Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-11 00:00:00

Прокурор Татарбунарського району звернувся до суду з позовом в порядку ст.45 ЦПК України, ст.36-1 Закону України „Про прокуратуру, в інтересах держави в особі уповноваженого державного органу Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, посилаючись на наступні обставини. Постановою Татарбунарського районного суду від 17.06.2009 року, що набрала чинності, [PERSON] та [PERSON] визнані винними у скоєні злочину передбаченому ч.2 ст.197-1 КК України та звільнені від кримінальної відповідальності на підставі ст.44 КК України, п.в ст.1 Закону України „Про амністію від 12.12.2008 року. Вказаною постановою суду, відповідачі визнані винними у самовільному зайнятті та використанні земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що знаходяться за межами Тузлівської сільської ради, в розпорядженні Татарбунарської районної державної адміністрації. Згідно висновку спеціаліста Управління контролю та використанням та охороною земель в Одеській області від 12.05.2008 року, внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок загальною площею 50 га, державі заподіяно шкоду на суму 47853,40 гривні, яка до теперішнього часу не відшкодована. В судовому засіданні прокурор уточнив та доповнив позовні вимоги та просив, крім стягнення з відповідачів на користь держави в особі Татарбунарської районної державної адміністрації шкоди, заподіяної злочином в сумі 47853,40 гривні, зобовязати останніх звільнити самовільно зайняту земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 50,771 га, що знаходиться за межами населеного пункту та привести її у придатний для використання стан. При цьому, суду надано копію акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.06.2010 року, складеного старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Татарбунарського району Одеської області [PERSON] в присутності голови СФГ „Бесарабія [PERSON] Представник Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі та їх представник в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, заяв до суду з проханням відкладення розгляду справи не надсилали. Тому, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Вислухавши пояснення та доводи прокурора, представника Татарбунарської районного державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для часткового задоволення позову. В судовому засіданні с достовірністю встановлено, що відповідачі внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок загальною площею 50 га спричинили державі шкоду в сумі 47853,40 гривні, що підтверджується постановою Татарбунарського районного суду від 17.06.2009 року (а.с.3-4), якою останні звільнені від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії. В силу ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт спричинення державі в особі Татарбунарської районної державної адміністрації шкоди [PERSON] та [PERSON] в результаті самовільного зайняття земельних ділянок, встановлений постановою суду, яка є підставою для звільнення від доказування. Вказаною постановою суду цивільний позов Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області залишений без розгляду. Однак матеріальна шкода, завдана державі неправомірними діями відповідачів, до теперішнього часу не відшкодована. Відповідно до ч.4 ст.28 КПК України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. В силу ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин, вимоги прокурора про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, завданої злочином в сумі 47853,40 гривні підлягають задоволенюю в повному обсязі, як основані на законі. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача про зобовязання [PERSON] та [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 50,771 га, що знаходиться за межами населеного пункту та приведення її у придатний для використання стан, оскільки позивачем суду не надано доказів самовільного використання вказаної земельної ділянки відповідачами на теперішній час. Крім того, розмір її різниться з тим розміром, що встановлений постановою суду від 17.06.2009 року. А з наданого суду акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.06.2010 року (а.с.37), складеного старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Татарбунарського району Одеської області [PERSON] в присутності голови СФГ „Бесарабія [PERSON], вбачається, що 68,48 га землі, що знаходиться на території Тузлівської сільської ради, за межами населеного пункту, використовується СФГ „Бесарабія в особі голови [PERSON] на підставі договорів оренди, які не зареєстровані у встановленому законом порядку. Решту землі, площею 50,771 га СФГ „Бесарабія в особі голови [PERSON] зайняло самовільно та використовує для сільськогосподарського виробництва. Таким чином, на момент перевірки 08.06.2010 року, уповноваженою особою встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки СФГ „Бесарабія в особі [PERSON], стосовно іншого відповідача [PERSON] мова взагалі не йде, в якому стані земельна ділянка не зазначено. Тому, суд вважає не доведеним факт самовільного зайняття вищезазначеної земельної ділянки на сьогоднішній день відповідачами по справі. Згідно ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, вимоги прокурора в частині звільнення самовільно зайнятої відповідачами земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 50,771 га, що знаходиться за межами населеного пункту та приведення її у придатний для використання стан не підлягають задоволенню, як не обгрунтовані.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial