Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Петропавлівської селищної ради про перерозподіл спадкового майна та визнання права власності на таке майно. На підтвердження свого позову зазначають, що 11 лютого 2009 року помер їхній батько [PERSON], на момент відкриття спадщини якому належали на праві приватної власності земельна ділянка (пай) та домоволодіння. На момент відкриття спадщини у померлого було два спадкоємця першої черги - це позивачі. На момент смерті спадкодавця разом із ним проживав у спадковому домоволодінні [PERSON], який відповідно до чинного законодавства можна вважати таким , що фактично прийняв спадщину. [PERSON] не звернулась до нотаріальної контори через те, що вважала брата таким, що прийняв всю спадщину та в майбутньому належним чином оформить таке спадкове майно на своє ім.»я. Але в листопаді 2010 року [PERSON] повідомили , що оформленням спадкового майна брат не займається та взагалі не бажає користуватись спадковою земельною ділянкою. 01.12.2010 року [PERSON] надала до Петропавлівської державної нотаріальної контори заяву для прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON], де їй відмовили через пропущення строку для звернення із заявою для отримання спадщини та зазначили, що на момент смерті спадкодавця разом із ним на день смерті був зареєстрований [PERSON], який вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька. [PERSON] погодився на пропозицію сестри щодо перерозподілу спадкового майна шляхом його відмови від права на спадкування земельної ділянки на користь сестри, а сестра у свою чергу повинна відмовитись від права на спадкування домоволодіння на користь брата. Коли вони звернулись з відповідними заявами до Петропавлівської державної нотаріальної контори, то нотаріус їм повідомила про неможливість такого перерозподілу без судового втручання, адже [PERSON] відповідно до чинного законодавства вважається таким, що вже отримав спадщину та відповідно пропустив строк на відмову від спадкового майна і тому нотаріально оформити такий правочин вона не має права, а отже нотаріус запропонувала обом спадкоємцям звернутись до суду. Позивачі до судового засідання надали клопотання про підтримку позовних вимог та про розгляд справи у їхню відсутність, просили позов задоволити у повному розмірі. Відповідач до судового не з»явився, надав письмову заяву, якою проти задоволення позову не заперечували, просили позов задовольнити в повному розмірі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, то позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11 лютого 2009 року помер рідний батько позивачів - [PERSON], свідоцтво про смерть серії І -КИ № 261001 видане 11.02.2009 року Петропавлівською селищною радою Дніпропетровської області, актовий запис 25 . На момент відкриття спадщини ( момент смерті спадкодавця ) [PERSON] належали на праві приватної власності земельна ділянка (пай), загальним розміром 5,440Га, розташована на території Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області та домоволодіння № 95 по вул. Чапаєва в смт. Петропавлівці Дніпропетровської області. Спадкова земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту серії ІІІ-ДП № 012429 виданого Петропавлівською селищною радою 12.12.2001 року на підставі рішення 27 сесії ХХШ скликання Петропавлівської селищної ради за№ 2994 від 07.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за серією Пп № 5382. Домоволодіння належало спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 27.08.1981 року державним нотаріусом Петропавлівської державноїнотаріальної контори за реєстровим № 1126 та зареєстрованого в Павлоградському МБТ1 04.10.1981 року за реєстровим № 22-12-2529. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Батьки та дружина спадкодавця померли досить давно. На момент відкриття спадщини у померлого було два спадкоємця першої черги - це позивачі, його рідні діти : [PERSON] та [PERSON]. На момент смерті спадкодавця разом із ним проживав у спадковому домоволодінні [PERSON], який відповідно до чинного законодавства можна вважати таким , що фактично прийняв спадщину. [PERSON] не звернулась до нотаріальної контори на підставі ст.. 1270 ЦК України , тобто на протязі шести місяців, через те, що вважала брата таким, що прийняв всю спадщину та в майбутньому належним чином оформить таке спадкове майно на своє ім.»я. Але в листопаді 2010 року [PERSON] повідомили , що оформленням спадкового майна брат не займається та взагалі не бажає користуватись спадковою земельною ділянкою. 01.12.2010 року [PERSON] надала до Петропавлівської державної нотаріальної контори заяву для прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] Тоді ж 01.12.2010 року державний нотаріус Петропавлівської державної нотаріальної контори надав на її ім.»я письмову відмову у вчиненні нотаріальних дій, які пояснив по-перше пропущенням [PERSON] строку для звернення із заявою для отримання спадщини, по-друге зазначила той факт, що на момент смерті спадкодавця разом із ним на день смерті був зареєстрований [PERSON], який вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька. Отримавши таку відмову [PERSON] звернулась до брата із пропозицією щодо спільного оформлення спадкового майна. [PERSON] погодився на пропозицію сестри щодо перерозподілу спадкового майна шляхом його відмови від права на спадкування земельної ділянки на користь сестри, а сестра у свою чергу повинна відмовитись від права на спадкування домоволодіння на користь брата. Коли вони звернулись з відповідними заявами до Петропавлівської державної нотаріальної контори, то нотаріус їм повідомила про неможливість такого перерозподілу без судового втручання, адже [PERSON] відповідно до чинного законодавства вважається таким, що вже отримав спадщину та відповідно пропустив строк на відмову від спадкового майна і тому нотаріально оформити такий правочин вона не має права, а отже нотаріус запропонувала обом спадкоємцям звернутись до суду. Отже на цей час [PERSON] та [PERSON] фактично спадкували за домовленістю кожен свою частку, але не можуть розпорядитися цим майном на свій розсуд, так як своєчасно не звернулись до нотаріальної контори кожен зі своєї сторони із заявами щодо отримання та відмови від спадкового майна. Відповідно до ч.І ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 4 ППВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування » передбачений ст.549 ЦК ( ст. 1270 ЦК України в новій редакції ) шестимісячний строк для прийнятгя спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Отже враховуючи, що всі умови перерозподілу спадкового майна між сторонами виконано, сторони не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно за кожним із них, право позивачів на спадкове майно з правом подальшого повного розпорядження таким майном обґрунтовано, суд вважає за доцільне визнати право власності на нерухоме майно за позивачами. На підставі викладеного,

Outcome: approved