overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності померлому права власності на майно, стверджує, що 24.02.2010 року померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно: що складається з 1\\2 частки житлового будинку «А» загальною площею 59,1 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м., з відповідною часткою господарських будівель та споруд, а саме: веранда - а, ганок - аі, літня кухня - Б, сарай - В, навіс - в, сарай - Г, погріб - П, 1 - ворота з хвірткою, колодязь - К, які розташовані в с.Шляхот'Бершадського району Вінницької області, вул. Шевченка, № 27. [PERSON] являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка , але оформити своє право на спадщину не має можливості, оскільки померлий при житті не оформив та не зареєстрував право власності на належну йому частку житлового будинку. Вирішення даного питання можливе тільки в судовому порядку тому вона просить постановити рішення, яким встановити факт, що померла 24.02.2010 року [PERSON] при житті набула право приватної власності на 1\\2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований в с. .Шляхова Бершадського району Вінницької області, вул. Шевченка, № 27. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення із слідуючих підстав: [PERSON] при житті не оформила та не зареєструвала право власності на належну, їй частку житлового будинку, що розташований в с. Шляхова Бершадського району Вінницької області, вул. Шевченка, № 27. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. [PERSON] являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] претендує на майно померлої, але реалізувати своє право на прийняття спадщини не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Кєоуючись ст. ст. 209-213 ІЖ України, ст. 130, 256ЦГЖ України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до спілки співвласників майнових паїв СТОВ «Берладинка» с. Бирлівка, Бирлівської сільської ради про визнання права власності та визнання рішення Бирлівської сільської ради від 18.11.2010 року неправомірним, зазначаючи, що їй, згідно рішення Бершадського районного суду відповідачем було виділено в рахунок майнового паю нерухоме майно, а саме будівлю механізаторів тракторної бригади № 2-А, загальною площею 168,2 кв.м., що розташована за адресою с. Бирлівка Бершадського району Вінницької області, вул. Комсомольська, № 10-Д. В даний час вона не має змоги належним чином оформитись в правах власника оскільки спілка співвласників майнових паїв СТОВ «Берладинка» за час експлуатації вказаного нерухомого майна не виготовила технічної документації на будинок та не зареєструвала його у органах БТІ. Рішенням № 66 від 18.11.2010 року Війтівська Сільська рада відмовила їй у видачі свідоцтва на право власності на нерухоме майно - будівлю механізаторів тракторної бригади № 2-А. Просить визнати за нею право приватної власності на вказану будівлю та визнати рішення Бирлівської сільської ради від 18.11.2010 року за № 66 неправомірним. Представники відповідачів в суд не зявились, надали заяви в яких просять розглянути справу в їх відсутності, проти заявленого позову не заперечують. Суд, заслухавши пояснення позивача та перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Бершадського районного суду від 11 червня 2010 року [PERSON] виділено майно на суму 10021 грн в рахунок майнового паю. Спілка співвласників майнових паїв СТОВ «Берладинка» за час експлуатації вказаного нерухомого майна не виготовила технічної документації на будинок , а саме будівлю механізаторів тракторної бригади № 2-А, загальною площею 168,2 кв.м., що розташована за адресою с. Бирлівка Бершадського району Вінницької області, вул. Комсомольська, № 10-Д та не зареєструвала його у органах БТІ, тому [PERSON] не має змоги вчинити договір купівлі - продажу та належним чином оформитись в правах власника. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є в спільній частковій власності, і відповідно до ст. 7, 9 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство власник майнового паю має право отримати майновий пай натурою, грішми, або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. У звязку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що даний позов є обґрунтованим, законним і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів та штрафних санкцій. В позовній заяві посилався на те, що 19 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття карткового рахунку та 23 травня 2008 року було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії за умовами якого позивач надав відповідачу в тимчасове користування кредитні ресурси шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 3000 гривень із сплатою процентів у розмірі процентних ставок строком користування до 22 лютого 2011 року. Відповідачем [PERSON] зобовязання не виконано, станом на 15.09.2010 року заборгованість за кредитом складає 7758,64 грн. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 7758 грн. 64 коп. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо стягнення з нього суми заборгованості в розмірі 7758 грн.64 коп. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір №042-Р/000442 про відкриття карткового рахунку та 23 травня 2008 року було укладено договір №25-ПЛ про відкриття відновлювальної кредитної лінії за умовами якого позивач надав відповідачу в тимчасове користування кредитні ресурси шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 3000 гривень із сплатою процентів у розмірі процентних ставок строком користування до 22 лютого 2011 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобовязання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти, які відповідач отримав готівкою шляхом зняття їх у банкоматі видачі готівки, що підтверджується випискою з рахунку за період з 19.05.2008 по 15.09.2010 роки. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] свого обовязку за кредитним договором не виконав. Станом на 15.09.2010 року заборгованість за кредитом складає 7758 грн. 64 коп. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в сумі 7758 грн. 64 коп. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 197 грн. 59 коп. Всього до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає сума 7956 грн. 23 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

В листопаді 2010 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, просивши стягнути на її користь із відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення дитини повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала, пояснивши у відповідності із заявою, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. У відповідності із ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову, при наявності для того законних підстав, ухвалюється судове рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в суду є підстави для задоволення позову. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розміри аліментів, що належать стягненню з відповідача, на підставі ст.ст. 182, 183 СК України, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за можливе визначити їх в розмірі, про який просить позивачка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

В листопаді 2010 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Діти проживають разом із позивачкою, знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги дітям не надає, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом та просити стягнути на її користь із відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 600 грн. до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала, пояснивши у відповідності із заявою, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. У відповідності із ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову, при наявності для того законних підстав, ухвалюється судове рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в суду є підстави для задоволення позову. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розміри аліментів, що належать стягненню з відповідача, на підставі ст.ст. 182, 184 СК України, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за можливе визначити їх в розмірі, про який просить позивачка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

ЗО листопада 2010 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Просили суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], працює приватним підприємцем, українця, громадянина України аліменти на її, [PERSON] користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]»ї Володимирівни, [INFO] в розмірі 50% від усіх видів доходу, але не менше 30% від мінімального прожиткового мінімуму громадян до повноліття дитини та на навчання сина, [PERSON] 25% від усіх видів доходу до 01.07.2011 року, тобто до закінчення ним учбового закладу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності позивача [PERSON]. Відповідач [PERSON] з позовом згоден. Суд, заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 1991 року. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22.06.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с.8-9) та доньку [PERSON]»ю Володимирівну, [INFO] (а.с.4). Позивачка підтримує позовну заяву про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]»ї Володимирівни та стягнення аліментів на навчання сина, [PERSON]. [PERSON] навчається в Київському коледжі міжнародної торгівлі на 4 курсі денного відділення за спеціальністю «Правознавство». Строк закінчення навчального закладу 01.07.2011 року (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідач аліменти іншим дітям не сплачує. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звЯзку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Тому суд приходить до висновку, що позови: вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки та сина. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 6185,56 грн. та судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 61,86 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився. в заяві до суду просив позов задоволити, справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON], повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідач [PERSON] 10.07.2008 року уклав з позивачем кредитний договір № 400054585 (експрес для дому) на загальну суму 5100,05 грн. у користування до 11.10.2010 року. Згідно п.п.1,1,1.3 Договору, відповідачу було надано грошові кошти па придбання товарів/послуг та оплату послуг Банку на 27 місяців до 11.10.2010 року із відсотковою ставкою 10% річних та сплатою комісії щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 102 грн. Меморіальним ордером від 11.07.08 № 109132 відповідачу перераховано 4435 грн. за товар та згідно п.2.2 Договору, меморіальним ордером від 11.07.08 № 109133 перераховано 665,05 грн. комісії за відкриття кредитного рахунку, згідно п.п.д) п.1.1 Договору. Відповідно п.2.7, п.2.8 Договору, погашення позичальником заборгованості по кредиту та процентах здійснюється щомісячно рівними частинами в сумі 314 грн. 10 числа кожного місяця. Із наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № 400054585 встановлено, що станом на 05.11.2010 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором складає 6185 грн.56 коп., із яких борг по кредиту складає 3812 грн.22 коп.. борг за процентами 333 грн.34 кой., комісія 2040 грн. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, то на момент розгляду справи відповідач [PERSON] свої зобов'язання по вказаному кредитному договору не виконав, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно п.п.1.3. ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

03.12.2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 26.11.2005 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають дитину Софію, [INFO], яка проживає з позивачкою та на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача щомісяця й до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з»явилася, але надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнав та був не проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 180,183 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони одружилися 26.11.2005 року та від шлюбу сторони мають дитину Софію, [INFO], яка за взаємною згодою сторін, проживає разом з позивачкою. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Суд вважає доведеним те, що відповідач не виконує своїх обовязків щодо утримання дитини, тому вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки доходу відповідача на утримання доньки є законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення його з квартири за адресою вул. Леніна, 10/43 обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником 1/2 частини квартири за адресою вул. Леніна, 10/43. В даній квартирі проживає відповідач по справі, який не має реєстрації, а вселився з дозволу [PERSON]. яка є власницею ? частини квартири. Після повернення з відрядження відповідач не пустив його у квартиру по вул. Леніна, 10/43, і перешкоджає у користуванні власністю. Оскільки відповідач не має права користування житловим приміщенням, а в добровільному порядку відмовляється виселитися з квартири то позивач просить суд виселити відповідача з спірної квартири за адресою вул. Леніна, 10/43 та зобовязати не чинити перешкоди в здійсненні права власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 01.12.2010 було залучено третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON], яка в судове засідання не зявилась, хоча про час розгляду справи була повідомлена належним чином. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З довідки Бюро технічної інвентаризації м. Краматорська від 05.07.2010 р. вбачається, що квартира за адресою вул. Леніна, 10/43 в рівних долях належить позивачу та [PERSON] З гідно копії акту КП «Служба єдиного замовника» від 06.10.2010 р. вбачається, що відповідач проживає у квартирі за адресою вул. Леніна, 10/43 У відповідності до вимог ст. 65 Житлового Кодексу наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові \~належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що в квартиру по вул. Леніна, 10/43 у визначеному законом порядку відповідач вселений не був та не має частки власності і тому не набув права користування цією квартирою. \~ На підставі викладеного, суд вважає, що право власності позивача порушено і тому відповідач підлягає виселенню зі спірної квартири, без надання іншого житлового приміщення та необхідно зобовязати відповідача не чинити перешкоди в здійсненні права власності. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 54 грн. судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом і в обгрунтування позовних вимог зазначила, що 27.05.2007 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру 11 по вул. Вітрука. 27 в м.Житомирі. 27.07.2007 року вона оформила заяву про прийняття спадщини і фактично спадщину прийняла, окільки що до моменту смерті матері і на даний час проживає в спадковій квартирі. Просить суд встановити додатковий строк прийняття спадщини терміном на 3 місяці. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з тих самих підстав та уточнила позовні вимоги, просить встановити строк 1 місяць. Відповідачі та третя особа проти задоволення позову не заперечують. Судом встановлено, що 27.05.2007 року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру 11 по вул. Вітрука. 27 в м.Житомирі. Згідно з вимогами ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк. Позивач стверджує, що на момент смерті проживала в зазанченій квартирі, дана обставина не заперечується і іншими учасниками розгляду справи та підтверджується актом житлової установи. У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно приживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не заявив про відмову від неї. При таких обставинах, суд, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки з тверджень позивача та наданиих суду доказів не вбачається, що позивачем строк прийняття спадщини пропущений. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed