Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-15 00:00:00

Прокурор Чернігівського району звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON]В до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівський протитуберкульозний диспансер»для лікування строком до шести місяців. Необхідність примусової госпіталізації прокурор обґрунтовує тим, що [PERSON] М,В. хворий на туберкульоз, ухиляється від лікування та являє собою небезпеку для оточуючих. У судовому засіданні прокурор та представник Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівський протитуберкульозний диспансер»підтримали заявлені вимоги. Шестимісячний строк госпіталізації обґрунтовували як обов'язкову умову для повного стійкого абацилювання хворого. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином у відповідності до приписів ч.5 ст. 74 ЦПК України. Крім того за даними протитуберкульозного диспансеру (а.с.6) він становить загрозу розповсюдження хвороби, тому, враховуючи вимоги ч.1 ст. 285 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутності хворого. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Седнівської селищної ради, Чернігівського району та області, в судове засідання не з'явився, завчасно надіслав заяву, в якій заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Проти заявлених прокурором вимог не заперечує. Заслухавши пояснення учасників, з'ясувавши обставини справи, повно та всебічно оцінивши наявні в ній докази, суд вважає доводи прокурора щодо необхідності примусової госпіталізації [PERSON] обґрунтованими, однак термін такої госпіталізації слід встановити строком на три місяці. Частково задовольняючи заявлені вимоги, суд виходить з наступного: З досліджених в судовому засіданні медичних документів (а.с.2-7) вбачається, що [PERSON], [INFO], хворий з діагнозом ВДТБ, правої легені (інфільтративний) Дестр,-, МБТ+, М-, К+, Резист,-, Гіст.0, Кат 1, Ког.2(11). Перебуває під наглядом протитуберкульозного диспансеру з 27 квітня 2011 року. Самочинно перервав курс лікування. Ухиляється від госпіталізації. Є бактеріовиділювачем та являє небезпеку для оточуючих. Має супутнє захворювання «хронічний алкоголізм». Згідно із статтею 13 Закону України «Про боротьбу із захворюваннями на туберкульоз» №2586-111 від 05.07.2001 року, особи, хворі на туберкульоз, зобов'язані дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах, на роботі та в побуті, вживати інших заходів для запобігання поширенню туберкульозу. З приписів ч.2 ст.12 Закону України «Про боротьбу із захворюваннями на туберкульоз»№ 2586-111 від 05.07.2001 року, вбачається, що хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов'язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. За таких обставин примусова госпіталізація до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівський протитуберкульозний диспансер»[PERSON], який ухиляється від лікування, зумовлена об'єктивною необхідністю для своєчасного лікування хворого та запобігання поширенню захворювання на туберкульоз. Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про боротьбу із захворюваннями на туберкульоз»№ 2586-111 від 05.07.2001 року, обов'язкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Продовження лікування цих осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк на підставі висновку лікарської комісії протитуберкульозного закладу. В судовому засіданні достовірно встановлено, що раніше примусова госпіталізація до [PERSON] не застосовувалась. Рішення суду відносно нього судом приймається вперше, тому вимоги прокурора про встановлення госпіталізації строком на шість місяців, є такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому задовольняються частково з визначенням строку госпіталізації строком на три місяці На підставі викладеного,

Outcome: partial