Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-22 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідачка згідно особового рахунку № 4825-59 є споживачем електричної енергії. 24 жовтня 2006 року представниками позивача було складено Акт № 066825 про порушення Правил користування електроенергією, а саме: пошкодження пломби Держстандарту Україні на розрахунковому приладі. З 01.01.1997 року по 23 жовтня 2006 року відповідач оплату за електроенергію не здійснював. Відповідно з Правилами користування електричною енергією для населення, а також згідно з затвердженою Постановою НКРЕ № 562 від 04 травня 2006 року «Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування епентичною енергією», відповідачці зроблено перерахунок за спожиту електричну енергію та нараховано до сплати 13 869 гривень 87 копійок. Оскільки у добровільному порядку відповідачка вказану суму не сплатила, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь 13 869 гривень 87 копійок та у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надавши суду письмові заперечення, залучені до справи. Також просила застосувати строк позовної давності та у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, у задоволенні позову відмовляє з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником та мешкає у квартирі [ADDRESS], є споживачем електричної енергії на підставі особового рахунку № 4825-59, постачання якої здійснює позивач. (а.с. 5 7) Статтями 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що порушеннями в електроенергетиці, за які споживачі несуть відповідальність, є розкрадання електроенергії, в тому числі, самовільне підключення до обєктів електроенергетики, споживання електроенергії поза приладами обліку, порушення правил користування, пошкодження засобів обліку та інше. Відповідно до акту про порушення Правил користування електричною енергією для населення № 066825 від 24 жовтня 2006 року комісією представників позивача, у квартирі [ADDRESS], встановлене порушення правил користування електроенергією, а саме: пошкодження пломби Держстандарту Україні на розрахунковому приладі. (а.с. 16) У зв'язку із даним фактом позивачем було здійснено нарахування за безоблікове споживання та в судовому порядку ці нарахування були стягнені. Рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя від 11.04.2008 року з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку стягнуто на користь ВАТ "Донецькобленерго" 100 гривень та судові витрати. Згідно довідки ВАТ «Донецькобленерго» Приазовські електричні мережі, доданої до позову, [PERSON] на показання приладу обліку 4867 має заборгованість 13 869,49 гривень. Згідно звірки від 11.05.2010 року на показання 04042 загальна сума заборгованості становить 13 996,87 гривень. На показання 93311 згідно наряду №7020 від 23.10.2006 року на зняття лічильника борг складає 13 793,03 гривень. Заборгованість в сумі 13 793,03 гривень виникла при заміні приладу обліку електроенергії, тобто 23.10.2006 року. (а.с.8) Таким чином, оскільки заборгованість, яка є предметом даного судового розгляду, виникла поза межами строку позовної давності, позивачу про заборгованість було відомо ще 23.10.2006 року, в 2008 році він звертався до суду із позовом до відповідачки про стягнення нарахувань за безоблікове споживання електроенергії, а тому мав реальну можливість захистити свої права та інтереси в межах встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки в судовому засіданні відповідачка наполягала на застосуванні судом строку позовної давності в даному спорі, то за заявою відповідачки суд застосовує позовну давність до цих правовідносин і відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України відмовляє у задоволенні вимог про стягнення заборгованості у звязку зі спливом строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed