Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач 10 лютого 2010 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11299718000, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 139505,00 грн. у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Станом на 15 січня 2010 року заборгованість позичальника перед Банком складає 124014,52 грн., а саме: -заборгованість за сумою кредиту 121226,89 грн.; -заборгованість за процентами по користуванню кредитом 2536,69 грн.; -пеня 250,94 грн. В забезпечення виконання кредитних зобовязань перед банком 19 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 11299718000/П, відповідно до умов якого поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Оскільки відповідачі добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажають, позивач змушений був звернутися до суду та просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість у розмірі 124014,52 грн. та судові витрати у розмірі 1360,15 грн., в тому числі 1240,15 грн. судового збору та 120,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила, письмових заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Співвідповідач [PERSON], в судове засідання не зявився. Про час, день та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу дострокового повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача за довіреністю, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 19 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11299718000, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 139505,00 грн. строком до 18 лютого 2015 року (а.с.10-15). Відповідно до п. 1.3.1 Договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,00% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду, відповідно до умов Договору. Відповідно до меморіального ордеру №1 від 19 лютого 2008 року кредитні кошти [PERSON] були перераховані за автомобіль Нonda Аccord, відповідно договору № 032С/12-2007 на поточний рахунок ТОВ «Дніпромотор» (а.с.60). 20 серпня 2008 року між сторонами було укладена Додаткова угода №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11299718000 від 19 лютого 2008 року, відповідно до умов якої, проценти сплачуються з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. Сторони погодили, що в разі повернення до Банку всієї суми кредиту: банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за цього користування протягом календарного місяця, починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а позичальник не пізніше дати повного повернення кредиту зобовязується сплатити Банку суму таких нарахованих процентів (а.с. 54-58). Додатковою угодою №2 від 20 лютого 2009 року по Договору про надання споживчого кредиту № 11299718000 від 19 лютого 2008 року сторони домовились про зміну графіку погашення кредиту за Договором (а.с. 52-53). З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань між позивачем та [PERSON] 19 лютого 2008 року було укладено Договір поруки № 11299718000/П, згідно умов якого поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.16). Однак, в порушення умов договору, відповідачі свої зобовязання не виконали, допустили прострочення повернення платежу і сплати процентів, внаслідок чого за ними, станом на 15 січня 2010 року заборгованість позичальника перед Банком складає 124014,52 грн., а саме: заборгованість за сумою кредиту 121226,89 грн.; заборгованість за процентами по користуванню кредитом 2536,69 грн.; пеня 250,94 грн. (а.с. 17, 43-51). Про наявність заборгованості перед банком [PERSON] повідомлявся заявою № 33.218.06/383 від 30 червня 2009 року (а.с. 59). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобовязаний: 1) сплачувати заборгованість перед банком; 2) сплачувати банку проценти за користування кредитом; 3) сплачувати пеню за прострочення повернення кредитних зобовязань. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 124014,52 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути на користь позивача державне мито в сумі 1240,15 грн. та інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved