overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що вступила у шлюб з відповідачем 29 грудня 1984 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати із нею. Позивачка зазначає, що вони з відповідачем припинили шлюбні відносини через відсутність між ними взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного, відсутність почуття любові. Хоча і проживають в одному будинку, однак спільного господарства не ведуть. З цих підстав позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Майнового спору між ними не має. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позов, просила його задовольнити, при цьому позивачка вказала, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити своє шлюбне прізвище «Філенко». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Судові повістки відповідачу надсилалися за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, тобто відповідно до вимог абз. 3 ч.5 ст. 74 ЦПК України, а тому в силу абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. Від відповідача заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову не надходили, причини неявки до суду ним не повідомлені. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям [PERSON] фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу, залишити прізвище, на яке вона змінила під час реєстрації шлюбу. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення позивачка проти такого вирішення справи не заперечувала..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

26 жовтня 2010 по вказаній справі було ухвалено рішення, яким позов задоволено частково: зобовязано відкрите акціонерне товариство "Укртелеком Київської обласної філії в особі Центру електрозвязку № 1 встановити телефонний номер [PERSON] в квартиру № 110, що знаходиться за адресою м. Бровари, вул. Олімпійська, 1-а; зобовязано Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком Київської обласної філії в особі Центру електрозвязку № 1 укласти з [PERSON] договір про надання послуг електрозвязку; та стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком Київської обласної філії в особі Центру електрозвязку № 1 на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 00 коп. (одна тисяча гривень 00 коп.) В судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно ч. З ст. 220 ЦПК України Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. їх присутність не є обовязковою. В судовому засіданні встановлено, що при прийнятті вищезазначеного рішення, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 220 ч.І п.4 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки судом задоволено частково позовні вимоги, а позивачем сплачено витрати ІТЗ в сумі 30 грн. 00 коп., то суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати в сумі 30 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Самбірський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Самбірського міськрайонного центру зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь Самбірського міськрайонного центру зайнятості 2 155,56 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] 31.10.2007 року подав заяву до Самбірського міськрайонного центру зайнятості про надання йому статусу безробітнього. В заявах він вказав неправдиву інформацію, що не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує. В судовому засіданні прокурор Коваленко Т.М. вимоги позовної заяви підтримав. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд розглядає справу без представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що [PERSON] 31.10.2007 року подав заяву до Самбірського міськрайонного центру зайнятості про надання йому статусу безробітнього. Відповідно до наказу № НТ 071031 від 31.10.2007 року, [PERSON] визнано безробітним та призначено виплату допомоги з безробіття терміном 360 календарних днів. При подачі заяви остання вказав, що в даний час не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та пенсію не отримує. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що випливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. З інформаційного листа державного реєстратора Самбірської міської ради №2000/03 від 12.08.2010 року, відомо, що [PERSON] в період з 06 травня 2004 року по 29 серпня 2008 року був зареєстрована в Єдиному державному реєстрі фізичних осіб підприємців. За період перебування на обліку у центрі зайнятості з 31.10.2007 року по 16.04.2008 року відповідачем незаконно одержано допомогу з безробіття у сумі 2 155,56 грн. Судові витрати слід стягнути з відповідача. За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивач - ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» - звернувся до суду з позовом до [PERSON]В, про стягнення майнових збитків, В позові він зазначив, що відповідач в порушення Правил користування'електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999р., незаконно використав електричну енергію на суму 622.55грн, про що складено відповідний акт. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму збитків та судові витрати, які він поніс в зв'язку із звернення до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання надав заяву, якою просить розглядати дану справу без його участі, також він повідомив, що на дату розгляду справи відповідач вже сплатив суму завданих підприємству збитків, тому він просить стягнути з нього лише судові витрати в розмірі 171.00грн.'(а.с.14). ; Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи (а.с.12,13). Про причини своєї неявки від нього ніяких повідомлень до суду не надходило. Тому у відповідності до ст.225 ЦПК України судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи, проти чого представник позивача в наданій ним заяві заперечень не висловив. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати, а саме : державне чмито в розмірі 51:00грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн., всього - 171.00 грн. Оплату судових витрат при подачі позову позивачем підтверджено документально (а.с.1,2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив постановити рішення, яким майно, набуте з відповідачем, поділити, виділити йому корову вартістю 5000 грн. та визнати за ним право власності на неї. Іншу корову виділити відповідачу. В судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали і просили суд його задоволити. Позивач пояснив, що з грудня 2007 року по 15 травня 2010 року він перебував в фактичних шлюбних стосунках з відповідачем і проживав з нею однією сім»єю. За час спільного проживання було придбано двоє телят, з яких вирощено дві корови. Він все робив по господарству, допомагав відповідачу, яка навіть отримувала його пенсію. Одну з корів вони продали, оскільки та захворіла, але [PERSON] гроші в сумі 3800 грн. забрала собі і нічого йому не дала, після чого він перейшов проживати до дочки. Відповідач позовні вимоги не визнала, пояснила суду, що вона прийняла позивача так як йому не було де жити. Ніяких сімейних стосунків в них не було. Він як квартирант проживав в неї в будинку, допомагав по господарству. Корови були придбані під час проживання в неї позивача, проте кошти на телят вона використовувала свої, які дав їй син. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Із змісту даної норми вбачається, що право спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які проживають однією сім»єю виникає лише за умови, якщо вони не перебувають у шлюбі між собою або в будь-яком іншому шлюбі. Як встановлено під час розгляду справи, позивач по справі [PERSON] з 01 січня 1964 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з гр.[PERSON] [INFO], що підтверджується даними його паспорта та поясненнями, які він дав суду. Тому правові підстави для виникнення права спільної сумісної власності у [PERSON] та [PERSON] за час спільного проживання та поділу спільно нажитого майна відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що сторони перебувають у шлюбі з 05 жовтня 2008 року, зареєстрованому в Терпилівській сільській раді Підволочинського району Тернопільської області, за актовим записом № 3. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивачка просила розірвати шлюб, посилаючись на те, що із - за різних поглядів на сімейне життя сімя розпалась. Пояснила, що спільне життя між ними не склалося, оскільки відповідач коли вона була вагітна застосовував до неї фізичне насилля. З грудня 2008 року разом з відповідачем вони не проживають і не підтримують взагалі ніяких стосунків. Шлюб існує лише юридично, а фактично вони один одному чужі люди. За таких обставин подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам. В судове засідання сторони не зявились, про що надали заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі. Відповідач в наданій ним заяві позовні вимоги визнав повністю. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як згідно частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. З п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Судом було встановлено, що фактичні шлюбні стосунки, спільне господарство та проживання сторони припинили, що стверджується поясненнями сторін. Подальше сумісне життя і збереження сімї стало неможливим. Згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на оплату державного мита 8,50 грн. і 30,00 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

13.09.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, але причину неявки не повідомив. Позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та суду пояснила, що перебувала у шлюбі з відповідачем але 16.08.2010 року шлюб з відповідачем було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач грошову допомогу на утримання дитини не надає і добровільно відмовляється її надавати хоча працює і отримує заробітну плату. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку кожний місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача, щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

06.10.2010 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, вказуючи на те, що дитина на теперішній час мешкає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Сторони в судове засідання не зявились. Позивачка в судове засідання надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву, згідно якої позов визнав, не заперечує проти його задоволення, просить розглянути справу за його відсутності. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Факт знаходження дитини на утриманні позивачки та проживання з нею не оспорюється відповідачем. По твердженню&nbsp;позивачки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд враховує стан здоровя і матеріальне становище відповідача, а також відсутність у нього інших неповнолітніх дітей та інших стягнень за виконавчими документами. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 51,00 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

27.10.2010 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом вказуючи на те, що їй на праві власності належить ? частина на підставі договору купівлі-продажу, ? частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та ? частина на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку по вул.Репіна, 39 в м.Балаклія. В її житловому будинку зареєстрований племінник - відповідач по справі, за його проханням. З моменту реєстрації, а саме з листопада 2000 року останній в її домоволодінні не мешкав, мешкає фактично у своєї матері в м.Балаклія туп. Кирпичний,16. Він не несе ніяких обовязків по утриманню житлового приміщення, не сплачує комунальні послуги, відмовляється в добровільному порядку знятися з реєстрації. В судове засідання позивачка надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, з позовними вимогами згоден. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 03.09.1975 року належить ? частина житлового будинку по вул.Репіна, 39 в м.Балаклія, ? частина цього ж будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.01.79 року та ? частина на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.79 року (а.с. 11-15). В зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] з 21.1.2000 року (а.с.21-23), який згідно акту обстеження, складеному за участі депутата Балаклійської міської ради, зареєстрований в цьому будинку, але фактично мешкає в м.Балаклія туп.Кирпичний, 21 з 21 листопада&nbsp;2000 року. &nbsp; Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.391 ЦК України в ласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи викладене, суд визнає&nbsp;позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано письмових заперечень проти позову і доказів, які підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість та ;вважає необхідним визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 39 по вул.Репіна в м.Балаклія Харківської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, указавши, що 15 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Банк Фінанси та Кредит і [PERSON] був укладений кредитний договір №092-0-2008 на суму 25000,00 гривень, під 21% річних, з кінцевим терміном погашення кредиту 30.05.2010 р. Згідно умов вказаного кредитного договору [PERSON] зобов′язався здійснювати погашення заборгованості щомісячно у період сплати кожного місяця, надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом та відсотків. Станом на 15.06.2010 р. сума заборгованості [PERSON] за договором кредиту складає 83644 грн. 61 коп. Дотепер [PERSON] свої зобов'язання не виконав, тому Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит просить стягнути з [PERSON] заборгованість по сумі кредиту 83644,61 гривень; витрати за сплату інформаційного збору у сумі 120 грн. та державного мита 836,45 грн. Представник позивача, у заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з′явився, про день і місце слухання справи були повідомлені належним чином. Про поважні причини неявки в суд не повідомили. У судовому засіданні встановлено, що 15 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Банк Фінанси та Кредит і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №092-0-2008 на суму 25000,00 гривень, під 21% річних, з кінцевим терміном погашення кредиту 30.05.2010 р. У відповідності до довідки АБ №228736 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України правонаступником Відкритого Акціонерного Товариства Банк Фінанси та Кредит є Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит. Згідно умов вказаного кредитного договору відповідач зобов′язався здійснювати погашення заборгованості щомісячно у період сплати кожного місяця, надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом та відсотків. На теперішній час, зобовязання за вказаним кредитним договором не виконуються, кредит за встановленим графіком повернення кредиту не повертається, проценти за користування кредитом та плата за обслуговування кредитного рахунку - не сплачуються, в установлений термін відповідач свої зобовязання по поверненню кредиту не виконав. Станом на 15.06.2010 р. сума заборгованості відповідача, згідно наявних в справі письмових доказів становить 83644,61 гривні , з яких: -40764,76 грн. заборгованість по кредиту; -42 879,85 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Дотепер відповідач в добровільному порядку суму заборгованості не погасив. На підставі вищевикладеного суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved