Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства (надалі ПСП «Марс») Великобурлуцького району Харківської області про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку з 19.08.2009 року по 03.09.2010 року в сумі 27 979 грн. 40 коп. та стягнення грошової компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 336 грн. 14 коп. На обґрунтування позову [PERSON] вказала, що з 22 вересня 1995 року вона працювала на посаді бухгалтера КСП «Марс», а з 18 грудня 2008 року по 19 серпня 2009 року - на посаді головного бухгалтера ПСП «Марс». 19 серпня 2009 року позивача було звільнено з роботи за згодою сторін, однак відповідач при звільненні не провів повний розрахунок, не виплатив заборгованість по заробітній платі, чим порушив її права. 03 вересня 2010 року Великобурлуцький районним судом був виданий судовий наказ про стягнення з ПСП «Марс» на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 4 096 грн. 32 коп. 22 вересня 2010 року за рішенням суду позивачеві були сплачені грошові кошти в сумі 4 096 грн. 32 коп. В зв'язку з несвоєчасною виплатою відповідачем заробітної плати, [PERSON] просить стягнути компенсацію втрати частини заробітку в зв'язку з несвоєчасною виплатою в сумі 336 грн. 14 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку з 19.08.2009 року по 03.09.2010 року (380 днів затримки) в сумі 27 979 грн. 40 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача Черняков О.В. (а.с.89-90) в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність вини ПСП «Марс» у несвоєчасній виплаті заробітної плати. При цьому зазначив, що підприємство орієнтовано на вирощування сільськогосподарської продукції, але на протязі 2009-2010 р.р. дане підприємство фактично не займалося вирощуванням сільськогосподарської продукції, оскільки існував судовий спір щодо права власності на корпоративні права ПСП «Марс», судовими рішеннями неодноразово вносились зміни в установчі документи даного підприємства, судами приймались різні рішення та видавались накази про призначення декількох директорів даного підприємства, тому фактично підприємство не працювало. Фактично всі працівники звільнялись з підприємства, у тому числі звільнилась і позивач, яка працювала на посаді головного бухгалтера. Він особисто перебуває на посаді директора даного підприємства з 01 липня 2010 року, власники земельних ділянок раніше уклали договори з іншими юридичними і фізичними особами, тому підприємство господарську діяльність не веде. В серпні 2010 року [PERSON] зверталась до нього, як керівника ПСП «Марс», з проханням видати довідки про заборгованість по заробітній платі і такі довідки їй були видані. В вересні 2010 року ПСП «Марс» було отримано судовий наказ про стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 4 096 грн. 32 коп. Після цього, оскільки ПСП «Марс» власних коштів не має, він, як керівник ПСП «Марс», звернувся до засновника юридичної особи з питанням виконання судового рішення. Засновником ПСП «Марс» були виділені кошти для погашення заборгованості по заробітній платі і 22 вересня 2010 року позивачеві були сплачені грошові кошти в сумі 4 096 грн. 32 коп. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що позивач з 22 вересня 1995 рок працювала на посаді бухгалтера КСП «Марс», а з 18 грудня 2008 року по 19 серпня 2009 року - на посаді головного бухгалтера ПСП «Марс» (а.с.05), що підтверджується наданими копіями наказів про переміщення по роботі № 78 «В» від 18.12.2008 року та про звільнення з роботи № 46 «К» від 19.08.2009 року (а.с.98-99). Таким чином позивач перебувала з відповідачем в трудових правовідносинах. 19 серпня 2009 року позивача було звільнено з роботи за згодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.99). На період звільнення [PERSON] підлягала виплаті заробітна плата за липень 2009 року у розмірі 1 285, 58 грн., за серпень 2009 року - 2 810, 74 грн., а всього сума виплат складала 4 096, 32 грн. (а.с.08). У відповідності зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення, якщо працівник не працював, то зазаначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В судовому засіданні позивач пояснювала, що вона вимушена була звільнитись за згодою сторін, оскільки підприємство не мала змоги сплачувати податки та обов'язкові платежі, за що неодноразово відносно неї і керівника підприємства складалися протоколи. Це також підтверджено матеріалами справи (а.с.125-136). Судом безспірно встановлено та не оспорюється сторонами, що в день звільнення розрахунку з [PERSON] проведено не було. Заборгованість по заробітній платі позивачеві була сплачена 22 вересня 2010 року в сумі 4 096 грн. 32 коп., на підставі судового наказу від 03 вересня 2010 року (а.с.12). Статтею 34 Закону України "Про оплату праці" передбачена компенсація втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу підвищення цін на споживчі товари та й тарифів на послуги, порядок нарахування якої визначений постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 р. "Про затвердження порядку проведення компенсації працівникам втрати частини заробітної плати" і виплата якої проводиться при затримці виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари та послуги виріс більше чим на 1%. Розрахунок розміру компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати позивачем зроблений правильно, загальна сума компенсації складає 336 грн. 14 коп. (а.с.11). Ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.І ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Відповідно до положень вказаної правової норми обов'язковою підставою відповідальності власника (підприємства, установи, організації) є склад правопорушення, який включає два юридичних фактори: 1)порушення власником чи уповноваженим ним органом строків розрахунку при звільненні (ст.116 КЗпП); 2) вина власника. Матеріали справи свідчать про те, що вини ПСП «Марс» в затримці розрахунку при звільнені [PERSON] немає. З наданих представником відповідача доказів вбачаться, що в відділі державної виконавчої служби Великобурлуцького районного управління юстиції на примусовому виконанні знаходився виконавчий лист № 2-37/09, виданий Великобурлуцький районним судом Харківської області 26 липня 2009 року про стягнення боргу з ПСП «Марс» на користь фізичних осіб в розмірі 78 960 грн. 67 коп. (а.с.96). Крім того, з наданих доказів встановлено, що ПСП «Марс» в 2009-2010 роках мало значні борги перед бюджетом та державними цільовими фондами по сплаті податків та зборів і це підтверджено копіями постанов (а.с.125-136). Також у 2009-2010 роках судами розглядалися позови про поновлення на посаді директорів ПСП «Марс» (а.с.100-122), із-за судових спорів в цей час підприємство фактично не займалось господарською діяльністю. Ці факти не спростовує і позивач, яка на той час займала посаду головного бухгалтера ПСП «Марс» і вимушена була звільнитись з даного підприємства з вищевказаних підстав. Застосування правил, передбачених ч.1 ст.117 КЗпП України можливо лише за наявності вини власника або уповноваженого ним органа. За таких обставин суд не вбачає вини підприємства у несвоєчасному розрахунку з позивачем, оскільки це було викликано важким фінансовим станом підприємства і позов в частині стягнення середнього заробітку за затримки розрахунку з 19.08.2009 року по 03.09.2010 року в сумі 27 979 грн. 40 коп. задоволенню не підлягає. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з ПСП «Марс» судовий збір у розмірі державного мита у дохід держави в сумі 51 грн. 00 коп. та 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи.

Outcome: partial