Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-18 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] Марселєвич звернувся з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля»про відшкодування моральної шкоди у звязку з нещасним випадком на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 11.03.1983 р. по 06.02.1993 р. та з 31.05.1993 р. по 16.04.1998 р. знаходився в трудових відносинах з відповідачем. 07.10.1994 р. при виконанні трудових обовязків він отримав травму: гостра ЧМТ, струс головного мозку, забій спинного мозку та травма хребта, про що 10.10.1994 р. комісією на підприємстві був складений акт по формі Н-1 про нещасний випадок на виробництві. На стаціонарному лікуванні він знаходився з 14.10.1994 р. по 19.10.1994 р., з 19.10.1994 р. по 14.11.1994 р., з 15.12.1994 р. по 31.12.1994 р., з 21.07.1995 р. по 08.08.1995 р., з 04.12.1996 р. по 25.12.1996 р., з 03.01.1997 р. по 23.01.1997 р., з 27.05.1997 р. по 17.06.1997 р., з 04.08.1997 р. по 18.08.1997 р., з 25.05.1998 р. по 11.06.1998 р., з 30.10.2000 р. по 16.11.2000 р., з 18.07.2007 р. по 05.08.2007 р. У 1996 році МСЕК встановила йому первинно 40% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності. 05.03.2009 року МСЕК встановила йому 40% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безстроково. У звязку з цим Димитровським відділенням ФССНВВ виплачується йому щомісячний регрес, а моральна шкода не призначалась та не виплачувалась, не зважаючи на те, що він продовжує відчувати моральні страждання з моменту травми до теперішнього часу. Перебуваючи на лікуванні, він не міг вести повноцінний образ життя, самостійно виконувати свої суто особисті санітарно-гігієнічні дії, відчував фізичні страждання, фізичну біль, обґрунтовану наслідками виробничої травми та особливостями її лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно й негативно позначається на його душевному стані. Посилаючись на методику визначення розміру компенсації професора, доктора юридичних наук [PERSON], розраховує компенсацію моральних страждань у суму 542016 грн. З урахуванням незадовільного фінансового стану відповідача, моральну шкоду у звязку з травмою на виробництві він оцінює у розмірі 54201.60 грн. Просить суд стягнути з відповідача ДП «Красноармійськвугілля»на його користь моральну шкоду у розмірі 54201.60 грн. Позивач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги викладеними в позовній заяві обставинами. Представник відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля»позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачем не надано доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди, вини відповідача в отриманні позивачем травми немає, також він не згоден з сумою, в яку позивач оцінив свою моральну шкоду. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач працював на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля»гірничим робітником з ремонту гірничих виробок, електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання з 26.05.1994 р. по 16.04.1998 р. (а.с. 24-36). 07.10.1994 року з позивачем під час виконання ним трудових обовязків стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого позивачу був встановлений наступний діагноз: ВЧМТ зі струсом головного мозку. Травма черепу та хребта зі струсом головного мозку та забій спинного мозку, що підтверджується актом № 624 від 10.10.1994 р. форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві (а.с.20-21). Позивач у звязку з отриманою травмою знаходився на стаціонарному лікуванні у Димитровській центральній міській лікарні з 14.10.1994 р. по 19.10.1994 р., з 19.10.1994 р. по 14.11.1994 р., з 15.12.1994 р. по 31.12.1994 р., з 21.07.1995 р. по 08.08.1995 р., з 04.12.1996 р. по 25.12.1996 р., з 03.01.1997 р. по 23.01.1997 р., з 27.05.1997 р. по 17.06.1997 р., з 04.08.1997 р. по 18.08.1997 р., з 25.05.1998 р. по 11.06.1998 р., з 30.10.2000 р. по 16.11.2000 р., з 18.07.2007 р. по 05.08.2007 р. (а.с. 12-19). 15.03.1995 року позивачу висновком ЛТЕК у звязку з нещасним випадком на виробництві первинно була встановлена стійка втрата професійної працездатності 15%. 05.03.2009 року позивачу МСЕК встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково та третя група інвалідності безстроково (а.с. 8, 60). Відповідно до ст. 4401 ЦК Української РСР, який діяв на час виникнення правовідносини між сторонами у звязку з нещасним випадком на виробництві, який стався з позивачем, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше пяти мінімальних розмірів заробітної плати. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, який діє з 01.01.2004 року по теперішній час, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з каліцтвом, внаслідок якого його визнано інвалідом 3 групи безстроково та встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково, у душевних стражданнях, повязаних з наслідками цього каліцтва, у зміні звичного перебігу життя, зокрема необхідності тривалий час лікуватися, у безповоротності змін у стані здоровя позивача. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 54201.60 гривень, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві заподіяної йому моральної шкоди стягнути з відповідача на користь позивача 12000 гривень. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 8.50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн., оскільки позивач на підставі ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»та положень ч.3 ст.81 ЦПК України звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.4401 ЦК Української РСР, ст.ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial