Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

В березні 2010 року прокурор звернувся в суд до відповідача з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Корабельного районного центру зайнятості кошти в сумі 3081,41 гривень. В обгрунтування позову зазначив, що відповідачу [PERSON] з 06 червня 2008 року було надано статус безробітного у Корабельному РЦЗ та призначена допомога по безробіттю на підставі п.п. 1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. 19.03.2009р. відповідач був знятий з обліку як безробітний у зв`язку з невідвідуванням центру зайнятості протягом 30 днів без поважних причин. Проведеною перевіркою було встановлено, що відповідач працював на ПП „Фон" з 16.10.2008р. та отримував доходи, що підтерджується наказом №14 від 02.10.2008р. вказаного підприємства, тобто він належав до зайнятого населення і не мав право на визнання безробітним та отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 16.10.2008 року. Однак відповідач не подав до Корабельного РЦЗ відомостей про своє працевлаштування та незаконно отримав допомогу по безробіттю за період з 16.10.2008 року по 21.01.2009 року в сумі 3081 гривень 41 копійка. Відповідач був повідомлений про необхідність повернення коштів, запевнив, що заборгованість він буде відшкодовувати по частинах, але добровільно ним це зроблено не було, в зв`язку з чим вони вимушені звернутися до суду. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник позивача заявлений прокурором позов підтримала в повному обсязі та просила стягнути з відповідача 3081,41 грн. незаконно виплаченої допомоги по безробіттю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлене наступне, що, 27.05.2008р. до Корабельного районного центру зайнятості для отримання допомоги у працевлаштуванні звернувся [PERSON] , [INFO]. 03 червня 2008 року йому було надано статус безробітного Корабельному РЦЗ з призначенням допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 1,3,4 ст. п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхуванню випадок безробіття". 19.03.2009р. відповідач був знятий з обліку як безробітний у зв`язку з невідвідуванням центру зайнятості протягом 30 днів без поважних причин. Відповідно до даних, отриманих з ДПА, [PERSON] отримував доходи від ПП „Фон". На запит Корабельного РЦЗ від 18.08.2009р. № 02/13-1536 ПП „Фон" надали відповідь, згідно з якою [PERSON] виконував роботи на даному підприємстві 16.10.2008р. Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України „Про зайнятість населення" безробітними визнаються громадяни, які через відсутність роботи не мають заробітку або інші передбачених законодавством доходів. Таким чином, з моменту працнвлаштування на ПП „Фон", тобто з 16.10.2008року, [PERSON] не мав права отримувати допомогу по безробіттю. Однак відповідач не подав до Корабельного РЦЗ відомостей про свої працевлаштування, чим порушив вимоги ч.2 ст.36 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", де зазначено, що застраховані і особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та соціальних послуг. Відповідно до ч.З ст.36 вказаного Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За період з 16.10.2008р. до 21.01.2009р. [PERSON] була виплачена допомога по безробіттю у сумі 3081,41 гривень, на одержання якої, відповідно до чинного законодавства, він не мав права. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави держмито в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ., оскільки прокурор звільнений від сплати судових витрат при подачі позову до суду.

Outcome: approved