Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.12.2007 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, а фактично у шлюбних стосунках перебувають з 02.02.2003 року. 08.11.2007 року вони спільно придбали автомобіль марки VOLKSWAGEN Caddi, який був зареєстрований за [PERSON] 20.05.2010 року [PERSON] без її згоди видав [PERSON] та [PERSON] довіреність на право розпорядження вказаним транспортним засобом. 25.08.2010 року [PERSON] на вимогу позивачки склав заяву про скасування даної довіреності. А у жовтні 2010 року їй стало відомо, що 20.05.2010 року [PERSON] продала автомобіль [PERSON] Позивачка вважає, що надання чоловіком зазначеного доручення [PERSON] та [PERSON] без її згоди суперечить вимогам закону та порушує її права щодо майна, нажитого за час шлюбу, а тому вона просила витребувати автомобіль з чужого незаконного володіння і стягнути з [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1600 грн. В ході судового розгляду [PERSON] свої вимоги уточнила та просила визнати недійсним біржовий контракт купівлі-продажу автомобіль VOLKSWAGEN Caddi 1,9 TDI, скасувати державну реєстрацію зняття із реєстраційного обліку та державну реєстрацію постановки даного транспортного засобу на облік, стягнути моральну шкоду та встановити факт проживання однією сімю її та [PERSON] з 02.02.2003 року без реєстрації шлюбу. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі та суду пояснила, що спірний транспортний засіб був придбаний [PERSON] та [PERSON] під час їх спільного проживання до реєстрацію шлюбу в Боровеньківській сільській раді 29.12.2007 року, а тому в силу вимог СК України належить їм на праві спільної сумісної власності. При цьому факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] стверджується показами свідків, довідкою вуличного депутата Лебединської міської ради та не заперечує сам [PERSON], вказуючи, що вони вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет. Також зазначила, що діями [PERSON], які полягають у видачі доручення на імя [PERSON] та [PERSON], порушено права позивачки, оскільки згоди на вчинення даного правочину вона не давала. Крім цього представник позивачки ставить під сумнів ціну договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], яка склала лише 100 грн. Також під час укладання договору купівлі-продажу не було зясовано думку [PERSON], як співвласника транспортного засобу, щодо можливості його продажу [PERSON] Внаслідок цього вважає, що останній не є належним набувачем автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску, а тому він підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння. В судовому засіданні представник відповідачів - [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечив та пояснив, що факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження. При цьому він ставить під сумнів покази свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні не змогли ствердити, що позивачка та [PERSON] вели спільний сімейний бюджет та спільне господарство як подружжя до реєстрації їх шлюбу. Вважає, що довіреність, дійсність якої при цьому в даному позові не оскаржується, видана [PERSON], була чинною на час укладання договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], так як зміст ЦК України та СК України [PERSON] було розяснено нотаріусом під час підписання доручення. Таким чином, також вважає, що працівники товарної біржі під час укладання договору купівлі-продажу автомобіля [NUMBER], 2007 року випуску між [PERSON] та [PERSON] та працівники Лебединського ВРЕР під час реєстрації даного транспортного засобу діяли в межах закону. Представник відповідачів також вважає, що позивачкою та її представником всупереч вимог цивільно-процесуального законодавства не було доведено ті обставини, на які посилається [PERSON] як на підставу своїх вимог. Жодних документів фінансового характеру щодо ведення спільного сімейноно бюджету з 02.02.2003 року з [PERSON] позивачка не надала. Також вважає, що доручення було видано без згоди [PERSON] саме з вини [PERSON], оскільки він про наявність сімейних стосунків при укладанні даного правочину до відома нотаріуса не доводив. Тому вважає, що в позові має бути відмовлено в повному обсязі. Представник УДАІ УМВС України в Сумській області в судовому засіданні проти позову заперечив та суду пояснив, що 20.05.2010 року [PERSON] звернувся до Лебединського ВРЕР, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Сумській області з завою про реєстрацію транспортного засобу на своє імя та надав підтверджуючі правомірність придбання транспортного засобу документи біржовий контракт купівлі-продажу транспортного засобу. На підставі даних документів та у відповідності з чинним законодавством було проведено реєстрацію автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску за [PERSON] Тому вважає, що працівники Лебединського ВРЕР діяли в межах своїх повноважень та згідно вимог чинного законодавства. Представник відповідача Центральної товарної біржі в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа - [PERSON]В в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав та пояснив, що він та позивачка дійсно починаючи з 02.02.2003 року проживали разом як одна сімя без реєстрації шлюбу. Під час цього у 2007 році спільно придбали автомобіль [NUMBER]. Авто було придбано в кредит, який вони також спільно виплачували. 20.05.2010 року він без згоди своєї дружини видав доручення своїм родичам [PERSON] та [PERSON] на право розпорядження вказаним транспортним засобом. При оформленні доручення не встановлювалося чи належить автомобіль йому особисто чи на праві спільної сумісної власності. Тому вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що на час укладення біржової угоди купівлі-продажу належного [PERSON] автомобіля VOLKSWAGEN Caddi він обіймав посаду голови товарної біржі, розташованої в м. Лебедин. До товарної біржі звернулася [PERSON], яка по дорученню від [PERSON] бажала укласти угоду купівлі-продажу автомобіля. При цьому були перевірені документи та їх відповідність чинному законодавству. Ніяких сумнівів вони не викликали. В дорученні [PERSON], яке було оформлено нотаріусом наявність дружини не вказувалося. Аналогічних договорів за час дії товарної біржі було укладено безліч, але жодного випадку визнання таких угод недійсними не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що при укладенні договору в товарній біржі вона виступала від імені покупця - [PERSON] і вчиняла всі дії відповідно до чинного законодавства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що їй відомо про те, що [PERSON] стала жити на вул. Космонавтів 2 «а» м. Лебедин з [PERSON] як чоловік та жінка. Разом вони займались підприємницькою діяльністю, будували будинок та ходили на роботу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] та [PERSON] з зими 2003 року стали проживати як подружжя. Разом в своєму будинку робили ремонт, придбавали меблі, а у 2007 році вони разом придбали автомобіль. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що підчас його роботи в токарній біржі до нього звернулася [PERSON] з приводу укладання договору купівлі-продажу автомобіля, належного [PERSON] і надала при цьому всі необхідні документи, які крім нього перевіряв [PERSON] Оскільки вони відповідали вимогам чинного законодавства, біржею було укладено відповідну угоду. Вислухавши, представника позивачки, представника відповідачів - [PERSON] та [PERSON], представника УДАІ УМВС України в Сумській області, третю особу, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце майнові правовідносини, а позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 08.11.2007 року [PERSON] придбав автомобіль VOLKSWAGEN Caddi 1,9 TDI, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, який був зареєстрований за ним 19.05.2010 року, що вбачається з свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с. 79). 20.05.2010 року [PERSON] на підставі усної попередньої домовленості довіреністю (а.с. 88) уповноважив [PERSON] та [PERSON] продати за ціною та на власний розсуд уповноважених належний йому автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску. 20.05.2010 року згідно біржового контракту купівлі-продажу транспортного засобу (а.с. 35) [PERSON], уповноваживши [PERSON], продала вказаний автомобіль [PERSON] від якого діяла [PERSON] Того ж дня [PERSON] звернувся до Лебединського ВРЕР, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Сумській області щодо реєстрації автомобіля. На підставі біржового контракту купівлі-продажу транспортного засобу та поданої зави про реєстрацію транспортного засобу автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску було зареєстровано на [PERSON] та видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ (а.с. 162). Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано виконкомом Боровеньківської сільської ради Лебединського району 29.12.2007 року (а.с. 7). При цьому [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що їх шлюбні стосунки фактично тривають з 02.02.2003 року. На підтвердження даних обставин позивачка надала довідку вуличного депутата Лебединської міської ради (а.с. 118), де зазначено, що вона проживала однією сімєю з [PERSON] з 02.02.2003 року по вул. Космонавтів, 2-а. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні також вказали на те, що [PERSON] та [PERSON] на початку 2003 року стали проживати разом як подружжя, хоча свій шлюб і не зареєстрували. Разом з цим суд вважає, що в судовому засіданні не було підтверджено належними доказами факт проживання [PERSON] з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 02.02.2003 року по 28.12.2007 року з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 62 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Суд не може прийняти до уваги пояснення третьої особи - [PERSON] про те, що він та позивачка проживали як одна сім»я без реєстрації шлюбу з 02.02.2003 року, оскільки даний факт оспорюється з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON], але [PERSON] в судовому засідання допитаний як свідок не був, клопотання з даного приводу сторона позивачки не заявляла. Також суд не може погодитися з довідкою, виданою вуличним депутатом Лебединської міської ради (а.с. 118), та показами свідків [PERSON] та [PERSON], так як такі докази суперечать матеріалам справи. Так свідки в судовому засіданні не ствердили те, чи вели [PERSON] та [PERSON] спільний сімейний бюджет, спільне господарство та чи мали спільний побут. Поряд з цим позивачка не надала жодних доказів (квитанцій про сплату комунальних послух, доказів на підтвердження придбання речей домашнього вжитку, оплату радіо-телекомунікаційний та інших послуг, квитанцій про сплату можливих кредитів та ін.), які б вказували, що вона брала участь у веденні спільного бюджету з [PERSON] в період з 02.02.2003 року по 28.12.2007 року саме як подружжя. Крім цього, суд не може погодитись з поясненнями позивачки та третьої особи в тій частині, що під час укладання договору доручення спірного автомобіля від 20.05.2010 року у [PERSON] не зясовувалося питання щодо належності автомобіля йому особисто чи на праві спільної сумісної власності, так як зі змісту довіреності (а.с. 88 на звороті) вбачається, що нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області [PERSON] розяснено особисто [PERSON] під його підпис зміст ст. ст. 237-240, 244, 245, 247-250, 1000 ЦК України, тобто «Поняття та підстави представництва», «Правочини, які може вчиняти представник», «Правові наслідки вчинення правочину представником», «Передоручення», «Представництво за довіреністю», «Форма довіреності», «Строк довіреності», «Припинення представництва за довіреністю», «Скасування довіреності», «Відмова представника від вчинення дій, які були визначені довіреністю», «Договір доручення», а також розяснено [PERSON] положення ст. ст. 65, 74 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Статею ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Суд бере до уваги те, що позивачка, хоча і вказує в своєму позові, що під час укладання договору доручення від імені [PERSON] були порушенні її права як співвласника автомобіля, але в позові нею не ставиться питання щодо визнання недійним даного доручення, а тому станом на 20.05.2010 року доручення було чинним та втратило силу 25.08.2010 року після написання [PERSON] заяви про його скасування (а.с. 15). Під час укладання договору доручення [PERSON] був ознайомлений нотаріусом з положеннями Сімейного кодексу України про що свідчить його підпис. Зауваження щодо порушення його прав чи прав інших співвласників автомобіля відсутні. Тому суд вважає, що [PERSON] 20.05.2010 року розпорядився автомобіль VOLKSWAGEN Caddi як особистим майном, придбаний до шлюбу з [PERSON] Щодо продажу даного автомобіля [PERSON] [PERSON], державної реєстрації зняття з реєстраційного обліку та державної реєстрації постановки транспортного засобу на облік суд враховує те, що згідно «Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок»(в редакція, яка діяла станом на 20.05.2010 року), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 - реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу. Правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими субєктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАI, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Такими документами можуть бути договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб. В силу вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя. Таким чином, [PERSON], будучи уповноваженою від імені власника транспортного засобу, та [PERSON] 20.05.2010 року уклали між собою біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № ТЗ /82/954 (а.с. 35) за яким [PERSON] продала, а [PERSON] придбав автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску за ціною 100 грн. Дана купівля-продаж відбулася між ними в передбачений законом спосіб з подальшою реєстрацію автомобіля в органах Державтоінпекції за новим власником. При цьому судом не встановлено, що під час укладання договору-купівлі продажу були порушені права позивачки в тій частині, що працівниками товарної біржі не зясовувалася її думка стосовно можливості укладення такої угоди, оскільки в судовому засіданні було доведено, що спірний транспортний засіб був придбаний [PERSON] до шлюбу і являвся виключно його особистою приватною власністю. Суд також не може погодитися з доводами позивачки щодо необєктивної ціни договору купівлі-продажу автомобіля на сумі 100 грн., оскільки відповідно ст.ст. 632, 691 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Крім цього, відповідно змісту довіреності, виданої [PERSON], останній уповноважив [PERSON] та [PERSON] (кожен з яких міг діяти окремо) продати за ціною та на власний розсуд уповноважених належний йому автомобіль і граничних розмірів ціни автомобіля при цьому довірителем визначено не було. Таким чином, з огляду на вищевикладене суд вважає, що позивачкою не було доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому позовна заява задоволенню не підлягає. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed