Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-27 00:00:00

11 січня 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 20 листопада 1999 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Роменського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 397. Дітей не мають. Просить шлюб розірвати, оскільки проживши у шлюбі з відповідачем одинадцять років, вона зрозуміла, що їхнє спільне життя не складається через різність життєвих інтересів та протилежних поглядів на життя, все це призводило до частого непорозуміння, яке згодом переросло в постійні сварки. Тривалий час не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, не мають спільного бюджету, проживають окремо. Намагання зберегти сімю позитивних результатів не нададуть, наполягає на розірванні шлюбу, терміну для примирення просять не надавати. Справу просять розглядати в попередньому судовому засіданні. Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позов визнає, наполягає на розірванні шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази у справі, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч. З ст. 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 20 листопада 1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Роменського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 397 (а.с. 5). Дітей подружжя не має, майновий спір між сторонами відсутній. На даний час сім'я фактично розпалася, оскільки сторони тривалий час шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, сторони стали чужими людьми, почуттів щодо чоловіка позивач не має, проживають окремо. Намагання зберегти сімю позитивних результатів не дадуть, сторони наполягають на розірванні шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин подальше збереження сімї сторін неможливе, а їх шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Оскільки позивач просить не відшкодовувати понесені нею судові витрати, суд вважає за мож іиве не розглядати це питання при вирішенні справи. Сторони не заперечують проти покладення на позивача витрат, повязаних з реєстрацією розірв іння шлюбу. На підставі ст. 104 ч. 2, ст. 105 ч. З, ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved