overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

Сторони від спільного проживання мають спільну дитину доньку [PERSON], 10 березня 2008 року. Дитина народилась хворою і є інвалідом. Відповідно до заключення лікувальної комісії дитина потребує стороннього догляду і позивачка змушена перебувати у відпустці по догляду за дитиною, внаслідок чого вона не може працювати і не в змозі в повному обсязі здійснювати своє матеріальне утримання. Відповідач коштів на утримання не надає, на сьогодні сторони не живуть разом і не підтримають сімейних стосунків. Відповідач не допомагає матеріально, тому вона просить стягнути з відповідача - батька дитини аліменти на своє утримання в розмірі 400 гривень на місяць до досягнення дитиною шести років, оскільки відповідач має нерегулярний дохід. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяви, вказала, що відповідачу також присуджено сплачувати аліменти на утримання дитини до досягненню повноліття. Відповідач, належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Позивачка наполягає на розгляді справи та постановленні заочного рішення. Тому суд розглядає позовну заяву відповідно до вимог ст. 169, 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі матеріалів та постановляє заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має також дружина з якою проживає дитина і у разі якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку до досягнення дитиною шести років. Судом встановлено, що відповідач на момент розгляду справи коштів на утримання дружини не надавав. Згідно актового запису про народження [PERSON] батьками вказано сторін. Згідно медичного висновку за № 70 від 29.03.2011 року вказано, що [PERSON], 10.03.2008 року має затримку психо-моторного розвитку. Частиною 4 ст. 84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина незалежно від того чи вона працює та не залежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В ході судового розгляду судом встановлено, що позивачка не працює, здійснює догляд за дитиною, відповідач в судове засідання не зявився, будь-яких доказів відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу не представив, одночасно суд враховує, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання дитини, тому суд вважає, що позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню, оскільки з боку позивача не представлено жодних доказів з приводу саме розміру аліментів на місяць в розмірі 400 гривень, але при цьому суд враховує, що позивачка на сьогодні доходу не має, не працює та її матеріальний стан, а відповідач вже сплачує одні аліменти на утримання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 26.06.1999 року у Велико Єрчиківській сільській раді Сквирського району Київської області, актовий запис № 04. Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Позивач вказував, що спільне подружнє життя у них з відповідачкою не склались. Приблизно сім років назад сторони втратили почуття та не знаходять спільної мови, між ними виникали постійні сварки. Вихованню дитини не приділяє належної уваги. Відповідач має іншу сімю. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Позивачка працює, сплачує за найману квартиру для проживання з дитиною, але її особистих доходів не достатньо для повноцінного виховання. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, тому добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та фінансово допомагати відповідач не бажає, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Майнового спору між сторонами не виникає. Посилаючись на викладене, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини на утримання доньки, від всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. . В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд про його задоволення. В судове засідання відповідач не зявився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. (а.с.9-10). Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 26.06.1999 року у Велико Єрчиківській сільській раді Сквирського району Київської області, актовий запис № 04. (а. с. 5). [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (а.с.6) і на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України відповідач зобовязаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Подружні стосунки позивача з відповідачкою не підтримуються сім років. Сторони примиритись не бажають. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

у квітні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом, мотивуючи тим, що відповідно до договору купівлі-продажу вона є власником нежилого приміщення по вул. Перемоги №22 в селі Забір'я Києво-Святошинського району Київської області. Вказана будівля розташована на земельній ділянці площею 0,1953 га, яка належить відповідачу. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1953 га по вул. Перемоги №22 в селі Забір'я Києво-Святошинського району Київської області. В судове засідання позивачка не з'явилася, до суду направила заяву де просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує . Представник відповідача до суду не з'явився до суду направив заяву де просив справу слухати у його відсутність, проти позову не заперечує. Вислухавши позивача, дослідивши докази, зібрані в справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що позивачка є власником нежилої будівлі по вул. Перемоги №22 в селі Забір'я Києво-Святошинського району Київської області. Це підтверджується договором купівлі-продажу нежитлових будівель серії ВОВ №694500 від 02.07.2005 року. Нежилий будинок знаходяться по вул Перемоги №22 в селі Забір'я Києво- Святошинського району Київської області та розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,1953 га, яка належить Публічному акціонерному товариству «Забір'я» на підставі Державного акту на право колективної власності на землю, виданого 11.01.2001 року Києво- Святошинською районною радою народних депутатів. Відповідно до технічного паспорту, на земельній ділянці розташоване нежиле приміщення літера А - сарай загальною площею 203,2 кв.м. 22.09.2010 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про виділення їй земельної ділянки яка розташована під її нежитловою будівлею для приватизації, але листом від 18.10.2010 року позивачці було відмовлено на тій підставі, що земельна ділянка знаходиться у колективній власності. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Таким чином, суд має визнати за позивачем право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачкою по справі зареєстрував шлюб 16.03.1990 р. За час перебування в шлюбі у сторін склалися різні погляди на життя. Подружні стосунки припинені, почуття взаємної уваги і розуміння втрачені. Шлюб на даний час існує формально. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачкою, - розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначив що сторони спільного господарства не ведуть неповнолітніх дітей не мають, строк для примирення просив не надавати. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Зазначила, що на розлучення згідна, теріну для примирення просила не надавати. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: згідно свідоцтва про одруження, - сторони зареєстрували шлюб 16.03.1990 р. у відділі запасу актів громадянського стану Виконавчого комітету Черкаської міської ради, актовий запис № 541. Суд вважає, що сім»я розпалася остаточно, шлюбні відносини припинені, збереження сім»ї неможливе і шлюб існує формально. Судом встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Час для примирення не потрібен. В звязку з цим, позов підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 20.03.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1403/0307/88-018 відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 116000 грн. 00 коп., з кінцевим терміном повернення 20.03.2017року із сплатою 19,0 % річних. Станом на 7.04.2011 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 98 989 грн. 79 коп., яка складається: з заборгованості за кредитом 84064 грн. 18 коп., заборгованості за відсотками 8083 грн. 63 коп.,пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків 6841 грн. 98 коп. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що становить 98\~989 грн. 79 коп. та витрати, понесені по справі в сумі 1119 грн. 84 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач до суду не зявився, наддавши заяву про визнання позову і розгляд справи у його відсутність. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 20.03.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1403/0307/88-018 відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 116000 грн. 00 коп., з кінцевим терміном повернення 20.03.2017року із сплатою 19,0 % річних. Позивач у повному обсязі виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів. Відповідач не виконав своїх зобовязань по погашенню як основної суми боргу так і погашенню процентів за користування кредитом в передбачений договором строк. Станом на 7.04.2011 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 98 989 грн. 79 коп., яка складається: з заборгованості за кредитом 84064 грн. 18 коп., заборгованості за відсотками 8083 грн. 63 коп.,пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків 6841 грн. 98 коп. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530, 543, 610, 612, ч. 1 ст. 1049, 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 98 989 грн. 79 коп. заборгованості за кредитним договором а також відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі999 грн. 84 коп. і витрати на на інформаційно технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 24.12.2009 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-14510-241209 відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 8 207 грн. 57 коп. Відповідач відповідно до умов договору зобовязаний щомісяця, у строки визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконує. Станом на 21.03.2011 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 8207 грн. 57 коп. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що становить 8207 грн. 57 коп. та витрати, понесені по справі в сумі 202 грн. 08 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не зявився. Про причини неявки суд не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим вчасно та належним чином. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 24.12.2009 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-14510-241209 відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 8 207 грн. 57 коп.,. Позивач у повному обсязі виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів. Відповідач не виконав своїх зобовязань по погашенню як основної суми боргу так і погашенню процентів за користування кредитом в передбачений договором строк. Станом на 21.03.2011 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 8207 грн. 57 коп. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530, 543, 610, 612, ч. 1 ст. 1049, 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 8207 грн. 57 коп. заборгованості за кредитним договором а також відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 82 грн. 08 коп. і витрати на на інформаційно технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу, яку обґрунтувала тим, що останнім часом сімейні відносини з відповідачем почали ускладнюватися, поступово сімя почала розпадатися. Відповідач зловживає алкоголем, практично не надава належної матеріальної допомоги сімї, а із червня 2010 року взагалі не підтримує мене та малолітню дитину матеріально. З листопада 2010 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинились. Відповідач проживає окремо, а вона проживає за вказаною адресою. На даний час син проживає з нею, а дочка вийшла заміж і створила свою сімю. Спільне господарство з листопада 2010 року з відповідачем не ведуть та не мають спільних фінансових витрат. А тому просить суд постановити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги і шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач присутній не був надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач також в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з позовом згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, находить позов підлягаючий до задоволення виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09.11.1991р. виконкомом Іванківської сільської Ради Бориспільського району Київської області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 21. Прізвище відповідача після одруження Мікітіна. Реєстрував позивач шлюб вперше. Від цього шлюбу подружжя має дітей дочку [PERSON], 14.05.1992р.н. та сина [PERSON], 10.05.2000р. народження. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, однією родиною не проживають, спільного господарства не ведуть та бажають розірвати шлюб, а тому збереження сімї протирічить інтересам сторін. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при таких обставинах шлюб сторін доцільно розірвати. На підставі ч.3 ст. 105, ст. 110, ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. Позивачка зазначала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 30.09.1995 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2010 року шлюб було розірвано. Від спільного подружнього життя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони проживають разом в одній квартирі, проте, спільне господарство не ведуть та мають окремий бюджет. [PERSON] періодично надає кошти на утримання дитини. Позивачка працює в ТОВ Інталгаз та має середню заробітну плату за період з листопада 2010 року по квітень 2011 року в розмірі 6\~303 грн. Відповідач працює в Броварському РЕМ А.Е.С. Київобленерго. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини від заробітку щомісячно починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд про задоволення позову. В судовому засіданні відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.5) і на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України відповідач зобовязаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд приходить до правильного висновку про задоволення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

У травні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи тим, що відповідно до договору купівлі-продажу він є власником нежилих будівель по вул. Перемоги №20 в селі Забір'я Києво-Святошинського району Київської області. Вказані будівлі розташовані на земельній ділянці площею 0,8405 га, яка належить відповідачу. Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,8405 га по вул. Перемоги №20 в селі Забір'я Києво-Святошинського району Київської області. В судове засідання позивач не з'явився, до суду направив заяву де просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує . Представник відповідача до суду не з'явився до суду направив заяву де просив справу слухати у його відсутність, проти позову не заперечує. Вислухавши позивача, дослідивши докази, зібрані в справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач є власником нежилих будівель по вул. Перемоги №20 в селі Забір'я Києво-Святошинського району Київської області. Це підтверджується договором купівлі-продажу нежитлових будівель серії ВРА №687448 від 01.10.2010 року. Нежилі будинки знаходяться по вул Перемоги №20 в селі Забір'я Києво-Святошинського району Київської області та розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,8405 га, яка належить Публічному акціонерному товариству «Забір'я» на підставі Державного акту на право колективної власності на землю, виданного 11.01.2001 року Києво-Святошинською районною радою народних депутатів. Відповідно до технічного паспорту, на земельній ділянці розташовані наступні будівлі: літера А - виробничий цех загально площею 756,3 кв.м., літера Б - цех загальною площею 112,1 кв.м., літера Г - будівля охорони загальною площею 22,0 кв.м., літера Д - вбиральня, літера Е - навіс, І - змощення, 1 -2 огорожа. 12.10.2010 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виділення йому земельної ділянки яка розташована під його нежитловими будівлями для приватизації, але листом від 08.11.2010 року позивачу було відмовлено на тій підставі, що земельна ділянка знаходиться у колективній власності. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Таким чином, суд має визнати за позивачем право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та дружини, посилаючись на те, що з 22 березня 2006 року вона проживала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], проживали в м. Олександрія однією сімєю та вели спільне господарство, продовжували спільно орендувати квартирою в м. Олександрія. 10 березня 2011 року чоловік трагічно загинув на роботі, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. Всі витрати на поховання були понесені нею, однак вона не може оформити соціальну допомогу через відсутність реєстрації подружжя за однією адресою, а тому змушена звертатись до суду. На підтвердження своїх вимог заявниця надала докази, які свідчать про обґрунтованість заяви. В судовому засіданні заявниця наполягає на вимогах , посилаючись на викладені обставини. Представник Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в судове засідання зявився, заперечень не має, просить суд прийняти рішення по закону. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, покази свідків та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 березня 2006 року відділом РАЦС м. Олександрія, Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], 21 жовтня 1982 р.н, та [PERSON], [INFO], і після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу подружжя мало дитину доньку Анастасію , [INFO]. Судом встановлено, що 10 березня 2011 року у віці 28 років помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] сусіди заявниці показали суду, що знають сімю [PERSON] давно, вони проживали в будинку з 2006 року, орендували квартиру. Сімя жила дружно, подружжя працювало, дружина поховала свого чоловіка в березні 2011 року. Сусіди знали, що шлюб між ними зареєстрований, вони вели спільне господарство, разом виховували та утримували свою доньку. Суд вважає доведеним, що [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік і дружина однією сімєю за однією адресою з березня 2006 року до березня 2011 року тобто до його смерті, що є підставою для суду для задоволення заяви . Заявниця звернулася до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України однак через відсутність доказів спільного проживання подружжя вона не може отримувати соціальну допомогу в повному обсязі. Встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації за однією адресою, має для заявниці юридичне значення, поскільки повязане з реалізацією її права на оформлення в повному обсязі соціальної допомоги по втраті годувальника. На підставі викладеного та

Outcome: approved