Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 4\~000 грн. та судових витрат в сумі 421 грн., мотивуючи тим, що 14.06.2010 року вона позичила відповідачці 4\~000,00 грн. із зобовязанням повернення зазначеної суми в строк до листопада 2010 року, проте відповідачка у встановлений строк гроші не повернула, від виконання свого обовязку щодо повернення суми позики ухиляється. В судовому засіданні позивачка внаслідок виконання зобовязання відповідачкою в розмірі 2000 грн., змінила розмір позовних вимог та остаточно просила стягнути з відповідачки 2\~000 грн. і судові витрати. Відповідачка обставини справи та позов визнала, наслідки визнання позову їй розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України. Згідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14.06.2010 року [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 4\~000 грн., що підтверджено відповідною розпискою від 14.06.2010 року (а.с.13), тобто між ними фактично було укладено договір позики. Згідно розписці від 14.06.2010 року відповідачка зобов'язалася повернути суму позики у жовтні 2010 року. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049). У процесі розгляду справи відповідачкою в добровільному порядку було виконано частину зобовязання у сумі 2000 грн., що доказуванню не підлягає відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, оскільки визнано сторонами. У відповідності до ч.1 ст. 131 ЦПК України сторони зобовязані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє засідання по справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що належних доказів у підтвердження обґрунтованості заявлених вимог щодо стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу позивачкою не надано. Судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.ст.88, 89 ЦПК України.

Outcome: approved