Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

У вересні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним. Зазначала, що 02.09.2008 року уклала з відповідачем кредитний договір та договір іпотеки. Відповідно до укладеного кредитного договору їй був наданий кредит в сумі 18000 доларів США на строк по 01.09.2023 року. Кредит був наданий для придбання квартири і ця квартира стала предметом іпотеки. Укладений кредитний договір просить визнати недійсним з тих підстав, що кредит виданий в іноземній валюті, хоча відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня і індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу у відповідача не має. Крім того, у позивача стали меншими прибутки, а відповідачем були допущені суттєві порушення умов договору: підвищено проценти за користування кредитом з 14,7% до 18,35%, курс долара США по якому погашався кредит виріс вдвічі, кредитний борг було передано іншому банку, а саме ПАТ АБ «Укргазбанк». Вважає, що якби могла передбачити такі зміни, то не уклала б такий договір. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві і пояснила, що підставами визнання договорів недійсними є також те, що відповідач в порушення умов укладеного договору не застрахував життя позивача та укладений кредитний договір не посвідчений нотаріально. Представник відповідача позов не визнала і пояснила, що у банку наявна генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій, умови договору банком не порушувалися, лише відповідно до укладеного кредитного договору на прострочену суму нараховувалася підвищена ставка на 1%, згідно Статуту ПАТ АБ «Укргазбанк» є правонаступником ВАТ АБ «Укргазбанк». Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку встановлених законом. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Згідно статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 2 закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній валюті або іноземній валюті чи їх еквівалентом. Статтею 47 цього Закону визначені операції банків із розміщенням залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Отже, уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. У відповідача наявна генеральна ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій, що стверджується наданою представником відповідача банківською ліцензією №123. Суд вважає, що саме по собі зменшення прибутків позивача не є тією обставиною, що позбавляють її необхідності виконувати умови укладеного договору. Твердження представника позивача, що відповідач порушив умови договору і ці зміни є істотними не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного і

Outcome: approved