Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-03 00:00:00

Представник Одеської державної академії холоду звернувся до суду з позовом до [PERSON], та, змінивши в ході розгляду справи підстави позову письмовою заявою від 21.02.2011р., в якому просить стягнути з відповідача 12 390,77 завданого матеріального збитку. При цьому посилався на те, що згідно наказів по ОДАХ №06-135 від 01.09.2008, №06-149 від 01.09.2009, відповідач був прийнятий до Одеської державної академії холоду як сумісник з 01.09.08р. по 30.06.09р. на 0,4 ставки і з 01.09.09р. по 01.10.09р. на 0,35 ставки, за що отримав заробітну плату в розмірі 12 390 грн. 77 коп., що підтверджується архівною відомістю по заробітній платі. По результатам ревізії фінансово-господарської діяльності Одеської державної академії холоду за період з 01.09.2008р. по 31.08.2010р. (акт №100- 16/34 від 29.10.2010р.), проведеної контрольно-ревізійним відділом м.Одеси, встановлено, що має місце порушення вимог п.2 постанови Кабміну України від 03.04.1993р. №245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», що привело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати за сумісництвом допущеного з вини сумісників. Співробітником контрольно-ревізійного відділу м.Одеси, було встановлено, що відповідач [PERSON], прийнятий в ОДАХ за сумісництвом, працює за основним місцем роботи на 1,5 ставки в Одеському національному політехнічному університеті. Оскільки в постанові №245 викладено, що працівник крім основної роботи (1 ставка) має право працювати за сумісництвом лише на 0,5 ставки (як за основним місцем роботи або в іншому), КРВ м.Одеси зробило висновок про порушення постанови, в результаті чого відповідачем отримано зайво 12 390 грн. 77 коп. [PERSON] було запропоновано відшкодувати ОДАХ матеріальний збиток, але добровільно відповідач відмовився це зробити, що підтверджується його заявою від 22.10.2010р. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст.224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, розглянути позов за його відсутністю та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий до Одеської державної академії холоду як сумісник з 01.09.08р. по 30.06.09р. на 0,4 ставки, згідно до наказу №06-135 від 01.09.2008р.; та з 01.09.09р. по 01.10.09р. на 0,35 ставки, згідно до наказу №06-149 від 01.09.2009р., Згідно даних акту №100- 16/34 від 29.10.2010р. контрольно-ревізійного відділу м.Одеси, встановлено, що відповідач [PERSON], працює за основним місцем роботи на 1,5 ставки в Одеському національному політехнічному університеті. Згідно позовної заяви, відповідач порушив вимоги пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій». Проте, згідно цього пункту, встановлено, що тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу, встановлення якої, згідно до Кодексу законів про працю України, покладено на власника або уповноважений ним орган. До того ж, згідно ст.102-1 Кодексу законів про працю України, працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Відповідно до ч.2 цього ж Кодексу, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру , - включаючи право на вільний вибір професії роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Таким чином, матеріалами справи не підтверджується факт порушення трудового законодавства з боку відповідача [PERSON] до того ж, згідно матеріалів справи, відносно виконання ним трудових обовязків претензій немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає. Крім того, вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат задоволенню не підлягають згідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги залишаються без задоволення.

Outcome: dismissed