Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого зазначила, що 28.09.2009 року близько 16-30 г. біля магазину «Спар» по вул.Запорізьке шосе,42 в м.Дніпропетровську, відповідач вигулював собаку породи «доберман» без намордника, в результаті чого собака завдала їй тілесних ушкоджень. Вказаний факт підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.09.2009 року, постановою суду від 16.12.2009 року згідно якої відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.154 КУпАП. Згідно висновку судово-медичного експерта №350 від 02.02.2010 року їй було заподіяно легкі тілесні ушкодження, що зумовили короткочасний розлад здоровя. У відповідності із призначенням лікаря нею було придбано ліків та сплачено за видачу висновку грошові кошти в сумі 1563 грн. 60 коп. Також їй було заподіяно моральну шкоду, що виразилась в моральних та фізичних стражданнях, спричинених в момент скоєння правопорушення, непоправній втраті часу в процесі звернення до правоохоронних органів, а також оформлення необхідних документів, моральних та психічних переживаннях, повязаних з вишукуванням додаткового часу та зусиль для підготовки та подачі до суду необхідних документів. З урахуванням зазначеного, посилаючись на ст.ст.1168,1195 ЦК України, просила стягнути з відповідача завдану їй матеріальну шкоду в сумі 1563 грн. 60 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала та, посилаючись на викладені в ній підстави, просила задовольнити останню в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, судом було ухвалено про розгляду справи в заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 28.09.2009 року близько 16-30 г. біля магазину «Спар» по вул.Запорізьке шосе,42 в м.Дніпропетровську, відповідач вигулював собаку породи «доберман» без намордника, в результаті чого собака завдала позивачці [PERSON] тілесних ушкоджень. Вказаний факт підтверджується постановою ДІМ Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 30.09.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] та постановою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.12.2009 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП (а.с.13-14). Згідно висновку судово-медичного експерту №350 від 02.02.2010 року у [PERSON] виявлені ушкодження у вигляді вкушеної рани верхньої третини лівого стегна, спричиненої від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути зуби тварини, в термін та можливо при обставинах, вказаних обстеженою. За своїм характером ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоровя (а.с.6-7). Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає встановленим факт заподіяння позивачці тілесних ушкоджень з вини відповідача, який вигулював собаку в громадському місці без намордника. Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Як вбачається з виписки з історії хвороби, копій чеків та квитанцій, відповідно до призначення лікаря позивачкою було витрачено на придбання ліків та сплачено за послуги експерта кошти в сумі 1563 грн. 60 коп. (а.с.8-11). З урахуванням викладеного та у відповідності до ст.1195 ЦК України, ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути матеріальну шкоду в зазначеному вище розмірі. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Суд вважає доведеним позивачкою, що внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень останній було завдано моральну шкоду, що виразилась в моральних та фізичних стражданнях, внаслідок отриманих травм та фізичного болю, який позивачка зазнавала після цього, в непоправній втраті часу, повязаній з відновленням нормального ритму життя, улагодженням всіх необхідних юридичних формальностей та оформленням необхідних документів, у моральних та психічних переживаннях, повязаних з вишукуванням додаткового часу і додаткових психічних та фізичних зусиль для підготовки та подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1000 грн. Відповідно до ст.79,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial