Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-27 00:00:00

В березні 2010 року Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України»Марганецького відділення Ощадбанку № 6696 (треті особи [PERSON], [PERSON]О.) про визнання прав та обовязків кредитора та зобовязання виконати окремі дії, посилаючись на те, що 26 січня 2006 року між Відповідачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 870/1. Рішенням Марганецького міського суду від 02 червня 2009 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, до ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Марганецького відділення Ощадного банку №6696, третя особа приватний нотаріус [PERSON] про визнання іпотечного договору недійсним, за позовом ВАТ «Державний Ощадний банк України»в особі філії Марганецького відділення Ощадного банку «6696 до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів шляхом звернення стягнення на заставне майно, виселення, позовні вимоги банка задоволено. З [PERSON] на користь банка стягнуто грошові кошти в розмірі 33 642 грн. 69 коп., судовий збір в розмірі 344 грн. 93 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. 08 жовтня 2009 року [PERSON] за згодою банку оплатила суму стягнуту за рішенням суду з [PERSON]Г на користь банка в розмірі 37 620 грн. 11 коп. по кредитному договору №870/1 від 26 січня 2006 року за [PERSON]. Просить суд визнати її кредитором [PERSON] по кредитному договору 3 870/1 від 26.01.2006 року та заставодержателем за іпотечним договором від 23.02.2006 року, предметом якого є квартира [ADDRESS], а також зобовязати відповідача передати їй оригінал іпотечного договору. В судовому засіданні представник Позивача [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Відповідача [PERSON]С, в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та пояснила, що підстав для заміни кредитора у зобовязанні за договором іпотеки, укладеного між Відповідачем та [PERSON]Г немає. Банку невідомо, чиї кошти внесені позивачем до банку. Боржник в подальшому може мати претензії до банку. Треті особи [PERSON], [PERSON] Були повідомлені про час слухання справи шляхом оголошення у пресі. В суд не звилися. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та докази, суд приходить до наступного: Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України»Марганецького відділення Ощадбанку № 6696 про визнання прав та обовязків кредитора та зобовязання виконати окремі дії, посилаючись на те, що 26 січня 2006 року між Відповідачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 870/1. За наданою в суд квітанцією, 08 жовтня 2009 року [PERSON] через [PERSON] було проведено оплату суми 37 620 грн. 11 коп. по кредитному договору №870/1 від 26 січня 2006 року. Ьаким чином було виконане рішення суду від 02.06.2009 року. Позивач вважає, що внаслідок оплати мала відбутися заміна іпотекодержателя за договором іпотеки, укладеного між Відповідачем та [PERSON] , та кредитором мала стати Позивач., в звзку з чим вона звернулася до банку. Банк відмовив в заміні кредитора та заставодержателя. Ст.512 ЦК передбачає право, а не обовзок заміни кредитора. Ст.516 ЦК України, яка передбачає порядок заміни кредитора,не вимагає згоду боржника на заміну кредитора. Таким чином, згода кредитора є потрібною. Ст.513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і право чин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Договір іпотеки між Відповідачем та [PERSON] укладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений, кредитний договір укладено в письмовій формі. Тому правочин щодо заміни кредитора з Відповідача на Позивача у зобовязанні за договором іпотеки мав здійснюватися у письмовій формі, нотаріально посвідчуватися, а за кредитним договором повинен бути укладений в письмовій формі. Ст.203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Ст.220 ЦК України передбачає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Позивач у своїй позовній заяві, а також представник позивача у судовому засіданні не надали жодних письмових доказів того, що Відповідач і Позивач домовилися щодо всіх істотних умов договору і між ними відбулося повне або часткове виконання договору заміни кредитора. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При таких обставинах немає підстав для застосування вимог ст.517 ЦК в частині передачі документів. Враховуючи, недоведеність обставин, на які позивач посилалася в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, що позов необґрунтований і у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed