Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, зазначаючи, що 22 листопада 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/17-15/1860-35, за умовами якого останньому було надано кредит у сумі 168287,00 грн. із сплатою 13,50 % річних, строком на 120 місяців, тобто по 22.11.2017 року. Кредитний договір підписано обома сторонами та скріплено печаткою банку. В забезпечення повернення кредитних коштів 22.11.2007р. між позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом іпотеки в якому є житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 55,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Віражна, 21-а, на земельній ділянці площею 780 кв.м. Предмет іпотеки належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 06.09.2003 року, р.№ 5935. Заставна вартість предмету іпотеки визначена сторонами в сумі 240410,00 грн. Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки, договір іпотеки забезпечує вимогу банку як іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору № 014/17-15/1860-35 від 22.11.2007 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, за умови якого позичальник зобовязаний повернути кредит в розмірі 168287,00 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. Відповідно до п. 3.6. кредитного договору кредит, наданий банком, забезпечується всім належним позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на термін, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення, в порядку, встановленому законодавством України. Після укладення кредитного договору та договору іпотеки, [PERSON] через касу банку видано кредитні кошти в сумі 168287,00 грн., що свідчить про повне виконання банком умов та зобовязань, обумовлених кредитним договором, та вимог ст. 1054 ЦК України, щодо надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно п. 3.1. кредитного договору банк надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Відповідно договору позичальник зобовязаний здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу банку щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно умов кредитного договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 22.11.2017 року на рахунок, зазначений в п. 4.1 договору; щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок позивача. Впродовж дії кредитного договору позичальником неодноразово порушувались вимоги, передбачені кредитним договором, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, внаслідок чого за позичальником станом на 29 липня 2008 року є заборгованість у сумі 175131,58 грн. Тому 29 липня 2008 року на адресу відповідача направлено вимогу про повернення заборгованості за кредитом. Відповідачу зазначена вимога вручена нарочно, про що свідчить його особистий підпис у вимозі. Однак до теперішнього часу дана вимога не задоволена, сума боргу не сплачена. Згідно умов договору іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань за цим договором або за кредитним договором іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, повязаних з реалізацією предмета іпотеки. Право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя та вибір способу задоволення таких вимог належить іпотекодавцю. Таким чином, станом на 04.03.2009 року заборгованість позичальника перед позивачем по кредитному договору згідно розрахунку складає 179115,61 грн., в тому числі: 166282,01 грн. - заборгованість по кредиту; 12833,60 грн. нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом. Відповідно до п. 5.3. договору іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання за кредитним договором, а в разі їх невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Крім того, банк має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинокз господарськими і побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 55,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Віражна, 21-а, на земельній ділянці площею 780 кв.м., на якій розташований житловий будинок, житловою площею 35,3 кв.м., зазначений в плані літ. А, та наступні господарчі і побутові будівлі та споруди: літня кухня літ. Б, сараї літ. В, погріб з шийкою літ. пг, паркани 1,4,7,8,9, водогін 2, ворота 6, душ літ. Ж, замощення І, вольєр літ. И, хвіртка 10, який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 06.09.2003 року, р.№ 5935. За рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна, у встановленому законом порядку задовольнити в повному обсязі вимоги ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «[PERSON] Аваль» в сумі 179115 грн. 61 коп., та стягнути з відповідача судові витрати. При розгляді справи представник позивача надав суду уточнену позовну заяву, в якій зазначає, що станом на 16 вересня 2009 року заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором складає 199291 грн. 49 коп., у тому числі: 166282 грн. 01 коп. заборгованість по кредиту, 19897 грн. 01 коп. нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом, 12120 грн. 59 коп. нарахована та несплачена пеня за кредитом, 991 грн. 88 коп. - нарахована та несплачена пеня за відсотками. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинокз господарськими і побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 55,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Віражна, 21-а, на земельній ділянці площею 780 кв.м., який належить [PERSON] на праві приватної власності; за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна, у встановленому законом порядку, задовольнити в повному обсязі вимоги ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «[PERSON] Аваль» в сумі 199291 грн. 49 коп., та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, в разі неявки відповідача в судове засідання просить постановити заочне рішення. Відповідач у судове засідання також не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. У звязку з чим, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за заявою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Тому суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін, їх представників та третьої особи. З копії кредитного договору № 014/17-15/1860-35 від 22.11.2007р. вбачається, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому було надано кредит у сумі 168287,00 грн. із сплатою 13,50 % річних, на строк по 22.11.2017 року включно (а.с. 10-13). Після заключення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В разі порушення зобовязання, у відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Чинне законодавство України передбачає, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у вигляді пені, якою у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Ч. 3 ст. 549 ЦК України встановлюється, що пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, у термін, зазначений у договорі, [PERSON] суму кредиту не повернув, тобто не виконав зобовязання за кредитним договором у встановлений строк. Відповідно до вимог ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Розрахунком заборгованості підтверджується, що сума заборгованості по кредитному договору № 014/17-15/1860-35 станом на 16.09.2009р. складає 199291,49 грн. (а.с. 67). Крім того, 22.11.2007 року між позивачем та відповідачем, 3 особою було укладено іпотечний договір, предметом іпотеки в якому є жилий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудженнями, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Віражна, 21-а, на земельній ділянці 780 кв.м., який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 06.09.2003 року за р. № 5935. Заставна вартість предмету іпотеки визначена сторонами в сумі 240410,00 грн. (а.с. 17-20). Як вбачається з відповіді на запит ОП «ЗМБТІ» право власності на житловий будинок за адресою: вул. Віражна, 21-а у м. Запоріжжя зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 06.09.2003 року, р. № 5935 (а.с. 43). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ст. 33 Закону України «Про іпотеку» N 898-IV від 05.06.2003р. передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Аналізуючи у сукупності надані по справі докази, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача являються обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи. Оскільки позов задовольняється, то з відповідача необхідно стягнути і сплачене позивачем держмито у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved