Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Лоцманська, б. №38. В позовній заяві зазначив, що 19.05.1998 року він за договором купівлі-продажу придбав у відповідачки домоволодіння № 38 по вул. Лоцманській в м. Маріуполі, що розташоване на земельній ділянці площею 0,0439 га. Земельна ділянка належить на праві власності відповідачці, яка на момент укладання договору видала довіреність [PERSON], яка в подальшому стала його дружиною, для отримання державного акту на землю та наступного переоформлення. Однак до теперішнього часу переоформлення земельної ділянки на своє імя він не зробив, строк дії довіреності сплив, а відповідачка виїхала за кордон, в звязку з чим він вимушений звернутися до суду. Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,0439 га, що розташована в м. Маріуполі по вул. Лоцманській, б. 38. Третя особа [PERSON] заявив самостійні вимоги щодо предмету спору та подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності на 1/5 частину земельної ділянки що розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Лоцманська, б. №38, в якій вказав, що з 10.12.1998 року за договором дарування відповідач передав у його власність 1/5 частину домоволодіння № 38 по вул. Лоцманській в м. Маріуполі, тому вважає, що він має право на частину земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, відповідно до належної йому частки у праві власності на будинок. Просив суд визнати за ним право власності на 1/5 частину земельної ділянки, а за [PERSON] 4/5 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Лоцманська, б. №38. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив суд розглянути справу без його участі позовні вимоги підтримав та проти задоволення зустрічного позову не заперечував, проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача не заперечував. Відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним [PERSON]. в судове засідання не зявилась, про час і місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку, тому суд за згодою позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позову [PERSON] не заперечував, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав. Представник третьої особи Маріупольського міського управління земельних ресурсів [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника управління та вирішення справи на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, як за первісним позовом так і за зустрічним. Судом встановлено, що позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу від 19.05.1998 року, укладеним між ним та відповідачкою [PERSON], придбав у власність домоволодіння № 38 по вул. Лоцманській в м. Маріуполі /а.с.18/. З моменту придбання у власність домоволодіння позивач [PERSON] володіє та користується земельною ділянкою, на якій воно розташоване, що підтверджується копіями квитанцій про сплату земельного податку/а.с. 22-23/. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0439 га, власником якої є [PERSON]І відповідно до державного акту на право приватної власності на землю виданого 28.08.1998 року на підставі рішення виконкому Маріупольської міської Ради народних депутатів від 22.04.1998 року за № 104/10, яким землю передано для обслуговування житлового будинку /а.с.8/. При укладання договору купівлі-продажу домоволодіння відповідачка [PERSON] видала довіреність від 19.05.1998 року дружині позивача - [PERSON] ([PERSON]А) строком на три роки, якою уповноважила її отримати державний акт на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Маріуполь, вул. Лоцманська, б. №38, та продати /а.с.16,19,24/, але на час розгляду справи земельна ділянка не продана. 10.12.1998 року за договором дарування, укладеним між позивачем [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]В.), яка діяла інтересах неповнолітнього сина [PERSON], третя особа [PERSON] ([PERSON]В.) придбав у власність 1/5 частину будинку № 38 по вул. Лоцманській в м. Маріуполі /а.с. 13,25/. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.09.2010 року рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 14.05.2010 року за позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] визнано право власності на 4/5 частини та 1/5 частину домоволодіння № 38 по вул. Лоцманській в м. Маріуполі відповідно /а.с.20/. Відповідно до ст. 30 ЗК України (в редакції 1992 року), яка діяла на момент укладення договору купівлі продажу домоволодіння № 38 по вул. вул. Лоцманській в м. Маріуполі між [PERSON] та [PERSON], при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, встановлених для будівництва та обслуговування жилого будинку, і право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівлі та споруди, без зміни її цільового призначення, і, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження будівлі та споруди. Згідно розяснень п.п. ґ п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положенням чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Таким чином, позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу від 19.05.1998 року, укладеним з [PERSON], є набувачем домоволодіння № 38 по вул. Лоцманській в м. Маріуполі, яке розміщено на земельній ділянці площею 0,0439 га, використовує земельну ділянку без зміни її цільового призначення, договором про відчуження не встановлено розміри земельної ділянки, право власності на яку повинне перейти до набувача будівлі, тому суд вважає, що позивач набув право власності на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, а саме у розмірі, в якому вона була надана відповідачці [PERSON] для обслуговування жилого будинку - 0,0439 га. Тому первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних справ. На час укладання договору дарування від 10.12.1998 року, за яким набувачем 1/5 частини домоволодіння став [PERSON] ([PERSON]) діяли ті ж самі норми законодавства, та оскільки [PERSON] визнаний судом таким, що набув право власності на земельну ділянку при укладанні договору купівлі-продажу, то суд вважає, що таке право переходить до [PERSON] у розмірі частки, яку він придбав за договором дарування домоволодіння. Крім того, згідно з рішенням Приморського районного суду від 14.05.2010 року за [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]) було визнано право власності на 4/5 частини та на 1/5 частину домоволодіння відповідно за кожним, та згідно зі ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, та за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] необхідно визнати право власності на земельну ділянку по вул. Лоцманській, 38 в м. Маріуполі пропорційно до часток у праві власності на жилий будинок, а саме за [PERSON] - на 1/5 частину, а за [PERSON] на 4/5 частини. На підставі ст.ст. 16, 328 ЦК України, ст. 30 ЗК України (в редакції 1992 року), ст.120 ЗК України, п.п. ґ п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,

Outcome: approved