Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-16 00:00:00

23 травня 2011 року позивач звернулась до суду із позовною заявою і просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на власну користь завдану матеріальну шкоду за шкоду завдану здоровю, заподіяну злочином у сумі 4828,78 грн. та моральну шкоду в сумі 40000,00 грн. Позивачка свої вимоги обгрунтовує тим, що 13 грудня 2010 року вироком Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області визнаний винним [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, засуджений до покарання строком три роки і шість місяців та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями під час дорожньо транспортної пригоди потребує постійного лікування та витрати на лікування становлять 17 128,78 грн., які часткового були відшкодовані відповідачем. У судовому засіданні позивачка подала заяву про зменшення позовних вимог та просила стягнути лише моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. У судовому засіданні позивачка підтримала свої змінені позовні вимоги та надала пояснення аналогічні до позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Згідно ст. ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, сторони пояснили, що всі докази надані. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 грудня 2010 року вироком Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області визнаний винним [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, засуджений до покарання строком три роки і шість місяців та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки. Порушення водієм [PERSON] п.12.3, п.13.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку автотехнічної експертизи знаходиться в причинному звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та спричинення тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] Дані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.23 ч.2 п.3 і ч.4, 1167 ч.1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і ця шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з пошкодженням її майна; така шкода відшкодовується не залежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичній особі, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Матеріальна шкода позивачці була відшкодована відповідачем в сумі 16229,00 грн. на відшкодування витрат по лікуванню, що підтверджується заявою позивачки від 15.06.2011 року, копією розписок позивачки про отримання коштів від 13.08.2010 року, 16.08.2010 року, 21.08.2010 року, 25.08.2010 року, 30.08.2010 року, 10.09.2010 року, 14.09.2010 року, 24.09.2010 року, 24.11.2010 року, 07.12.2010 року, 08.12.2010 року, 20.12.2010 року, 14.01.2011 року, 25.01.2011 року. Дані обставини позивачем та відповідачем не заперечувались, тому відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК зазначені обставини не підлягають доказуванню. Як зазначила позивачка їй було завдану моральну шкоду, яка полягає в моральних переживаннях у звязку з тяжким станом здоровя, зокрема, неможливістю повноцінно рухатися, самостійно передвигатися та втратою роботи в звязку з тривалим лікуванням. Так як завдання матеріальної шкоди діями відповідача в суді встановлено, то є підстави для стягнення також моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує її глибину, тривалість страждань, які є до цього часу, розмір моральної шкоди, визначений самим позивачем, розмір завданої матеріальної шкоди, установлений законодавством розмір мінімальної заробітної плати та затверджені розмірі прожиткового мінімуму на одну особу для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення на час розгляду справи та з урахуванням розумності і справедливості суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню в розмірі 10 000,00 грн.. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави 100 грн.

Outcome: approved