Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

позивач, Публічне акціонерне товариство „Універсал Банк, який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства „Універсал Банк", подав до суду позов в якому просить стягнути з [PERSON] суму боргу за кредитним договором № ВІ.3370 від 03 квітня 2008 року у розмірі 64575,31 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається не те, що 03 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Універсал Банк та [PERSON] був укладений договір № ВІ.3370, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 50000,00 гривень, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредитні кошти, сплатити процентну ставку в розмірі 29 % річних, а за користування кредитними коштами понад строк кредитування, процентну ставку в розмірі 58 % річних. Також, у разі несвоєчасного повернення відповідачем суми позики, останній зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Вказані грошові кошти були надані відповідачу готівкою згідно заяви на видачу готівки № 095В501080940003 від 03 квітня 2008 року. Згідно п. 5.1. договору з 26 серпня 2008 року базова процентна ставка за договором була встановлена у розмірі 35 % річних. З січня 2009 року відповідач перестала погашати кредит, в зв`язку з чим до неї застосовано процентну ставку підвищених відсотків у розмірі 70 % річних. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту не виконує тому станом на ЗО грудня 2009 року сума простроченої заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, що підлягає поверненню, складає 64575,31 гривню, що змусило позивача звернутися з позовом до суду. Крім того, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача витрати по сплаті державного мита у розмірі 645,76 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 гривень. Представник позивача судове засідання не з`явився, подав суду клопотання в якому заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності, не заперечував проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд вважає, що в справі є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін та за згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши докази по справі встанови наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 03 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Універсал Банк та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ВІ.3370, про що свідчить Кредитний договір № ВІ.3370 від 03 квітня 2008 року, Додаток № 1 та Додаток № 2 до кредитного договору № ВІ.3370 від 03 квітня 2008 року. Відповідно до умов Кредитного договору, позивач зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти у розмірі 50000,00 гривень а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти в термін до 01 квітня 2012 року, сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі. Позивач кредит надав, а відповідач кредит отримала, про що свідчить заява на видачу готівки № 095В50108094003 від 03 квітня 2008 року на ім`я [PERSON] щодо отримання від позивача кредитних коштів у розмірі 48755,00 гривень та виписка з особового рахунку відповідача [NUMBER] про надання кредиту 03 квітня 2008 року. Відповідач свої зобов`язання не виконує, тому станом на ЗО грудня 2009 року, утворилась заборгованість, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № ВІ.3370 від 03 квітня 2008 року становить 64575,31 гривень, з яких: -46805,84 гривень - заборгованість по сумі кредиту, -15831,48 гривень-відсотки, 1937,99 гривень - підвищені відсотки. Позивач звертався до відповідача з вимогою погасити заборгованість за договором № ВІ.3370 від 03 квітня 2008 року, про що свідчить вимога № 095/193 від 21 травня 2009 року, яка залишилася без реагування. Відповідно до ч. З ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику і (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідач умови кредитного договору не виконує, тому суд вважає що сума боргу підлягає примусовому стягнення з відповідача на користь позивача, а позов задоволенню в повному обсязі. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 645,76 гривень, про що свідчить платіжне доручення № 1780/30 від 10 лютого 2010 року та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 гривень про що свідчать платіжне доручення № 1780/31 від 10 лютого 2010 року. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved