду з проханням розглянути справу без її участі, заяву підтримує. Представник зацікавленої в судове засідання також не зявився і звернувся до суду з заявою, у якій просить справу розглянути без його участі, заяву підтримує. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що житловий будинок №1, який розташований по вул. Соснова в с. Висока Піч, Житомирського району належить померлому [PERSON], після смерті якого єдиним спадкоємцем за заповітом є заявниця. Вказаний факт підтверджується матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про смерть [PERSON], довідкою сільради №427 від 01.03.2011 року про те, що згідно погосподарської книги вказаний будинок рахувався за померлим [PERSON], заповітом від 16.06.2004 року відповідно до якого [PERSON] заповів спірний будинок заявниці, а також постановою нотаріуса № 237/01-16 від 28.02.2011 року про відмову заявниці у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок у звязку тим, що відсутні правовстановлюючі документи про належність цього будинку померлому. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовною заявою в якій просить скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Нижчедубечанської сільської ради в с/т «Ялинка» по вул. Ялинка 2, ділянка № 37, посилаючись на те, що 23.09.1998 року позивач отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-КВ № 107678, в якому допущена помилка у прізвищі та адресі власника. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надали суду заяву, в якій проти позову не заперечують та просять розглядати дану справу за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,120 га, розташовану на території Нижчедубечанської сільської ради в с/т «Ялинка» по вул. Ялинка 2, ділянка № 37, Вишгородського району, Київської області, що підтверджується копією Державного акту серії ІІІ-КВ № 107678 від 23.09.1998 року в матеріалах справи. При виготовленні Державного акту були допущені помилки у прізвищі та адресі власника, а саме: прізвище власника було записано як «Григорєв» через апостроф, а за паспортом прізвище «Григорьєв» через мякий знак та номер будинку вказаний 119, а фактично 11-а. Дані факти підтверджуються відміткою в паспорті позивача про його реєстрацію та копією самого паспорту в матеріалах справи. Оскільки, відповідачі в своїй заяві не заперечує проти скасування державного акту, виданого на імя позивача і суд приходить до думки, що даним державним актом права позивача порушуються, тому вважає за необхідне його скасувати. На підставі ст.ст, 1216, 1218,1223,1258 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що постійно виникають непорозуміння. Близько 2,5 років тому припинили вести спільне господарство, підтримувати подружні стосунки. Даний шлюб носить формальний характер і зберегти надалі його неможливо. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, яким належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19.01.2008року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД №039124, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України 19.01.2008р., про що зроблено актовий запис за №19 від 19.01.2008 року. Від даного шлюбу у сторін дітей не було. Між подружжям склалися неприязні відносини, протягом 2,5 років подружжя проживає окремо та не підтримує шлюбних стосунків. Між ними втрачено почуття поваги один до одного. Шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, стверджуючи, що перебуває у трудових відносинах з КП «Водотеплосервіс» Войнилівської селищної ради, працюючи водієм. Рішенням Войнилівської селищної ради №43-4 від 15.02.2011 р. діяльність КП «Водотеплосервіс» припинено. Однак станом на 01.03.2011 року відповідач заборгував заробітну плату за січень-лютий 2011 р. та компенсацію за невикористані відпустки в загальному розмірі 3048,00 грн. Просить стягнути дану суму з відповідача. У судове засідання позивач не зявився, однак подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, справу просить слухати у його відсутності. Представник відповідача не зявився до суду, однак подав письмову заяву де зазначив, що просить справу розглядати без участі представника відповідача, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, наказом від 23.08.2007 року прийнятий на роботу, на посаду водія в КП «Водотеплосервіс» Войнилівської селищної ради Калуського району, про що стверджує виписка з трудової книжки (а.с.2). Рішенням Войнилівської селищної ради №43-4 від 15.02.2011 р. діяльність КП «Водотеплосервіс» припинено (а.с.3), в звязку з чим позивача було звільнено із займаної посади. Відповідач в порушення ст.115 КЗпП України не виплатив при звільненні зарплату, яка згідно довідки № 7 від 03.03.2011 року (а.с.5), становить 3048грн.00коп. Тому, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача дану суму заборгованої заробітної плати. На підставі викладеного ст.ст.115,116 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Свій позов мотивує тим, що 24.10.2004 року, померла її мати [PERSON], після якої залишився будинок, який розташований в с.Лісове Тальнівського району. Позивачка являється спадкоємцем за законом та при зверненні до Тальнівської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, їй було відмовлено в звязку з пропуском 6-ти місячного строку. Позивачка пропустила строк прийняття спадщини в звязку з тим, що вона перенесла тяжке психологічне потрясіння, в наслідок чого у неї погіршився стан здоровя. В звязку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] подав заяву, про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд його задовольнити, а справу слухати у відсутність представника та позивача. Відповідач сільський голова Лісівської сільської ради до початку судового засідання подав заяву в якій не заперечує в задоволені позову про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та просить суд слухати справу у відсутність її представника. В звязку з тим, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного: Відповідно до ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкоємця. Згідно довідки завідуючого Тальнівською державною нотаріальною конторою від 30.03.2011 року №205/02-14 в Тальнівській державній нотаріальній конторі спадкова справа після [PERSON], яка померла 24.10.2004 року в с.Лісове Тальнівського району - не заводилась. Згідно свідоцтва про смерть серії І-СР№257858 від 25.10.2004 року, [PERSON] померла в с.Лісове Тальнівського району, про що 25.10.2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 24 В звязку з тим, що [PERSON] дійсно перенесла тяжке психологічне потрясіння, в наслідок чого у неї погіршився стан здоровя, суд вважає за доцільне, позов задовольнити повністю та визначити позивачці додатковий строк для прийняття заяви про прийняття спадщини. Суд зазначає, що для прийняття рішення необхідно керуватися ч.3 ст. 1272 ЦК України, за якою за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 07.03Л 997 року знаходиться з відповідачем у шлюбі. Від подружнього життя мають сина - Миколу, [INFO] та доньку - Софію, [INFO]. Подружні стосунки припинились через втрату поваги, розуміння та взаємного бажання підтримувати сімейні відносини. Посилаючись на те що збереження сімї не можливо, просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши всі зібрані по справі матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 07.03.1997 року, мають сина - Миколу, [INFO] та доньку - Софію, [INFO]. Подружні стосунки між ними припинились з червня 2010 року, вони не ведуть спільне господарство, не мають суперечностей про поділ майна, яке є спільною власністю. Сімя розпалася і збереження її недоцільно. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110-112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-29 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17.06.2006 року знаходиться з відповідачем у шлюбі. Від подружнього життя мають сина - Данііла [INFO]. Подружні стосунки припинились через втрату поваги, розуміння та взаємного бажання підтримувати сімейні відносини. Посилаючись на те що збереження сімї не можливо, просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просила про їх задоволення, на примирення не згодна. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та наполягав на примиренні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 17.06.2006 року. Від подружнього життя мають сина - Данііла [INFO]. Подружні стосунки між ними припинились з лютого 2011 року, вони не ведуть спільне господарство, не мають суперечностей про поділ майна, яке є спільною власністю. Сімя розпалася і збереження її недоцільно. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110-112 СК України та

Outcome: approved