Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 вересня 2010 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В поданій до суду заяві позивач посилався на те, що 03 серпня 2010 року з вини відповідача [PERSON] відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль [PERSON], державний номерний знак [NUMBER], яким керував позивач. Наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав технічні пошкодження, розмір спричинених збитків склав 50\~206 грн., а вартістю проведення експертизи складає 450 грн. Після дорожньо-транспортної пригоди змушений був наймати евакуатор, за послуги якого сплатив 770 грн. Також позивач вказував, що [PERSON] за договором від 26 липня 2010 року застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ЗАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут», ліміт відповідальності за яким становить 25500 грн. Відповідно до полісу позивачу в рахунок відшкодування шкоди підлягає отриманню від страхової компанії 24990 грн. Тому вважає, що відповідач має відшкодувати завдані збитки в сумі 25216,30 грн., 510 грн. франшизи, 770 грн. витрат на евакуатор. Діями відповідача спричинено моральні страждання, які оцінює в 5000 грн. Крім того, сплатив за послуги адвоката 2000 грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь завдані матеріальні збитки в сумі 25216,30 грн., 510 грн. франшизи, 770 грн. витрат на евакуатор, 450 грн. витрат за проведення оцінки вартості, 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати в сумі 2431,64 грн. В судове засідання позивач не зявився, подавши заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. За таких обставин, суд відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін в межах наявних в справі даних та матеріалів. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 03 серпня 2010 року о 13-00 год. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки Мазда MPV, державний номерний знак Т398NХM, рухався по вул. Великотирновській від вул. Половка в напрямку вул. Ковпака в м. Полтаві, напроти ЕО № 214 по вул. Великотирновській не виконав безпечної швидкості та дистанції в русі, що призвело до зіткнення з автомобілем [PERSON], державний номер [NUMBER], вдій [PERSON], який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок пригоди автомобілі отримали технічні пошкодження. Вказані винні дії відповідача [PERSON] встановлені постановою Київського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки постановою Київського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2010 року встановлено винні дії відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, з постановлю суду відповідач погодився, суд вважає доведеною зазначену обставину. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1187 ЦК України передбачено обовязок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, особою, яка на відповідній правовій підставі ним володіє. Оскільки відповідач [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом Мазда MPV, державний номерний знак Т398NХM, правомірно, на відповідній правовій підставі, суд приходить до висновку про наявність у відповідача обовязку по відшкодуванню спричиненої шкоди. Пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб [PERSON], державний номер [NUMBER], належить позивачу [PERSON] на праві власності. Відповідно до звіту про оцінку вартості спричиненої шкоди, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 50206 грн. 30 коп. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у Приватному акціонерному товаристві «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут», якою дорожньо-транспортна пригода від 03 серпня 2010 року була визнана страховим випадком, 13 жовтня 2010 року позивачу сплачено страхове відшкодування в сумі 24990 грн. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана платити потерпілому різницю між фактичним розміром і страховою виплатою. Оскільки страхове відшкодування в частині пошкодженого транспортного засобу виплачено позивачу в межах ліміту та за мінусом франшизи, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума франшизи в розмірі 510 грн. та 25216 грн. 30 коп. (50206,30 грн. 24990 грн.). Також судом встановлено, що позивачем для проведення оцінки визначення розміру відновлювального ремонту було сплачено суму 450 грн., а також 770 грн. за послуги евакуатора. Оскільки вказані витрати позивачем здійснені в результаті неправомірних дій відповідача, вони підлягають відшкодуванню за рахунок [PERSON] Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження моральні страждання позивача в результаті неправомірних дій відповідача, які виразилися в моральних переживаннях у звязку з порушенням нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, встановлено наявність причинного звязку між діями відповідача та моральним стражданнями. Суд оцінює моральні страждання позивача в розмірі 2000 грн. та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню підтверджені квитанцією витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 2000 грн., сплачене державне мито в розмірі 314,97 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн. Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 31\~381, 27 грн.

Outcome: partial