Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-02 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 20 січня 2009 року відповідачу було надано 95 000 грн. в борг з терміном повернення до 01 січня 2010 року. Договір позики був укладений в письмовій формі, де відповідач власноручно написав розписку про отримання коштів, та зобовязувався повернути борг в повному обсязі. Борг відповідач добровільно не повертає, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач в судовому засіданні позовні вимоги зменшив та просив стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 93 700 грн. та судові витрати по справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами цивільного законодавства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами 20 січня 2009 року, було укладено договір позики, підтвердженням чого є письмова розписка боржника. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу кошти в сумі 95 000 грн., які останній зобовязувався повернути до 01 січня 2010 року. Борг відповідач частково повернув в сумі 1 300 грн. Інша частина боргу відповідачем не повернута до цього часу. Договір позики був укладений в письмовій формі, де відповідач власноручно написав розписку про отримання коштів, та зобовязувалася повернути борг в повному обсязі. В даному випадку суд вважає, що відповідно до договору позики позивач виконав зобовязання перед відповідачем. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Виходячи з цього, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення боргу є цілком обґрунтованими на законі та умовами договору позики від 20 січня 2009 року, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданих позивачем квитанцій розмір витрат по сплаті судового збору (з урахуванням зменшених позовних вимог) складає 937 грн., розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення - 120 грн., а розмір витрат, повязаних з викликом відповідача до суду 22 грн. 02 коп., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача борг в сумі 93 700 грн., судовий збір в сумі 937 грн., 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 22 грн. 02 коп., а всього 94 779 грн. 02 коп.

Outcome: approved