Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на невиконання відповідачем договірних зобовязань щодо виготовлення проекту землеустрою без законних підстав, а тому просив зобовязати відповідача виконати зобовязання за договорами № 27/11-020Л від 27 листопада 2007 року та № 04/03-01 ОЛ від 4 березня 2008 року та виготовити проект землеустрою та державний акт на право власності на земельну ділянку, на території Богданівської сільської ради Вишгородського району с. Богдани по вул. Київська. В судовому засіданні позивач та його представник просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача проти позову заперечив і ствердив, що договірні зобов'язання не виконані внаслідок невідповідності меж земельної ділянки, яка надається позивачеві, із земельними ділянками, що знаходиться в користуванні інших осіб і мають різні цільові призначення. Представник третьої особи - Богданівської сільської ради, просив розглянути справу за його відсутності. Заслухавши сторони і дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, 27 листопада 2007 року та 4 березня 2008 року сторони уклали договори № 27/11-02 ОЛ та № 04/03-01 ОЛ, згідно п. 1.1 яких відповідач взяв на себе зобовязання стосовно виконання робіт по складанню проекту землеустрою та топографічної зйомки для складання проекту землеустрою щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, яка надається замовнику (позивачеві по справі) на підставі рішення сесії Богданівської сільської ради від 6 серпня 2004 року на території Богданівської сільської ради Вишгородського району в с. Богдани по вул. Київська. Земельна ділянка позивачеві передається в порядку безоплатної приватизації передбаченому ст. 118 ЗК України. Позивач у свою чергу згідно п.п. 2.2 договорів сплатив аванс в розмірі 50 % вартості робіт (4 000 грн. за договором № 27/11-02 ОЛ і 1 500 грн. за договором № 04/03-01 ОЛ) шляхом перерахування на розрахунковий рахунок відповідача, що вбачається з поданих квитанцій. Таким чином позивач виконав свої зобовязання за вказаними договорами. Згадані договори укладено відповідно до вимог ч. 8 ст. 118 ЗК України (яка була чинною на час укладання договорів), згідно якої проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Згідно п.п. 1.2 договорів сторони домовилися про виконання зобовязань відповідачем у строк до 4 травня і 27 листопада 2008 року відповідно. У той же час відповідач взяті на себе зобовязання до нині не виконав, посилаючись на неправильно визначені межі земельної ділянки позивача, яка йому передається у власність. Дані обставини вбачаються з претензій позивача від 5 листопада 2010 року, листа ТОВ «Будексім 2007» від 25 листопада 2010 року № 317 та довідки управління держкомзему у Вишгородському районі від 11 березня 2011 року № 625. Згідно ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно статей 6 і 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні його умов. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). По справі встановлено, що відповідач взяті на себе договірні зобовязання в обумовлений строк не виконав. Разом з тим підстав неможливості виконання зобовязання відповідачем у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, згідно ст. 607 ЦК України в цій справі не встановлено. Твердження наведені стороною відповідача щодо не визначення належних меж земельної ділянки позивача, як підстава неможливості виконання договору, на вимогах закону і умовах договору не ґрунтуються. При цьому питання законності виділення земельної ділянки позивачеві для приватизації до обовязків боржника за вказаними договорами не входить і виконання зобовязання згідно умов укладених договорів від цього не залежить. За таких обставин суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від виконання зобов'язання згідно ст. 617 ЦК України або для припинення зобовязання згідно ст. 607 ЦК України. Відсутність вини боржника в порушенні зобовязання згідно ч. 2 ст. 614 ЦК України в судовому засіданні відповідачем не доведено. У той же час згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Разом з тим за змістом статей 611, 614-617 ЦК України звільнення від обовязку виконати зобов'язання в натурі згідно умов договору внаслідок його порушення не передбачено. На підставі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зважаючи на викладене, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захистові, а предявлений позов щодо вимагання виконання договірних зобовязань частковому задоволенню. При цьому позовні вимоги в частині зобовязання відповідача виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку позивача задоволенні бути не можуть, оскільки таке зобовязання відповідача вказаними договорами не передбачено. На підставі викладеного і

Outcome: partial