Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

[PERSON] 05 березня 2008 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті залиття квартири, який уточнила в поданій до суду 21 березня 2008 року заяві. В позовній заяві посилалася на те, що є власником [ADDRESS], відповідач [PERSON] мешкає поверхом вище в квартирі № 7, власником якої є [PERSON] та [PERSON] Також вказувала, що 06 лютого 2008 року з вище розташованої кв. № 7 відбулося затоплення її квартири, пошкоджено стелю та стіни. В позовній заяві позивач просила суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на її користь 3291 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилалась на викладені в позовній заяві обставини. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] жодного разу в судове засідання не зявилися, будучи повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи. Представник відповідачів [PERSON] в судових засіданням позовні вимоги не визнавав та просив суд відмовити в їх задоволенні. В судове засідання 19 листопада 2010 року зявився, але після оголошеної судом перерви залу судового засідання залишив, не повідомивши про причини. Представник третьої особи [PERSON] в задоволенні позовних вимог просив суд відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 вересня 1997 року та договору дарування від 20 квітня 2001 року є власником 2/3 частин [ADDRESS]. Власником 1/3 частини вказаної квартири є син позивача [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 листопада 1997 року квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] не є власником квартири та не знаходиться в ній на реєстраційному обліку. Також встановлено, що 06 лютого 2008 року в квартирі [ADDRESS] у звязку з пошкодженням водопровідного шлангу відбулося витікання води, в результаті чого було затоплено квартиру № 3 в м. Полтаві по пров. Заячий, 3. Обставина залиття водою квартири № 3 саме з квартири № 7 підтверджується актом обстеження від 06 лютого 2008 року та показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Натомість відповідачі жодних доказів на спростування вказаної обставини до суду не надали. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 76 від 09 вересня 2010 року вартість відновлювальних робіт після залиття квартири № 3 в житловому будинку за адресою м. Полтава, пр. Заячий, 3 станом на час проведення експертизи складає 3050 грн. Згідно зі до ст. 22 ЦК України особа має право на відшкодування витрат, які зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України завдана майнова шкода підлягає відшкодуванню винною особою в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 322 ЦК України встановлює обовязок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласники несуть відповідальність за зобовязаннями, повязаними з спільним майном відповідно до частки у праві спільної часткової власності. Оскільки співвласниками квартири № 7 є [PERSON]. [PERSON]Ф, та [PERSON], суд приходить до висновку, що у звязку з спричиненням позивачу шкоди, кожен із них має обовязок по відшкодуванню 1/3 частини завданої шкоди. В той же час, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи виключно в межах заявлених вимог. Позивач [PERSON] позовні вимоги до [PERSON] не предявляла. Згідно зі ст. 33 ЦПК України інші особа в якості співвідповідача може бути залучена судом виключно за клопотанням позивача. За таких обставин, враховуючи принцип дистозитивності та вирішуючи справу в межах заявлених вимовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди сума коштів, пропорційно до розміру їх часток в праві власності на квартиру, а саме по 1016 грн. 67 коп. (3050 грн./3), тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Оскільки відповідач [PERSON] не є співвласником квартири [ADDRESS], будь-які правові підстави для покладення на неї обовязку по відшкодуванню спричиненою позивачу шкоди судом не встановлені, в задоволенні позовних вимог до неї слід відмовити за безпідставністю. Незгода представників [PERSON] та [PERSON] з сумою спричиненої шкоди та висновком судової експертизи судом оцінюється критично. Згідно з вимогами ст.ст. 10, 11, 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу. Під час розгляду справи судом за клопотанням представника відповідачів [PERSON] ухвалою від 01 вересня 2008 року призначалася судова експертиза, справа неодноразово надсилалася експерту для проведення призначеної експертизи, але поверталася до суду у звязку з неоплатою судової експертизи. За таких обставин, справа розглядалася судом в межах наявних в ній доказів. Для визначення розміру завданої шкоди судом прийнято до уваги висновок судової експертизи від 09 вересня 2010 року. При цьому судом враховується, що жодних доказів на спростовування вказаного висновку особами до суду надано не було. Клопотання представника третьої особи щодо виклику в судове засідання експерта [PERSON] не ґрунтується на нормах ст. ст. 53, 143-147, 189 ЦПК України, заявлене в судовому засіданні 19 листопада 2010 року необґрунтовано, тому не підлягає задоволенню. При вирішенні справи судом враховується, що відповідачами в судовому засіданні не надано жодних доказів відсутності їх вини в спричиненні шкоди [PERSON] та не спростовано твердження позивача про її спричинення. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження моральні страждання позивача [PERSON] в результаті неправомірних дій відповідача, які виразилися в моральних переживаннях у звязку з порушенням нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, встановлено наявність причинного звязку між діями відповідачів та моральним стражданнями позивача. Суд оцінює моральні страждання позивача в розмірі 900 грн. та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача з кожного по 300 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди пропорційно до розміру їх часток в праві власності. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг страждань [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача також підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеній частині позовних вимог. Зокрема встановлено, що позивачем [PERSON] понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн., 850 грн. за проведення експертизи та сплачено судові витрати в розмірі 89 грн. 50 коп. (30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, 51 грн. державного мита в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди та 8 грн. 50 коп. в частині вимог про відшкодування моральної шкоди). Понесені позивачем судові витрати підлягають також стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] пропорційно до розміру часток в справі власності.

Outcome: partial