Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини. В позові зазначає, що вона та відповідач є батьками [PERSON], однак на теперішній час вони розлучені. Коли розлучалися, то вона не знала, що знаходиться в стані вагітності, після розлучення, коли відповідачу стало відомо про її вагітність, вони помирилися і проживали разом. Після народження дитини відповідач не оспорював свого батьківства, вона з відповідачем прожили ще сім місяців, потім розлучилися і з тих пір спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Так як батько дитини ніде не працював, сім»ю не утримував, постійно її ображав, не ночував вдома, його дуже рідко бачила, тому вона змушена була вийти на роботу. При цьому за плату з дитиною сиділа мати відповідача. За стягненням аліментів з відповідача вона не зверталася. Але й добровільно відповідач матеріальної допомоги на дитину не надавав. На теперішній час відповідач як батько дитини належним її вихованням не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не веде підготовки до самостійного життя дитини, не забезпечує матеріальним утриманням, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, жорстоко поводиться з дитиною, висловлюється в його присутності брутальною лайкою. Своє поведінкою негативно впливає на дитину, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків. У звязку з цим вона звернулася до [PERSON] у справах дітей міської ради для отримання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до дитини. Неодноразово відповідач запрошувався на засідання опікунської ради та комісії з питань захисту прав дитини. 24.06.2009 року відповідачу на засіданні опікунської ради було рекомендовано в інтересах дитини знайти спільну мову з нею, було прийнято рішення про психодіагностичне обстеження дитини. 15.07.09 року було прийняте рішення про відкладення розгляду питання про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] на три місяці і надати йому можливість належним чином займатися вихованням дитини. 27.01.2010 року питання про щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини і в присутності обох батьків було встановлено, що [PERSON] належних висновків не зробив, тому було прийняте рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав по відношенню до дитини. Це підтверджується рішенням № 54/2 від 10.02.2010 року та висновком органу опіки та піклування від 11.02.2010 року № 9/24-169. Тому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON], [INFO]. Також позивачка просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON], оскільки той являючись працездатним, маючи дохід не надає матеріальної допомоги на утримання дитини і просила стягнути аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі і дала свої пояснення. Представник [PERSON] у справах дітей підтримала позовні вимоги і дала свої пояснення. Відповідач в судовому засіданні позовних вимог не визнав і дав свої пояснення. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши письмові докази які маються в матеріалах справи суд вважає, що в позові про позбавлення батьківських прав слід відмовити, а позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Судом зясовано, що сторони [PERSON] та [PERSON]Ю являються батьками малолітнього [PERSON] і це підтверджується свідоцтвом про народження малолітнього. Судом також зясовано, що позивачка [PERSON] з малолітнім сином проживають окремо від [PERSON], спільного господарства не ведуть, знаходяться в розлученні. Підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав з боку матері малолітнього [PERSON] стало те, що батько дитини [PERSON] не займаються вихованням дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину харчуванням, медичним доглядом, не створює умов для всесторонього розвитку дитини. Ст. 164 СК України передбачено що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. В п. 25 Пленуму Верховного суду України « Про застосування судами деяких норм КЗпШ України » ухилення батьків від виконання своїх обовязків дістає вияв в тому, що вони не турбуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та підготовку до самостійного життя. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] хоча і проживає окремо від позивачки та дитини, однак позивачка віддає йому дитину на деякий період, дозволяє переночувати у батька дитині, сам [PERSON] приймає участь у вихованні дитини, можливо це робить і не в тому руслі, але як батько піклується про дитину. Таким чином судом не знайшло підтвердження того, що [PERSON] самоусунувся від виховання та піклування за дитиною і не турбується про її фізичний та духовний розвиток. Однак як вбачається з висновку органу опіки та піклування від 11.02.2010 року № 9/24-169 було визнано за доцільне позбавити батьківських прав гр.. [PERSON], [INFO] по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON]. Частина допитаних свідків в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] не тактично поводить себе з дитиною, дозволяє вживати грубі та непристойні слова. З висновку психологічного експертного дослідження від 17.11.2010 року вбачається, що вплив батька [PERSON] на поведінку сина при зустрічах та вихованні призводить до знервованості та агресивності дитини за рахунок відсутності санкції по відношенню до дитини. При наявності сімейної ситуації та стосунків між батьками та сином малолітній [PERSON] під впливом батька може давати неправдиві пояснення. Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є надзвичайним заходом, суд з врахуванням винності поведінки відповідача [PERSON] вважає, що в позові [PERSON] про позбавлення батьківських прав потрібно відмовити, але при цьому попередити відповідача [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання дитини і покласти на [PERSON] у справах дітей Чернівецької міської ради контроль за виконанням ним батьківських обовязків. Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій суму в розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання малолітнього [PERSON], то суд вважає, що ці вимоги слід задовольнити частково. З врахуванням того, що відповідач [PERSON] є батьком дитини і зобовязаний матеріально утримувати дитину, він є працездатним і як пояснив, він є приватним підприємцем, займається торгівельною діяльністю на ринку, то він у змозі надавати матеріальну допомогу дитині щомісячно. Матеріальне становище позивачки не дозволяє їй в повній мірі матеріально самій утримувати дитину. Оскільки відповідач має мінливий дохід , то з нього слід стягнути аліменти в твердому грошовому вигляді в сумі 850 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та ст.ст. 164,165, 180,182,184 СК України,

Outcome: partial