Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати право власності на спадковий житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в с. Гвоздиківка по вул. Неретіна, 152 Щорського району Чернігівської області та земельні ділянки розміром 0,1317 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 1,1555 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Гвоздиківка по вул. Неретіна, 152 Щорського району Чернігівської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері, [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 08 лютого 2007 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в с. Гвоздиківка по вул. Нереті на, 152 Щорського району Чернігівської області та дві земельні ділянки за тією ж адресою. На спадкове домоволодіння територіальна громада Староборовицької сільської ради Щорського району не претендує, інший спадкоємець її рідна сестра [PERSON] також не претендує на спадок. У звязку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок не видавався, позивач не має змоги отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно. В судовому засіданні сторони відсутні. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Староборовицької сільської ради Щорського району Чернігівської області та відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що повністю визнають позовні Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до наданої копії свідоцтва про смерть [PERSON], померла 08 лютого 2007 року, про що виконкомом Староборовицької сільської ради Щорського району Чернігівської області в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 02. Після її смерті відкрилась спадщина. До спадкового майна належить житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: с. Гвоздиківка по вул. Неретіна, 152 Щорського району Чернігівської області та земельні ділянки: розміром 0,1317 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 1,1555 га. - для ведення особистого селянського господарства. Згідно довідки Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації, право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: в с. Гвоздиківка по вул. Неретіна, 152 Щорського району Чернігівської області ніким не зареєстровано. 20 грудня 2010 року спеціалістами Державного комунального підприємства Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації- була складена технічна документація та проведена оцінка вказаного домоволодіння, дійсна вартість якого визначена 109 313 грн. Як встановлено по справі, позивач та відповідач - [PERSON] є дочками померлої [PERSON] Все майно де б воно не було і з чого б воно не складалося [PERSON] заповідала своїй дочці - [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 14 серпня 2003 року. За повідомленням Щорського державної районного нотаріальної контори Чернігівської області в провадженні нотаріальної контори була відкрита спадкова справи за № 201 щодо земельних ділянок, майнового паю та грошових вкладів померлої 08 лютого 2007 року [PERSON] На спірні домоволодіння і земельні ділянки право власності не встановлювалось. Староборовицька сільська рада Щорського району Чернігівської області та [PERSON] не претендують на спадщину. Позивачка, відповідно до ст. ст. 1217, 1223, 1233 ЦК України, є спадкоємицею за заповітом спадкового майна померлої, подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори і є такою, що прийняла спадщину. Зважаючи на те, що виникнення спадкових прав у особи в даному випадку повязується зі здійсненням спадкування, суд вважає, що позивачка набула його після смерті матері. Також встановлено, що спадкоємиця першої черги за законом, яка б мала право на обовязкову частку у спадщині - [PERSON] на спадщину не претендує. Суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на зазначені у позові земельні ділянки. Разом з тим, згідно з положеннями ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, шо правовстановлюючий документ на спірний будинок спадкодавець не отримав, як того вимагало діюче на час його смерті цивільне законодавство. Тобто, права власності на домоволодіння спадкодавець на час відкриття спадщини не набув. Тому за положеннями ст. 331 Цивільного кодексу, який регулює спірні правовідносини під час розгляду даної справи, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва домоволодіння за адресою: с. Гвоздиківка по вул. Неретіна, 152 Щорського району Чернігівської області, оскільки до завершення будівництва, а також здачі його в експлуатацію та державної реєстрації особа вважається власником лише будівельних матеріалів. При цьому суд вважає можливим перевести на позивачку також права забудовника на незданий в експлуатацію житловий будинок. Від позивачки надійшла заява, в якій вона просить зменшити розмір державного сплаченого мита, оскільки вона ніде не працює, перебуває на обліку як безробітна в Щорському районному центрі зайнятості з 07 вересня 2009 року, що підтверджується наданою довідкою від 27 грудня 2010 року. Крім того, позивачка зазначила, що вона постійно хворіє та її син проходить строкову військову службу і потребує постійної фінансової підтримки. На підставі ч. З ст. 82 ЦПК України, суд враховує майнове положення позивачки та вважає за можливе зменшити розмір витрат на сплату державного мита на користь держави з 1 093 грн. 13 коп. до 400 грн. Подаючи позовну заяву позивачка сплатила 203 грн. державного мита (квитанції №№ К10/0/21 та К10/0/22 від 24 листопада 2010 року), та 1 042 грн. 13 коп. під час розгляду справи судом (квитанція № К10/L/27 від 21 грудня 2010 року), тобто всього державного мита сплачено на суму 1 245 грн. 13 коп., з яких 152 грн. початково є зайво сплаченими та 693 грн. 13 коп. - зайво сплачені за рішенням суду, а всього зайво сплаченого державного мита - 845 грн. 13 коп. Відповідно до правила п.1 ч.І ст. 83 ЦПК України сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі його внесення у більшому розмірі, ніж це встановлено законом. Згідно з положенням ст. 8 Декрету Кабміну України «Про державне мито» таке проводиться за умови, якщо заяву подано до відповідної установи, що справляє мито, протягом року з дня зарахування його до бюджету. Тому суд, розглядаючи позовну заяву, на підставі ст. 83 ЦПК України, вважає за необхідне повернути 845 грн. 13 коп. зайво сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial