Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по вул. Леніна, 34 с. Прачі Борзнянського району Чернігівської області, посилаючись на те, що відповідачка після продажу їй у вересні 2007 року даного будинку всупереч умовам п.5 договору-купівлі продажу в строк до 01 лютого 2008 року не знялася з реєстраційного обліку за вказаною адресою, хоча там жодного разу не з'являлася, і на її неодноразові звернення про виконання свого обов'язку в добровільному порядку цього робити не бажає, чим порушує права власника. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Відповідачка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації (ст.74 ЦПК України), але в судове засідання не з'явилась, надіславши телеграму про неможливість явки та покладається на розсуд суду. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала за можливе вимоги позивачки задовольнити. Заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2007 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Леніна, 34 с. Прачі Борзнянського району Чернігівської області, й позивачка являється законним власником даного домоволодіння, що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.10.2007р., виданого КП «Ніжинське МБТІ». Згідно з п.5 даного договору [PERSON] повинна була знятися з реєстраційного обліку та звільнити проданий нею будинок в строк до 01 лютого 2008 року. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено органом реєстрації за наявності відповідного судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і своєчасно. Як вбачається з показань допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], довідки Прачівської сільської ради №6 від 04.01.2011р., відповідачка значиться зареєстрованою за адресою місцезнаходження домоволодіння позивачки, але з 2007 року там фактично не проживає, участі у витратах по оплаті за житлове приміщення не приймає. Відповідачкою всупереч вимогам ст.60 ЦПК України не було надано суду жодних доказів поважності причин її тривалого (понад три роки) непроживання у спірному житловому приміщенні. Таким чином, оскільки, [PERSON] не має наміру надати належний їй на праві приватної власності житловий будинок для проживання відповідачки, а остання не виконує договірні зобов'язання, не проживає без поважних причин тривалий період часу й у добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку в будинку позивачки, що порушує законні права та інтереси останньої як власника майна, то суд вважає вимоги [PERSON] обгрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved