Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16 липня 2011 року о 11 год. 30 хв. на вул.. Електротехнічній в м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], яким він і керував. Внаслідок ДТП автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] зазнав технічних ушкоджень, тобто позивачу завдано матеріальну шкоду на загальну суму 10808 грн. 29 коп., що підтверджується рахунком - фактурою № СчТ0002394 від 19.07.2011 року, складеного на сертифікованій СТО ТОВ «Автоград». Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22.09.2011 року [PERSON] визнано винним у скоєні зазначеної ДТП , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. З часу ДТП відповідачем не було здійснено жодної дії щодо відшкодування позивачу спричиненої шкоди. Чисельні клопоти по оформленню ДТП та ремонту автомобіля завдали неприємних переживань та хвилювань, тобто моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 1000 грн.00 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 10808,29 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., оплачені ним витрати на паливно мастильні матеріали в розмірі 736,50 коп., витрати понесені ним за проведення експертизи у розмірі 96 грн., а також судові витрати витрати по сплаті державного мита у розмірі 126 грн. 41 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 00 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи судом повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення позову, розглядає справу у відсутність відповідача [PERSON]. Вислухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. 16 липня 2011 року о 11 год. 30 хв. на вул.. Електротехнічній в м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], яким він і керував. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22.09.2011 року [PERSON] визнано винним у скоєні зазначеної ДТП , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] зазнав технічних ушкоджень, тобто позивачу завдано матеріальну шкоду на загальну суму 10808 грн. 29 коп., що підтверджується рахунком - фактурою № СчТ0002394 від 19.07.2011 року, складеного на сертифікованій СТО ТОВ «Автоград». Позивач зазначив, що за проведення автотоварознавчого дослідження він сплатив 96 гривень, однак на підтвердження понесених ним даних витрат квитанцію до прибуткового касового ордеру щодо оплати 96 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження позивач суду не надав. Згідно зі ст.ст.1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постанова Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди п. 4 зазначає, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин , що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіренності тощо.) Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні встановлено, що винним у ДТП, внаслідок якої спричинено шкоду майну позивача [PERSON] (автомобілю [NUMBER]), є відповідач [PERSON]. Витрати, понесені позивачем на відновлювальний ремонт автомобіля становлять 10808 грн. 29 коп. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно не відшкодовує зазначені витрати, тому вони підлягають відшкодуванню в судовому порядку. Також у своїх позовних вимогах позивач зазначає, що ним були понесені витрати на паливно мастильні матеріали в розмірі 736,50 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. Однак позивачем не було суду надано доказів про те, що дані понесені ним витрати, повязані з вчиненою відповідачем ДТП, а долучені до матеріалів справи копії квитанцій з АЗС, самі по собі не можуть свідчити про те, що придбане на АЗС паливо, якимось чином повязано з ДТП, яка мала місце16 липня 2011 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов цій частині є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню Разом з тим, суд вважає позов в частині стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 10808 грн. 29 коп. обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В позовній заяві позивач посилається і на те, що внаслідок ДТП йому завдано і моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 1000 грн. Відповідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала, за наявності вини. Суд, вважає що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки, внаслідок дій відповідача [PERSON]. позивачу завдано незначних моральних страждань. З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування завданої йому моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Разом з тим та на підставі положення ч. 3 ст. 23 ЦК України про те, що при визначенні розміру морального відшкодування, враховуються вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування 1000 грн., визначений позивачем, завищений, і оцінює його розмір у 500 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON]. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь витрат по сплаті держмита в розмірі 126 грн.41 коп. та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial