Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, в якій зазначає, що відповідач являється сусідкою позивача та на протязі тривалого періоду часу зводить на позивача наклепи, принижує гідність, клеймить брудним словами дочок позивачки, називає брехливими її журналістські матеріали, підбурює свою рідню до розборок, розповсюджує неправдиву інформацію, зокрема відповідач звинувачує позивача у звільненні з роботи внука [PERSON], називає позивача вбивцею свого чоловіка, називає жінкою легкої поведінки. Через неправомірну поведінку відповідача позивачці завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 3000 грн., так як погіршився стан здоровя позивачки, вона зверталась до лікарів, не спала ночами. [PERSON] просить суд зобовязати [PERSON] принести їй вибачення, та стягнути із відповідача 3000 грн. моральної шкоди та судові витрати. Не погодившись із позовними вимогами [PERSON], відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами до [PERSON] про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, та вказувала, що вона заперечує проти позову [PERSON] у повному обсязі, так як не вчиняла тих дій, які вказані у позовній заяві, а [PERSON] навпаки, у середині червня 2010 року вранці на городі голосно обзивала [PERSON] дурочкою, злидаркою, звинувачувала в тому, що вона ходить до церкви, щоб там їй хтось щось дав, чим образила її релігійні почуття, при тому вона обзивала її дітей, внуків, звинувачувала [PERSON] в тому, що працюючи листоношею незаконно присвоювала пенсію померлої особи. Внаслідок нанесених образ, що принижують її честь, гідність, не відповідають дійсності, їй завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що позивач змушена докладати додаткових зусиль для відновлення душевного спокою, колишнього укладу свого життя, тому просить стягнути 1699 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати. [PERSON] просить зобовязати [PERSON] вибачитися перед нею, визнати такими, що не відповідають дійсності відомості, про які кричала відповідачка на городі в адресу [PERSON], обзиваючи дурочкою, злидаркою, звинувачуючи в тому, що вона ходить до церкви, щоб там їй хтось щось дав, незаконно присвоювала пенсію померлої особи. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнала та пояснила, що раніше із [PERSON] були добросусідські відносини, однак після того, як вона відмовилась допомогти відповідачці вирішити за рахунок своєї професійної діяльності та звязків питання щодо роботи її онука, між ними склались неприязні відносини, внаслідок чого виникали сварки, в ході яких [PERSON] принижувала честь і гідність [PERSON], її дітей, називає брехливими її журналістські матеріали, підбурила свою рідню [PERSON] проти позивачки. У один із днів червня 2010 року позивач повідомила свого сина [PERSON], що їй набридли образи із боку [PERSON], тому вона попросила його бути свідком при розмові із сусідкою, та коли вийшла на свій город, який розташований поряд із городом [PERSON], остання почала знову ображати [PERSON], при тому, [PERSON] розмовляла голосно, так, щоб чули інші особи, задавала питання сусідці, а [PERSON] при тому називала її вбивцею свого чоловіка, пообіцяла запроторити її до вязниці, погрожувала розправою, яку вчинять над [PERSON] родичі [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] При тому, сама вона не ображала [PERSON]. Через спричинені образи погіршився стан здоровя позивача, вона була вимушена звернутися до лікаря-окуліста, так як вона втратила сон, та мала проблеми із зором, крім того зверталась до кардіолога через болі у серці, витрачала кошти на ліки, відвідування поліклініки, втрачала заробіток. Крім того, за час її роботи журналістом нарікань на її професійну діяльність не було, навпаки, вона має вдячність за її роботу, отримувала винагороди. У судовому засіданні [PERSON] показала, що вона не визнає позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, а свої позовні вимоги до [PERSON] просить задовольнити, при тому пояснювала, що конфлікт із сусідкою у неї виник через кошеня [PERSON], яке лежало вбите на городі у [PERSON]. Під час сварки із [PERSON] на городі у червні 2010 р. остання голосно кричала та ображала [PERSON], називаючи її дурочкою, ображала релігійні почуття говорячи, що та ходить до церкви, щоб там їй хтось щось дав, як злидарці, звинувачувала у присвоєнні пенсії померлої особи, ображала дочок [PERSON], онука. При тому сама [PERSON] не ображала [PERSON], хоча дійсно казала, що та вбила свого чоловіка, а на питання [PERSON]: хто тобі казав?, відповіла: ти сама казала. [PERSON] безпідставно звинувачувала [PERSON] у тому, що та присвоювала пенсію померлої людини. [PERSON] вказує, що із позовом до [PERSON] звернулась тому, що та перша подала до суду. Судом встановлені такі факти і відповідні їм обставини. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є сином [PERSON] та у червні 2010 року він перебував на подвірї, а мати пішла на город, де сварилась із сусідкою [PERSON], при тому сусідка звинувачувала його матір у тому, що вона вбила її кота, вбила чоловіка, вона посадить матір у тюрму, що діти нехороші. У той день він бачив [PERSON], яка просила заспокоїти матір, при тому назвала її дурнуватою. Після сварки мати погано спала вночі. Ще раніше він чув неодноразово, як [PERSON] називала матір брехухою, що та пише у газеті неправду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що в один із днів червня 2010 року вона була у своєму дворі, та почула, як на городі голосно кричала [PERSON] [PERSON] свідок вийшла на свій город та побачила, що [PERSON] стоїть на межі і кричить на [PERSON], яка була на своєму городі, та називає останню дурочка. [PERSON] у відповідь каже [PERSON] що вона Сашка вбила, а на питання [PERSON] звідки вона це знає, [PERSON] відповіла, що ти сама мені казала, що пірхнула його, і він лежав, поки не захолов. Далі свідок стверджує, що [PERSON] стала казати, що [PERSON] ходить до церкви, щоб хтось щось дав, як нища, та у дворі лежить крадене. Після того, свідок погукала [PERSON] і вони пішли із городу у двір, на чому сварка припинилась. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повідомили, що їм відомо зі слів [PERSON] про сварку, під час якої [PERSON] ображала різними словами [PERSON], називала її дурочкою, злидаркою. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він живе поряд із [PERSON] та [PERSON], і в один із днів улітку 2010 року він набирав воду у колодязі, коли почув, що на городі сваряться [PERSON] і [PERSON], при тому [PERSON] кричала нецензурні слова на [PERSON]. Свідок [PERSON] показала, що їй стало відомо про сварку між [PERSON] і [PERSON] зі слів [PERSON], що конфлікт виник через кота. Відповідно до ст.ст.94,277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Як передбачено у ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Інформація вважається поширеною, якщо вона повідомлена у будь-якій формі хоча б одній особі. Повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватися її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що дійсно, під час сварки, яка відбувалась у один із днів червня 2010 року на городі між [PERSON] та [PERSON] їх розмову чула свідок [PERSON], яка перебувала поряд. Незважаючи на присутність сторонньої людини сторони не припинили сварку, під час якої висловлювали на адресу одна одної відомості, що принижують честь і гідність особи. Покази, які дала [PERSON] у судовому засіданні суд вважає правдивими. Суд приходить до висновку, що інформація, яка поширена [PERSON] про [PERSON] у присутності свідка [PERSON] про те, що та вбила свого чоловіка є негативною та недостовірною, оскільки не підтверджена доказами (а.с.36, 37), а посилання [PERSON] на те, що сама [PERSON] про це раніше повідомила [PERSON], не доведено останньою у судовому засіданні. Разом із тим суд вважає інформацію, яку поширила [PERSON] про [PERSON] у присутності [PERSON] про те, що [PERSON] ходить в церкву, щоб їй там щось дали, як злидарці також є негативною та недостовірною, а образливий вислів на адресу [PERSON] - дурочка, є таким, що принижує честь і гідність особи. Суд критично ставиться до показів свідка [PERSON], так як останній повідомив, що чув нецензурні слова від [PERSON] під час сварки із [PERSON], однак сама [PERSON] ні в позові, ні під час судового засідання не вказувала, що її ображала [PERSON] нецензурними словами. Покази свідка [PERSON] суд також ставить під сумнів, так як він являється сином [PERSON], під час сварки матері із сусідкою [PERSON] він був у дворі, його не бачили інші особи, і слухав розмову, яка відбувалась на городі за вказівкою матері. Доказів щодо розповсюдження іншої інформації, яка була зазначена сторонами у позовах, що принижує їх честь та гідність, сторони у судове засідання не надали. Тому достовірно встановити наявність чи відсутність обставин, за яких були висловлені інші відомості, крім тих, що чула [PERSON], не вбачається можливості. Згідно ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог сторін, оскільки дійсно у судовому засіданні встановлено факт порушення особистих немайнових прав сторін, однак сторони не довели, що такими діями щодо них їм були заподіяні значні моральні страждання. Зокрема, поданими [PERSON] доказами записами у амбулаторних картках про звернення до лікарів (а.с.49,50) не доведено, що погіршення її здоровя повязане із образами, яких вона зазнала від [PERSON]. А [PERSON] повідомила, що взагалі не збиралась звертатись до суду зі вказаними вимогами, якби до неї не подала позов [PERSON], а хворіє на серцеве захворювання давно, через що періодично звертається до лікарів. Разом із тим суд вважає очевидним та доведеним факт порушення особистих немайнових прав кожної із сторін внаслідок розповсюдження недостовірної інформації, що принижує їх честь і гідність, тому, з урахуванням вимог розумності і справедливості необхідно стягнути моральну шкоду із [PERSON] на користь [PERSON] - 200 грн., та із [PERSON] на користь [PERSON] - 200 грн. Так як [PERSON] не просила визнати розповсюджену щодо неї інформацію недійсною, чи такою, що порочить її честь та гідність, суд не може вийти за межі позову, і за таких обставин, достатньою і належною сатисфакцією буде ухвалення рішення про відшкодування моральної шкоди. Суд вважає безпідставними вимоги сторін про зобовязання вибачитися одна перед одною, так як примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності і честі за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16,277 ЦК України. Судові витрати, які понесені сторонами, підлягають відшкодуванню, відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог. Крім того, із [PERSON] підлягають стягненню на користь держави судовий збір та витрати на ІТЗ, які не покриті позивачем [PERSON] під час подачі зустрічного позову.

Outcome: partial