Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-24 00:00:00

У жовтні 2010 р. [PERSON] предявила позов до Радомської сільської ради, в якому просила визнати за нею право власності на жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: вул. Молодіжна, № 10, с. Радомка, Семенівського району. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вказане домоволодіння належало її чоловікові [PERSON], який помер 07.07.2010 р. Після смерті останнього вона прийняла спадщину, але нотаріусом їй не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю документів про право власності останнього на зазначене вище домоволодіння. Оскаржуваним рішенням позов задоволено. В апеляційній скарзі [PERSON] і [PERSON] просять скасувати дане рішення і визнати за кожною з них і за [PERSON] право власності по 1/3 частині на буд. № 10 по вул. Молодіжна в с. Радомка. При цьому вони посилаються на те, що вони є доньками, а отже і спадкоємцями спадкодавця [PERSON], і бажають отримати спадщину, що відкрилася після його смерті, але місцевим судом розглянуто справу без залучення їх до участі у ній. Як доказ правомірності вимог [PERSON] судом використано складений на імя останньої заповіт [PERSON] Але даний заповіт є недійсним і про визнання його недійсним ними предявлено позов до суду. У судовому засіданні [PERSON] та представник [PERSON] і [PERSON] підтримали апеляційну скаргу. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, суд І інстанції виходив з того, що спірний будинок за життя збудував [PERSON], що відповідач позов визнав і що на право власності на даний будинок ніхто, крім позивача, не претендує. Дані висновки суду гне відповідають нормам процесуального права, що регулюють спірні правовідносини. Так, по справі встановлено наступне. Довідками Радомської сільської ради підтверджується, що [PERSON] в 1961 р. для будівництва й обслуговування будинку було виділено земельну ділянку за адресою: с. Радомка, вул. Молодіжна, № 10, на якій він збудував для власних потреб жилий будинок і в якому він разом з дружиною [PERSON] проживав до 07.07.2010 р. до дня смерті (а.с. 14, 15). Право власності на спірний будинок у бюро технічної інвентаризації ні за ким не зареєстровано, що підтверджується копіями технічного паспорта на нього (а.с. 9-14) і довідки Семенівського відділення КП «Новгород-Сіверське МБТІ» від 24.09.2010 р. № 121 (а.с. 16). Копією спадкової справи № 196/2010, що заведена Семенівською районною державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON], підтверджується, що останній помер 07.07.2010 р. і що у встановлений законом строк з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися його дружина позивач [PERSON] та апелянти [PERSON] і [PERSON] доньки [PERSON] 08.02.2010 р. останній склав заповіт, згідно з яким все своє майно він заповів дружині позивачеві [PERSON] Даний заповіт у цей же день посвідчено секретарем Холминської селищної ради (реєстровий № 17). Свідоцтво про право на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], нікому не видано. У грудні 2010 р. [PERSON] і [PERSON] предявили позов до [PERSON] про визнання вищевказаного заповіту недійсним. Ухвалою судді від 03.02.2011 р. провадження у справі за цією позовною заявою відкрито; справу на даний час по суті не вирішено. Це підтверджується копіями позовної заяви і ухвали про відкриття провадження у справі відповідного змісту та поясненнями представника апелянтів. З встановленого випливають наступні висновки. Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України „Про основи містобудування, забороняється експлуатація обєктів, не прийнятих в експлуатацію у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його створення, але якщо законом передбачено прийняття цього майна до експлуатації, то право власності на нього виникає з моменту прийняття його до експлуатації, а якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності на це майно виникає з моменту державної реєстрації. Аналогічний сенс мала і ст. 101 ЦК УРСР, 1963 р. Оскільки спірний будинок не введено в експлуатацію і право власності [PERSON] на цей будинок не було зареєстровано, то підстав для визнання на нього права власності за позивачем нема. Враховуючи викладене,

Outcome: partial