Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

Позовна заява подана 15 листопада 2010 року, в судовому засіданні повністю підтримана позивачкою по справі, яка вказала, що вона є інвалідом 3-ї групи загального захворювання, обліковується за станом здоров,я у лікаря психіатра. У неї в її особистому будинку зареєстрований відповідач гр. [PERSON]П, який раніше був її співмешканцем, зареєструвався в селищі Біловодськ, вулиця ім.. Чехова, б. № 33 в її будинку під час перебування її на лікуванні у 2008 році, особисто скористався її відсутністю та відніс в Біловодський РВУМС її домову книгу, за якою був самовільно проставлений штам про його реєстрацію за місцем проживання позивачки. Після закінчення особистих стосунків відповідач став проживати за випадковими адресами, в тому числі у гр. [PERSON] в селищі Біловодськ, вулиця Чехова, б. № 13.Добровільно зніматися з реєстраційного обліку з будинку позивачки він не бажає. Посилаючись на ст.. 139 ч.І ЦК України, та на ст.. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за яким власник володіє та розпоряджається, а також користується своїм майном на власний розсуд, а внесення відомостей до' паспортного документа про реєстрацію здійснюється спеціально уповноваженим органом виконавчої влади з питань реєстрації, яким і є вказана позивачкою третя особа у справі в особі відділу СГІРФО Біловодського РВУМС України. Реєстрація відповідача за адресою позивачки порушує право власності , бо на її думку перешкоджає повному розпорядженню та користуванню належною їй власністю. Позивачка вказала, що відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а зняття з реєстрації відповідача з її будинковолодіння не вплине на його права, адже він в будь - якому разі проживає за іншою адресою і його реєстрація за її адресою є фіктивною та незаконною. Також за вищеназваним нею законом реєстрація є лише фіксацією фактичного місця проживання особи і вона не повязана з будь яким іншими( майновими, тощо) правами особи. Тобто, відповідач не набуває ніяких прав , і ніяких прав не втрачає. Але на думку позивачки саме його фіктивна реєстрація за адресою позивачки є порушенням закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Тому вона вимагає зобовязати відповідача гр. [PERSON] знятися з реєстраційного обліку в селищі Біловодськ, вулиця Чехова, б. № 33, а в разі відмови відповідача добровільно знятися з реєстраційного обліку з належного позивачці домоволодіння зобовязати третю особу - відділ СГІРФО Біловодського РВУМС України зняти гр. [PERSON] з реєстраційного обліку з власного будинку позивачки гр..[PERSON] Відповідач в судове засідання не прибув, до суду повернута кореспонденція з відміткою про відсутність його за місцем проживання, також в судове засідання він викликався шляхом друкування оголення в газеті «Наша газета» , але в судове засідання не з,явився. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про її слухання повідомлявся належним чином, 30.12.2010 року начальник Біловодського РВУМС України суду повідомив, що гр. [PERSON] зареєстрований в [INFO], б. № 33 за письмовою згодою позивачки, надавши суду ксерокопію заяви про реєстрацію місця проживання, підписану гр. [PERSON] та гр. [PERSON] У звязку з неявкою відповідача в судове засідання суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Свідок гр. [PERSON] суду пояснила, що гр. [PERSON] обманув інваліда, позивачку гр.. [PERSON], зареєструвавши своє місце проживання за її адресою, проживав короткий час у позивачки, як здається свідку, здебільшого в сараї, взимку в будинку, влітку поливав огород, але вів себе непристойно по відношенні до неї, зловживав спиртними напоями, у дворі дуже голосно кричав, але в вересні 2010 року після чергового скандалу зник . Свідок гр. [PERSON] суду пояснила, що гр. [PERSON] з 2008 року по вересень 2010 року проживав у позивачки, приблизно 7 вересня 2010 року мав наміри спричинити їй тілесні ушкодження, але свідок цьому завадила, після цього недовго проживав у гр.. [PERSON] недалеко від позивачки, після цього змінив своє місце проживання , на даний час місце його перебування свідку невідоме. Вислухавши доводи позивачки, пояснення свідків, оглянувши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Як встановлено при розгляді справи, за паспортними даними сторін , позивачка зареєстрована в житловому будинку в селищі' Біловодськ по вулиці Чехова, б. № 33. Відповідач гр. [PERSON] також зареєстрований в житловому будинку в селищі Біловодськ, Чехова, б. № 33 з 14.08.2008 року. На думку суду, позивачка не надала суду доказів про те, що відповідач самовільно, без її особистої згоди був зареєстрований в житловому будинку, який на даний час дійсно належить їй особисто відповідно свідоцтв про право на спадщину за законом (за 2000 і 2001 роки )та за заповітом, що підтверджено довідкою Біловодського БТІ (а.с. 28) . Вона також не надала доказів і про те, що відповідач гр. [PERSON] не належав до членів її сім,ї відповідно до ст. 64 та 156 ч.4 Житлового Кодексу України. Адже виходячи з ч.4ст. 156 ЖК України до членів сім,ї власника будинку належать особи, зазначені у ч.2 ст. 64 ЖК України, за якою членами сім може бути визнано і інших осіб, якщо вини постійно проживають разом з наймачем та ведуть з ним спільне господарство. І якщо перестали бути членами сім,ї, але продовжують проживати у займаному житловому приміщенні, вони мають такі ж самі права та обовязки, як наймач( або власник). Судом також не встановлено, що відповідач чинить будь - які перешкоди у користуванні позивачці її власністю, бо на даний час його місце перебування взагалі невідоме. Тому суд, діючи в межах позовних вимог, не знаходить законних підстав для задоволення цього позову на підставі саме відсутністю доказів щодо предмета спору, оскільки відповідно наданих Біловодським РВУМВС доказів позивачка 14 серпня 2008 року зверталася з письмовою завою про реєстрацію гр. [PERSON] за своїм місцем проживання( а.с.43,44) . Суд також не має права за рішенням суду зобовязати третю особу вчинити будь які дії щодо особи, яка процесуально визначена як відповідач у справі,бо процесуальне положення третьої особи визначене ч.І ст. 35 ЦПК України, за якою третя особа залучається до участі у справі, якщо рішення у справі може вплинути на її права та обовязки щодо однієї із сторін. За ст. 34 ЦПК України ,притягнення до участі у справі належного відповідача або співвідповідача до участі у справі за провадиться за клопотанням позивача, але такого клопотання заявлено не було, тому покладення будь - яких обовязків на третю особу ЦПК України не передбачено. На основі викладеного, керуючист ст. ст. 10,11,57- 60,88 ЦПК України, ст. 64 ЖК У країни,ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, суд -

Outcome: dismissed