Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернулась в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі про стягнення заборгованості з підвищення до пенсії, отриманої в період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 по 31.12.2009 р. та з 01.01.2010р. по 31.05. 2010 р., з подальшим щомісячним нарахуванням та виплатою надбавки в розмірі 30% мінімального розміру пенсії за віком згідно з статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона має статус дитини війни, і тому відповідач повинен виплачувати їй пенсію, в розмірі, збільшеному на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 цього закону. В 2006-2007 роках таке підвищення до пенсії позивачці не виплачувалось, а з 01.01.2008 р. по 31.12.2009 р. їй виплачувалась щомісячна надбавка до пенсії в розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В позовній заяві позивачка покликається на ст.ст. 1,3, 9, 21, 22, 92,95 Конституції України, на Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, яким визнано неконституційними положення п.12 статті 71, статтю 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими було встановлено, що дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни зупинено на 2007 рік, на Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким були визнані неконституційними положення, що призупиняли дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Зазначаючи по періодах визначений законами України про державний бюджет України на відповідний рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, позивачка просить стягнути з відповідача недоплачене підвищення до пенсії з 01.07.2007 р. по 31.05.20010р. в розмірі 3607,72 грн., в т.ч. за 2007 рік -742,62 грн., за 2008 рік -780 грн., за 2009 рік 1225,2 грн., за 5 місяців 2010 р. - 573 грн. В ході розгляду справи позивачка подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог і просить стягнути з відповідача в її користь недоплачене підвищення до пенсії в розмірі 8902,8 грн., в т.ч.: за 2006 рік 1305 грн., за 2007 рік -1944 грн., за 2008 рік -1316,4 грн., за 2009 рік 1737,4 грн., за 2010 р. - 2600 грн., в загальному просить стягнути в її користь матеріальну та моральну шкоду в розмірі 11000 грн., просить визнати дії відповідача неконституційними, та зобовязати Управління пенсійного фонду України в Городенківському районі в подальшому щомісячно нараховувати та виплачувати їй підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. В заяві зазначила, що справу просить розглядати в її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Оскільки до суду не поступали клопотання сторін про відкладення розгляду справи, суд розглядає справу в їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, зясувавши таким чином її обставини, суд приходить до наступного. Згідно паспорта СС № 754374 позивачка [PERSON] народилась 04.12.1944 року. Відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, позивачка, як особа, що є громадянином України, якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років, наділена статусом дитини війни, що стверджено тимчасовою довідкою № 193 від 12.01.2006р. Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Статтею 110 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. В 2006 році такого порядку Кабінет Міністрів України не запровадив і надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії не доплатив. Таким чином, відповідач правомірно не проводив нарахування та виплату позивачці, як дитині війни, надбавки до пенсії в 2006р., тому вимоги позивачки щодо виплати їй надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в 2006 році не підлягають задоволенню. Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни було зупинено на 2007 рік та статтею 111 згаданого Закону про бюджет встановлено, що підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України №6-рп від 09 липня 2007 року визнано неконституційними п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Пунктом 41 розділу І І Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. текст статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни був викладений в новій редакції, якою передбачалось, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно з частиною 4 ст. 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" розмір надбавки для інших учасників війни - 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. 22.05.2008 р. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України, в числі інших, положення п.41 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким внесені зміни до Закону України Про соціальний захист дітей війни. Відповідно до пункту 6 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнанні неконституційними. Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, право позивачки на отримання підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни у 2007 році виникло з 09.07.2007 року, у 2008 році з 22.05.2008 року. З матеріалів справи вбачається, що Управління ПФУ виплачувало щомісячно позивачці, як дитині війни, підвищення до пенсії в таких розмірах: з 01.01. 2008 року по 47 грн., з 01.04.2008 р. 48,1 грн., з 22.05.2008 р. з 01 липня 2008р. 48,20, з 01 жовтня 2008р. 49,80 грн. Відповідно до ст. 17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій входить мінімальний розмір пенсії за віком, який відповідно до статті 19 цього Закону визначається виключно законами України. Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності. Так як функцію нарахування підвищення до пенсії позивачці, як дитині війни, законом покладено на Управління пенсійного фонду в районі, тому суд вважає, що вірним способом відновлення порушеного права позивачки буде покладення на відповідача обовязку провести належне нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії в розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та з 22.05.2008 р. по 22.12.2010 р. (день постановлення судового рішення), з врахуванням виплачених [PERSON] сум підвищення до пенсії за цей період. Вихідним критерієм обчислення розмірів щомісячного підвищення до пенсії є розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Однією з позовних вимог [PERSON] згідно позовної заяви було зобовязати відповідача проводити виплату даного підвищення до пенсії в майбутньому. Відповідно до ст.3 Цивільного процесуального кодексу захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. На час розгляду справи відповідно до положень статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. В майбутньому цей розмір може бути змінений в сторону зменшення/збільшення шляхом внесення змін до закону. Тому позовні вимоги в цій частині суд вважає безпідставними. Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимог та заперечення. Однак, всупереч вказаним вимогам позивачка в зміненій позовній заяві не вказала, в чому полягає спричинена їй відповідачем моральна шкода, тому позовні вимоги в частині стягнення моральної (немайнової) шкоди не підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 1,3,6,7,8 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 17,19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», Рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року, Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, Законів України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», «Про Державний бюджет України на 2010 рік», та

Outcome: partial