Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

У травні 2007 року позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просила суд: визнати за нею право на користування жилим приміщенням квартирою 124 у домі 1-А по вул. Телевізійній у м. Дніпропетровську, зобовязати КВ ЖРЕП Жовтневого району м.Дніпропетровська скласти із позивачкою договір найму квартири [ADDRESS]. 9 жовтня 2007 року до суду надійшла зустрічна позовна заява , в якій позивач [PERSON] просила суд: усунути перешкоди у користуванні квартирою 124 буд.1-А по вул. Телевізійній в м.Дніпропетровську шляхом виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS], судові витрати покласти на відповідачів. 4 березня 2010 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], в якій вони просили суд: в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до позивачів про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселенні відмовити, визнати за позивачами право на користування житловим приміщенням у [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачі та їх представники позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити повністю. Відповідачка позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити, на задоволенні зустрічного позову наполягала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти: У 1973 році [PERSON], батько позивачки, отримав ордер на право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS] на склад сімї з [PERSON], головний квартиронаймач, [PERSON] - дружина, [PERSON] син, [PERSON] дньчка, [PERSON] донька, [PERSON] - мати. Після смерті батька [PERSON], мати позивачки, переоформила особистий рахунок на квартиру на своє імя. У 1992 році з дозволу [PERSON] була прописана в квартирі [PERSON], оскільки вона переїхала до Дніпропетровську з Далекого Сходу, їй потрібно було десь тимчасово жити. На той момент позивачка разом із чоловіком і дітьми проживала в іншій квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У 1995 році відповідачка [PERSON] змінила місце проживання на іншу адресу м.Дніпропетровськ, вул. Осетинська 12, переїхала до своїх батьків, які теж повернулися із Далекого Сходу, але до теперішнього часу не знялася з реєстраційного обліку. З 1996 році щоб доглядати за тяжко хворою матір`ю, позивачка разом із чоловіком та доньками поселилась та постійно проживає у спірній квартирі, як член сім`ї колишнього наймача зі згоди всіх зареєстрованих на той час в квартирі мешканців, в тому числі і відповідачки [PERSON] В період спільного проживання з матірю позивачка вела спільне господарство, оплачувала комунальні послуги, в цей період позивачкою також проводився поточний ремонт квартири. 21.03.2003 року наймач квартири [PERSON] дала письмову згоду на реєстрацію позивачів [PERSON], [PERSON]П за адресою спірної квартири. Письмова згода [PERSON] була посвідчена [PERSON], приватним нотаріусом ДМНО, реєстраційний номер №273. Також у якості доказів суду надані довідки, які засвідчують, що позивачки дійсно проживали за адресою [INFO]; відомості із алфавітної книги Середньої школи №10 м.Дніпропетровська, довідка, видана 2 поліклінічним відділенням ДГКБ №5, яка підтверджує той факт, що позивачки лікувалися за місцем свого проживання [ADDRESS]. Ст.65 ЖК України передбачає «Право наймача на вселення інших осіб у займане ним жиле приміщення». Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Статтею 817 ЦК України визначено, що наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, мають право за їхньою взаємною згодою та за згодою наймодавця вселити у житло інших осіб для постійного проживання у ньому. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] іншого житла не мають. Таким чином, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів [PERSON], [PERSON]. [PERSON] в частині визнання за ними права на користування жилим приміщенням квартирою 124 у домі 1-А по вул. Телевізійній у м. Дніпропетровську є обгрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки вони проживали разом з наймачем житла [PERSON]Ф однією сімєю, несли спільні витрати по утриманню житла, вели спільне господарство та набули право користування жилим приміщенням. В частині - зобовязання КВ ЖРЕП Жовтневого району м.Дніпропетровська скласти із позивачкою [PERSON] договір найму квартири [ADDRESS] суд вважає необхідним відмовити, оскільки існуючий квартиронаймач відповідачка [PERSON], хоча і не мешкає в спірній квартирі, але питання щодо визнання її такою, що втратила право користування позивачі не ставили, інших доводів щодо необхідності зміни квартиронаймача суду не привели. У зв`язку із задоволенням позову [PERSON], [PERSON]. [PERSON] про визнання за ними права на користування жилим приміщенням квартирою 124 у домі 1-А по вул. Телевізійній у м.Дніпропетровську, в задоволені зустрічного позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселення відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial