Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

В травні 2010 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] Крістіни Юріївни, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та просив суд стягнути в порядку регресу з: [PERSON] Крістіни Юріївни витрати в розмірі 85,00 грн. понесених за отримання довідки ДАІ , 250, 00 грн. за проведення оцінки транспортного засобу, 200,00 грн. за послуги по огляду місця ДТП , 510 грн. 00 коп. франшиза, з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Українська Страхова група» страхове відшкодування в розмірі 2 696,93 грн. Також позивач просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 19.05.2009 року між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Здорово» (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Третя особа ) було укладено Договір добровільного страхування транспортних ризиків № 0900217, за яким Позивач застрахував майнові інтереси третьої особи, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля ВАЗ 21114, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 14.11.2009 року у місті Києві на мосту Потона сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21114, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить третій особі- Костюку О.Л. та автомобіля MITSUBISHI Colt, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачці [PERSON] , під керуванням [PERSON] Згідно з довідкою ДАІ ГУ МВС України в м.Києві відносно [PERSON] складено протокол за порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України та постановою Печерського районного суду м.Києва від 28.12.2009 року притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена вище ДТП відповідно до Договору страхування позивачем визнана страховим випадком, про що складено Страховий акт № 156/014/AT від 24.03.2010 р. та проведено розрахунок суми страхового відшкодування № 40 від 24.03.2010 p., що належить до виплати [PERSON] Матеріальний збиток розрахований відповідно до Звіту про оцінку автомобіля № 9485 від 01.12.2009 p., наданим ФОП [PERSON], складає 6 047,14 грн. Позивач на підставі заяви Страхувальника від 24.03.2010 р. та згідно з розпорядженням № 156/014/АТ/01 від 24.03.2010 р. виплатило третій особі-Ковальському О.Л. страхове відшкодування в загальній сумі 3 206 грн. 93 коп. Позивач посилається, що у зв'язку з виплатою страхового відшкодування відповідно до Договору страхування № 0900217 від 19.05.2009 р. Позивач набуває права зворотної вимоги (регресу) до Відповідача-1. Цивільно-правова відповідальність Відповідача -1 застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» , відповідно до полісу № ВС/3582347 зі строком дії з 24.0б.2009р. по 23.06.2010 р. Згідно полісу № ВС/3582347 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 25 500 грн. 00 коп. Згідно п.2 полісу № ВС/3582347 франшиза, тобто сума, на яку зменшується страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 510 грн. 00 коп. Позивач вважає, що Відповідач-1 повинен сплатити на його користь франшизу в розмірі 510 грн., а Відповідач-2 виплачену суму страхового відшкодування в розмірі 2\~696,93 грн. Позивач посилається, що у зв'язку з визначенням суми страхового відшкодування ним було здійснено додаткові витрати, а саме: -85 грн. 00 коп. за отримання довідки ДАІ ГУ МВС України в м. Києві; -250 грн. 00 коп. за проведення оцінки транспортного засобу, проведеного ФОП [PERSON]; -200 гривень 00 коп. за послуги огляду місця ДТП, надані TOB «Дедал- сервіс». Оскільки вказані вище витрати, не є шкодою спричиненою майну третьої особи, на думку позивача підлягають стягненню з [PERSON] 1 як власника ТЗ, винного у скоєнні ДТП. В судовому засіданні представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] Крістіни Юріївни додаткові витрати : 85,00 грн. за отримання довідки ДАІ, 250,00 грн. за проведення оцінки транспортного засобу, 200 ,00 грн. за послуги огляду місця ДТП, а витрати по сплаті державного мита у розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. покласти на Відповідачів-1,2 пропорційно сумі задоволених вимог. В обґрунтування зменшення позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] 2 виплачено 24.06.2010 р. страхове відшкодування в порядку регресу на суму 2 696,93 грн., а 02.07.2010 року [PERSON] 1 сплачено франшизу в розмірі 510 грн., згідно платіжного дорученням за № 1339_7_2. В ході слухання справи судом було проведено заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] щодо вимог про стягнення додаткових витрати в розмірі 535,00 грн. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просив стягнути з [PERSON] понесені додаткові витрати повязані з виплатою страхового відшкодування : 85,00 грн. за отримання довідки ДАІ , 250,00 грн. за проведення оцінки транспортного засобу, 200 ,00 грн. за послуги огляду місця ДТП. Також просив стягнути з відповідачів витрати по сплаті державного мита у розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. пропорційно сумі задоволених вимог. В судовому засіданні Відповідач-1 проти позову заперечувала посилаючись на те, що нею було сплачено франшизу на користь позивача в ході розгляду справи. Також вважає, що підстав для стягнення додаткових витрат понесених позивачем не має, оскільки на думку відповідачки дані витрати не можуть бути стягнуті в порядку регресу. Також вважає, що витрати по оплаті висновку спеціаліста повинна здійснювати страхова компанія, тобто Відповідач-1. Відповідач [PERSON] також заперечував проти заявлених до нього позовних вимог вважаючи їх безпідставними та необгрунтованими. Посилався на те, що необхідності у витребуванні довідки зДАІ ГУ МВС України в м.Києві не було, оскільки на місці ДТП ним була визнана вина, а тому на його думку було достатньо надати лише постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності. Також вважає, що виклик аварійного комісара, це право позивача, проте вважає, що нести витрати щодо його послуг протирічить вимогам законодавства, що регулює стягнення шкоди в порядку регресу. Просив в задоволенні позову відмовити. Відповідача -2 в судове засідання не зявився, проте на адресу суду направив свої заперечення проти позову, в яких посилався на те, що позивачу було виплачено страхове відшкодування в порядку регресу в повному обсязі. Просив прозглядати справу у відсутності представника відповідача-2. Третя особа-Костюк О.Л. в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином , про причини неявки суд до відома не поставив. Вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача-2 та третьої особи, на підставі наявних матеріалів справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 19.05.2009 року між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Здорово» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування транспортних ризиків № 0900217, за яким Позивач застрахував майнові інтереси третьої особи, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля ВАЗ 21114, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 14.11.2009 року у місті Києві на мосту Потона сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21114, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить третій особі- Костюку О.Л. та автомобіля MITSUBISHI Colt, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачці [PERSON] , під керуванням [PERSON] Згідно Постанови Печерського районного суду м.Києва від 28.12.2009 року [PERSON] визнано винним у ДТП, яка сталася 14.11.2009 року та притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена вище ДТП відповідно до Договору страхування позивачем визнана страховим випадком, про що складено Страховий акт № 156/014/AT від 24.03.2010 р. та проведено розрахунок суми страхового відшкодування № 40 від 24.03.2010 p., що належить до виплати [PERSON] Матеріальний збиток розрахований відповідно до Звіту про оцінку автомобіля № 9485 від 01.12.2009 p., наданим ФОП [PERSON], складає 6 047,14 грн. та сторонами не заперечувався. Позивач на підставі заяви Страхувальника від 24.03.2010 р. та згідно з розпорядженням № 156/014/АТ/01 від 24.03.2010 р. виплатило третій особі-Ковальському О.Л. страхове відшкодування в загальній сумі 3 206 грн. 93 коп., що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.03.2010 р. Позивач посилається, що у зв'язку з виплатою страхового відшкодування відповідно до Договором страхування № 0900217 від 19.05.2009 р. Позивач набуває права зворотної вимоги (регресу) до Відповідача-1. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] 1 застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група», що підтверджується полісом № ВС/3582347 зі строком дії з 24.0б.2009р. по 23.06.2010 р. Згідно полісу № ВС/3582347 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 25 500 грн. 00 коп. Згідно п.2 полісу № ВС/3582347 франшиза, тобто сума, на яку зменшується страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 510 грн. 00 коп. В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2010 року Відповідачем -2 було сплачено позивачу страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 2 696,93 грн., що підтверджується випискою з рахунку Позивача за період з 24.06.2010 р. по 29.06.2010 р. Також встановлено, що на користь позивача [PERSON] 1 сплачено франшизу в розмірі 510 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1339_7_2 від 02.07.2010 р. Як вбачається з наданих документів, вказані вище виплати були здійснені в ході розгляду справи. Позивач посилається, що у зв'язку з визначенням суми страхового відшкодування ним здійснено додаткові витрати:85, 00 грн. за отримання довідки ДАІ ГУ МВС України в м.Києві , 250, 00 грн. за проведення оцінки транспортного засобу,, 200, 00 грн. послуги огляду місця ДТП, надані TOB «Дедал- сервіс», які позивач просив стягнути з [PERSON], як винної особи в ДТП в порядку регресу. Суд вважає, що вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються у цих межах. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР, із змінами і доповненнями, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна норма міститься і в ст. 993 ЦК України. Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування, тобто вимога до винної особи по суті буде мати регресний характер. Таку вимогу страховик може пред'явити до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому, вказана вище стаття не передбачає право зворотної вимоги (регресу) по іншим (додатковим) витратам, а лише у розмірі виплаченого відшкодування. З матеріалів справи встановлено, що фактичними витратами Позивача, щодо яких Позивач має право регресу, є страхове відшкодування в загальній сумі 3 206,93 грн., що була виплачена розпорядженням № 156/014/АТ/01 від 24.03.2010р. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування», страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи. Відповідно п. 4) ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору. З умов договору № 0900217 від 19.05.2009р. добровільного страхування транспортних ризиків, укладеного між Позивачем та [PERSON] не вбачається, що вартість витрат [PERSON] на залучення аварійного комісара підлягають відшкодуванню Позивачем. Підтвердженням цьому є розрахунок страхового відшкодування Позивача № 40 від 24.03.2010р., де в розділі 7 (таблиця) витрати на аварійного комісара віднесені на рахунок Позивача. Тобто, витрати на послуги аварійного комісара не увійшли до загального розміру страхового відшкодування, а є виключно витратами Позивача, які направленні на виконання умов договору, як страховика та не можуть вважатися такими, що підлягають стягненню в порядку регресу. Статтею 25 Закону України «Про страхування» також передбачено, що у разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку. Згідно п. 2.1. Інструкції з оформлення довідки про ДТП та порядок її видачі, затвердженої наказом МВС України від 04.10.2007р. № 373 (надалі «Інструкція № 373»), довідка про ДТП видається безоплатно страховикам на підставі їх письмового запиту щодо ДТП за участю транспортних засобів, з власниками яких ці страховики уклали договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та МТСБУ і його уповноваженими особами. Пунктом 2.2. Інструкції № 373 передбачено, що видача страховикам довідки про ДТП, пов'язаної із з'ясуванням причин та обставин ДТП, для прийняття рішення щодо проведення страхової виплати за договором іншого виду страхування здійснюється відповідно до вимог статті 36 Закону України «Про інформацію» та постанови КМУ від 04.06.2007 року № 795 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ у розмірах плати за надання послуг органами та підрозділами МВС України, які визначаються МВС України. Розміри плати за надання послуг органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ, затверджено наказом МВС України, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 05.10.2007р. № 369/1105/336, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.10.2007р. за № 1235/14502, пунктом 60 передбачена оплата за оформлення та видачу довідок про обставини дорожньо-транспортних пригод (крім випадків, передбачених законодавством) в розмірі 83,00 грн. З вищевикладеного слідує, що витрати, понесені Позивачем для отримання довідки ДАІ в розмірі 85,00 грн., пов'язані виключно з реалізацією Позивачем свого обовязку на виплату страхового відшкодування. Таким чином, витрати на отримання довідки ДАІ не увійшли до загального розміру страхового відшкодування, а є виключно витратами Позивача. Крім того, в судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що свою вину в ДТП він визнав в присутності уповноважених осіб позивача, відповідну довідку про ДТП було складено в той же день. А тому вважає, що необхідності для витребування додатково довідки ДАІ та нести витрати в розмірі 85,00, які позивач покладає на нього, на його думку , є необгрунтованим. Суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] та вважає, що у позивача було достатньо документів для вирішення питання про виплату страхового відшкодування, зокрема, належним чином оформлені матеріали по ДТП та відповідна Постанова Печерського районного суду м.Києва 28.12.2009 року, а тому не знаходить підстав для стягнення понесених витрат в розмірі 85,00 грн. на користь позивача. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат по проведеному товарознавчому дослідженню в розмірі 250, 00 грн. З умов договору № 0900217 від 19.05.2009р. добровільного страхування транспортних ризиків, також не слідує, що в разі настання страхового випадку, експертну оцінку ТЗ замовляє третя особа [PERSON], а Позивач в подальшому ці витрати відшкодовує в загальному розмірі страхового відшкодування. Підтвердженням цьому є: розрахунок страхового відшкодування Позивача № 40 від 24.03.2010р., де в розділі 7 (таблиця) витрати на експертну оцінку ТЗ віднесені на рахунок Позивача, а також дані звіту № 9485 від 01.12.2009р., складеного СПД [PERSON], в якому зазначено, що 25.11.2009р. до СПД [PERSON] надійшла заява від Позивача на виконання автотоварознавчого дослідження. Тобто, витрати на виконання автотоварознавчого не увійшли до загального розміру страхового відшкодування, а тому не можуть вважатися такими, що підлягають стягнення в порядку регресу. Крім того, згідно умов Договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.34.2 ст.34 Закону України « Про страхування» вбачається, що витрати по проведенню товарознавчого дослідження понесених позивачем підлягають відшкодуванню саме Відповідачем-2, а не відповідачем [PERSON] Проте, позивачем предявлено вимоги про стягнення даних витрат саме з відповідача [PERSON] За таких обставин та виходячи із принципу диспозитивності , суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача і в цій частині. Згідно ч. 1. ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позовні вимоги Відповідачем-1 та Відповідачем-2 були задоволені після предявлення позову, суд вважає, що судові витрати підлягають стягненню з Відповідача-1 та Відповідача-2 пропорційно задоволених вимог, а тому з Відповідача-1 підлягає стягненню держито в розмірі 6,95 грн. та 16,35 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а відповідно з Відповідача-2 держмито в розмірі 36,75 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи-86,48 грн.

Outcome: approved