Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 23.11.2010 р. з позовом до відповідача - виконкому ММР зазначивши, що в період часу з 1995 року по 02.08.2002 рік, він знаходився на службі в органах Служби безпеки України. Під час проходження служби, 25 травня 2001 року йому було надано службове жиле приміщення - двокімнатна квартира [ADDRESS], в якій він зареєстрований і проживає разом з сімєю по теперішній час. Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 30 червня 2004 року, яким в позові УСБУ про виселення [PERSON] зі спірної квартири відмовлено. Позивач зазначає, що звернувся до Управління житлово-комунального господарства виконкому Маріупольської міської ради з заявою про виключення спірного жилого приміщення с числа службових, на що отримав відмову з посиланням на те, що службове приміщення надається робітнику на час виконання ним службових обовязків і виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому її використанні. Посилаючись на вищезазначене рішення, позивач вважає, оскільки він та члени його сімї не можуть бути виселені зі спірної квартири, то використання її як службової унеможливлюється вищезазначеним рішенням суду. Відмову у виключенні квартири з числа службових вважає незаконною, так як відповідно до положення «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР» ні він, ні члени його сімї не можуть бути виселені без надання іншого житла. Відповідно до ст.ст.47, 48 Конституції України кожен має право на житло, на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає житло, держава створює умови, за яких кожний громадяни матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Позивач просить зобовязати виконком ММР виключити квартиру з числа службових приміщень та видати ордер на житло. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позові. Представник відповідача виконкому ММР [PERSON] у судове засідання не зявилась, до суду надала заяву з проханням розглянути позов за її відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - УСБУ [PERSON] вирішення позовних вимог залишила на розсуд суду, зазначивши, що спірна квартира в якості службової за Управлінням не числіться. Представник третьої особи - ЖКП «Жилкоплекс» [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду надав заяву відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, та третьої особи по справі, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд вважає встановленим, що позивач знаходився на службі у органах УСБУ з 1995 року по 02.08.2002 року. Під час проходження служби, 25.05.2001 року йому на сімю з трьох осіб надана двох кімнатна по пр-ту Металургів, як службова. Відповідно до довідки Житлово-експлуатаційної дільниці №5 від 11.01.2011 року [PERSON] зареєстрований у [INFO], в який мешкає разом з дружиною та дітьми. Відповідно до ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до ст.123 ЖК України порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлено Положенням «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 р. № 37 (з послідуючими змінами) (далі за текстом - Положення). Відповідно до ст.124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. Позивач пропрацював у УСБУ, що надало йому службове жиле приміщення і відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 30.06.2004 року не може бути виселений зі спірної квартири. Суд приймає до уваги, що під час судового слідства сторонами не доведено, що існує потреба залишення спірної квартири в числі службових, так як його сімя в складі чотирьох осіб займає двокімнатну квартиру жилою площею 27,6 м2, а відповідно до ст.126 ЖК України надаване громадянам у звязку з виселенням з службового жилого приміщення інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу, повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Відповідно до п.п.3,6 Положення жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. Жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не може бути виселений з квартири, а тому відпала потреба в використанні її як службової, у звязку з чим відмова Виконкому ММР у виключенні жилого приміщення з числа службових є неправомірною. На підставі ст.ст.118,123,124,125,126 ЖК України,

Outcome: approved