Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-19 00:00:00

У січні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що групою по самоврядному контролю з використання та охорони земель Амур-Нижньодніпровської у місті Дніпропетровську ради, відповідно до вимог ст.189 Земельного Кодексу України, рішення сесії Дніпропетровської міської ради від 14.07.2004 року №13/13 Про організацію та здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земельпроведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Білостоцького у районі будинку №12. У результаті зазначеної перевірки, встановлено факт самовільного зайняття та використання для власних потреб земельної ділянки приблизної площі 0,0009 га під розміщення кіоску громадянина [PERSON]. У звязку з наведеним, прокурор просив зобовязати відповідача - громадянина [PERSON] повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0009 га, яка розташована в районі житлового будинку №12 по вул. Білостоцького у м. Дніпропетровську, державі в особі Дніпропетровської міської ради та привести вказану земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення споруди кіоску, за рахунок громадянина [PERSON]. В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представники Дніпропетровської міської ради та Виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] категорично заперечував проти задоволення позову,пояснивши, що звернувся за оформленням дозвільних документів у відповідні органи. В судовому засіданні свідок [PERSON], головний спеціаліст відділу архітектури Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, пояснив про те, що він в складі групи по самоврядному контролю з використання та охорони земель Амур-Нижньодніпровської у місті Дніпропетровську ради, виїжджав на місце та складав акт №31/10 (повторний) від 21 грудня 2010 року, в результаті перевірки встановлено, що на земельній ділянці площею біля 0,0009 га розміщено кіоск фізичної особи-підприємця [PERSON], правовстановлюючі документи на використання зазначеної земельної ділянки відсутні. Суд, вислухавши пояснення прокурора, відповідача, та інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що в ході проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства групи самоврядного контролю за використанням та охороною земель Амур-Нижньодніпровської у місті Дніпропетровську ради, складено акт №31/10 (повторний) від 21 грудня 2010 року (а.с.5), в результаті перевірки встановлено, що на земельній ділянці площею біля 0,0009 га розміщено кіоск фізичної особи-підприємця [PERSON], правовстановлюючі документи на використання зазначеної земельної ділянки відсутні, земельна ділянка використовується без реєстрації права власності, права постійного користування та права оренди. Незважаючи на попередження, громадянин [PERSON] земельну ділянку не звільнив та в належний вид для подальшого користування не привів. Факт самовільного зайняття вищезазначеної земельної ділянки також підтверджується (а.с.6) актом №04/10 від 20 квітня 2010 року, складений в ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства групи самоврядного контролю за використанням та охороною земель Амур-Нижньодніпровської у місті Дніпропетровську ради. Про що, 20 квітня 2010 року [PERSON] було попереджено (а.с.7) з вимогою в термін 10 діб з дня отримання попередження звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її в належний для подальшого використання стан. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно вимогам ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом; право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. Крім зазначеного, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, а право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Як встановлено ст. 212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка площею близько 0,0009 га, яка розташована в районі житлового будинку №12 по вул. Білостоцького у м. Дніпропетровську, самовільно зайнята [PERSON], яким не надано суду будь-яких дозвільних документів правомірності зайняття вищезазначеної земельної ділянки, з огляду на що, позов прокурора підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, а прокурор звільнений від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави, таким чином з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 8 грн.50 коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн.00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved