Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-14 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту її роботи на посадах секретаря судового засідання Київського та Ленінського райнарсудів м. Полтави з 16.08.1984 року по 12.07.1991 року, як посадах державнихслужбовців з вищою юридичною освітою, що зараховується до 20 - річного стажу роботи прокурорів і слідчих прокуратур, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Обгрунтована заява тим, що в органах прокуратури заявник працює з 18.02.1992 року на посадах помічника - стажиста, помічника та старшого помічника прокурора м. Чернігова, начальника відділу нагляду за додержанням законів про права неповнолітніх, начальника відділу представництва інтересів громадян та держави в судах прокуратури області. З 16.08.1984 року вона працювала секретарем судового засідання Київського райнарсуду м. Полтави, а з 16.06.1987 року була переведена на посаду секретаря судового засідання Ленінського райнарсуду м. Полтави. Оскільки згідно розпорядження КМУ «Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців» від 24.02.2003 року №88-р, посада секретаря судового засідання місцевого суду віднесена до 6 категорії державного службовця, а тому стаж роботи на посаді секретаря судового засідання повинен зараховуватися до 20-річного стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», як на посадах державих службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою. Заявник в судовому засіданні підтримала свою заяву. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. До 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою. Вказана стаття не містить обов'язкової умови щодо наявності вищої юридичної освіти для осіб, які займали посади державних службовців у державних органах до прийняття Закону України «Про державну службу». В органах прокуратури заявник працює з 18.02.1992 року на посадах помічника - стажиста, помічника та старшого помічника прокурора м. Чернігова, начальника відділу нагляду за додержанням законів про права неповнолітніх, начальника відділу представництва інтересів громадян та держави в судах прокуратури області. До цього, з 16.08.1984 року заявник працювала секретарем судового засідання Київського райнарсуду м. Полтави, а з 16.06.1987 року була переведена на посаду секретаря судового засідання Ленінського райнарсуду м. Полтави, що підтверджується трудовою книжкою. Згідно розпорядження КМУ «Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців» від 24.02.2003 року №88-р, посада секретаря судового засідання місцевого суду віднесена до 6 категорії державного службовця. Статтями 1 та 2 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо прктичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. У період роботи заявника на посадах секретаря судового засідання в районних судах з 1984 року по 1991 рік, діюче на той час законодавство не вимагало наявності вищої юридичної освіти, як обов'язкової умови для призначення кандидата на вказані посади. Фактично з 16.08.1984 року заявник займала посаду державного службовця, яку у подальшому, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про деоржавну службу», стали займати особи з вищою юридичною освітою. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки за функціональними обов'язками заявник виконувала роботу, повязану з виконанням обов'язків державного службовця. На підставі викладеного,

Outcome: approved