Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договори оренди земельних ділянок між ним та відповідачем зареєстровані в Державному реєстрі земель 26 вересня 2007 року під № 00147 і 14 серпня 2008 року за № 040839900038. Стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в сумі 8464 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю і дав суду пояснення про те, що на праві приватної власності йому належить земельна ділянка площею 11,9189 га на яку між сторонами по справі 24 березня 2008 року був укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в Державному реєстрі земель 14 серпня 2008 року за № 040839900038. За умовами договору земельна ділянка передавалась відповідачу для вирощування плодів і ягід, але відповідач, в порушення пункту 14 Договору з 2008 року по теперішній час вирощує на орендованій земельній ділянці пшеницю та соняшник. В порушення п.9 Договору, відповідач орендну плату не виплачує з 2008 року. При укладенні Договору відповідачем був встановлений розмір орендної плати 1,5 % від вартості земельної ділянки, але 19 серпня 2008 року Указом Президента України № 75/2008 встановлений розмір 3 % від вартості земельної ділянки, тому на думку позивача, розмір заборгованості по орендній платі складає 8464 грн. Невиплата орендної плати є суттєвим порушенням умов договору, тому позивач вважає, що Договір повинен бути розірваний. Орендна плата по земельній ділянці, площею 5,1458 га, реєстраційний номер Договору 00147 від 26 вересня 2007 року, відповідачем виплачена повністю. З цих підстав позивач вважає, що Договори повинні бути розірвані, а земельні ділянки повернуті йому для самостійної обробки землі. Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав повністю і дав суду пояснення про те, що ВАТ «Біловодське» займається вирощуванням плодово-ягідної продукції. В звязку з незадовільними погодними умовами в 2008-2010 роках урожай в саду фактично був відсутній. При розпаюванні землі в товаристві, частину земельних паїв громадяни отримали з насадженнями. 24 березня 2008 року між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки площею 11,9186 га, але в договорі вказано, що на даній земельній ділянкі, на момент укладення договору, знаходились багаторічні насадження фруктових дерев. Розмір орендної плати переглядається кожний рік і нараховується за формулою, вказаною в пункті 12 Договору. В звязку з тим, що в 2008-2010 роках урожай фруктів і ягід фактично був відсутній, що підтверджується звітами в статуправління, товариство сплачувало тільки земельний податок за площі, які знаходились під багаторічними насадженнями. В 2008 році були виділені кошти на розкорчовування площі саду де знаходились земельна ділянка 11,9189 га позивача. Процес корчування дерев і приведення земельної ділянки до належного стану довготривалий. Після корчування дерев, в 2008 році, відповідно до технології, з метою відновлення родючості земельної ділянки, на ній була посіяна озима пшениця після чого, в 2009 році, вся перекультивована і в 2010 році ця площа переведена в ріллю. В 2010 році позивачу було запропоновано підписати зміни до раніше укладеного договору, як на оренду земельної ділянки віднесеної до ріллі, але позивач відмовився вимагаючи повернення йому обох орендованих ділянок для особистої обробки і виплати розрахованої ним заборгованості по орендній платі. За оренду земельної ділянки позивача площею 5,1458 га (рілля) відповідач розрахувався своєчасно. Представник третьої особи [PERSON] дала суду пояснення про те, що відповідно до заяви позивача 22 березня 2011 року відділом Держкомзему у Біловодському районі проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки позивача площею 11,9186 га. На момент перевірки багаторічні насадження та інші сільськогосподарські культури на земельній ділянкі відсутні. Факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням не встановлено. Допитані в судовому засіданні з ініціативи позивача свідки дали наступні свідчення. [PERSON] дав суду пояснення про те, що йому нічого не відомо по суті позову. Земельного паю у ВАТ «Біловодське» у нього не має. Де знаходиться пай позивача свідку не відомо. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що місце знаходження паю позивача йому відоме зі слів позивача. Раніше свідок працював в лісомисливському господарстві, яке знаходиться недалеко від поля на яке вказував позивач. На даному полі в 2008-2009 роках проводилась культивація. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дав суду пояснення про те, що до 1995 року працював в радгоспі «Біловодський» холодильщиком. Земельного паю у ВАТ «Біловодське» свідок не має. Зі слів позивача [PERSON] було відомо, що позивачу не виплачувалась орендна плата за землю. Кількість паїв у позивача і місце їх знаходження свідку не відоме. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачем передано в оренду відповідачу дві земельні ділянки площею 11,9189 га і 5,145 га. Орендна плата за використання земельної ділянки площею 5,145 га видана відповідачем повністю. Відповідно до договору оренди земельної ділянки площею 11,9189 га від 24 березня 2008 року, пункт 3, на момент укладення договору, на земельній ділянкі знаходились багаторічні насадження плодових дерев (а.с.9). Відповідно до пункту 12 Договору (а.с.9) розмір орендної плати за землю на якій знаходяться багаторічні насадження переглядається кожний рік і нараховується по формулі. Розмір орендної плати, при цьому, прямо залежить від урожаю плодово-ягідної продукції. Укладення вище вказаних договорів позивачем не спорюється. Відповідно до частини 3 статті 15 Закону України «Про оренду землі», за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови договору, в тому числі повязані з обставинами, що можуть вплинути на зміну договору. Позивач не оспорює того факту, що після розкорчування поля де знаходиться належна йому земельна ділянка і переведення земельної ділянки в ріллю він (позивач) відмовився від внесення змін до Договору, мотивуючи відмову своїм бажанням самостійно обробляти належні йому земельні ділянки. Позивачем не надано суду жодних доказів про незастосування відповідачем, при обчисленні орендної плати, індексу інфляції. Судом критично оцінено доводи позивача про встановлення Указом Президента України № 75/2008 орендної плати за землю в розмірі 3 % від вартості землі з тих підстав, що даний Указ, не регламентує правовідносини, повязані з орендою землі. Не спростовані позивачем і доводи відповідача про відсутність в 2008-2010 роках в товаристві урожаю плодово-ягідної продукції (відповідачем надано копії звітів до Державного статистичного спостереження). В судовому засіданні позивач не оспорював доводи представника відповідача про те, що площа поля на якому знаходиться земельна ділянка позивача розміром 11,9189 га складає 15 га, а не 103,6 га. Площа 103,6 га була розкорчована в 2006 році. На даному полі відсутні земельні ділянки які б належали позивачу. Судові витрати стягнути в порядку ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved