Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-02 00:00:00

17.09.2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мартинівського житлово-комунального господарства про залік вартості виконаних робіт в рахунок заборгованості по оплаті за комунальну послугу по обслуговуванню будинку та прибудинкової території. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що, відповідно до ордеру № 443 від 06.07.2009 року їй була надана в користування квартира № 10 за адресою: БОС-2 , будинок № 15 с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївській області, яка перебуває на балансі Мартинівського житлово-комунального господарства. В 2008 році позивачка своїми силами та за власні кошти зробила капітальний ремонт в наданій їй квартирі, а саме: замінила унітаз, сифони під раковиною та ванною, крани та труби водовідведення, всього на загальну суму 965 грн. 00 коп. Незважаючи на неодноразові звернення позивачки до відповідача зробити залік вартості виконаних робіт в рахунок заборгованості по оплаті за комунальну послугу по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, зазначене питання не було вирішено, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. При цьому надала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Також додала, що обумовлена вище квартира була надана в користуванні їй та членам її родини ще 1994 році. Розірвання шлюбу з чоловіком, на імя якого був виданий попередній ордер № 1798 від 09.11.1994 року, стало підставою для надання їй нового ордеру, який був доданий до матеріалів позову. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на їх безпідставність. Пояснила, що будинок, в якому розташована надана в користуванні позивачці квартира, перебуває на балансі житлово-комунального господарства, яке надає послуги щодо утримання будинку та прибудинкових територій. Проте, виконання капітального ремонту в квартирах наймачів не входить до переліку послуг, що надає їх підприємство. Крім того, роботи, що були здійснені позивачкою, повязані з бажанням останньої поліпшити свої житлові умови, тому не можуть бути зараховані відповідачем при визначенні заборгованості по квартплаті та комунальним послугам. Також просила врахувати, що позивачка в даній квартирі не проживала близько десяти років та жодної проплати за комунальну послугу не здійснила. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ордеру № 443 від 06.07.2009 року позивачці була надана в користування квартира № 10 за адресою: БОС-2, будинок № 15 с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївській області, що перебуває на балансі Мартинівського житлово-комунального господарства. Згідно довідки, виданої Мартинівським житлово комунальним господарством за № 153 від 18.10.2010 року позивачка [PERSON] в зазначеній квартирі проживала з 15.09.1988 року по 1999 рік, а потім з 2008 року по даний час. Станом на 01.10.2010 року за позивачкою рахується заборгованість по квартплаті та комунальним послугам в розмірі 936 грн. 64 коп. Зазначені обставини позивачкою в судовому засіданні не оспорювалися. Відповідно до комісійного акту від 28.10.2008 року в обумовленій вище квартирі було встановлено нове обладнання: унітаз з гофрою, сифони під раковину та ванну, крани водовідведення. Як доказ понесення позивачкою витрат на їх придбання останньою надана копія товарного чека № 23053 від 24.09.2008 року на загальну суму 515 грн. 00 коп., що також вбачається з вищевказаного акту. Також позивачкою в обґрунтування своїх вимог була надана копія товарного чеку № 268 від 2008 року, в якому зазначена вартість 50 м труби 450 грн. 00 коп. Як зазначала позивачка, остання нею придбавалася для влаштування індивідуального опалення в квартирі. Проте, наявність обумовленого чеку та заміна труб у вищевказаній кількості не знайшло свого відображення в акті від 28.10.2008 року. Отже, зібрані по справі матеріали свідчать про те, що правовідносини між сторонами виникли у 2008 році і регулюються нормами житлового законодавства, зокрема розділом ІV ЖК України, що стосується забезпечення збереження житлового фонду, його експлуатації та ремонту. Виходячи з положень ст. ст. 175, 176, 179 ЖК України, наймодавець, з метою збереження житлового фонду, зобовязаний своєчасно здійснювати ремонт жилих будинків, забезпечувати безперебійну роботу інженерного обладнання будинків і жилих приміщень, належне утримання під'їздів, інших місць загального користування будинків і прибудинкової території з обов'язковим взаємним дотриманням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями, затверджених Кабінетом Міністрів України. Крім того, в силу ст. ст. 3,16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року (з послідуючими змінами та доповненнями) правовідносини, що виникають між виконавцями та споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також порядок надання відповідних послуг, їх якісні та кількісні показники встановлюються, зокрема, даним законом, та регулюються умовами договорів, укладених з дотриманням вимог діючого законодавства. А що стосується надання послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території - «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затв. наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року за N 76 (далі Правила) «Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд», затв. наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року N 150. Так, в розумінні вищевказаних нормативних актів, внутрішньо будинкова система - це мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди. Також надано визначення точки розподілу відповідальності між виконавцями послуги та споживачами - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання. За такого, відповідальність за цілісність внутріквартирних комунікацій та санітарно технічного обладнання покладається на споживача комунальних послуг. Крім того, відповідно до п.34 Правил власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов'язані: виконувати ці Правила, а також проводити за власні кошти ремонт наданої їм квартири. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також наданий відповідачем [PERSON] робіт по утриманню будинків та прибудинкових територій, який узгоджується з Типовим переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] суд не вбачає.

Outcome: dismissed