Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Вказав, що 04.07.20008 року між сторонами було укладено два договори банківських вкладів № ДС-458/10 та ДС-458/9 Стандарт 13 міс., відповідно до яких ним на депозитних рахунках [NUMBER] та [NUMBER] розміщено 2 570 000 грн. Відповідно до умов договору банк прийняв від нього кошти готівкою на строк 13 місяців і 3 дні та зобов'язувався їх повернути 07.08.2009 року і сплатити відсотки за їх використання на рівні 18 % річних. В подальшому 16.12.2008 року процентна ставка була збільшена до 22 %. Однак в обумовлений договором строк банк кошти не повернув та самовільно перерахував їх на поточний рахунок [NUMBER]. Рішенням Ленінського райсуду м. Кіровограда від 14.12.2009 року з відповідача на його користь стягнуто 1 170 000 грн. Також вказав, що порушенням відповідачем договірних зобов'язань та безпідставне їх перерахування на поточний рахунок, йому було завдано моральної та матеріальної шкоди. Так, ним не було отримано заплановий дохід з вини банку. Розмір заподіяних збитків за період з 10.09.2009 року по 19.03.2010 року складає 195 642 грн. Крім того, змушений був майже кожного дня приходити в банк, сподіваючись на повернення вкладу, звертатись зі скаргами, що негативно вплинуло на стан здоров'я, спокій, звичний образ життя. До того ж охоронником банку була спровокована бійка, в результаті якої позивач отримав тілесні ушкодження. Витрати понесені на придбання ліків та препаратів складають 10 123,82 грн. Просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 195 642 грн., 100 000 грн. моральної шкоди, 10 123,82 грн. витрат на лікування. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача позов не визнав. Вказав, що дія договорів банківського вкладу закінчилася 07.08.2009 року. Умов щодо продовження нарахування процентів після закінчення строку дії договорів немає. Факт моральної шкоди не підтверджено жодними доказами. Також зазначив, що тілесні ушкодження отримані позивачем внаслідок його протиправної поведінки, а саме підпалу. Просив відмовити у задоволенні позову. У судове засідання 18.05.2011 року представник відповідача не з»явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач у судовому засіданні не заперечив. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.07.2008 року АКБ «Імексбанк», правонаступником якого є ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] було укладено два договори банківського вкладу у валюті Гривня «Стандарт 13 міс.» за №№ ДС-458/9, ДС-458/10, за умовами яких банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 1 300 000 грн. на депозитний рахунок [NUMBER] та 1 270 000 грн. на депозитний рахунок [NUMBER] строком на 13 місяців і 3 дні зі сплатою 18 % річних. 26.12.2008 року за погодженням сторін до договорів банківського вкладу були внесені зміни і розмір відсотків за користування грошовими коштами збільшено з 18 % до 22 %. Дія договорів банківського вкладу закінчилася 07.08.2009 року. Відповідно до ст.. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.12.2009 року задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Імексбанк» про стягнення коштів. З урахуванням змінених позивачем вимог, суд стягнув на його користь 1 170 000 грн. грошового вкладу. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 20.04.2010 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Договори банківського вкладу є строковими. Підстави щодо продовження нарахування процентів після закінчення строку дії договорів у разі неповернення суми вкладу або в інших випадках у договорах відсутні. До того ж умовами договорів банківських вкладів укладених між сторонами не встановлено обов'язку про відшкодування банком збитків як упущеної вигоди. Крім того, відповідно до ст.. 22 ЦК України упущеною вигодою є ті втрати, яких фактично зазнала особа внаслідок порушення цивільного права та інтересу, тобто ті доходи, які особа, яка зазнала посягання, могла б отримати у випадку відсутності порушення цивільного права чи протиправного посягання, при цьому обов'язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її права, покладається на потерпілу особу. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивачем у судовому засіданні не доведено суду розмір тих доходів, які б міг реально отримати позивач у випадку своєчасного повернення йому банківських вкладів, при цьому суд відзначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позовні вимоги у частині стягнення з відповідача витрат на лікування також не підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів справи постановою оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС України в Кіровоградській області Волошина А.В. від 24.09.2009 року було відмовлено у порушенні кримінальної справи за фактом спричинення позивачу тілесних ушкоджень посадовими особами відповідача. Таким чином судом не встановлено причинного зв'язку між такими витратами, понесеними позивачем та діями відповідача. У зв'язку з вищенаведеним, у судовому засіданні також не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо спричинення йому моральної шкоди. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з позивача а користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1700 грн.

Outcome: approved