Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-24 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернувся з позовом до Головного управління Державного Казначейства України в Чернігівській області, в якому просив стягнути з останнього на його користь заподіяну йому незаконними діями органів прокуратури моральну шкоду в сумі 200 000 грн.. В квітні 2011 року позивач уточнив свої позовні вимоги й просив стягнути зазначену суму з держави шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку./ а.с.44/ Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 18.04.2011 року вимоги позивача задоволені частково. На користь позивача стягнуто з Держави України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку 35000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. В апеляційній скарзі Державне Казначейство України просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги Державного Казначейства України зводяться до того, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, рішення суду винесене з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, апелянт зазначає, що судом не враховано, що право на відшкодування шкоди виникає лише у випадках, прямо передбачених Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду. Також судом не враховано, що дії органів прокуратури Чернігівської області та дії Державного казначейства України відносно позивача у встановленому порядку незаконними не визнавались. Апелянт наголошує на тому, що не визнавались незаконними і дії посадових осіб органів прокуратури, а право на відшкодування моральної шкоди виникає, коли незаконні дії посадових осіб органів прокуратури завдали моральні втрати громадянинові. Апелянт вважає, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази нанесення позивачу моральної шкоди будь-якими діями Державного казначейства. Визначений судом розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди є завищеним. В апеляційній скарзі Прокуратура Чернігівської області просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір моральної шкоди до 14 400 грн. Апелянт зазначає, що розмір шкоди, завданої незаконними діями прокуратури необхідно визначити з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати за період слідства та суду. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 25.04.2006 року слідчим Прилуцької міжрайонної прокуратури була порушена кримінальна справа відносно [PERSON] за ч.1 ст.364 КК України. 26.04.2006 року йому було предявлено обвинувачення за вказаною статтею кримінального кодексу України і обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 06.05.2006 року прокурором Чернігівської області була порушена кримінальна справа відносно [PERSON] також за ч.1 ст.364 КК України. 26.05.2006 року постановою Прилуцького міськрайонного суду постанова слідчого про порушення кримінальної справи від. 25.04.2006 року відносно [PERSON] була скасована, а справа направлена для провадження додаткового розслідування. Після провадження додаткового розслідування кримінальна справа неодноразово розглядалась в судах. Прокурором в судових засіданнях змінювалось обвинувачення [PERSON], в останній його редакції [PERSON] обвинувачувався за ч.1 ст. 366 КК України. Вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 09.08. 2007 року [PERSON] за ч. 1 ст. 366 КК України виправданий за відсутності в його діях складу злочину. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 05.11.2007 року виправдувальний вирок суду 1 інстанції відносно [PERSON] залишений без змін. (а.с.8-17) Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в силу зазначеного Закону позивач має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди за рахунок держави. Проте колегія суддів апеляційного суду не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування заподіяної моральної шкоди. Статтею 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Виходячи з положень ст.113 КПК України, [PERSON] перебував під слідством та судом 15 місяців та 14 днів. При визначені розміру моральної шкоди суд враховує період перебування [PERSON] під слідством та судом, що в зазначений період позивач був обмежений в своїх правах та свободах, що негативно відобразилося на його душевному спокої та позбавило можливості вільно виконувати свої професійні обовязки. Виходячи з принципу розумності та справедливості, а також положень ст. 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача заподіяну моральну шкоду в сумі 15 000 грн. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що рішення суду 1 інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди. Доводи апелянта Державного Казначейства України, що ні його дії, а також дії органів прокуратури Чернігівської області, відносно позивача у встановленому порядку незаконними не визнавались, не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, у випадках, зазначених в Законі, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду 1 інстанції, що позивач має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди за рахунок держави.

Outcome: partial