Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, згідно якому зобо»язати відповідача [PERSON] вибачитися перед нею в присутності свідків, заборонити їй заходити в домоволодіння № 50 по вул. Сумській в с. Вехово Недригайлівського району Сумської області та стягнути з відповідача моральну шкоду розмірі 1699 гривен . Як на підставу свої вимог позивач посилається на те, шо відповідач [PERSON] в травні 2010 року обзивала її нецензурними словами та навіть вдарила по обличчю. Все це відбувалось в саду позивача та на очах у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З цього приводу вона зверталась до Недригайлівського РВ УМВС України в Сумській області. Однак про прийняті працівниками міліції заходи щодо [PERSON] вона не знає, а відповідач повторно приходила на її подвір»я та разом із своїм чоловіком погрожувала нанести тілесні ушкодження та обзивала нецензурними словами. Позивач також зазначила, що в кінці літа 2010 року відповідач виносила сміття зі свого городу, та палила його на ділянці, що належить позивачу в присутності [PERSON] Више описані дії відповідача на думку позивача принижують її честь та гідність і завдали моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, фізичному болі, якого вона зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, її дітей, та онука, а саме погрози побиття, погрози підпалу, нецензурні вислови на їх адресу. В судове засідання позивач [PERSON] з»явились, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини справи, котрі викладені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнала. Стверджує, що права позивача вона не порушувала так як вважає, що не її вина в тому, шо правоохоронні органи не відреагували належним чином на звернення позивача з заявами про ніби то протиправні дії з її боку у відношенні [PERSON] Також відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів, щодо місця поширення та поширення якої саме недостовірної інформації відбулось в якому звинувачує її позивач. Відповідач [PERSON] вказує на те, що позивачем не зазначено якими саме її протиправними діями було спричинено моральну шкоду. І з яких критеріїв виходив позивач, визначаючи заявлений розмір моральної шкоди. Представник відповідача адвокат [PERSON] надав письмову заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, проти задоволення позову заперечував з підстав його незаконності та необґрунтованості. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків оцінивши всебічно, повно, безпосередньо наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Моральна шкода відшкодовується у випадках, передбачених законом, або договором. Відповідно до ст. п.4 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи і у зв»язку з цим особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.З ст 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію. В якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інішіх дій ( наприклад порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі, чи ділової репутації. Статтями 16, 277 ЦК України примусове вибачення, як спосіб судового захисту гідності, честі, ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено, і суд не вправі зобов»язати відповідача вибачитися перед позивачем у тій чи іншій формі. Нормами ст. 277 ЦК України передбачено право особи. Особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та ( або) членів сім»ї недостовірної інформації, на відповідь, а також наспростування цієї інформації. Доведення неправильності, помилковості, хибності будь чого, будь чиїх тверджень, переконань спростуванням. У відповідності до п 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009року згідно з положеннями статті 277 ЦК України і ст.. 10 ЦПК України обов»язок довести що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, шо внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Факт протиправних дій відповідача відносно позивача підтверджується копією постанови Недригайлівського районного суду Сумської області від 08.06.2010 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство у зв»язку з подіями, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог. Згадана постанова суду має приюдиційне значення щодо встановлення та підтвердження саме протиправних та винних дій позивача. Відповідно не підлягають доказуванню, а є обов»язковими для суду, шо розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, притягнутої до відповідальності (а.с.47). Таким чином, суд вважає доведеним факт протиправних дій з боку відповідача [PERSON], який виразився у нецензурних висловлюваннях на адресу позивача [PERSON] в присутності інших осіб, а саме: [PERSON]. [PERSON], [PERSON]. [PERSON]. [PERSON]. [PERSON] , котрий мав місце 09.05.2010 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]. [PERSON]. [PERSON], [PERSON]. відносно подій, які мали місце 09.05.2010 року за участю позивача та відповідача підтвердили факт поширення негативної інформації з боку [PERSON] у виді нецензурної лайки на адресу [PERSON]М, тим самим принизили на думку позивача її честь та гідність. У відповідності до ст. 1167 ЦК України Моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як зазначено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Судом встановлено сам факт заподіяння моральної шкоди, особу, шо її заподіяла, встановлено причинно-наслідковий зв»язок між заподіянням шкоди та негативними наслідками які настали, однак, позивачами не доказано у відповідності до принципу змагальності сторін розмір (обсяг) заподіяної шкоди. Сума заявлена в позовній заяві у розмірі 1699 гривен, ніякими доказами не підтверджена. У відповідності до ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не надано жодного доказу щодо розміру заподіяної шкоди, а як наслідок не доведено перед судом розмір позовних вимог, який має бути стягнуто на їх користь з відповідачів. Згідно вимог частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди виходячи із засад розумності виваженості та справедливості вважає, що необхідним і достатнім буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 гривен. Суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладає на відповідача.

Outcome: partial