Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю „Зараз звернулось до суду з позовом до [PERSON] про усунення порушень та стягнення штрафу. Свої вимоги мотивує тим, що 29 липня 2008 року Товариство обмеженою відповідальністю „Зараз уклало з [PERSON] договір про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. В липні 2010 року при обстеженні квартири [PERSON] виявлено, що в ній без відповідних дозволів та погоджень здійснене самовільне перепланування квартири: змінена конструкція коробів системи вентиляції та повністю зашито їх гіпсокартоном, зашито гіпсокартоном стояки опалення, відсутні смотрові лючки, перенесено блок автоматів електромереж. Згідно п. 4.1.3. договору власник квартири несе відповідальність за порушення умов п. 8.2. договору у розмірі 20% від ринкової вартості квартири. В судовому засіданні представник позов підтримав. Відповідач проти позову заперечує. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 29 липня 2008 року Товариство обмеженою відповідальністю „Зараз уклало з [PERSON] договір про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. В липні 2010 року [PERSON] без відповідних дозволів та погоджень здійснив самовільне перепланування квартири: змінена конструкція коробів системи вентиляції та повністю зашито їх гіпсокартоном, зашито гіпсокартоном стояки опалення, відсутні смотрові лючки, перенесено блок автоматів електромереж. Ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. П. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 3 ст. 100 Житлового кодексу Української РСР наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Що стосується стягнення штрафу передбачено п. 4.1.3. договору власник у розмірі 20% від ринкової вартості квартири, то підстави для його стягнення відсутні. -2- Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Типовий договір про надання послуг з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 1992 р. N 529 не містить умов, щодо штрафу, який накладається на власника квартири, який здійснив самовільне перепланування квартири. Це порушення містить ознаки адміністративного проступку і стягнення за його вчинення накладається в адміністративному порядку згідно норм Кодексу України про адміністративні правопорушення. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 11, 16, 203, 215 217, 382. 383 Цивільного кодексу України, ст.100 Житлового кодексу УРСР, ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N 45), Типового договору про надання послуг з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 1992 р. N 529,

Outcome: partial