overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-12 00:00:00

ВАТ «Азот» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, вказуючи, що відповідачу для проживання була виділена кімната [ADDRESS] , на що ЖЕД ВАТ «Азот» був виданий ордер № 803/124 від 23.08.2007 року. Згідно з Наказом Фонду Держмайна України про створення Відкритого акціонерного товариства «Азот» від 24.06.1994 року № 41-АТ, гуртожиток по [ADDRESS] належить до Переліку нерухомого майна, що передається у власність ВАТ «Азот». [PERSON] зареєструвалась та проживала у даному гуртожитку з серпня 2007 року по квітень 2009 року. З квітня 2009 року по даний час у гуртожитку відповідач не проживає, її особисті речі та будь-яка інформація щодо її місцезнаходження відсутні. Просили визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в [ADDRESS] . [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. За таких обставин, суд вважає можливим слухати справу заочно. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення оскільки встановлено, що ВАТ «Азот» утримує прибудинкову територію та надає послуги мешканцям п`ятиповерхового будинку- гуртожитку [ADDRESS] відповідно до Наказу Фонду Держмайна України від 24.06.1994 року № 41-АТ. [PERSON] для проживання була виділена кімната [ADDRESS] про що ЖЕД ВАТ «Азот» був виданий ордер № 803/124 від 23.08.2007 року, однак за результатами перевірки проведеної комісією ВАТ «Азот» встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає. Речей відповідача в кімнаті немає. Даний факт також підтверджується актами від 30.12.2010 року, 18.04.2011 року та 10.05.2011 року та показами свідків [PERSON] , [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні та пояснили, що відповідач в кім. [ADDRESS] ніколи не проживав та його майна в квартирі немає. Стаття 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 27-31, 213-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-12 00:00:00

ВАТ «Азот» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, вказуючи, що відповідачу для проживання було виділено койко-місце в кімнаті [ADDRESS] , на що ЖЕД ВАТ «Азот» був виданий ордер [NUMBER] від 05.04.2005 року. Згідно рішення Виконавчого комітету Черкаської міської Ради депутатів трудящих № 743 від 01.10.1971 р. п`ятиповерховий будинок-гуртожиток по [ADDRESS] приймається в експлуатацію і передається на баланс Черкаського хімкомбінату, правонаступником якого є ВАТ «Азот». [PERSON] зареєструвався та проживав у вищевказаному гуртожитку з квітня 2005 року по червень 2006 року. З червня 2006 року по даний час у гуртожитку за адресою [ADDRESS] відповідач не проживає, його особисті речі та будь-яка інформація щодо його місцезнаходження відсутні. Просили визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в кім . [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. За таких обставин, суд вважає можливим слухати справу заочно. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення оскільки встановлено, що ВАТ «Азот» утримує прибудинкову територію та надає послуги мешканцям п`ятиповерхового будинку - гуртожитку [ADDRESS] відповідно до рішення Виконавчого комітету Черкаської міської Ради депутатів трудящих № 743 від 01.10.1971 р. [PERSON] для проживання було виділено койко-місце в кімнаті [ADDRESS] про що ЖЕД ВАТ «Азот» був виданий ордер [NUMBER] від 05.04.2005 року, однак за результатами перевірки проведеної комісією ВАТ «Азот» встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає. Речей відповідача в кімнаті немає. Даний факт також підтверджується актами від 30.11.2010 року та 18.04.2011 року, 10.05.2011 року та показами свідка [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні та пояснила, що відповідач в кім. [NUMBER] ніколи не проживав та його майна в кімнаті немає. Стаття 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 27-31, 213-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-12 00:00:00

13 січня 2011 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказує на те, що з 17 вересня 2005 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 405. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося через те, що відповідач проявляв подружню невірність, влаштовував сварки, що призвело до втрати почуття любові та взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть. Відповідач на даний час мешкає з іншою жінкою. Позивачка вважає, що сім`я розпалася остаточно і не може бути збережена. Дитина за обопільною домовленістю залишиться проживати разом із позивачкою. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, обставини, викладені у позові, підтвердила, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, за їх згодою, суд вважає за можливе в порядку ч.4 ст. 130, ч.4 ст. 174 ЦПК України постановити рішення у справі під час попереднього судового засідання, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Конституція України в ст.51 проголосила, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За правилами, встановленими ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Обставини, які б перешкоджали розірванню шлюбу між сторонами, в судовому засіданні не встановлені, відтак, суд вважає за можливе позов задовольнити. Крім того, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-12 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивачка в судове засідання не з`явилась, згідно наданої заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви просив слухати справу у його відсутність, позов визнає. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 26 грудня 2008 року, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . В сім`ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 25 вересня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 514, був зареєстрований її шлюб із відповідачем. Сімейне життя з відповідачем не склалось, втратили почуття кохання, поваги один до одного, відсутні спільні інтереси. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2005 року [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 514. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Більше року сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки. Проживають окремо. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що сімя розпалась і відновленню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення виплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від сплати аліментів. У судове засідання позивачка не з»явилася, направивши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, не повідомив про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, сторони перебували у шлюбі з 26 листопада 1997 року до 16.11.2005 року /а.с.5/, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати із позивачкою. /а.с.2/ Відповідно до виконавчого листа №2-2632 від 01.06.2005 року відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] у розмірі ?? частки з усіх видів свого доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно досягнення дитиною повноліття. Позивачка пояснила, що відповідач не в повному обсязі виконує свої обов'язки: не регулярно сплачує аліменти, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не приймає участі у його вихованні, не надає допомогу на період літніх канікул, лікування дитини та не дарує подарунків. Згідно довідки Октябрського відділу ВДВС Полтавського МУЮ від 04.0.2011 року заборгованість по виплаті аліментів станом на 01.01.2011 року становить 6566,52 гр.. /а.с.3-4/ Згідно ст.196 СК України визначено відповідальність за прострочення сплати аліментів. Частиною першою цієї статті передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку розмір неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивачки складає 7051,80 грн. (1932,20 грн./ сума заборгованості по сплаті аліментів за один рік/:100%) = 19,32 грн. /сума пені за кожний день прострочення/ х 365 днів /кількість днів прострочення/).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-15 00:00:00

Позивач 16.02.2011 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 25.01.2010 року передав у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 25000,00 грн., строком користування до 25.03.2010 року. Оскільки відповідач так і не повернув суму позики, позивач просив стягнути з останнього на його користь борг за договором позики в сумі 25000,00 грн. та судові витрати. У судове засідання позивач не з»явився, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не повідомив про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.01.2010 року [PERSON] передав у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 25000,00 грн., строком користування до 25.03.2010 року, про що останній написав розписку. (а.с.5) Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи викладене, договір позики, укладений сторонами, відповідно до вимог ст.ст.1046-1047 ЦК України. Наявність у позивача (позикодавця) письмової розписки [PERSON] (позичальника) свідчить про те, що позика не повернута. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, оскільки у них різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникали непорозуміння, на даний час вони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому вважає, що збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не представив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.06.1999 року, про що відділом РАГСу Теребовлянського району Тернопільської області було видане свідоцтво про укладення шлюбу 1-ИД № 011082. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], 10.01.2002 року. Судом зясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на повнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 (чверті) усіх його доходів, щомісячно, до закінчення навчання, до 30.06.2012 року. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] відповідач у справі, є батьком [PERSON]. Син [PERSON] навчається у Корецькому ВПУ-24, термін навчання до червня 2012 року, а тому просить стягувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчатися. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує щодо його задоволення. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його та задовольняє позов. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн. та судовий збір в сумі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-15 00:00:00

20 квітня 2011 року заявник звернувся до суду з даною заявою і просить ухвалити рішення, яким встановити, що померла 31 січня 2010 р. у смт. Стеблів Корсунь-шевченківського району [PERSON] є його матір»ю; що державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯБ № 866562 та ЯБ № 866666 , які видані 07.06.2006 р. Городищенською РДА Черкаської області на ім»я [PERSON] належать [PERSON]. Свою заяву заявник мотивує тим, що 31.01.2010 р. померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина і яку заявник прийняв шляхом подачі заяві до нотконотори, але не може одержати, оскільки у свідоцтві про смерть мати записана як [PERSON], а у свідоцтві про народження заявника як [PERSON]. Крім того, два державні акти на землю, видані на померлу також виписані на ім»я [PERSON], а потрібно щоб були виписані на ім»я [PERSON]. В судове засідання заявник зявився, дану заяву підтримав повністю та дав пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи: Стеблівської селищної ради в судове засідання не з»явився, але до суду направлено заяву за підписом селищного голови з проханням слухати справу у відсутність представника селищної ради , та відсутністю заперечень щодо задоволення заяви. Суд, вислухавши пояснення заявника,свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення та ухвалює рішення на підставі наступного. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 31.01.2010 р. померла [PERSON],яка є матр»ю заявника, останнім місцем проживання якої було смт. Стеблів, після смерті якої відкрилася спадщина і яку заявник прийняв шляхом подачі заяві до нотконотори,що підтверджується повідомленням №678/01-16 від 04.05.2011 р., яку заявник не може одержати, оскільки у свідоцтві про смерть мати записана як [PERSON], а у свідоцтві про народження заявника як [PERSON]. Крім того, два державні акти на землю,видані на померлу також виписані на ім»я [PERSON], а потрібно щоб були виписані на ім»я [PERSON]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду посвідчили,що знають заявника і його матір і підтверджують, що померла [PERSON] є його рідною матір»ю і що така було по батькові [PERSON], а не Йонівна. Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справу, зокрема, про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, дані помилки у вказаних вище документах має юридичні наслідки, так як не дають можливості заявнику оформити свої спадкові права, а тому суд заяву задовольняє і встановлює вказані факти. Хоча заява і задовольняється, але витрати по даній справі покладаються на заявника, бо відсутній спір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-15 00:00:00

11 квітня 2011 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 липня 2007 року, актовий запис № 67, відділом РАЦС Корсунь Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області. Шлюб у сторін другий. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину. Свій позов позивачка мотивує тим, що їх сімя розпалася на початку 2011 року, через несумісність характерів сторін, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін неможливе. В судове засідання позивачка з»явилася, позов підтримала повністю та надала суду пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання зявився, позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вислухавши позивачку, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним задовольнити заявлений позов і шлюб між сторонами розірвати. У суді з достовірністю встановлено, що сімя сторін розпалася, спільне господарство сторонами не ведеться, хоча сторони й проживають за однією адресою, та миритися не бажають. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Спору про поділ майна та за місце проживання дитини сторони на момент розгляду даної справи не мають.

Outcome: approved