Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] 18.08.2010 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] та 3-ї особи на стороні відповідача служби у справах дітей Новотроїцької районної державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.10.1999 року вона уклала шлюб із [PERSON]. Від цього шлюбу вони з відповідачем мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. На теперішній час, старша донька проживає з батьком, [PERSON], а молодша проживає зі нею. З відповідачем вони сумісно не проживають з квітня 2010 року, та за усною домовленістю між ними, відповідач їй пообіцяв, що після закінчення навчального року, старша донька переїде до неї, та буде проживати з нею. Але після цього, відповідач неодноразово, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, дзвонив їй на мобільний телефон, та залякуючи дитину, заставляв [PERSON] казати їй що вона з нею жити не хоче, та що вона хоче залишитись з батьком. Та к як, на теперішній час відповідач дітям уваги не приділяє, вихованням та навчанням дитини не цікавиться, постійно зловживає спиртними напоями, та веде вільний спосіб життя, прошу визначити місце проживання її дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з нею, за адресою [ADDRESS]. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити позов і ухвалити рішення, яким визначити місце проживання її дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з нею, за адресою [ADDRESS]. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив і пояснив, що з грудня 2009 року його дружина вела розгульний спосіб життя, постійно ходила по барам, приходила в ранці о 5-00, 6-00 годині в нетверезому стані. Уваги дітям не приділяла, оскільки вони весь час знаходилися з ним. Так продовжувалося біля 4-х місяців. Він сподівався що це мине і їхнє сімейне життя прийде в норму, але цього не сталося, оскільки пияцтво його дружини затягувало її все далі і далі. В результаті чого 28.03.2010 року вона, зібрала власні речі і разом зі своїм коханцем поїхала до міста [PERSON], покинувши двох неповнолітніх дітей. Лише коли він поставив питання, щодо стягнення аліментів на дітей, дружина швидко забрала молодшу доньку до себе, а щодо старшої то вона більше ніж пів року, не цікавилася справами доньки, її станом здоровя. Старша донька [PERSON] категорично відмовляється проживати з матірю-позивачкою. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у в частині визначення місця проживання [PERSON] з матірю у звязку з бажанням дитини, проживання з батьком. Представник 3-ї особи на стороні відповідача, до судового засідання не зявилася, направила до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, пороти позову заперечила, оскільки в результаті акту обстеження житлових умов, сімї [PERSON] батько малолітньої [PERSON] забезпечив дитину всіма належними умовами для проживання та навчання доньки. Добре ставиться до неї, являється люблячим батьком. Суд вважає, згідно ст.169 ч.2 ЦПК України, причину неявки представника 3-ї особи визнати поважною і розглянути справу у її відсутність, оскільки це не суперечить діючому законодавству. Показами свідка на стороні позивача [PERSON], яка пояснила у суді що відповідач по справі пив та неодноразово бив [PERSON], а зараз взагалі налаштовує дитину проти матері. Показами свідків на стороні відповідача [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили, що за час спільного проживання позивачки з відповідачем вона вела себе досить пристойно, жили нормально як звичайна сільська родина, а коли вони розлучилися то [PERSON] відїхала із Слюсарем до міста [PERSON], а дітей залишила проживати з батьком та пообіцяла, що забере їх через місяць. За час проживання з батьком діти завжди були доглянуті, чисті, добре одягнуті. Показами свідка [PERSON], психолога, яка в суді підтвердила що [PERSON] дуже гарно навчається в школі, бере участь у всіх шкільних заходах. В школі веде себе звичайно, про маму нічого не говорить. Показами свідка [PERSON], який в суді показав, що його невістка за час спільного проживання з її сином, вела розгульний спосіб життя, завела собі коханця. Про дітей зовсім не піклувалася, тому його онуці краще буде проживати з батьком. Показами неповнолітнього свідка [PERSON], яка в судовому засіданні виявила категоричне бажання проживати лише з батьком, не бажає змінювати місце проживання, адже вона звикла ходити до тієї школи де вона навчається, їй там дуже подобається. З мамою проживати не бажає, оскільки вона не піклується про неї. Вислухавши пояснення сторін, враховуючи покази свідків, та бажання неповнолітньої дитини проживати з батьком, дослідивши матеріали справи, доводи сторін в обґрунтування та заперечення проти позову, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних, сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ч.3 ст. 29 ЦК України; ч.2 ст.6 , ч.8,9 ст. 7, ст.160, 161 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, але якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору, щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста пильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину на проживання із тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В судовому засіданні встановлено той факт, що відповідач виконує свої батьківські обовязки, щодо своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], спілкується з донькою, займається її вихованням, піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, виявляє інтерес до її внутрішнього світу, надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, створює умов для отримання дитиною освіти. Мати-позивачка з боку міської ради також характеризується позитивно (а.с. ), з сусідами перебуває в добрих відносинах, спиртні напої не вживає, заяв та скарг на поведінку позивачки не надходило. У Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Відповідно до ч.2 ст.6 СК України, малолітньою є дитина до досягнення нею 14 років, а неповнолітньою вважається дитина у віці від 14 до 18 років. Враховуючи вищесказане малолітня [PERSON] не може у віці 10 років самостійно обирати своє місце проживання, але оскільки згідно ч. 8,9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, тому враховуючи побажання неповнолітньої [PERSON], щодо того щоб залишитися проживати з батьком, суд вважає за доцільним позовні вимоги позивачки задовольнити частково і визначити місце проживання [PERSON], [INFO] з батьком за адресою с. Софіївка вул. Східна 40 Новотроїцького району Херсонської області, а місце проживання [PERSON], [INFO] з матірю, за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач довів доказами факти належного виконання своїх обовязків щодо батьківського піклування про малолітню доньку [PERSON], [INFO] та факт необґрунтованого позову зі сторони позивачки. Отже вимоги позивачки про залишення доньок на постійне місце проживання з нею підлягають частковому задоволенню, оскільки вона не довела доказами фактів не належного виконання батьком-відповідачем своїх батьківських обовязків щодо своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Враховуючи зазначені обставини та факти належного виконання відповідачем своїх батьківських обовязків, по вихованню доньки [PERSON], [INFO] та з метою соціального захисту малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що є підстави для часткового задоволення позовних вимог. Судові витрати відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного, ч.3 ст. 29 ЦК України; ч.2 ст.6 , ч.8,9 ст. 7, ст.160, 161 Сімейного Кодексу України і

Outcome: partial