overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

[PERSON] 21.10.201 Ороку звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатними її племінника [PERSON], [INFO], стверджуючи, що він страдає психічним захворюванням, не може розуміти значення своїх дій та ними керувати. Визнання племінника недієздатним їй потрібно для оформлення опіки. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала, представник органу опіки і піклування [PERSON] вважала, що заява підлягає задоволенню, оскільки наявні матеріали справи вказують на недієздатність [PERSON] Суд, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з довідки Волинської обласної психіатричної лікарні №1 страдає психічним захворюванням та знаходиться в психіатричній лікарні на лікуванні. Відповідно до проведеної судом стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 17.12.2010 року встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки психоорганічного синдрому змішаного (травматичного алкогольного інтоксикаційного генезу), експлозивний варіант, а також у висновку зазначено, що психічний розлад істотно впливає на здатність до усвідомлення значення своїх дій (бездіяльності) та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2010 року був задоволений позов [PERSON] до виконавчого комітету Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, садового товариства «Прибой» про визнання права власності на самочинне будівництво, було визнано за [PERSON] право власності на самовільно збудовані: будинок літ. «А», прибудову літ. «а», загальною площею 25,0 кв.м., навіс літ. «Б», вбиральня душ літ. «В», за адресою садовий будинок № 860, садівниче товариство «Прибой», Сонячний район, смт. Затока, м. Білгород Дністровський, Одеської області. Представниця позивачки просила суд постановити додаткове рішення, вказуючи, що у винесеному рішенні вказано: будинок літ. «А», замість вірного : садовий будинок літ. «А», загальною площею 8,7 кв.м. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представницю позивачки, суд приходить до наступного. Як видно з пояснень представниці позивачки в рішенні суду повинно бути вказано : садовий будинок літ. «А», загально площею 8,7 кв.м. Таким чином, судом встановлено, що у рішенні суду від 17.12.2010 р. невірно вказано назва будинку та не зазначена загальна площе будинку, а у відповідності до ст. 220 ЦПК України, у цьому випадку, з ініціативи позивача, суд може постановити додаткове рішення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення, у якому вказати: садовий будинок літ. «А», загально площею 8,7 кв.м. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона 17.07.1993 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який 29.01.2009 року було розірвано. Від сумісного проживання мають синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей з вересня 2010 року не надає, хоча є працездатним, підробляє у приватних осіб, отримує нерегулярний і мінливій дохід , тому просить стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно і до повноліття дітей. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач має мінливий дохід, з визначеною позивачкою твердою грошовою сумою згоден, і такий розмір аліментів не буде порушувати права дітей, позов підлягає задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси дітей і інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

Сторони зареєстрували між собою шлюб 15 березня 2007 року. Від шлюбу в сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін припинилося і сторони сімейних стосунків не підтримують. Сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, сім'ю, та ведення господарства. Починаючи з грудня 2009 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини та спільне ведення господарства. Тому позивач звернувся в суд з позовом про розлучення. Позивач заявлений позов підтримав, просить терміну на примирення не надавати, оскільки збереження сім'ї на сьогодні не можливо, причиною розпаду сімї стало неспівпадання характерів з відповідачкою. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, згідна на розлучення, просила шлюб розірвати, проживає окремо від позивача з грудня 2009 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи - свідоцтво про одруження сторін, свідоцтво про народження дитини та інші матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Так. визнання позову не суперечить законодавству, не порушує права та свободи сторін та інших осіб. Судом встановлено, що сторони проживали спільно, а потім сімейні стосунки припинились і з грудня 2009 року сторони проживають окремо. Від шлюбу в сторін є одна неповнолітня дитина, яка проживає разом з відповідачкою. На сьогодні сторони не проживають разом, сімейних стосунків не підтримують тривалий час і збереження сімї стало не можливим. Терміном на примирення сторони не виявили бажання скористатись, таким чином збереження сімї стало не можливим і суперечить інтересам позивача та відповідачки. Сімейним кодексом України передбачено припинення шлюбу внаслідок його розірвання відповідно ст. 104, 105, 110 СК України. При розгляді справи судом не встановлено будь-яких обмежень, які б не давали право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу відповідно ст. 110 СК України. Шлюб між сторонами укладено вперше. З врахуванням думки позивача витрати повязані із реєстрацію факту розлучення покласти на нього. За таких обставин та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

Сторони зареєстрували між собою шлюб 22 жовтня 2006 року. Від шлюбу в сторін дітей немає. Сімейне життя у сторін припинилося з жовтня 2009 року і сторони сімейних стосунків не підтримують. Сімейне життя у сторін не склалося через несумісність характерів з відповідачем. Відповідач відмовляється розірвати шлюб за взаємною згодою через органи РАЦС, тому позивач звернувся в суд з позовом про розлучення. Позивач заявлений позов підтримав, просить терміну на примирення не надавати, оскільки збереження сімї на сьогодні не можливо, причиною розпаду сімї стало неспівпадання характерів з відповідачем. Відповідачка, належним чином повідомлена про час, день, місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Позивач наполягає на розгляді справи та постановленні заочного рішення. Тому суд розглядає позовну заяву відповідно до вимог ст. 169, 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі матеріалів та постановляє заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи - свідоцтво про одруження сторін, та інші матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Так, визнання позову не суперечить законодавству, не порушує права та свободи сторін та інших осіб. Судом встановлено, що сторони проживали спільно, а потім сімейні стосунки припинились і з жовтня місяця 2009 року сторони проживають окремо. Від шлюбу в сторін дітей не має. На сьогодні сторони не проживають разом, сімейних стосунків не підтримують тривалий час. Відповідачка в судове засідання не зявилася, що свідчить про небажання примиритися і зберегти сім'ю. Таким чином, суд вважає, що збереження сімї стало не можливим і суперечить інтересам сторін. Сімейним кодексом України передбачено припинення шлюбу внаслідок його розірвання відповідно ст. 104, 105, 110 СК України. При розгляді справи судом не встановлено будь-яких обмежень, які б не давали право на предявлення позову про розірвання шлюбу відповідно ст. 110 СК України. Шлюб між сторонами укладено вперше. З урахуванням думки позивача витрати повязані із реєстрацію факту розлучення покласти на нього. На підставі ст. ст. 104-105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності. В судовому засідання позивач свої вимоги підтримав та в їх обґрунтування пояснив, що йому за наказом директора радгоспу «Комсомольський» № 101 від 30.05.1973 року відведена земельна ділянка площею 0,15 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Горького , 35 в с. Красне Скадовського району Херсонської області. На вказаній земельній ділянці він побудував житловий будинок з господарськими будівлями та відкрив особовий рахунок № 370. Відповідач намагається оформити належне йому майно на себе, мотивуючи тим, що являється його дочкою, проти коли він звернувся до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації щодо реєстрації нерухомості, то отримав відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Скадовський район, с. Красне, вул. Горького, 35. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник Херсонського державного бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 30.05.1973 року наказом директора радгоспу «Комсомольський» № 101 позивачу було надано земельну ділянку площею 0, 15 га, для обслуговування житлового будинку по вул. Горького, 35 в с. Красне Скадовського району Херсонської області. Відповідно до довідки Херсонського державного бюро технічної інвентаризації від 22.10.2010 року житловий будинок з надвірними будівлями розташований в с. Красне по вул. Горького, 35 належить [PERSON], проте юридичні документи не оформлені. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідачі позов визнали, а позивач виконав будівництво на 100 %, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Скадовський район, с. Красне, вул. Горького, 35.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2010 року вимоги заявника були задоволені і встановлено факт прийняття заявником участі в бойових діях на території Чехословаччини у 1968 році. Дніпропетровський обласний військовий комісаріат подав апеляційну скаргу на зазначене судове рішення. Ухвалою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада зазначена цивільна справа була повернута до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для усунення недоліків судового рішення, а саме: не вирішено питання про стягнення з заявника не сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Сторони в судове засідання не з`явилися. У відповідності до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч.3 ст.220 ЦПК України присутність осіб, які беруть участь у справі не є обов`язковою. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне винести додаткове рішення і стягнути з заявника витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн., оскільки вказані витрати ним сплачені не були. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги мобільного зв»язку . Так як він користується послугами мобільного зв»язку і станом на 16.11.2009 рік має заборгованість в розмірі 931 грн 03 коп , яку не дивлячись на неодноразові попередження не сплачує .На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на їх користь вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з»явився , надав заяву до суду про розгляд справи у його відсутність Позовні вимоги підтримує.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився , хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд постановляє заочне рішення Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню повністю з слідуючих підстав. Так, судом встановлено, що згідно договору про надання послуг стільникового зв»язку ,що був укладений між ЗАТ «Український Мобільний зв»язок» та [PERSON] був виділений мобільний номер : 503327451 з підключенням його до мережі радіотелефонного зв»язку ЗАТ «УМЗ». Для проведення розрахунків за послуги мобільного зв»язку відповідачу був наданий особистий рахунок № 1.11859285. При наданні послуг мобільного зв»язку [PERSON] на протязі березня-червня 2008 року включно не оплатив рахунки, які направлялись на його адресу. 11.08.2008 року відповідачу була надіслана претензія № С1.11859285\\08,з проханням терміново розрахуватися з боргом. Але відповідач залишив її без відповіді і і водночас без задоволення. На підставі ст.,546 ЦК України та згідно п.1,3 Додаткової Угоди до Договору,відповідачу нараховується договірна санкція . Розмір договірної санкції становить 843,92 коп. Станом на 16.11.2009 рік заборгованість- 931 грн 03 складається з суми заборгованості 87,11 грн та суми договірної санкції 843,92 грн. Відповідно до вимог ст.ст.526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, таким чином суд стягує з відповідача на користь позивача борг в сумі 931 грн 03 коп. Згідно ст.79 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивача сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн та витрати по сплаті судового збору- 51,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення та потребою в обґрунтуванні доводів позивачки та її представника, на що необхідно витратити значний час, суд вважає необхідним проголосити його вступну і резолютивну частини, а складання повного тексту рішення відкласти до 04 січня 2011 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що у 2001 році вступила в шлюб з відповідачем у справі [PERSON]. 20 квітня 2005 року за рішенням суду шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони всі не проживають спільно. Відповідач живе окремо, працює, але жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона і звернулася до суду за захистом прав дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила, просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття та не стягувати з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 170 грн.. Відповідач позов визнав та не заперечує щодо його задоволення, просив врахувати, що має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], непрацюючу дружину [PERSON], яка є домогосподаркою та перебуває в даний час у стані вагітності, здійснює догляд за хворим дядьком [PERSON] і має можливість сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі не більше 200 грн.. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення із тих підстав, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно свідоцтва про народження, батьком дитини являється відповідач по справі і цієї обставини він не заперечує. Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні неповнолітньої дитини про задовільний стан здоров»я, потребу в належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно та у відношенні відповідача, а саме, що він офіційно не працює на території України, має на утриманні неповнолітню дитину та непрацюючу дружину, фізично здоровий і приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищенаведеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

[PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 600 грн. на двох дітей щомісячно до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила, що відповідач ніяких коштів на утримання дітей не надає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився хоча належним чином був повідомлений про день час та місце розгляду справи, про причини своєї відсутності, суд, не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення частково виходячи із наступного: Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В шлюбі у сторін народилася двоє дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] Із справи вбачається, що способу виконання обов'язку утримувати дітей позивачка та відповідач не визначили, батько дітей в добровільному порядку коштів на їх утримання не надає. При таких обставинах аліменти слід стягувати згідно рішення суду в твердій грошовій сумі, оскільки відомостей про дохід відповідача немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу (час затримки виконання рішення про поновлення на роботі) за період з 01 грудня 2009 року по 28 січня 2010 року в сумі 5657 грн. 14 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від ЗО листопада 2009 року позивача поновлено на посаді провідника пасажирських вагонів вагонної дільниці Київ - пасажирський Державного територіального об'єднання «Південно - Західна залізниця» та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6382 грн. 32 коп. (а.с.4-5). Згідно ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Позивача поновлено на роботі 28 січня 2010 року, тобто у період з 01.12.2009 року по 28 січня 2010 року позивач перебувала у вимушеному прогулі, а тому їй за вказаний період не виплачено середній заробіток з урахуванням індексації на загальну суму 5657 грн. 14 коп. (а.с.13). Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач заперечень проти розрахунку середнього заробітку, наданого позивачем, не надав, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-30 00:00:00

15.11.2010 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період її навчання в Чернігівському Національному педагогічному університеті імені [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач повинен її утримувати як дочку на період навчання. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач без поважних причин в судове засідання не прибув. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є дочкою відповідача, яка з 01.09.2009 року по 30.06.2013 року навчається в Чернігівському Національному педагогічному університеті імені [PERSON], з денною формою навчання (і яка проживає окремо від відповідача), що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, довідкою з навчального закладу та місця проживання (а.с.3-4). Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу й&тмил. горсте! я-гат утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Суд вважає, що відповідач може здійснювати виплату позивачу аліментів на час її навчання у вузі в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) і вказані обставини є підставою для задоволенню позову. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved