Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

Прокурор Герцаївського району в інтересах Головного управління Держкомзему в Чернівецькій області звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що [PERSON] на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації № 102-Р від 04.03.1998 року було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,66 га в адмінмежах Острицької сільської ради Герцаївського району з цільовим призначенням «для сільськогосподарського виробництва». 23 січня 2008 року [PERSON] було отримано державний акт серії ЯД № 073135 на право власності на земельну ділянку площею 0,14 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території Острицької сільської ради Герцаївського району. Підставою отримання такого акту було розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 грудня 2006 року за № 462-р. В подальшому, 24 січня 2008 року [PERSON] як власниця спірної земельної ділянки уклала нотаріально посвідчений договір із [PERSON] якій продала вказану земельну ділянку. Оскільки, за наслідками проведеною прокуратурою району перевірки встановлено, що спірне розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 грудня 2006 року № 462-р не стосується [PERSON], а стосується воно інтересів громадянина [PERSON], тобто цільове призначення спірної земельної ділянки належної [PERSON] відбулося незаконно, просив суд визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,66 га серії ЯД № 073135 виданий на імя останньої. З урахуванням того, що частина спірної земельної ділянки була незаконно продана [PERSON], в порядку передбаченому ст.ст. 21, 210 ЗК України також просив суд визнати недійсними договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 24.01.2008 року між [PERSON] і [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,14 га серії ЯД № 073142 виданий 29 січня 2008 року на імя [PERSON] В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Головне управління Держкомзему в Чернівецькій області свого представника в судове засідання не направило, однак надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності так як проти задоволення позову не заперечують. Відповідачка [PERSON] проти розірвання договору купівлі-продажі земельної ділянки заперечувала та суду пояснила, що за наслідками праці у колишньому колгоспі «Прут» що в с. Остриця Герцаївського району, як особі яка вийшла на пенсію з даного господарства, їй було виділено земельну ділянку частку (пай) розташовану поблизу м. Чернівці. Вказану земельну ділянку вона разом із сімєю обробляли, а в подальшому приблизно в 2008 році, частину земельної ділянки було продано. Документами по оформленню продажі вказаної земельної ділянки займалися її родичі, при цьому вона нікуди не їздила крім нотаріуса, де підписувала якісь попери, як їй пояснили з приводу продажі зазначеної земельної ділянки. Окрім земельної ділянки (паю) та наявного городу що біля будинку в неї ніколи не було інших ділянок землі. Відповідач [PERSON] (прізвище якого змінено згідно актового запису) проти задоволення позову заперечував з підстав того, що будучі зацікавленим у придбанні земельної ділянки для будівництва будинку та довідавшись від знайомих про продаж [PERSON] такої земельної ділянки, він неодноразову зустрічався із останньою та її родичами за наслідками яких звернулися до нотаріуса що у м. Герца, де з урахуванням всіх домовленостей було укладено договір купівлі-продаж земельної ділянки. Договір було укладено на добровільних засадах, без будь якого на то примусу. За наслідками оформлення договору, через деякій час звернувся до відповідних органів де йому було видано новий державний акт на спірну земельну ділянку на його прізвище. Про те, що нібито земельна ділянка незаконно була переведена під будівництво йому нічого відомо не було, та крім того весь пакет документів перевірявся нотаріусом. Представник [PERSON] райдержадміністрації [PERSON] проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що угоду яку просить визнати недійсною та відповідно державні акти на землю за вказаною угодою були вчинено внаслідок протиправних дій службових осіб райдержадміністрації, які працювали на той час, а не самої адміністрації як відповідача по справі. Разом з тим, за наявними журналами реєстрації заяв громадян, журналів розпоряджень [PERSON] райдержадміністрації, будь-якої заяви [PERSON] з приводу зміни цільового призначення земельної ділянки належної їй на праві власності не значиться, а значить вказане питання не було предметом розгляду райдержадміністрацією. Представник третьої особи без самостійних вимог відділу Держкомзему в [PERSON] районі [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував та суду пояснив, що у відділі відсутні будь-яки документи на підтвердження зміни [PERSON] цільового призначення земельної ділянки належній їй на праві власності як земельної частки (пай). За наявними у відділі первісних записів, у книгах обліку Державних актів на землю, за [PERSON] рахувалася земельна ділянка як така що отримана як земельна частка (пай). За останніми даними наявними у відділі, за [PERSON] рахувалася земельна ділянка розмірами 0,14 га як така що отриманна для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка за договором купівлі-продажу була продана [PERSON] Технічної документації щодо зміни цільового призначення земельної ділянку у відділі не має та чи була така йому не відомо так як він виконує обовязки начальника на протязі останнього року. Представник третьої особи без самостійних вимог Чернівецької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» (в подальшому Центр) позов не визнав, та суд пояснив, що Центром в автоматичному режимі ведеться облік державних актів на право власності на землю починаючи з 2006 року. Спірні Державні акти на землю виданих на імя [PERSON] та [PERSON] за наявною інформацією у Центрі рахуються як такі, що були надані останнім для будівництва та обслуговування житлового будинку. У Центрі самі розпорядження, рішення про надання земельної ділянки, зміни цільового призначення землі не зберігаються та після виготовлення державних актів на землю повертаються заявникам. Виходячи з межових знаків спірної земельної ділянки яка на теперішній час рахується за [PERSON], може з точністю стверджувати, що остання першочергово належало [PERSON] як земельна ділянка частка (пай). Представник третьої особи без самостійних вимог - Острицької сільської ради Герцаївського району в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, однак направив суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, будь-яке пояснення по суті спору суду надано не було. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] згідно державного акту на право власності на землю серії І-ЧВ № 011977 від 12 липня 1998 року належала на праві власності земельна ділянка площею 0,66 га розташована на території Острицької сільської ради Герцаївського району, з цільовим призначенням «для сільськогосподарського виробництва». З урахуванням пояснень сторін та встановлених обставин справи, суд вважає достовірно встановленим, що спірна земельна ділянка була надана [PERSON] як колишньому член КСП «Прут» в установленому на той час законодавством, а саме як земельну ділянку частку (пай). В подальшому, на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації № 69-Р від 23 лютого 2006 року, спірна земельна ділянка була переведена «для особистого селянського господарства» та відповідно на імя [PERSON] 03.03.2006 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 752044, зареєстрований у книзі реєстрації актів на право власності на землю за № 010681100496. (а.с. 145-146). Згідно проекту розподілу, вищевказану земельну ділянку було розподілено на 4 ділянки відповідно : 1 розмірами 0,1997 га, 2 0,18 га, 3 - 0,10 га та 4 -0,18 га однак при цьому, цільове призначення землі не змінювалося - «для особистого селянського господарства». У свою чергу, земельна ділянка розмірами 0,1997 га була розподілена на дві ділянки : перша розмірами 0,05 га з цільовим призначенням «для особистого селянського господарства», а друга розмірами 0,14 га кадастровий номер 7320784000:01:002:0691 з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд». Підставою такої зміни цільового призначення земельної ділянки слугувало розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 грудня 2006 року за № 462-р (а.с. 145-146). Отже, правовою підставою за якою відбулася зміна цільового призначення земельної ділянки [PERSON] з «особистого селянського господарства» на «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» стало розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 грудня 2006 року № 462-р. 23 січня 2008 року [PERSON] на вищевказану земельну ділянку, тобто розмірами 0,14 га як така, що надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд було отримано державний акт серії ЯД № 073135 (а.с.10). Статтею 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Порядок зміни цільового призначення земельних ділянок з ініціативи громадян та юридичних осіб встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб» (по тексу Порядок) від 11 квітня 2002\~року. У відповідності до п.2 Порядку, зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться на підставі заяви (клопотання) її власника до сільської, селищної, міської ради, якщо земельна ділянка розташована в межах населеного пункту, або до районної державної адміністрації, якщо земельна ділянка розташована за межами населеного пункту. Рішення сільської, селищної, міської ради або відповідного органу виконавчої влади про зміну цільового призначення земельної ділянки є підставою для оформлення громадянину або юридичній особі державного акту на право власності на земельну ділянку із зміненим цільовим призначенням (п.12 Порядку). Як вбачається зі змісту розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 грудня 2006 року № 462-р вона стосується інтересів [PERSON] по затвердженню проекту відведення земельної ділянки по зміні цільового призначення земельної ділянки належної йому на праві власності згідно державного акту. Будь-яких даних що вказане розпорядження якимось чином торкається також інтересів відповідачки [PERSON] щодо зміни цільового призначення земельної ділянки належної їй зі змісту останньої не вбачається, оскільки про таке не зазначено у самому розпорядженні. За наслідками дослідження в судовому засіданні журналу реєстрації розпоряджень [PERSON] райдержадміністрації за 2006 рік, судом будь-якого розпорядження яке би стосувалося відповідачки [PERSON] з даних питань в т.ч. і за іншим номером чи під іншою датою не встановлено. Відсутня така заява (не зареєстрована) і у журналі реєстрації заяв та скарг громадян [PERSON] райдержадміністрації за вказаний період. Отже, оцінуючи вищенаведене докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] із заявою про зміну цільового призначення земельної ділянки належній їй на праві власності для «ведення товарного виробництва» на «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» до цього органу виконавчої влади [PERSON] райдержадміністрації взагалі не зверталася. Свідченням того, що спірне розпорядження № 462-р від 25 грудня 2006 року не має ніякого відношення до відповідачки [PERSON] є також наявні записи у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на постійне користування землею, договорів оренди землі по Острицькій сільській раді Герцаївського району, а саме, що за даним розпорядженням виданого на імя [PERSON] інтереси якого вона і стосується, державний акт на право власності на землю був зареєстрований та виданий останньому ще 26 лютого 2007 року. Таким чином, жодних доказів на підтвердження того, що відповідачка [PERSON] в установленому законодавством порядку зверталася до органу виконавчої влади із завою щодо зміни їй цільового призначення спірної земельної ділянки та така заяву була розглянута з прийняттям відповідного розпорядження судом не встановлено, а тому державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 073135був отриманий [PERSON] без належних на те підстав і даний державний акт повинен бути скасований. Судом також встановлено, що 24 січня 2008 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] придбано у [PERSON] земельну ділянку площею 0,14 га з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», яка розташована на території Острицької сільської ради Герцаївського району. \~ На підставі вказаного договору купівлі-продажу, 29 січня 2008 року відділом земельних ресурсів у [PERSON] районі видано Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку на імя [PERSON] серії ЯД № 073142. Відповідно до вимог ч.1, 2, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є \~недодержання \~в \~момент вчинення \~правочину \~стороною \~(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, \~п'ятою та \~шостою \~статті \~203 \~цього Кодексу. Недійсним є правочин, \~якщо його \~недійсність \~встановлена законом \~(нікчемний \~правочин). \~У \~цьому \~разі \~визнання \~такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо \~недійсність \~правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована \~особа \~заперечує \~його дійсність на підставах, \~встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). \~ Згідно з вимогами ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. \~ Статтею 21 ЗК України встановлено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Угоди укладені із порушенням встановленого законодавством порядку купівлі-продажі, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду (ст. 210 ЗК України) Оскільки в судовому засіданні здобуто достовірні докази того що органом виконавчої влади [PERSON] райдержадміністрацією без будь-яких на то підстав незаконно було змінено цільове призначення земельної ділянки належної відповідачці [PERSON], в звязку з чим в останньої у встановленому законом порядку не виникло право власності на земельну ділянку «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» яка відчужена нею незаконно, а тому договір купівлі-продажу земельної ділянки не може вважаться правочином. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24 січня 2008 року якій був укладений між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 196 в силу положень ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 21 ЗК України та ст. 41 Конституції України має бути визнаний недійсним як такий, що суперечить Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Крім того, відповідно до Законів України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих актів» до 01 січня 2007 року, а в подальшому до 1 січня 2008 року, а на теперішній час до 1 січня 2012 року не допускається: купівля-продаж земель сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до Закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення)". Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази з врахуванням наведених положень законодавства, суд вважає встановленим що укладення спірного договору відбулося під час встановлення заборони на відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв). Державний акт серії ЯД № 073142 на право власності на земельну ділянку, розташованої на території Острицької сільської ради Герцаївського району, кадастровий номер 7320784000:01:002:0691, площею 0,14 га, виданий [PERSON] та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010881100035 виданий відділом земельних ресурсів у [PERSON] районі на підставі недійсного правочину, а тому, не може посвідчувати право власності [PERSON] на земельну ділянку та підлягає визнанню недійсним. Приходячи до висновку про визнання недійсним вказаного акту про право власності на земельну ділянку, суд виходить із засад застосування аналогії закону та положень ЦК України про визнання правочину недійсним. Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. В силу ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Отже, прокурор, діючи у відповідності до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» на захист інтересів держави в особі Головного управління Держкомзему в Чернівецькій області на якого покладено функцію контролю за охороною та цільовим використанням земель, правомірно звернувся до суду з зазначеним позовом. На підставі ст.ст. 8, 14 Конституції України, ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 21, 210 ЗК України,

Outcome: approved