overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що розташований в с. Ярославка Бобровицького району по вул. Леніна, 92 та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7, 11 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради , які перейшла їм в спадщину після померлої 26.05.2010 року матері [PERSON] , по ? частині за кожною . Як спадкоємці позивачі фактично та шляхом подачі заяви до нотаріальної контори прийняли спадщину, проте оформити спадкові права не змогли , так як будинок не зареєстрований в органах БТІ, а на земельну ділянку втрачений за життя матері оригінал Державного акту на право власності на землю . Позивачі в дане судове засідання не зявилися , але надіслали письмову заяву в якій просять розглядати справу в їх відсутність , вимоги підтримали , просять їх задовольнити (а.с.26) Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але від відповідача надійшла заява в якій просять справу розглядати в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують (а.с.30). Представник відповідача [PERSON] РДА в судове засідання не зявився , але від відповідача надійшла заява в якій просять справу розглядати в їх відсутність , вирішення питання покладають на розсуд суду (а.с.32). Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями по закону першої черги (ст. 1261 ЦК України) та по заповіту померлої 26.05.2010 року матері [PERSON], якій на день смерті в с. Ярославка належали на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що розташований в с. Ярославка Бобровицького району Чернігівської області по вул. Леніна, 92 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,11 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради , що підтвердили наданими суду письмовими доказами (а.с. 5-13), належним чином, в установленні законом строки (ст. 1270 ЦК України) прийняли спадщину , так як звернулися з заявами до нотаріальної контори (а.с.29), де була відкрита спадкова справа № 520 за 2010 рік і в разі наявності правовстановлюючого документу на земельну ділянку нотаріусом було б видане їм свідоцтво (ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ст.1218,1225 ЦК України до спадкоємців переходять усі права та обовязки , які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися з його смертю, отже до позивачів перейшло право на нерухоме майно матері, а так як не відбулася первинна реєстрація будинку, а оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку втрачено (а.с. 14-20) , то позивачі звернулися до суду, що не суперечить положенням ст. 328 ЦК України. Відповідачі вимоги визнають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, і свої вимоги мотивує тим, що вона з 21.04.2004 року по листопад 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - відповідачем по справі. Від сумісного проживання мають дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки він періодично працює по договорам у приватних осіб, виконуючи будівельні роботи, проконтролювати його заробіток неможливо, а тому просить стягнути з відповідача аліменти по 1000 грн. щомісячно на утримання дитини. Представник позивачки в судовому засіданні заявлений позов підтримав повністю. Відповідач позов визнав частково та суду показав, що дійсно він є батьком [PERSON], 24.10.2004 р. н., на теперішній час, після розірвання шлюбу, продовжують проживати в одному будинку, він займається вихованням дитини, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, але на теперішній час він є безробітний, інколи працює по договорам та має невеликий заробіток. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3. ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], 24.10.2004 р. н., що підтверджується і свідоцтвом про народження (а. с.4). Після розірвання шлюбу між бувшим подружжям склалися неприязні стосунки, відповідач перестав надавати матеріальну допомогу дитині, офіційно ніде не працює, періодично працює по договорам у приватних осіб, має мінливий заробіток, проконтролювати його дохід неможливо, тому суд погоджується із заявленими позовними вимогами про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі, і виходячи із принципу розумності, справедливості та інтересів дитини, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі на утримання його дитини по 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, при цьому вказана сума відповідає вимогам закону та інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

Лубенський міжрайонний прокурор звернувся в суд з заявою в інтересах держави в особі Високо-Тополянського психоневрологічного інтернату та [PERSON] про визнання особи недієздатною. В заяві вказано, що [PERSON] перебуває в Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті. Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії [PERSON] є інвалідом другої групи внаслідок загального захворювання та потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Інвалідність встановлена безтерміново. Діагноз - шизофренія. Заявник прохає суд визнати [PERSON], [INFO] недієздатною та призначити над нею опікуном директора Високо-Тополянського психоневрологічного інтернату. В судовому засіданні прокурор Савицький І.В. вимоги заяви підтримав. Представник Високо-Тополянського психоневрологічного інтернату в судове засідання не зявився. Від директора вказаної установи [PERSON] надійшла заява в якій він прохає розглянути справу без його участі та підтримує клопотання Лубенського міжрайонного прокурора щодо призначення його опікуном над [PERSON] Представник Оріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно надіслав до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі, вимоги Лубенського міжрайонного прокурора підтримує. Лубенська РДА звернулась до суду з заявою, прохаючи справу розглядати без їх участі, проти заявлених вимог не заперечують. Суд, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи, вважає за необхідне вимоги заяви задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або ) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що згідно довідки Високо-Тополянського психоневрологічного інтернату [PERSON] проживає у вказаному інтернаті та має діагноз шизофренія. Крім того, відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії вона є інвалідом другої групи з дитинства і потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Відповідно до висновку проведеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 20 вересня 2010 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки важкої розумової відсталості /імбецильності/. Ступінь вродженого недоумства / розумової відсталості/ у [PERSON] така, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в теперішній час ( а.с.17-19). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, тому над нею необхідно встановити опіку і суд вважає за доцільне призначити її опікуном директора Високо-Тополянського психоневрологічного інтернату. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій зазначає, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. На підставі цього позивач просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття у розмірі 450 грн. щомісячно . У судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та попросила його задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, погодився сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі на утримання сина. В судовому засідання встановлено, що у позивачки та відповідача народився син [PERSON], 12 грудня 1998 року (а.с.2), факт розірвання шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом від 25.12.2009 р. (а.с.4). Позивач змінила імя з [PERSON] на [PERSON] 12 серпня 2010 року (а.с.3). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до її повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей. Відповідно до ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегульований, мінливий дохід. Оскільки визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. Крім того, на відповідача покладаються судові витрати, відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому, мотивуючи тим, що він добровільно приймати участь в утриманні дитини не бажає, просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 941,0 грн. щомісячно з 20 жовтня 2010 року та до 25 липня 2015 року. Позивачка у судове засідання не з'явилась, звернулась із заявою про розгляд справи без її присутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся із заявою про розгляд справи без його присутності, позов визнав. Суд дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії І-ЖД №123988(а.с.5) [PERSON] ([INFO]) батьком приходиться [PERSON], а матір'ю приходиться [PERSON] [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] Ст.180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1 ст.183 СК України передбачає, що судом визначається частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. 4.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син. Враховуючи, що у платника аліментів відсутні інші діти, непрацездатні батьки, дружина, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

12 листопада 2010 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], який зареєстрований 22 жовтня 1988 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міськвиконкому Кіровоградської області, актовий запис № 2383. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що останнім часом спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, сімейні сварки, шлюбні відносини фактично припинилися з травня 2010 року, від спільного проживання мають сина, вважає, що їх подальше спільне проживання неможливе. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, також зазначила, що всі судові витрати готова нести за власний рахунок. Відповідач в судове засідання не з'явився, у заяві просив розглянути справу за його відсутністю, проти задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечував. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо даних, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суд встановив, що 22 жовтня 1988 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом ЗАГС Кіровоградського виконкому, УРСР, актовий запис № 2383, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ( а. с. 6). Також суд встановив, що від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], шлюбні відносини фактично припинилися з травня 2010 року, спору щодо розподілу спільного майна не мають і примиритися вони не бажають. і З'ясувавши фактичні обставини справи та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання між [PERSON] та [PERSON] неможливе і його збереження суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

23 листопада 2010 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], який зареєстрований 11 листопада 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, актовий запис № 589. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що останнім часом спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, шлюбні відносини фактично припинилися, від спільного проживання мають неповнолітнього сина, вважає, що їх подальше спільне проживання неможливе. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, також зазначила, що всі судові витрати готова нести за власний рахунок. Відповідач в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав і заперечував проти розірвання шлюбу, вказуючи на те, що матеріально сім,ю забезпечує всім необхідним, приділяє увагу дитині. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та зваживши доводи позивача, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суд встановив, що 11 листопада 2000 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Кіровськии райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, актовий запис № 589, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. б). Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], шлюбні відносини фактично припинилися, спору щодо розподілу спільного майна не мають, позивачка примиритися не бажає і вважає, що подальше спільне життя з [PERSON] неможливе. З'ясувавши фактичні обставини справи та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання між [PERSON] та [PERSON] неможливе і його збереження суперечило б інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

15.07.2010р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31.08.2007р. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO],яка проживає разом з позивачкою. За твердженням позивачки, їхня родина фактично розпалася у вересні 2009 року, проживають окремо. Спорів щодо поділу спільного майна сторони не мають. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просила розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні [PERSON] - позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав, при цьому пояснив, що вважає збереження сім'ї неможливим, не заперечував проти проживання доньки разом із матір'ю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] з 31.08.2007р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Підставою руйнування родини стали конфліктні відносини між сторонами, у зв'язку з чим вони у вересні 2009 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. На теперішній час проживають окремо. Спорів щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна у сторін немає. На підставі викладеного, суд вважає встановленим, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, розлад у родині викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими, оскільки це суперечило б інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

26.08.2010р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], та визначення часток співвласників у вказаній квартирі у рівних частках, тобто по 1/2 частці за кожним. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 28.11.1997р. вона та [PERSON], уклали з [PERSON] вищевказаний договір купівлі- продажу квартири, зареєстрований на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі, у звязку з відсутністю нотаріальної форми договору вони не мають можливості розпоряджатися своєю власністю. Крім того, у звязку з відмовою [PERSON] визначити частки співвласників у спірній квартирі у позасудовому порядку шляхом оформлення відповідної угоди у нотаріальному порядку, позивачка просила суд визнати частки її і [PERSON] у даній квартирі рівними. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] - позов підтримала. [PERSON] позов визнав. [PERSON] до суду вдруге не зявився, про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином за останнім відомим місцем проживання згідно довідки адресного бюро, заперечень проти позову та заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України зі згоди представника позивача проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 28 листопада 1997 року [PERSON] (після шлюбу - [PERSON]) [PERSON] і [PERSON] уклали з [PERSON] договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір у цей же день був зареєстрований на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за реєстровим № 2082 - Л, а 15.12.1997р. - був зареєстрований у ММБТІ за № 18477. Які-небудь спори, повязані із вказаною угодою, між сторонами відсутні, усі умови договору купівлі-продажу були ними виконані належним чином, даний договір не суперечить закону та відповідає вимогам Глави 21 ЦК України в редакції, що діяла до 01.01.2004р. Посвідчити у нотаріальному порядку вказаний договір на теперішній час неможливо, оскільки право власності на квартиру зареєстровано у КП ММБТІ за позивачкою та [PERSON] На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України в редакції, що діяла до 01.01.2004р., вимоги про визнання дійсним вищевказаного договору підлягають задоволенню. Відповідно до ст.17 Закону України «Про власність» та ст.112 ЦК України в редакції, що діяла до 01.01.2004р. (тобто, норм законодавства, що діяли на момент укладання вищевказаного договору купівлі-продажу) квартира [ADDRESS], належить на праві спільної власності [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) [PERSON] і [PERSON]. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що частки співвласників у вказаній квартирі є рівними, що представник позивачки та [PERSON] не заперечували. Отже, вимоги позивачки про визнання за кожним зі співвласників даної квартири права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]ГІ., [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 28 липня 2004 року між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання згідно до умов якого вона передає квартиру [ADDRESS], а відповідачка надає їй довічне матеріальне забезпечення та по життєве проживання у відчужуваній квартирі, посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON]. Посилаючись на те, що відповідачі не виконують обов'язки щодо її матеріального забезпечення, не готують їжу, не доглядають та не надають необхідної допомоги, просила розірвати зазначений договір. У судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги та просив розірвати договір довічного утримання й повернути сторони у попередній стан, тим самим повернути позивачці квартиру №131, розташовану по пр. Миру, 17 в м. Миколаєві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала повністю при цьому пояснила, що дійсно більше року вона не доглядає позивачку, не готує та не надає необхідної допомоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився про місце й час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився про місце й час судового розгляду повідомлений належним чином, надіслана заява про розгляд справи у їх відсутність та рішення прийняти на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 28 липня 2004 року [PERSON] та [PERSON]. уклали договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №1-1388 та зареєстрований в ММБТІ 03.08.2004 року за № 17425. Згідно до умов вказаного договору позивачка передає квартиру [ADDRESS], тцо належить їй на праві приватної власності відповідачці, а остання надає їй довічне матеріальне забезпечення та пожиттєве проживання у відчужуваній квартирі. Вартість матеріального забезпечення у вигляді: харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги, визначається сторонами у розмірі 150грн. щомісячно. Судом встановлено, що більше року відповідачка не виконує обовязки, встановлені договором - не доглядає позивачку, їжу не готує та взагалі не цікавиться її здоровям. Згідно зі ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувана у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. У відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане. І має право вимагати його повернення. Таким чином, дослідивши усі докази та оцінивши їх у сукупності суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved