Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №DN80FI00000093 від 25.06.2007 року [PERSON] 25.06.2007 року отримала кредит у розмірі 44040,00 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.06.2037 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, комісією, а також інші витрати. В порушення умов договору та закону відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, в наслідок чого станом на 17.04.2009 року відповідач має заборгованість у розмірі 32119,98 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 31129,18 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 756,27 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 199,68 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 34,85 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором відповідач уклав з банком договір іпотеки № DN80FI00000093 від 25.06.2007 року, за яким відповідач надала в іпотеку квартиру №14, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Артема, буд.127А. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 151\~500,00 грн. Позивач просить в рахунок погашення заборгованості відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором в розмірі 32119,98 доларів США, звернути стягнення на вказану квартиру шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити [PERSON] яка зареєстрована та проживає у вказаній квартирі, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м.Дніпропетровськ. Стягнути судовий збір в розмірі 1708,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в окремій заяві, поданій до суду просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як встановлено судом, 25.06.2007 року між [PERSON] та «ПРИВАТБАНК», був укладений кредитний договір № DN80FI00000093. Відповідно до п.1.1. кредитного договору банк надав [PERSON] в кредит шляхом видачі готівки у розмірі 44\~040,00 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.06.2037 року. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором [PERSON] уклала з банком договір іпотеки № DN80FI00000093 від 25.06.2007 року, за яким відповідач надала в іпотеку квартиру №14, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Артема, буд.127А. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 151\~500,00 грн. За п.п.1, 7. цього договору зазначено, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором іпотекодавець надає в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, яка складається з: 1-коридору (5,66 кв.м.), 2-коридору (2,6 кв.м.); 3-кладової (4,1 кв.м), 4-коридору (5,7 кв.м.), 5-кухні (5,9 кв.м.), 6-житлової кімнати (14,2 кв.м), житловою площею 14,2 кв.м., загальною площею 38,1 кв.м. предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.06.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином не виконує умови кредитного договору, в звязку з чим має прострочену заборгованість станом на 17.04.2009 року у розмірі 32\~119,98 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 31129,18 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 756,27 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 199,68 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 34,85 доларів США. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Згідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов»язків, встановленим іпотечним договором, іпотекодержатель має право дострокового виконання основного зобов»язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст.33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до ст. 572 ЦК України кредитор (іпотекодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У відповідності до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя, право вибору способу реалізації предмета іпотеки наведеними положеннями договорів та чинного законодавства надано саме у даних правовідносинах позивачу. Питання щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки врегульовано сторонами договору у договірному порядку, згідно якого банк має право звернути стягнення на заставлене майно на підставі рішення суду. Тобто, при укладенні вказаного договору іпотеки відповідач погодився з тим, що у разі порушення ним зобовязання за Кредитним договором, забезпеченого іпотекою, можливо бути звернено стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду і, підписуючи цей договір, він виявив своє волевиявлення на виконання обовязків за цим договором та погодився з його умовами, що відповідало положенням ч.1 ст.590 ЦК України. Як вбачається із вказаних кредитного договору та договору іпотеки, вони були підписані їх сторонами і на час їх підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних їх умов, на час укладання договорів сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договорів було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Вказані договори в судовому порядку недійсними не визнавалися і тому звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку не суперечить умовам договорів. З огляду на наведене, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру №14, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Артема, буд.127А, яка належить [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN80FI00000093 від 25.06.2007 року в розмірі 32119,98 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 31129,18 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 756,27 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 199,68 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 34,85 доларів США, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Разом з цим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про виселення [PERSON] яка зареєстрована та проживає за спірною адресою, з квартири №14, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Артема, буд.127А, яка є предметом іпотеки, із зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою, зважаючи на наступне. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Разом з цим, як зазначено вище, відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього закону. Позивач надав докази відправлення боржникові вимоги щодо невиконання умов кредитного договору, та не надано доказів відмови боржника від виконання грошового зобовязання та звільнення квартири. Тобто, тільки у разі невиконання вимоги про виконання порушеного зобовязання у встановлений банком термін, у іпотекодержателя настає право вимоги до боржника про звільнення квартири, яка є предметом іпотеки. Тому вказані позовні вимоги про виселення та зняття з реєстрації є передчасними. Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1708,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial