Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу № 460/Б, 1/2 частини житлового будинку № 103, який знаходиться за адресою: вулиця 30 років Перемоги в місті Білгород- Дністровський, Одеської області, посилаючись на таке. 26 липня 1996 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна 1/2 частини житлового будинку № 103, який заходиться за адресою: вулиця 30 років Перемоги в місті Білгород-Дністровський, Одеської області. Договір було укладено у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі, не був нотаріально посвідчений, що приводить до його недійсності, у звязку з чим порушуються права позивача, що змушує його звернутися до суду. Позивач в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої позовну заяву визнала та просить розглянути справу за її відсутності Суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із вдоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що 26 липня 1996 року між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі було укладено договір купівлі-продажу № 460/Б нерухомого майна частини житлового будинку № 103, який знаходиться за адресою: вулиця 30 років Перемоги в місті Білгород-Дністровський, Одеської області. Після укладення договору № 460 Б, від 13.07.1996 року, сторони повністю виконали всі його умови. Відповідачка виселилась із спірного будинку, її було знято з реєстраційного обліку за адресою спірного будинку. Факт передачі покупної ціни продавцю, відповідачці по справі, від покупця, позивача, підтверджується п.5 умов зазначеного договору № 460/Б від 26.07.1996 року, зареєстрованого у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі, відповідно до якого продавцем отримана сума за відчужуваний будинок до підписання зазначеного договору. Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцю екземпляру договору, другий екземпляр залишений на збережені в бірже. Оскільки позивачу виданий один екземпляр зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна - і наданий суду, спірне майно продавцем передано покупцеві, суд вважає, що до позивачки перейшло право власності на 1/2 частини житлового будинку № 103, який знаходиться за адресою: вулиця 30 років Перемоги в місті Білгород-Дністровський. Одеської області. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу, вищезазначений будинок належав на праві власності відповідачці, тому відповідачка вправі була здійснювати його відчуження. Так відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, суд має визнати зазначений договір дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved