overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом та просить розірвати шлюб, зареєстрований 22.08.2006 року між сторонами у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що від даного шлюбу у них народився син [PERSON], 30.07.2008р.н. 23.02.2010 року відповідачка вигнала його з будинку, в якому вони разом проживали та повідомила, що підтримує відносини з іншим чоловіком. Остання інтересами сімї не цікавиться, досягнути порозуміння вони не можуть. Подальше спільне проживання є неможливим, оскільки сімя розпалась остаточно. В судове засідання позивач не прибув. Подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Подала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що такий між сторонами зареєстровано 22.08.2006\~року у Великомостівській міській раді Сокальського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №32. Із свідоцтва про народження вбачається, що від даного шлюбу у сторін народвся син [PERSON], 30.07.2008р.н. Беручи до уваги те, що позивач та відповідачка втратили взаємні почуття любові та поваги, їх сімя розпалась остаточно, суд приходить до висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Позивачка [PERSON]. посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON], просить стягувати аліменти в розмірі 500 гривень щомісяця . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду. Відповідач проти позову не заперечує, згоден сплачувати аліменти. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2000 року по даний час. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки відповідач є приватним підприємцем і має мінливий характер доходів, то суд вважає можливим стягнути аліменти в твердій грошовій сумі 500 гривень. Витрати па інформаційно - технічне забезпечення суд стягує з відповідача згідно вимог діючого законодавства (ст.ст.81, 88 ЦПК України). Витрати по сплаті судового збору суд покладає на рахунок держави, оскільки відповідач є інвалідом 3 групи загального захворювання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

22.10.2010 року до суду надійшов цей позов, в якому прокурором вказано, що вироком від 30.04.2010 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст.286 КК України за те, що 31.08.2009 року близько 19 год. 00 хв. він скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримали тілесні ушкодження потерпілі [PERSON], [PERSON], [PERSON] На лікування потерпілих відповідними лікувальними установами витрачено 1285,57 грн. На підставі викладеного, прокурор просив стягнути на користь закладів охорони здоровя ці кошти. Прокурор в судовому засіданні предявлений позов підтримала з наведених в ньому підстав. Представник позивача Обласної клінічної лікарні імені [PERSON] Житомирської обласної ради Управління охорони здоровя обласної державної адміністрації до суду не зявився, що розгляду справи не перешкоджає. Представник позивача Черняхівського ТМО позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Після розяснення наслідків визнання позову просив винести рішення з попереднього розгляду справи. В звязку з тим, що відповідач позов визнає, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України (яка говорить про вирок у кримінальній справі, який набрав законної сили) суд вважав обставинами, що не підлягають доказуванню ті, що були встановленні вироком Черняхівського районного суду від 30.04.2010 року (а.с.3-7). Цим вироком [PERSON] засуджено за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої отримали тілесні ушкодження потерпілі [PERSON], [PERSON], [PERSON] З довідок Черняхівського ТМО та Обласної клінічної лікарні імені [PERSON] Житомирської обласної ради Управління охорони здоровя обласної державної адміністрації вбачається, що вартість лікування потерпілих [PERSON], [PERSON] та [PERSON] склала 44,30 грн., 171,80 грн. та 1069,47 грн. відповідно (а.с.8-9). Частиною першою ст.1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною другою ст.931 КПК України визначено, що у разі, коли при постановлені вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться у порядку цивільного судочинства за позовом прокурора, закладу охорони здоровя або органу Міністерства фінансів. За таких обставин суд задовольняє позов, а з відповідача стягує судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

[PERSON] заявила позов про стягнення з ТОВ «Сарго» 1598.51 грн. розрахунку при звільненні з роботи 6.01.2010 р., що включає заробітну плату за листопад, грудень 2009 р. та кошти за невикористану відпустку, виходячи з того,що їй щомісячно мали виплачувати зарплату в розмірі мінімальної заробітної плати, 4192.87 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 10 тис. грн. моральної шкоди за порушення трудових прав. В судовому розгляді представник позивачки [PERSON] збільшив позовні вимоги та просив стягнути 1948.43 грн. розрахунку при звільненні та 9352.31 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, оскільки позивачці на день звільнення були виплачені всі кошти, як зарплата, так і за невикористану відпустку. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено і цього не заперечив представник відповідача, що позивачка працювала в ТОВ «Сарго» бухгалтером з 21.07.2009 р. по 6.01.2010 р. В підтвердження позовних вимог позивачка надала розрахунок боргу перед нею, зроблений нею ж за листопад, грудень 2009 р. та за відпрацьовані дні січня 2010 р., з якого вбачається, що за листопад, грудень їй не виплачено по 744 грн. зарплати, за січень 137.21 грн. і за невикористану відпустку 323.22 грн. В підтвердження заподіяння моральної шкоди надала медичні довідки про незадовільний стан здоров»я і вона не мала змоги нормально лікуватись із-за відсутності на це коштів. Представник відповідача в заперечення позову надав суду наказ № 11 від 21.07.2009 р. про прийняття позивачки на роботу з оплатою в розмірі мінімальної заробітної плати, платіжні відомості про виплату позивачці зарплати в липні жовтні 2009 р., довідку про її доходи за липень-грудень 2009 р. та за січень 2010 р. та витяги з книги нарахування заробітної плати за ці періоди, з яких вбачається, що в період з липня по жовтень 2009 р. позивачка отримала заробітну плату та компенсацію за відпустку в розмірі, нарахованому їй за весь період роботи в ТОВ з розрахунку зарплати в місяць в розмірі мінімальної заробітної плати. Таким чином суд вважає,що позивачці виплачені всі кошти, які належали їй до виплати за час роботи в ТОВ «Сарго» на день її звільнення і підстав до задоволення позову як в частині стягнення розрахунку при звільненні, середнього заробітку, так і моральної шкоди немає. На підставі ст.ст. 115 України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Щасливської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що 28.05.2002р. померла його бабуся [PERSON], що підверджується копією свідоцтва про її смерть.Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки розміром 4,59 га, розташованої в межах території Щасливської сільської ради, Доманівського району. При житті, на випадок смерті [PERSON] зробила розпорядження, яким заповіла спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) [PERSON]. Право на земельну частку (пай), на момент складання заповіту, підтверджувалося сертифікатом . В 2001р. [PERSON] одержала Державний акт на право приватної власності на землю, але зміни до заповіту не внесла. Позивач фактично прийняв спадщину, шляхом щорічного отримання орендної плати за користування землею, але оформити нотаріально спадкові права не може, з тієї причини, що в заповіті зазначений сертифікат, а після відкриття спадщини на земельну ділянку виданий Державний акт. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали і не заперечували проти задоволення позову. Сільський голова Щасливської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що 28 травня 2002р. померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її смерть. Після її смерті відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки розміром 4,59 га, розташованої в межах території Щасливської сільської ради, Доманівського району. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON], який бажає оформити спадкові права нотаріально, але не може з тієї причини, що при житті спадкодавці змінився правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а зміни в заповіт внесені не були. Так, в при складанні заповіту, [PERSON] розпорядилася земельною часткою (паєм), якою володіла на підставі сертифікату. В 2001р. [PERSON] отримала Державний акт на право власності на землю, але зміни до заповіту не внесла. Позивач фактично прийняв спадщину, яка належить йому по заповіту, шляхом отримання орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою, що підтверджується поясненнями відповідачів. Оформити спадкові права, які належать [PERSON] згідно заповіту, позивач не може, так як змінився предмет заповіту, про що свідчить лист нотаріуса.Враховуючи, волю спадкодавця, виражену в заповіті і те, що відповідачі на спадщину не претендують та не заперечують проти прийняття спадщини позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

27 вересня 2010 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просить розірвати їхній з відповідачем шлюб, що зареєстрований 09.06.2007 року. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 09.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Шлюбні відносини виявилися невдалими по причині відсутності взаєморозуміння. Посилаючись на зазначене обґрунтування, позивачка просила розірвати її шлюб з відповідачем. В судовому засіданні, що відбулося 21 жовтня 2010 року судом був наданий місячний строк на примирення. Позивачка [PERSON] в судову засіданні позов підтримала повністю, пояснила, що разом не проживають з 29 квітня 2010 року причиною є відсутність взаєморозуміння, постійні сварки у присутності дитини, на примирення не згодна, наданий судом строк на примирення позитивних результатів не надав. Відповідач [PERSON]В. в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений запис № 59, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки припинені з 29 квітня 2010 року, з цього часу мешкають окремо. Причинами розпаду сімї є сварки, відсутність взаєморозуміння у подружжя. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім'я розпалась остаточно, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право його залишити після розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті її матері, [PERSON], померлої 20.01.2010 року та. визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вулиці Лєрмонтова, 2-а в с. Білине Балського району Одеської області, який раніше належав [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що її матері [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці розміром 1500 кв.м. в с. Білине Балтського району Одеської області по вул. Лєрмонтова, 2-а. При житті [PERSON] заповіту щодо належного їй майна не складала. 20.01.2010 [PERSON] померла. Позивач поховала матір, проживає в житловому будинку, утримує його господарські будівлі у належному стані, користується присадибною ділянкою, речами, предметами домашнього вжитку покійної, в неї на руках знаходяться правовстановлюючі документи на будинок, технічна документація на нього, тобто, як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті мами. Крім позивачки спадкоємців першої черги за законом немає. Але, по причині юридичної неосвіченості, у встановлений законом строк, позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказана обставина позбавляє позивачку права в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися успадкованим майном. Позивака в судове засідання не з»явилася, однак, у відповідності до ст.158 ЦПК України надала сущу клопотання. в якому просила розглянути її справу без неї, задовольнивши її у позов у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу без його участі у відповідності із вимогами законодавства України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, так як у судовому засіданні встановлено, що матері позивачки [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці розміром 1500 кв.м. в с. Білине по вул. Лєрмонтова, 2-а Балтського району, Одеської області, після смерті матері позивачка, як спадкоємець першої черги за законом (крім неї інших спадкоємців першої черги за законом немає), фактично прийняла спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним спадковим майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що відбувся договір дарування та визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що відповідачці на праві власності належав будинок з господарськими будівлями та з самочинно збудованими будівлями: гараж ( на плані літ. «И»), на земельній ділянці площею 910 м.кв., який розташований в м. Балта Одеської області по вул. Сінянська № 27. Відповідачка вирішила подарувати вказаний будинок, позивачці, а позивачка погодилася і 05.11.2010 року вони власноручно склали договір дарування. Однак, оформити належним чином угоду дарування у нотаріальній конторі неможливо по причині того, що відповідачка хворіє, і не може зявитися до нотаріальної контори для оформлення згоди. Позивачка прийняла подарунок, почала робити ремонт в будинку, і вважає себе законним власником вказаного будинку, проте, не може вільно користуватись та розпоряджатись даною нерухомістю, оскільки договір дарування нотаріально не завірений. Позивачка в судове засідання не з»явилася, однак, у відповідності до ст.158 ЦПК України надала суду клопотання, в якому просила розглянути її справу без неї, задовольнивши її у повному обсязі. Відповідачка до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала у повному обсязі, просить справу розглянути без її участі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, так як у судовому засіданні встановлено, що між сторонами 05.11.2010 року був складений договір дарування, згідно якого відповідачка подарувала, а позивачка прийняла будинок з господарськими будівлями та самочинно прибудованими будівлями: гараж (на плані - літ. «И»), на земельній ділянці площею 910 м.кв., який розташований в м. Балта Одеської області по вул. Сінянська № 27, який до цього належав на праві власності відповідачці згідно свідоцтва про право на спадщину /ААО №927167/14.10.1998/видане Колимською державною нотаріальною конторою р-р №3271. Відповідно до висновку начальника відділу регіонального розвитку, будівництва та архітектури Балтської районної адміністрації №13-13/62 від 05.11.2010 року самовільно збудований гараж (на плані літ. «И») може бути введений до плану будинковолодіння лише при умові наявності письмового узгодження з власником сусіднього будинковолодіння, таке узгодження отримане. З боку позивачки всі умови договору були виконанні, вона прийняла в дар вказаний будинок разом зі всіма спорудами. У відповідності із ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою обґрунтування доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що подружні стосунки припинено з січня 2009 року, сім'я розпалася оскільки подружнє життя не склалося Від спільного проживання у них є одна неповнолітня дитина - донька Світлана, 13.09.2009р.н., яка проживає з нею. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду вона пояснила, що сім'я розпалася остаточно, примирення між сторонами не можливе за різністю характерів та поглядів на життя, спільне проживання і господарство не ведеться з 2009 року. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, строк для примирення надавати недоцільно. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Відповідач, позов визнав в повному обсязі та підтвердив підста\-ви припинення спільного проживання вказані позивачкою, також наполя\-гає на розірванні шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягав задоволенню. Сім'я розпалась внаслідок не\-сумісності характерів сторін та поглядів на життя, в результаті чого припинено спільне проживання на протязі тривалого часу, принципового небажання сторін примиритись. Спільне господарство сторонами не ведеться, спільного бюджету сторони - не мають. Спору про поділ спільно\-го майна не має. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залиши\-ться проживати з позивачкою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що маються всі передбачені ст. 110 СК України підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Представник позивача, посилаючись на те, що відповідачі проживають в [INFO] і даний будинок обслуговується їх організацією тому відповідачі зобовязані своєчасно вносити платежі в покриття витрат на експлуатацію ремонт будинку та утримання прибудинкових територій. Протягом тривалого часу такі платежі не вносились, в звязку з чим виникла заборгованість на загальну суму - 1113,28 грн., тому просив суд прийняти рішення, яким стягнути з відповідачів вказану суму. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить суд стягнути з відповідачів рівних частках кошти за надані послуги в сумі 1113,28 грн. та на їх користь понесені судові витрати. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і міс розгляду справи були повідомлені у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомили, заяву про перенесення слухання справи більш пізній термін не подали, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення представника позивача по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволення з слідуючих підстав. Судом встановлено, що відповідачі дійсно проживають [INFO] і незважаючи на те, що між сторонами з початку спірних правовідносин не був укладений договір з зазначених питань за небажанням відповідачів, однак даний будинок фактично обслуговує позивач (вивіз сміття, поточний ремонт будинку та інш.). У відповідності до вимог ч. 1 ст.66 ЖК УРСР плата користування житлом(квартплата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири і розмір такої плати встановлюється за рішенням органу місцевого самоврядування. На виконання умов згаданого Закону та „Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 між сторонами по справі 01 березня 2009 року заключений договір з зазначених питань. У відповідності до вимог ст.509 Цивільного Кодексу України зобовязанням є правовідношення,в якому одна сторона(боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони(кредитора)певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утримати від певної дії,а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Наявність порушення відповідачами законних прав позивача є підставою до задоволення позовних вимог. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів НА користь позивача сплачені останнім на користь держави судові витрати в розмірі 120,00 грн. за ІТЗ судового процесу, а також на користь держави судовий збір в сумі 51,00 грн. - в рівних частках. На підставі викладеного та

Outcome: approved