Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що вона працює директором Громівської [PERSON] ступенів Новотроїцького району Херсонської області. Відповідач [PERSON] працює в цій школі вчителем. Вказує, що на протязі роботи на посаді директора відповідач постійно принижував її честь, гідність та ділову репутацію. Так 22.10.2009 року відповідач звернувся з листом - зверненням до завідуючої Новотроїцького районного відділу освіти в якому, як вважає позивач, принизив її честь, гідність та ділову репутацію. Потім, 12.02.2010 року, [PERSON], будучи депутатом Громівської сільської ради звернувся до сільської ради з депутатським запитом «Про доцільність перебування на посаді директора школи [PERSON]А.». Позивач вказує, що під час свого виступу на сесії районної ради відповідач знову принижував її честь, гідність та ділову репутацію, що відображено в протоколі засідання сільської ради. Після засідання сесії сільської ради 12.02.2010 року стан її здоровя погіршився, і вона о 23-20 год. звернулась до Громівської медичної амбулаторії та з 12.02.2010 по 17.02.2010 лікувалась на денному стаціонарі Громівської амбулаторії, а з 18.02.2010 по 28.02.2010 лікувалась амбулаторно. Після збільшення розміру позовних вимог просить визнати відомості викладені відповідачем у листі зверненні від 22.10.2009 року до завідуючої РайВО, а також викладені в протоколі ХХХХІХ сесії Громівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області У скликання від 12.02.2010 року зі слів відповідача [PERSON] такими, що не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та під час виконання службових обовязків директора Громівської ЗОШ - ділову репутацію, стягнути з відповідача 3500 грн. моральної (немайнової) шкоди, 131-55 грн. матеріальної шкоди (витрати на лікування) та 1000 грн. витрати на правову допомогу. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на підстави, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно звертався до Новотроїцього РайВО з листом - зверненням та до сільської ради з депутатським запитом, але зробив це не з метою приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, в хотів вирішити конфлікт, що назрів з 2007 року, висловивши свою думку про методи керування директора. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, вказуючи на його необґрунтованість. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, суд прийшов до наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами наступне. Згідно наказу № 23§3- К від 01.03.2002 відділу освіти Новотроїцької районної державної адміністрації [PERSON] переведено з посади вчителя початкових класів Громівської [PERSON] ступенів на посаду директора Громівської [PERSON]. [PERSON] призначений на посаду вчителя трудового навчання з 15.08.1991 року згідно наказу № 107 по Громівській ЗОШ. 22.10.2009 року відповідач звернувся з листом - зверненням до завідуючої Новотроїцького районного відділу освіти наступного змісту: "[PERSON], я, як працівник школи, як депутат сільської ради, не можу залишатися байдужим до тих негативних процесів які відбуваються в Громівській ЗОНІ під керівництвом [PERSON] Я виступав й виступаю за демократизацію учбового процесу, стосунків між колегами в колективі. Натомість в нашій школі іде повне ігнорування, а може і незнання директором Закону України "Про освіту", та національної програми "Освіта". Директор школи замість того щоб докласти всіх зусиль для створення сприятливих умов для професійної діяльності вчителя, розпалює ворожнечу, намовляє одних членів колективу на інших. Використовуючи своє службове становище визиває вчителів до кабінету і вимагає від них говорити на іншого вчителя відверту брехню. Відсутність у колективі взаємоповаги і довіри змушує людей захищатися, тому виникають комунікативні барєри, конфлікти і як наслідок - знижується якість роботи. Знаходити спільну мову, цікавитися проблемами своїх підлеглих, делегувати повноваження, гуртувати навколо себе - це перший обовязок директора. Натомість я бачу конфлікти директора з учителями, з учнями старших класів. Директор часто говорить, що в Громівській ЗОШ важкий колектив, а я думаю що справа не в колективі а в бездарності керівника, яка неспроможна організувати, повести за собою людей. Генерал, який не користується повагою у солдат обовязково програє бій. Наш директор напоминає мені ге\-нерала без армії. Керівник нашого закладу дозволяє собі на педагогічній раді обзивати дітей «борзими», лише за те, що вони хотіли обрати інший профіль для навчання і як результат таких непродуманих дій директора, батьки 11 -го класу відмовились надавати спонсорську допомогу школі. [PERSON] не може налагодити плідну співпрацю з сільською радою, з керівником базового господарства і як наслідок - вимагає кошти з дітей для потреб школи. Кращі працівники школи, протестуючи проти такого керівника, вимушені звільнятися зі школи. Я, як депутат сільської ради, не можу змиритися з тим, що висококваліфікований педагог звільняється, а керівник досить низького рівня залишається на посаді. Психолог школи намагалася провести анкетування, але це було заборонено керівником школи." На вказане звернення відділом освіти Новотроїцької районної державної адміністрації 20.11.2009 року було надано відповідь наступного змісту « Ознайомившись із Вашим зверненням, поясненням директора школи, думкою колективу, відділ освіти зробив висновок, що [PERSON] - директор Громівської ЗОШ, повністю володіє ситуацією в закладі, користується повагою колективу та добросовісно виконує функції директора.» 22.01.2010 року [PERSON] звернувся до сільської ради з проханням винести на розгляд сесії питання «Про доцільність перебування [PERSON] на посаді директора Громівської ЗОШ». Під час розгляду даного питання, згідно протоколу від 12.12.2010 року, [PERSON] говорив наступне :"Я, як депутат сільської ради зробив запит щодо [PERSON] яка не справляється з обовязками директора школи, пропоную розглянути питання про доцільність перебування її на цій посаді. [PERSON] - вчитель початкових класів, а викладає в школі етику. Я не знаю чому [PERSON] учили в педучилищі. Багато вчителів незадоволені роботою директора школи. Педагоги змушені звільнятися з посад. Так звільнилася з посади вчитель біології [PERSON] Був випадок, коли учень звернувся за допомогою до директора, щоб захистити його від знущань однолітків. [PERSON] не захистила учня. Під керівництвом директора школи несправедливо розподіляються години вчителям. В школі йде ремонт внутрішніх туалетів. Директор вимагає від учнів по 25 гривень на ремонтні роботи, погрожуючи не пускати до туалетів тих, хто не здасть кошти. Під керівництвом директора біля школи випиляні дерева і розібрані по домівках. [PERSON] щорічно купляє тюль у кабінет, шкільна майстерня не опалюється." Вислухавши покази сторін, свідків, дослідивши надані сторонами докази суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Згідно п.19 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 471 Закону України Про інформацію оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Судження викладені [PERSON]О у листі - зверненні до Новотроїцького РайВО від 22.10.2009 року, суд розцінює як оціночні судження і тому вони не можуть бути предметом судового захисту. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Під час судового розгляду були допитані свідки - вчителі Громівської ЗОШ - [PERSON] - заступник директора, [PERSON] - заступник директора, [PERSON] - вчитель української мови, [PERSON] - вчитель англійської мови, [PERSON] - соціальний педагог, які характеризували [PERSON] як грамотного керівника, яка користується повагою в педколективі та селі. Також в суді давали покази свідки - вчителі Громівської ЗОШ - [PERSON] - вчитель географії, [PERSON] - вчитель англійської мови, [PERSON] - вчитель історії, які показали, що в педагогічному колективі Громівської ЗОШ, склад якого становить 28 вчителів, дійсно виникли непорозуміння, неприязні відносини, причиною яких вважають дії директора школи [PERSON] Згідно протоколу сесії сільської ради [PERSON] сказав «[PERSON] - вчитель початкових класів, а викладає в школі етику. Я не знаю чому [PERSON] учили в педучилищі». Згідно диплому спеціаліста, [PERSON] 24.06.1994 року закінчила Херсонський державний педагогічний інститут, по закінченню якого їй присвоєно кваліфікацію вчитель початкових класів. Як пояснила [PERSON] вона закінчила курси перепідготовки та здобула право викладати етику. Суд вважає, що висловлювання відповідача про те, що позивач є вчителем навчальних класів ніяким чином не може принижувати її честь, гідність та ділову репутацію. Позивач дійсно працює в школі з 1985 року, закінчила педагогічне училище, потім навчалась у ВУЗІ, 17 років працювала вчителем початкових класів. Відповідач [PERSON] та свідок [PERSON] в судовому засіданні вказували, що учні старших класів залучаються до важких фізичних робіт (перенесення вугілля) без згоди батьків, за це директор надавала учням, залученим до перенесення вугілля 2 дні «відгулів». Вказаний факт не заперечувала позивач. Про те, що майстерні в школі не опалюються, також позивач не заперечує. В Громівській ЗОШ дійсно був зроблений ремонт шкільних туалетів. Рішення про надання батьками спонсорської допомоги школі (по 25 грн. з кожного учня) було прийнято батьківським комітетом. Як вказує відповідач його діти не здавали кошти і сказали, що чули як директор школи кричала на дівчат старшокласників, що не пустить їх до туалету. І тому він вважав за необхідне сказати про це на сесії сільської ради. Як пояснила позивач, дерева біля школи були дійсно випиляні, але частину деревини забрали люди, що пиляли дерева, в рахунок оплати своєї роботи. Решта деревини пішла на опалення школи. Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON] - голова сільської ради, письмового дозволу на випилювання дерев сільська рада не надавала, директор школи лише попросила дозвіл в телефонному режимі. Таким чином відповідач, в своєму виступі на сесії сільської ради правомірно підняв питання про випилювання дерев біля школи. При цьому всі свідки допитані в судовому засіданні, вказували, що у [PERSON] та [PERSON] з 2007 року обоюдні, неприязні відносини, які виражались на рівні побутових образ, некоректної поведінки обох сторін. Також всі свідки, в тому числі і депутат сільської ради [PERSON] та голова сільської ради [PERSON] вказали, що в результаті звернення [PERSON] до РайВО та сільської ради ділова репутація [PERSON] не постраждала. Таким чином вислухавши покази свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що зверненням відповідача з листом до Новотроїцького районного відділу освіти та до сільської ради не було порушено право позивача на повагу до гідності та честі, шляхом поширенням про неї недостовірної інформації і позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. 23, 270, 277, 297, 299 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»,

Outcome: dismissed