Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити відповідачів із частини будинку № 274 по вул.. Б. Хмельницького в м.Кіровограді, яка належить позивачу, стягнути з відповідачів 18 000 грн.. квартирної плати та по 35 500 моральної шкоди. Окрім того, ставить питання про притягнення відповідачів до кримінальної відповідальності. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та пояснив, що відповідачі самовільно зайняли частину будинку, яка належить позивачу, чим перешкоджають йому у користуванні та розпорядженні домоволодінням. За весь період користування будинку повинні сплатити квартирну (орендну) плату за користування жилим приміщенням із розрахунку 500 грн. на місяць та моральну шкоду за порушення прав позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги не визнала та пояснила, що жилим будинком не користувалася. Після вступу в законну силу рішення Кіровського районного суду від 5.03.2010 року розпочала ремонт в будинку, вважаючи себе єдиним власником. Після скасування рішення припинила ремонт та зачинила будинок задля попередження розкрадання майна та будівельних матеріалів. Позивач не цікавився будинком не отримував ключ від замка будинку, жодних перешкод в користуванні будинком не створювала. Між сторонами відсутній будь-який договір оренди приміщення, відтак, вимоги про стягнення коштів є безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В порядку спадкування сторони є співвласниками домоволодіння №274 по вул. Б. Хмельницького в м.Кіровограді в рівних частках. Позивачем оформлено спадкові права, відповідачами спадкові права на час розгляду справи не оформлено. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справ та пояснень сторін вбачається, що провести поділ домоволодіння в натурі є неможливим. Між сторонами не встановлено порядок користування домоволодінням. Доказів того, що відповідачі взагалі займають частину домоволодіння, яке належить позивачу, суду надано не було. Не зазначено яка частина домоволодіння належить позивачу, яка відповідачам. Між сторонами не встановлено порядок користування жилим приміщенням. Посилання позивача на довідку квартального комітету є безпідставним, оскільки даний доказ не є належним. Більш того, позивач просить виселити відповідачів з всього будинку, в той же час, позивачу належить лише Ѕ частка домоволодіння, інша належить відповідачам. Виселення власника з його ж домоволодіння за даних підстав законодавством не передбачено, а вимоги не підлягають задоволенню. Позивачем заявлено вимогу про стягнення квартирної (орендної) плати. В судовому засіданні представник позивача фактично не уточнив, яку ж саме плату його довіритель бажає стягнути з відповідачів. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Будь-яких доказів того, що між сторонами укладено договір оренди (чи іншої угоди, яка б давала підстави вимагати стягнення коштів) Ѕ частки домоволодіння суду надано не було. Заперечується відповідачем і наявність усної домовленості. Посилання представника позивача на те, що відповідачі користуються домоволодінням, а відтак повинні сплачувати квартирну плату не може бути прийнята до уваги, оскільки саме по собі користування жилим приміщенням же не породжує зобовязання сплатити кошти, не доведено факт користування частиною будинку, належною позивачу, відсутні докази домовленостей стосовно істотних умов договору, період за який просить позивач стягнути кошти повязується не з часом користування жилим приміщенням, з іншими обставинами. В задоволенні даних позовних вимог слід відмовити. Вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними вимогами від первісних про виселення та стягнення коштів, в задоволенні яких судом відмовлено. Відтак не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної шкоди. За даних обставин, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судові витрати залишити по фактично понесеним. На підставі ст. 391 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: dismissed