Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-11 00:00:00

У грудні 2005 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON]. із урахуванням уточнень від 04.04.2006 р., просив визнати недійсними договори купівлі-продажу квартири №14 по вул. Галицькій. 7- а у м. Києві, перший від 25.12.2002 р.. укладений між ним та [PERSON] 1.С., який ііяв за дорученням від імені [PERSON] 1.. та другий від 23.04.2004 р. - цієї ж квартири, укладений між [PERSON] . який діяв за дорученням від імені [PERSON] Т.1,. та [PERSON] і [PERSON]. Заочним рішенням від 15.06.2006 р. позов [PERSON] задоволений, оспорювані договори купівлі-продажу спірної квартири визнані недійсними. 21.09.2006 р. заочне рішення від 15.06.2006 р. за заявою [PERSON] скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. У жовтні 2006 р. [PERSON] та [PERSON] подали зустрічний позов із урахуванням доповнень від 12.02.2007 р. та від 23.04. 2007 р., - про визнання добросовісними набувачами і власниками спірної квартири ( [PERSON] - 2/3 частин квартири. [PERSON] - 1/3 частини) і зобов»язання [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру шляхом виселення зі зняттям з реєстраційного обліку. 17.07.2007 р. повноважний представник [PERSON] та [PERSON] зменшив зустрічні позовні вимоги до зобов»язання [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру та виселення зі зняттям з реєстраційного обліку. Ухвалою від 17.07.2007 р. позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі - продажу спірної квартири залишена без розгляду. Заочним рішенням від 18.07.2007 р. позов [PERSON] та [PERSON] задоволений. зобов""язано [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності на спірну квартиру та виселено разом із неповнолітнім сином. Рішення виконано в повному обсязі.. Ухвалою від 18.07.2008 р. зазначене заочне рішення від 18.07.2007 р. за заявою [PERSON]. скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник [PERSON] та [PERSON] подав уточнену позовну заяву, відповідно до останньої редакції просив визнати довірителів добросовісними набувачами спірної квартири ( [PERSON] - 2/3 частин. [PERSON] - 1/3 частини), і [PERSON] - власником цієї квартири. Зазначив, що 23.04.2004 р. [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр № 5с-439. придбали у [PERSON]. від імені якої на за довіреністю діяв [PERSON], - стали співвласниками спірної квартири. На момент відчуження, спірна квартира належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р.. укладеного з [PERSON], за змістом якого відсутні жодні застереження щодо правомірності укладення цього договору на підставі волевиявлення сторін та набуття права власності попереднім власником. Спочатку, до укладення договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р.. спірна квартира в забезпечення виконання боргових зобов"язань за договором позики від 20.03.2002 р. на строк до 20.03.2003 р. [PERSON] була передана [PERSON] в заставу за договором застави від 20.03.2002 р. [PERSON], який оспорює договір купівлі - продажу від 25.12.2002 р. з підстав удаваності правочину. був обізнаний, що перед укладенням цього договору [PERSON] зняв заборону на відчуження спірної квартири, особисто підписав договір і продав квартиру [PERSON]. що свідчить про направленість його волевиявлення на відчуження . а не на приховування іншої угоди, яку сторони ніби - то мали на увазі насправді. [PERSON], придбавши спірну квартиру, зареєструвала право власності в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об"єкти нерухомого майна, і як власник, на законних підставах продала її [PERSON] та [PERSON]. на момент відчуження правомірність договору купівлі-продажу від 2.2002 р. [PERSON] не оспорювалась. [PERSON] та [PERSON]. як добросовісні набувачі, придбали спірну квартиру на підставі договору . півлі-продажу від 23.04.2004 р., який зареєстрували у Київському міському бюро технічної інвентаризації та пеєстрації прав власності на об"єкти нерухомого майна, і стал'и власниками, не знали і не могли знати про стверджувану [PERSON] удаваність договору від 25.12.2002 р.. Наведені обставини встановлені рішення Подільського районного суду м. Киева від 21.06.2006 р. за їхнім позовом, як співвласників спірної квартири, про виселення [PERSON]. яка протиправно проживала, тобто, вживали заходи до усунення перешкод у обмеженні їхнього права власності. [PERSON] оспорює договір купівлі-продажу. на підставі якого [PERSON] та [PERSON] придбали спірну квартиру, не визнає їхнє право власності. [PERSON] на підставі договору дарування від 25.12.2007 р. подарував належну йому 1/3 частину цієї квартири [PERSON]. Представник позивачів просив визнати [PERSON] та [PERSON] добросовісними набувачами спірної квартири ( [PERSON] - 2\\3 частини квартири. [PERSON] - 1\\3 квартири), і [PERSON] - власником квартири. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] та [PERSON] не визнав, подав зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі - продажу спірної квартири від 25.12.2002 р., укладеного між ним та [PERSON] 1.С., який діяв за дорученням від імені [PERSON], та скасування договору купівлі-продажу цієї квартири від 23.04.2004 р.. укладеного між [PERSON] 1.С. та [PERSON] і [PERSON]. а за ним - права власності та усунути перешкоди у коритуванні. Обґрунтовує тим. що 25.12.2002 р. позичив у [PERSON] гроші, необхідні на особисті потреби, у сумі 7500 і. С 111 А. що було еквівалентно 37875 грн., під заставу однокімнатної квартири №14 по вул. Галицькій. 7-а у м. Києві, підтверджує розпискою від 25.12.2002 р.. 25.12.2002 р. уклав із [PERSON]. який діяв від імені своєї дружини [PERSON]. договір купівлі-продажу на спірну квартиру, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр №4604. за яким [PERSON] придбав цю квартиру за 25000 грн.. В усній і письмовій формі у 2003 р. неодноразово пропонував [PERSON] отримати борг у сумі 7500 дол. США та повернути заставлену квартиру, відповідач на ці пропозиції не реагував, на зустрічі не з»являвся. При укладенні договору купівлі -продажу не мав наміру відчужувати квартиру, ця угода носила удаваний характер, і була направлена на прикриття договору застави. Відповідно до ст. 58 ЦК України (в редакції 1963 р.), якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони мали на увазі.. У червні 2005 р. дізнався, що 23.04.2004 р. [PERSON] продав спірну квартиру [PERSON] та [PERSON]. не поставивши його до відома. Стверджує, що уклав договір купівлі-продажу внаслідок обману зі сторони [PERSON]. який не мав наміру повертати квартиру, скористався скрутним становищем та необхідністю грошей, і спонукав до укладення договір на вкрай невигідних умовах. Удаваність договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р., укладеного внаслідок обману, підтверджує власноручною розпискою [PERSON]С . яка на його думку свідчить, що фактично мала місце застава. Укладаючи договір купівлі-продажу від 23.04.2004 р. з [PERSON] та [PERSON], . [PERSON] обманув покупців, не попередивши, що спірна квартира знаходиться під заставою, що на його думку є підставою до асування цього договру у порядку ст. 659 ЦК України. На підставі ст. ст. 57 - 59 ЦК України ( в редакції 1963 р. ) [PERSON] просив визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 25.12.2002 р. та скасувати договір купівлі - продажу цієї квартири від 23.04.2004 р а за ним визнати право власності та усунути перешкоди у користуванні.. У судовому засіданні представник [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності - [PERSON] позовні вимоги довірителів підтримав із наведених у заяві підстав, просить задовольнити, зустрічний позов не визнав. Відповідач [PERSON] та його представник на підставі довіреності [PERSON] позовні вимоги не визнали, підтримали зустрічний позов із підстав, наведених у заяві, просять задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представники третіх осіб із позовом ознайомлені, у судове засідання не з'явилися. Суд. заслухавши представника позивачів, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги не підтверджені та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Положення ст. ст. 224, 227 ЦК України ( в редакції 1963 р.) передбачали, що за договором купівлі -продажу продавець зобов"язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради... . Суд установив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р.. посвідченого приватним отаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр №944. зареєстрованого 08.10.2003 р. в Київському оюро технічної інвентарізації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна за реєстровим № ";!. відповідач [PERSON] продав [PERSON]. від імені якої на підставі довіреності діяв [PERSON] 1.С., - за 25000 ¦ спірну однокімнатну квартиру №14 по вул. Галицькій. 7- а у м. Києві, загальною площею 34. 40 кв. м. жилою - 18, 30 кв. м (а.с. 8). Сторони за договором домовилися, що продавець повністю звільнить відчужувану квартиру для вільного користування і безперешкодного володіння покупцем та забезпечить зняття з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих осіб до 25.12.2003 р. ( п. 8). Відповідач [PERSON] оспорює цей договір з тих підстав, що не мав наміру відчужувати квартиру. 25.12.2002 р. позичив у [PERSON] на особисті потреби гроші у сумі 7500 дол. СІ1ІА, еквівалентній 37875 грн.. під її заставу, а угода носила удаваний характер, і була направлена на прикриття договору застави. На момент виникнення спірних правовідносин положення ст. 58 ЦК України ( в редакції 1963 р.) передбачали. що у випадку, якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.. Твердження відповідача [PERSON], наведені в обгрунтування зустрічних позовних вимог, спростовуються наступним. Відповідач мав боргові зобов'язання перед [PERSON]' І.Г. на суму 21000 грн., але відповідно до договору позики від 20.03.2002 р., укладеного на строк до 20.03.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр №1106 ( т. 1 а.с.245). В забезпечення виконання боргових зобов'язань за договором позики, 20.03.2003 р. сторони уклали договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр № 1110, відповідно до якого придбану на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2002 р. спірну квартиру [PERSON] передав у ' іставу [PERSON], на відчуження якої була накладена заборона ( т. 1 а.с. 243-244). 25.12.2002 р. за заявою [PERSON] заборона на відчуження спірної квартири була знята до спливу строку дії юговору, в зв'Язку із виконанням боргових зобов"язань за договором позики від 20.03.2002 р. ( т. 1 а.с. 253). В той же день. 25.12.2002 р. [PERSON] продав спірну квартиру [PERSON], від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності від 13.06.2002 р (т. 1 а.с. 73, 79 ). Наведені обставини свідчать про те, що [PERSON] на момент укладення оспорюваного договору купівлі- продажу був обізнаний як з його правовою природою, так договору застави, і наслідками укладення цих правочинів. Направленість волевиявлення [PERSON]А на відчуження спірної квартири засвідчує його поведінка, яка виражалась в комплексі дій, вчинених протягом 2002 р. щодо збору документів, необхідних до укладення договору купівлі-продажу: 19.03.2002 р. замовив акт оцінки вартості квартири, 20.03.2002 р. отримав нотаріально посвідчену згоду від дружини на відчуження, 24.12.2002 р. - довідку - характеристику на відчуженняи. яку замовляв заздалегідь ( т. 1 а. с. 75, 77, 126, 249). Відповідно до ст. 181 ЦК України (в редакції 1963 р.) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає в силу договору чи закону. Положення ст. ст. 4. 12, 13. 28 Закону України "Про заставу" передбачають, що предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернене стягнення. У договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме мийно, ...що підлягає державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений. Застава припиняється ... в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно... . Відповідно до змісту розписки від 25.12.2002 р.. на яку посилається [PERSON] в обгрунтування своїх вимог. [PERSON] надав у борг суму, еквівалентну 7500 дол. США під заставу спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р., і зобов'язується при поверненні боргу розірвати цей договір, оформлений на його дружину (т. 1 а.с.6). Слід зазначити, що у підтвердження укладення договору позики у цивільно-правових правовідносинах існує поняття - "розписка позичальника", а не "розписка позикодаця". Наведена розписка за своєю суттю, змістом та формою не є договором застави, і з врахуванням вимог чинного на той час законодавства, не може бути підтвердженням укладення такого договору, що спростовує і самостійну підставу до недійсності угоди, укладеної внаслідок обману. ... збігу тяжких обставин, передбачену ст. 57 ЦК України (в редакції 1963 р.). доречно зазначити, що [PERSON] не був власником квартири за оспорюваним договором. Інших обставин в огрунтування самостійної підстави до недійсності угоди, укладеної внаслідок обману, ... збіг)' тяжких обставин, передбаченої ст. 57 ЦК України (в редакції 1963 р.). відповідач [PERSON] не навів, доказів у підтвердження її наявності не надав. Відповідачка [PERSON] придбала спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р.. 08.10.2003 р. зареєструвала у Київському міському бюро технічної інвентарізації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна за реєстровим № 2731. і як власник, на законних підставах, відповідно до договору купівлі- продажу від 23.04.2004 р., посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальнорї гори, реєстр №5с-439. продала [PERSON] - 2/3 частки та [PERSON] -1/3 частку цієї квартири, на ієні відчуження якої правомірність придбання [PERSON] не оспорювалась. Відповідно до ст. 658 ЦК України, продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на 'нар. що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу. якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар. Наведені положення закону не можуть бути підставою до скасування договору купівлі-продажу спірної квартири від 23.04.2004 р.. оскільки не підтверджена наявність підстав до її продажу, які перешкоджали б укладенню цього договору, зокрема того, що квартира була під заставою. Позивачі [PERSON] та [PERSON] 11.06.2004 р. зареєстрували договір купівлі-продажу спірної квартири від 23.04.2004 р. в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об"єкти нерухомого майна за реєстровим № 2731, і стали співласниками. Наведені обставини встановлені рішення Подільського районного суду м. Києва від 21.06.2006 р.. що набрало законної сили, у справі за позовом [PERSON] та [PERSON], як співвласників, про виселення [PERSON], яка протиправно проживала, тобто, вживали заходів до усунення перешкод у обмеженні права власності ( а. с.115-119). На підставі ст.61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній ... справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предЯвити позов про визнання його права власності, що це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його власності. Представник позивачів обґрунтовує позовні вимоги довірителів про визнання їх добросовісними набувачами спірної квартири ( [PERSON] - 2/3 частини квартири. [PERSON] - 1/3 квартири), а [PERSON] - власником квартири, з врахуванням того, що [PERSON] подарив йому свою 1/3 частку, з тих підстав, що відповідач [PERSON] оспорює договори купівлі-продажу, на підставі яких вони придбали цю квартиру та стали її власниками. Проте з такими доводами суд не погоджується з наступних підстав. Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 204 ч. 1 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так, відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування частини квартири від 05.12.2007 р. [PERSON] належну її 1/3 частку подарував [PERSON] ( т. 3 а.с. 35). Відповідач [PERSON] не оспорює, що позивачі є добросовісними набувачами, невірно трактуючи за своїм суб'єктивним сприйняттям зміст ст. 658 ЦК України, без врахування положень ст. 388 ЦК України, обґрунтовує свої вимоги про скасування договору купівлі-продажу від 23.04.2004 р.. як укладеного ними внаслідок обману зі сторони [PERSON]. що не знайшло свого об'єктивного підтвердження. З урахуванням того, що право власності на спірну квартиру [PERSON] набув на підставі правочинів ( на Я частини - на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2004 р. та на 1/3 частини - на підставі договору дарування від 05.12.2007 р.), дійсність яких не оспорена, суд не вбачає підстав у визнанні його власником цієї квартири, оскільки право власності набуто із правочинів. Представник позивачів подав заяву в порядку ст. 267 ч. З ЦК України до зустрічних позовних вимог застосувати трьох річний строк позовної давності і відмовити у задоволенні. Положення ст.267 ч. З, 4 ЦК України передбачають, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено _ стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд, з врахуванням фактичних обставин, досліджуваних 18.07.2008 р. в судовому засіданні при перегляді заочного рішення від 18.07.2007 р.. які вплинули на позовну давність, вважає необхідним визнати поважними причини пропущення відповідачем [PERSON] позовної давності ( т. 2 а. с. 60-63). Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання позивачів [PERSON] та [PERSON] добросовісними набувачами спірної квартири ( [PERSON] - 2/3 частин , [PERSON] 1/3 частини), і [PERSON] - власником квартири та зустрічні -» позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р. і скасування договору купівлі - продажу від 23.04.2004 р. спірної квартири та за ним визнання права на квартиру, усунення перешкоди у користуванні., - не доведені і не підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 16. 181, 182, 204. 316, 317, 328. 330, 334. 346. 388. 392. 655. 658. 659 ЦК України, .сі. 57-59. 227 ЦК (в редакції 1963 р.), ст. ст. 2. 12,13, 28 Закону України "Про заставу",

Outcome: dismissed