Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання його особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою м. Славутич, Київський кв-л б.№ 2 кв.№ 88, оскільки останній з травня 2004 року, після продажу квартири не проживає у спірному житловому приміщенні. Позивач в судове засідання не з,явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченого 25 травня 2004 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 1803 позивачем у попередніх власників - [PERSON], [PERSON], [PERSON], було придбано в особисту приватну власність житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Право особистої приватної власності позивача на це приміщення 26 травня 2004 року було зареєстровано в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим в той же день ВП «БТІ» КП «АРБ» в м. Славутичі Київської області. З даного документу вбачається, що позивач з 26 травня 2004 року і по день розгляду справи у суді є єдиним та законним власником вищевказаної квартири. Позивачем, як особою відповідальною за утримання житлового приміщення, були укладені відповідні договори з КП «ЖКЦ» про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території, постачання централізованого опалення, холодної і гарячої води і водовідведення; а також з ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» - на споживання електроенергії. З доданих до позовної заяви особових рахунків підтверджується, що позивач самостійно несе всі витрати, пов'язані з утриманням вищевказаної квартири. Згідно п. 8 вищезазначеного Договору купівлі продажу нерухомого майна продавці взяли на себе зобов'язання знятися з реєстраційного обліку по цій квартирі до 10 червня 2004 року. В той же час відповідач [PERSON], який вже на той час був колишнім членом сім'ї продавців кварти, по цей час так і не знявся з реєстрації по квартирі, законним власником якої є [PERSON] Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги в даному випадку підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ /майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 ЦК України надає власнику право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Але як зясовано у суді, позивач у даний час обмежений у цих правах. Власник майна, має право вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння. Позивач набув право власності на вищевказане житлове приміщення у відповідності до вимог закону за Договором купівлі-продажу нерухомого майна. Як новий власник він не вступав ні в які договірні відносини з відповідачем і не надавав йому ніяких прав на вселення, користування або реєстрацію у даному житловому приміщенні. З боку позивача не чинилися протиправні дії по відношенню до відповідача, що підтверджується довідкою з КП "ЖКЦ" та Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області. Відсутність відповідача і його майна в спірній квартирі з травня 2004 року і по цей час підтверджується актами про його не проживання, що були складені за участі позивача і [PERSON], та [PERSON] Вищенаведене свідчить, що [PERSON], відсутній в спірному житловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Славутич Київської області Київській кв-л б. № 2 кв. № 88, з травня 2004 року і по цей час, тобто більше шести років, без поважних причин. Це дає право позивачу, як новому власнику нерухомого майна просити суд усунути порушення своїх прав та визнати відповідача особою, що втратила право користування його власністю як колишнього члена сім"ї попередніх власників житлового приміщення відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, оскільки інше не було встановлено будь - якою домовленістю між сторонами або законом. На підставі наведеного судом зроблено висновок, що надані докази свідчать про те, що відповідача з травня 2004 року можливо визнати особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. На підставі наведеного і

Outcome: approved