Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вимогою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою на обгрунтування якого зазначив, що він є власником 66/100 жилого будинку з приналежними до нього будівлями і спорудами та земельної ділянки, площею 0,0500 га, який розташований в м. Житомирі по вулиці Б. Тена, 53-а. Відповідач самовільно зайняв частину належної йому земельної ділянки, на якій склав свою цеглу і розмістив частину паркану. У зв'язку з цим він не має можливості провести ремонт вигрібної ями, доступ до якої перешкоджає складована цегла і паркан. Добровільно усунути перешкоди відповідач відмовляється. [PERSON]В.і [PERSON] звернулись в суд з вимогами до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні земель-ною ділянкою. В обгрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником 18/100 ідеаль-них частин жилого будинку № 53а по вул. Б. Тена в м. Житомир!. У зв'язку з добудовами співвласниками до будинку різних приміщень ідеальні частки змінювались. За рішенням виконкому № 545 від 17.06.1969 р. первісно частка становила 18/100, за рішенням нарсуду міста Житомира від 31.07.1973 встановлені нові долі 14/100, які рішенням нарсуду Корольовського району м. Жито¬мира від 27.07.1979 р. збільшені до 17/100. Рішенням Корольовського райсуду м. Житомира від 09.04.1992 року між співвласниками встановлено порядок користування земельною ділянкою згідно належних кожному ідеальних часток, зазначено межі за точками у генеральному плані. На даний час відповідачі претендують на належну їм частку, чинять їм перешкоди у користуванні, які вони просять зобов'язати їх усунути. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримав з наведених підстав, вимо-ги [PERSON]В.і [PERSON] вважав безпідставними. [PERSON] в суді заявлені до нього вимоги [PERSON] і [PERSON], [PERSON] не визнав і просив відмовити за безпідставністю. [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої та [PERSON] заявлені вимо-ги з наведених у позові підстав. [PERSON] в суді вимоги [PERSON] і [PERSON] не визнав, просив у їх задоволенні відмовити за безпідставністю. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши поясненния пред-ставників позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх суку-пності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] та відмову у задоволенні позову [PERSON]В.і [PERSON], виходячи з наступного. Як встановлено в суді, позивач [PERSON] є власником 66/100 жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в м. Житомирі по вулиці Б. Тена, 53-а, що підтверджується свідоцтвом № 3-372 про право особистої власності на жилий будинок від 31 липня 1969 року, а також земельної ділянки площею 0,0500 га, розташованої в м. Житомирі по вулиці Б. Тена, 53-а, що підтверджується державним актом на право власності на зе- мельну ділянку, серія ЯА № 147612, виданого 22.03.2006 року на підставі рішення 25 сесії міськ ради від 28.04.2005 року. [PERSON] є власником 18/100 ідеальних частин жилого будинку № 53а по вул. Тена в м. Житомирі, згідно свідоцтва № 3-374 в!д 31.07.1969 р. Згідно рішення нарсуду міста Житомира від 31.07.1973 встановлені нові долі 14/100, які рішенням нарсуду Корольовського району м. Житомира від 27.07.1979 р. збільшені до 17/100. Із змісту норм ст. 103 ЗК України вбачається, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок, при яких не буд порушуватися земельні морально-етичні норми, властиві добросусідським стосункам і при яких власники та землекористувачі сусідніх земельних ділянок не будуть відчувати незручності в процесі використання належних їм земельних ділянок. При цьому норми вказаної статті не тільки проголошують необхідність толерантних стосунків між власниками та землекористувачами земельних ділянок, які розєднані лише межею, а й встановлює юридичний обов'язок не створювати перепони при використанні наданої їм земельної ділянки, на шляху використання земельної ділянки сусідами. Також норми цієї статті зобов'язують власників та землекористувачів сусідніх земельних ділянок співпрацювати в процесі експлуатації наданих їм земельних ділянок. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] є власниками сусідніх земельних ділянок. На межі їх земельних ділянок знаходиться бетонна плита, частина якої лежить на земельній ділянці, належній [PERSON], а інша частина цієї ж бетонної плити - на земельній ділянці, належить [PERSON]. На краю частини бетонної плити, яка знаходиться на земельній ділянці, належній [PERSON] складована цегла. Без прибирання складованої цегли [PERSON] не може самостійно прибрати бетонну плиту та дістатися до вигрібної ями, яка знаходиться на його земельній ділянці під цією ж бетонною плитою. За таких умов, враховуючи положення ст. 103 ЗК України, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON], однак, у відповідності до представлених доказів і встановлених обставин, лише в частині зобов'язання останнього прибрати з бетонної плити складовану цеглу. Позов [PERSON] і [PERSON] не підлягає задоволенню з тих підстав, що 28 січня 2004 року Корольовським районним судом міста Житомира було постановлено рішення яким встановлено новий порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, зокрема виділено в користування [PERSON] земельну ділянку, позначену на плані варіант 1 цифрами: 1-2-14-15-16-17-18-19-20-9-10-11-12-13-1, загальною площею 736 м2, виділено [PERSON] земельні ділянки позначені цифрами 2-3-34-35-36-39-40-16-15-1' 2 та 19-21-22-23-24-25-8-9-20-19 в двох місцях, загальною площею 296 м2, виділено [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки позначені цифрами 35- 34-41-40-39-38-37-36-35 та 32-31-30-29-42-27-26-24-23-33-32 в двох місцях, загальною площею 125 м , виділено [PERSON] земельні ділянки позначені цифрами 3-4-ЗР 41-34-3 та 25-24-26-27-42-28-7-8-25 в двох місцях, загальною площею 223 м2, земельну ділянку позначену цифрами 16-40-41-5-6-7-28-42-29-30-31-32-33-23-22-21-19-18-17-16, площею 164 м2 залишено в спільному користуванні сторін, земельну ділянку позначену цифрами 36-37-38-39-36, площею 10м2 залишено у спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 3і змісту рішення вбачається, що при встановленні порядку користування земельною ділянкою співвласниками будинковолодіння № 53-а по вул. Бориса Тена в м.Житомирі, судом приймалось до уваги первинні ідеальні частки власників, а саме [PERSON] - 50/100, [PERSON] - 22/100, [PERSON] - 17/100, [PERSON] і [PERSON] по 11/200. Дане рішення суду набуло законної сили (ухвала Корольовського райсуду від 25.11.2005 р. у справі № 2-4/04 ухвала апеляційного суду Житомирської облаеті від 12.01.2006 р. у справі № 22 156/2980.). Проте, [PERSON]В.і [PERSON] при зверненні до суду не врахували вищенаведене рішення про встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами. Окрім того, за ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак [PERSON] і [PERSON] не буд представлено суду доказів на підтвердження заявленого ними позову. Законодавець у ст. 152 ЗК України, передбачив право сторін у данній справі на захист своїх прав на землю, шляхом звернення до суду. Згідно вимог ст.ст.386,391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може зверну до суду і вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, заборони вчинення дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial