Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення моральної та матеріальної шкоди в якій зазначила, що 25.10.2009 року о 15.00 годині в м. Іллінці по вулиці Енгельса [PERSON], керуючи скутером хонда-дю, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, порушив правила проїзду перехрестя, що призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням її чоловіка [PERSON] По факту ДТП прокуратурою Іллінецького району Вінницької області прийнято рішення 30.10.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи. Прийняте рішення було мотивовано тим, що кваліфікуючими ознаками злочину, передбаченого ст.286 КК України, є отримання внаслідок порушення правил дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження, тяжкого тілесного ушкодження або смерті потерпілого. 12.11.2009 року постановою Іллінецького районного суду Вінницької області [PERSON] визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбаченні ст.ст.124,ч.1ст.130 КУпАП у виді адміністративного арешту терміном на 7 діб. Внаслідок протиправних дій [PERSON] позивачу були завданні тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин в області правої половини грудної клітини та плечового суглобу, струсу головного мозку. З 25.10.2009року по 06.11.2009 року позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні з приводу отриманих тілесних ушкоджень в Іллінецький ЦРЛ. За період проходження курсу лікування позивачем було витрачено на придбання ліків 3371,90 гривень, продуктів харчування -1203 гривні, на транспортні послуги таксі 2117,46 гривень, громадського транспорту 122 гривні, а всього на загальну суму 6814,38 гривень. Крім того, позивачу завдано моральної шкоди на загальну суму 5000 гривень, а всього загальна сума матеріальної та моральної шкоди становить 11814,38 гривень. Будучи опитана в судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обємі і пояснила, що вона звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення моральної та матеріальної шкоди. 25.10.2009 року о 15.00 годині в м. Іллінці по вулиці Енгельса [PERSON], керуючи скутером хонда-дю, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, порушив правила проїзду перехрестя, що призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням її чоловіка [PERSON] По факту ДТП прокуратурою Іллінецького району Вінницької області прийнято рішення 30.10.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи. Прийняте рішення було мотивовано тим, що кваліфікуючими ознаками злочину, передбаченого ст.286 КК України, є отримання внаслідок порушення правил дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження, тяжкого тілесного ушкодження або смерті потерпілого. 12.11.2009 року постановою Іллінецького районного суду Вінницької області [PERSON] визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбаченні ст.ст.124,ч.1ст.130 КУпАП у виді адміністративного арешту терміном на 7 діб. Внаслідок протиправних дій [PERSON] їй були завданні тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин в області правої половини грудної клітини та плечового суглобу, струсу головного мозку. З 25.10.2009року по 06.11.2009 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з приводу отриманих тілесних ушкоджень в Іллінецький ЦРЛ. За період проходження курсу лікування нею було витрачено на придбання ліків 3371,90 гривень, продуктів харчування -1203 гривні, на транспортні послуги таксі 2117,46 гривень, громадського транспорту 122 гривні, а всього на загальну суму 6814,38 гривень. Крім того, їй завдано моральної шкоди на загальну суму 5000 гривень, а всього загальна сума матеріальної та моральної шкоди становить 11814,38 гривень. Просить суд її позовні вимоги задоволити повністю. Будучи опитаний в судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] не визнав і пояснив, що дійсно 25.10.2009 року о 15.00 годині в м. Іллінці по вулиці Енгельса він керуючи скутером хонда-дю, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, порушив правила проїзду перехрестя, що призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] По факту ДТП прокуратурою Іллінецького району Вінницької області прийнято рішення 30.10.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи. Прийняте рішення було мотивовано тим, що кваліфікуючими ознаками злочину, передбаченого ст.286 КК України, є отримання внаслідок порушення правил дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження, тяжкого тілесного ушкодження або смерті потерпілого. 12.11.2009 року постановою Іллінецького районного суду Вінницької області його визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбаченні ст.ст.124,ч.1ст.130 КУпАП у виді адміністративного арешту терміном на 7 діб. Після ДТП у позивача ніяких тілесних ушкоджень не було, що підтверджено було самим позивачем при проведенні перевірки прокуратурою району, де вона особисто в своєму поясненні, власноручно написала, що в лікарню звертатись не бажає, тілесних ушкоджень під час ДТП не отримала. Також, після ДТП позивач сама вийшла з автомобіля, деякий час перебувала на місці події потім викликала автомобіль та поїхала в невідомому напрямі. Будучи опитаний свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після ДТП [PERSON] самостійно, без сторонньої допомоги, вийшла з автомобіля, була на місці ДТП, а потім за нею приїхав автомобіль і забрав її. Будучи опитаний свідок [PERSON] пояснив, що 25.10.2009 року близько 15.00 годин він проводжав свого сина і бачив, як на скутеру їхала троє хлопців, водій скутера не справився з керуванням і вїхав в передні праві двері автомобіля ВАЗ 2107. З автомобіля вийшла жінка, яка визвала інший автомобіль і поїхала в невідомому напрямку. Будучи опитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює в Іллінецький РТМО лікарем. В нього на лікуванні знаходилась [PERSON], яка потупила в лікарню згідно медичної карти стаціонарного хворого 25.10.2009 року №3857 о 18 годині 45 хвилині перебувала в неврологічному відділенні до 06.11.2009 року. [PERSON] було призначено лікування, яке проводилось згідно листка призначень. Позивач була виписана з лікарні 06.11.2009 року в задовільному стані. Він особисто направлення на обстеження в обласну лікарню позивачу не давав, оскільки в цьому не було жодних потреб. Крім того, під час перебування [PERSON] в лікарні дієтичного та додаткового харчування він не призначав. Також, ним не призначались для лікування медикаменти спазмол діурез. Медичні препарати, які зазначені в накладній за №45 від 05.11.2009 року ним взагалі не призначались і до діагнозу, яким ним був виставлений, дані медичні препарати не мають ніякого відношення. Крім того, медичні препарати, які зазначені в накладних №№148,159 від 25.10.2009 року і від 28.10.2009 року були використанні проте не в такій кількості. Відповідно до листка лікарських призначень, який був оглянутий в судовому засіданні, [PERSON] були використанні слідуючи медикаменти: спазмалгон, енголін, церукал, веронепірон, які вона приймала 1 день, дексалгін 5 днів, дерміплапнт, розчин магнезія, дексантензон по 12 днів. А всього на загальну суму 228 гривень. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно, обєктивно дослідивши докази по справі, надавши їм юридичну оцінку встановив наступне. Так, дійсно 25.10.2009 року о 15.00 годині в м. Іллінці по вулиці Енгельса [PERSON], керуючи скутером марки «Хонда-дю», перебуваючи в стані алкогольного спяніння, порушив правила проїзду перехрестя, що призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] 12.11.2009 року постановою Іллінецького районного суду Вінницької області [PERSON] визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбаченні ст.ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП у виді адміністративного арешту терміном на 7 діб. Відповідно до акту судово-медичного обстеження №42 від 18.12.2009 року в якому зазначено, що у громадянки [PERSON], судячи із записів медичних карт, мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин в області правої половини грудної клітини та правого плечового суглобу, струсу головного мозку. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, що встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Оскільки факт ДТП встановлений рішенням Іллінецького районного суду від 12.11.2009 року, суд вважає, що позивач доводити дані обставини в судовому засіданні не повинен. Відповідно до ст.10 ЦПК України, в якій зазначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а також, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем заявлено позовну вимогу щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6814,38 гривень: із них на придбання необхідних лікарських засобів 3371,90 гривень, продуктів харчування 1203 гривні, транспортні послуги таксі 2117,46 гривень, громадський транспорт -122 гривні. На підтвердження своїх позовних вимог щодо витрат на транспортні послуги позивач надав до суду платіжні документи, а саме фіскальні чеки від 03.11.2009 року на суму 831 гривня, від 04.11.2009 року на суму 487 гривень, від 05.11.2009 року на суму 800 гривень. Крім того, позивачем надані квитки на автобус по маршруту „Вінниця Липовець від 09.11.2009 року, „Вінниця Дашів від 09.11.2009 року, „Вінниця Іллінці від 11.11.2009 року та від 13.11.2009 року. Судом при винесенні рішення дані документи не прийняті до уваги взагалі оскільки, будучи допитаний свідок [PERSON] лікар Іллінецької РТМО, який здійснював лікування [PERSON], пояснив, що позивач була постійно в стаціонарі неврологічного відділення, дотримувалась режиму, направлення на обстеження в обласну лікарню ним не видавалась. Тобто, позивачем до суду надані документи за той період, коли вона повинна була проходити курс стаціонарного лікування, а квитки на автобус після закінчення курсу лікування. Крім того, відповідно до фіскальних чеків, які надані суду позивачем в якості підтвердження своїх позовних вимог, встановлено, що позивач, перебуваючи в лікарні на стаціонарному лікуванні, одночасно з тим використав більше ніж 100 літрів бензину марки А-95 за один день. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наданні позивачем в судовому засіданні документи щодо витрат на транспортні послуги являються надуманими, не відповідають дійсності, не обґрунтовані, в судовому засіданні не доведенні та не знайшли свого підтвердження, а тому в цій частині позовних вимог, про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрат на транспортні послуги, слід відмовити. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 1203 гривні, які були витрачені позивачем на додаткове дієтичне харчування. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надані три накладних за №107 від 26.10.2009 року на суму 401 гривня, №108 від 30.10.2009 року на суму 401 гривня і за № 109 від 04.11.2009 року на суму 401 гривня. Як було встановлено в судовому засіданні, лікар [PERSON] не призначав позивачу додаткове чи дієтичне харчування, а відповідно до медичної картки №3857 стаціонарного хворого [PERSON] харчування останньої проводилось на загальних підставах. Крім того, відповідно до матеріалів справи (а.с.14) в яких наявна копія паспорта позивача [PERSON], де в графі „дата народження вказано [INFO], що, в сукупності із кількістю та характером продуктів, згідно наданих документів, дає суду підстави вважати, що продукти харчування по накладній за №109 від 04.11.2009 року, закуповувались на День народження останньої. Тому суд приходить до висновку, що в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] додаткових витрат на продукти харчування, також слід відмовити. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] коштів, які були витрачені на лікування останньої, то суд вважає, що позовна вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем було доведено в судовому засіданні, що ним були потрачені кошти на лікування, що підтверджується показами лікаря [PERSON] та медичною картою №3857 стаціонарного хворого [PERSON] Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами №5 від 27.05.2001 року та №1 від 27.02.2009 року в якій чітко зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому доказуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань виходив позивач визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що мав місце факт ДТП, внаслідок якого позивач одержала тілесні ушкодження, була змушена тривалий час знаходитись на лікуванні. Однак, вказані в позовній заяві обставини, що до погіршення морального стану, негативних психологічних наслідків та порушень нормальних життєвих звязків, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження в повному обсязі, і спростовуються медичною карткою №3857 стаціонарного хворого, згідно якої [PERSON] виписана з лікувального закладу 6 листопада 2009 року в задовільному стані. А тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути моральну шкоду в розмірі 500 гривень. Враховуючи всі обставини справи та оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд, вважає, що вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved