Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 14.06.1997 р. одружилася із [PERSON], та після одруження оселилася у чоловіка у домоволодінні №176-г по вул. Робкорівській у м. Дніпропетровську, яке належало на праві власності її чоловікові [PERSON] та його сестрі [PERSON] Під час спільного життя подружжя вело спільне господарство, мало спільний бюджет, здійснювало поточний ремонт будинку; 07.03.2001 р. [PERSON] помер, не залишив заповіту, та одразу після його смерті вступила в управління та володіння спадковим майном (часткою в домоволодінні за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робкорівська, 176-г), тобто відповідно до ст. 549 Української РСР прийняла спадщину, та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася до нотаріальної контори, та отримала відповідні розяснення з приводу необхідності надання відповідних документів, утім, сестра померлого [PERSON] - почала перешкоджати у проживанні у вказаному будинку, через що вона, тобто позивач, була вимушена переїхати проживати до своєї матері. Посилаючись у позові на те, що відповідач не дозволяє зайти технікові БТІ для огляду та надання довідки-характеристики на домоволодіння та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, зазначене й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про визнання за [PERSON] права користування домоволодінням та про ухвалення заборони [PERSON] у перешкоджанні їй, тобто [PERSON], у користуванні домоволодінням. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та просила суд повністю задовольнити поданий позов; відповідач позов не визнала, пояснив про відсутність у [PERSON] права на домоволодіння, просила суд повністю відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухав пояснення сторін, свідка та дослідивши докази, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як було встановлено судом за розгляду справи 14.06.1997 р. між [PERSON] та [PERSON] (післяшлюбне прізвище [PERSON]) було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська було зроблено запис та видано свідоцтво. Домоволодіння №176-г по вул. Робкорівська у м. Дніпропетровську належало на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом на житло від 08.07.1999 р., виданого четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою (реєстровий номер 2-1879) та договору про порядок користування домоволодінням від 13.02.1999 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий номер 229). [PERSON] проживала разом із [PERSON]І та [PERSON] у домоволодінні №176-г по вул. Робкорівська у м. Дніпропетровську, що підтверджується довідкою з квартального комітету №27 Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради №03218. 07.03.2001 р. [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина; свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] не видавалося, адже остання не надала нотаріусу документи, надання яких є обовязком для вчинення нотаріальної дії, через перепони з боку [PERSON] у доступі [PERSON] до домоволодіння, про наявність яких, тобто перепон, також не заперечувала й сама відповідач, повідомляючи про відсутність у [PERSON] права на спадкування після померлого чоловіка. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що були свідками того, як [PERSON] приходила до домоволодіння №176-г по вул. Робкорівська у м. Дніпропетровську, намагаючись потрапити до нього, поспілкуватися із сестрою (тобто із [PERSON]І.), утім, сестра померлого чоловіка [PERSON] відмовилася допустити [PERSON] до домоволодіння, вважаючи, що [PERSON] не повинна володіти цим майном, та повідомив, що вона не бажає з нею спілкуватися. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ст. 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Таким чином, оскільки кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та на виконання ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, та судом встановлено, що охоронювані інтереси [PERSON], як члена сімї власника та спадкоємця після померлого чоловіка є порушеними, адже остання через умисні дії відповідача, які знайшли вираз зовні у чиненні перешкод у доступі [PERSON] до домоволодіння та користуванні ним не має можливості реалізувати права, як спадкоємця першої черги та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, для суду вбачаються підстави для задоволення позову в його межах та ухвалення про визнання за [PERSON] права користування домоволодінням №176 гпо вул. Робкорівська у м. Дніпропетровську, та про зобовязання [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні [PERSON] домоволодінням №176 гпо вул. Робкорівська у м. Дніпропетровську, що спонукатиме, на переконання суду, відповідача до припинення недобросовісного здійснення ним дій. Вирішуючи в обовязкову порядку відповідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги те, що позивач не має пільг щодо сплати судового збору та при подачі позову позивачем були в повному обсязі сплачені судові витрати, тому, у порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 8,5 грн. та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 37 грн.

Outcome: approved