Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Рокитнівського району Рівненської області, [PERSON], [PERSON] про встановлення факту розпорядження житловим будинком №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області шляхом посвідчення 20 травня 1974 року [PERSON] на її користь договору дарування вказаного житлового будинку, посвідченого у [PERSON] селищній раді народних депутатів Рокитнівського району Рівненської області; визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Рокитнівського району Рівненської області №67 від 22 січня 1991 року про оформлення права власності на житловий будинок №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області за [PERSON] та свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, оформлене на [PERSON], оскільки обєктом зазначеного рішення і свідоцтва був житловий будинок, який був власністю [PERSON] та те, що на померлу особу не можна оформляти право власності, так як така особа не володіє цивільною правоздатністю і дієздатністю; припинення права власності [PERSON] на житловий будинок №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області, оскільки даруватель зазначеного житлового будинку не мав права власності на даний житловий будинок та не мав права його відчужувати; визнання права власності на житловий будинок №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області за [PERSON], який вона набула на підставі договору дарування від 20 травня 1974 року, посвідченого [PERSON] селищною радою народних депутатів Рокитнівського району Рівненської області. Під час судового розгляду справи позивачем було змінено позовні вимоги, позивач просить встановити факту розпорядження житловим будинком №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області шляхом посвідчення 20 травня 1974 року [PERSON] на її користь договору дарування вказаного житлового будинку, який було посвідчено у [PERSON] селищній раді народних депутатів Рокитнівського району Рівненської області; визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Рокитнівського району Рівненської області №67 від 22 січня 1991 року про оформлення права власності на житловий будинок №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області за [PERSON] та свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, оформлене на [PERSON], оскільки обєктом зазначеного рішення і свідоцтва був житловий будинок, який був власністю [PERSON] та те, що на померлу особу не можна оформляти право власності, так як така особа не володіє цивільною правоздатністю і дієздатністю; визнання протиправним і скасування договору дарування житловим будинком №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області, укладеними між [PERSON] та [PERSON] та посвідченим Рокитнівською державною нотаріальною конторою 11 листопада 2009 року, реєстровий №2565; припинення права власності [PERSON] на житловий будинок №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області, оскільки даруватель зазначеного житлового будинку не мав права власності на даний житловий будинок і не мав права його відчужувати; визнання права власності на житловий будинок №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області за [PERSON], який вона набула на підставі договору дарування від 20 травня 1974 року, посвідченого [PERSON] селищною радою народних депутатів Рокитнівського району Рівненської області, а також звільнити від сплати державного мита на підставі п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». В судовому засіданні позивач [PERSON]позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що житловий будинок №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області належить їй, так як вказаний житловий будинок подарували батьки у 1973 році їй на весілля. Договір дарування житлового будинку батько [PERSON] оформив 20 травня 1974 року. У цьому житловому будинку проживали батьки [PERSON] та [PERSON]. Після смерті матері, у 1982 році батько одружився вдруге і зі своєю новою дружиною [PERSON] продовжував проживати у цьому житловому будинку аж до смерті, тобто до 10 серпня 1990 року. Батько не міг заповісти будинок своїй другій дружині [PERSON], тому що будинок фактично належав їй. [PERSON] не мала законних підстав дарувати житловий будинок [PERSON], оскільки він їй не належав. [PERSON] також не мала права подарувати вказаний житловий будинок [PERSON], тому що вона не є його власником. Крім того, позивач доповнила, що житловий будинок по вул.Лісна,5 в смт.Томашгород, в якому вона на даний час проживає, належить її сестрі [PERSON], яка його будувала, а пізніше у 1979 році виїхала проживати у м.Харків. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] просить вирішити спір згідно вимог чинного законодавства. Відповідач [PERSON], представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнали та пояснили суду, що згідно договору дарування від 20 травня 1974 року позивач [PERSON] оформила право власності на житловий будинок №5 по вул.Лісна в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області. А відповідно, договір дарування від 20 травня 1974 року, на який вона посилається як на підставу визнання за нею права власності на житловий будинок №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород не може бути взятий до уваги. Крім того, з листопада 2004 року судами різних інстанцій розглядалася справа за позовом [PERSON], предметом спору якої був житловий будинок №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород. Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2008 року [PERSON] у позові відмовлено. Рішення суду набрало законної сили. Щодо укладення договору дарування вказаного житлового будинку на користь [PERSON] у листопаді 2009 року, перед тим, як засвідчити вказаний договір державним нотаріусом Рокитнівської державної нотаріальної контори [PERSON] було перевірено всі необхідні дані щодо будинку і тільки після перевірки договір був посвідчений. За вказаних обставин вважають, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Просять у позові відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про наявність поважних причин неявки до суду не сповістила, заяви про відкладення розгляду справи не надала. Суд, за згодою сторін, ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Свідок [PERSON] дала показання про те, що була присутня на весіллі позивачки. Чула, як батько [PERSON] [PERSON] говорив про те, що дарує їй житловий будинок в смт.Томашгород по вул.Кузнецова,3. Чи оформлявся договір дарування на вказаний житловий будинок, їй невідомо. Свідок [PERSON] дала показання про те, що позивачкою дружать з дитинства. У 1973 році, коли одружувалась позивач з [PERSON], вона була її дружкою. Чула, як батько [PERSON] дарував позивачці житловий будинок, в якому він проживав, тобто будинок по вул..Кузнецова,3 в смт.Томашгород. Крім того, доповнила, що житловий будинок, в якому на даний час проживає позивач, належить її сестрі [PERSON] Свідок [PERSON] дала показання, аналогічні показанням свідків [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] дала показання про те, що коли одружувалась її сестра [PERSON] батько на весіллі подарував їй старий житловий будинок, тобто будинок по вул.Кузнецова,3 в смт.Томашгород. Житловий будинок по вул.Лісна,5 в смт.Томашгород, в якому на даний час проживає позивач, будувала вона зі своїм чоловіком, а тому будинок належить їй. У 1979 році вона виїхала у м.Харків, тому будинок залишила сестрі [PERSON] Право власності на житловий будинок вона не оформляла, тому що не було жодних документів. Яким чином та на підставі яких документів вказаний житловий будинок був оформлений на її сестру [PERSON], їй не відомо. Свідок [PERSON] дав показання про те, що у 2004 році [PERSON] звернулася до [PERSON] селищної ради із заявою про надання їй довідки про належність [PERSON] житлового будинку по вул.Кузнецова,3 в смт.Томашгород. Довідку видано на підставі даних погосподарських книг. Чому у лютому 2005 року щодо вказаного житлового будинку була видана довідка іншого змісту, пояснити не зміг. Встановлено, що згідно договору дарування індивідуального будинку від 20 травня 1974 року, [PERSON], за згодою дружини [PERSON], подарував своїй дочці [PERSON] індивідуальний будинок з усіма господарськими будівлями, які до нього прилягають і знаходяться в селищі Томашгород (а.с. ). Із копії акта прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння вбачається, що 10 лютого 1986 року приймальна комісія прийняла в експлуатацію в присутності домовласника [PERSON] домоволодіння по вул.Лісній,5 в смт.Томашгород. Будівництво будинку було розпочато у травні 1973 року і закінчено у травні 1974 року, та належало домовласнику на підставі договору дарування від 20 травня 1974 року (а.с. ). В силу вимог ст.534 ЦК України (в редакції 1963 року) заповідач має право охопити заповітом права і обовязки, які йому належать на момент заповіту, а також ті права і обовязки, які йому можуть належати в майбутньому. З копії заповіту вбачається, що 26 липня 1990 року [PERSON] на випадок його смерті зробив розпорядження за яким належний йому житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходяться в смт.Томашгород по вул.Кузнецова,3 та грошовий вклад, який знаходився у [PERSON] філіалі № 6575/06 Рокитнівського Ощадбанку, заповідає дружині [PERSON]. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Рокитнівської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. ). Твердження позивача [PERSON] про те, що батько не міг заповісти своїй другій дружині [PERSON] житловий будинок по вул.Кузнецова,3 в смт.Томашгород, оскільки він не являвся його власником не знайшли свого підтвердження, оскільки з копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння та копії технічного паспорта вбачається, що вказаний житловий будинок належить [PERSON] (а.с. ). Суд оцінює критично та не бере до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] про те, що житловий будинок по вул..Лісна,5 в смт.Томашгоро належить [PERSON], а житловий будинок по вул.Кузнецова,3 в смт.Томашгород був подарований позивачці [PERSON] на весілля [PERSON], а тому належить їй, оскільки вказане не підтверджується письмовими доказами. Суд не бере до уваги довідку №02/20-164 від 30.04.2004 року, видану [PERSON] селищною радою Рокитнівського району Рівненської області про те, що житловий будинок по вул.Кузнецова,3 в смт.Томашгород подарований [PERSON] на підставі договору дарування від 20.05.1974 року за №12, оскільки вона суперечить зібраним по справі письмовим доказам. Крім того, не знайшли свого підтвердження твердження позивачки [PERSON] про те, що житловий будинок по вул.Лісна,5 в смт.Томашгород належить її сестрі [PERSON] і не міг бути їй подарований у 1974 році, оскільки з копії акта прийняття в експлуатації індивідуального домоволодіння вбачається, що 10 лютого 1986 року приймальна комісія прийняла в експлуатацію в присутності домовласника [PERSON] домоволодіння по вул.Лісній,5 в смт.Томашгород, будівництво якого було розпочато у травні 1973 року, а закінчено в травні 1974 року і належало домовласнику на підставі договору дарування від 20 травня 1974 року (а.с. ). Факт належності [PERSON] житлового будинку по вул.Лісна,5 в смт.Томашгород на підставі договору дарування від 20 травня 1974 року підтверджується поясненнями [PERSON], даними під час розгляду справи Костопільським районним судом за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про виселення з будинку, де вона пояснила, що у 1974 році батько з матірю вирішили переоформити на неї розпочатий будівництвом будинок, про свідчить договір дарування від 20.05.1974 року. В 1979 році будівництво будинку було закінчено і вона з своєю сімєю з державної квартири перейшла жити в згаданий будинок по вул.Лісна №5. У лютому 1986 року вона у встановленому законом порядку оформила на свої імя право власності на спірне домоволодіння (а.с. ). Згідно договору дарування житлового будинку від 25 вересня 2004 року, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар належний [PERSON] на праві приватної власності, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом житловий будинок №3 по вул. Кузнецова в смт.Томашгород. З копії рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2008 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання частково недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, договору дарування та визнання права власності на житловий будинок, предметом спору якого був житловий будинок №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород,вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у позові за безпідставністю. Рішення суду не змінено і не скасоване (а.с. ). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В силу вимог ст.ст.717, 719 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. З копії договору дарування житлового будинку від 11 листопада 2009 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар належний [PERSON] на праві договору дарування від 25 вересня 2004 року житловий будинок №3 по вул. Кузнецова в смт.Томашгород (а.с. ). Договір укладений з дотриманням вимог щодо його форми, змісту і не суперечить закону. Інших підстав для визнання договору дарування недійсним, судом не встановлено. За вказаних обставин, суд не бере до уваги твердження позивача [PERSON], що відповідач [PERSON] не мала права дарувати вказаний житловий будинок, оскільки він належав позивачці, оскільки вказане суперечить письмовим доказам. Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача щодо неправомірності рішення [PERSON] селищної ради від №67 від 22 січня 1991 року області про оформлення права власності на житловий будинок №3 по вул.Кузнецова в смт.Томашгород Рокитнівського району Рівненської області за [PERSON] та свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, так як жодних доказів їх неправомірності позивачем не надано. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про встановлення факту розпорядження житловим будинком, визнання недійсним та скасування рішення, свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, визнання недійсними та скасування договору дарування житлового будинку, припинення права власності на житловий будинок та визнання права власності на житловий будинок спростовані відповідачем [PERSON] та представником відповідачів [PERSON], а тому є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до п.18 ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» суд звільняє позивача [PERSON] від сплати судового збору як громадянку, яка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (а.с. ).

Outcome: dismissed