Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-16 00:00:00

В червні 2010 року представник позивача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 40665.34 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 05.03.2008 року між ПриватБанком та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 211256-cred, згідно якому відповідачка отримала строковий кредит в сумі 30 тис. грн. на термін до 05.03.2010 року включно із сплатою 30% річних. Відповідно до п.2.2 вказаного договору відповідачка повинна сплачувати нараховані їй відсотки та основну заборгованість за користування кредитом. Після отримання кредиту відповідачка порушила умови кредитного договору у звязку з чим станом на 19.05.2010 року заборгованість по кредиту становить 40665,34 грн., з них: 22986.70 грн. заборгованість за кредитом, 15504.10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 250 грн. штраф (фіксована частина) та 1924.54 грн. штраф (процентна ставка). 05.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким відповідач [PERSON] зобовязується перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачкою [PERSON] зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків та користування кредитом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в сумі 40665,34 грн., а також просив стягнути з відповідачів судові витрати в справі держмито в сумі 406,65 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення за розгляд справи в сумі 120 грн. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, та звернулиь їз зустрічним позовом, в якому просили визнати договір кредиту № 211256-cred, та договір поруки від 05.03.2008 року недійсними посилаючись на те, що при укладенні вказаних угод працівники банку не дали їм можливості ознайомитись повністю з умовами зазначених договорів, а переконали їх як найшвидше підписати договори, запевнивши, що в них все викладено правильно і вони будуть задоволені їх умовами. Вважають, що вчинили правочин помиляючись щодо обставин, які мають істотне значення щодо прав і обовязків сторін. В свою чергу, представник позивача заперечував проти задоволення зустрічного позову, за наведених в первісному позові мотивів. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 05.03.2008 року між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з одного боку та [PERSON] з другого боку, було укладено кредитний договір № 211256 cred, (далі Договір), згідно якого остання отримала кредит на суму тридцять тисяч грн. строком повернення до 05.03.2010 року із сплатою 30% річних. Також 05.03.2008 р. між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно розрахунку станом на 19.05.2010 року заборгованість за кредитним договором склала 40665,34 грн. в тому числі: загальна заборгованість за кредитом 22986,70 грн., заборгованість за відсотками 15504,10 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна ставка). Згідно умов кредитного договору (п.2.2.3) сплата кредиту та відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно згідно Графіку (додаток № 1 до кредитного договору), однак відповідачкою [PERSON] за час користування кредитом постійно порушувався графік погашення кредиту, про що свідчить розрахунок заборгованості. Всупереч ст. 526 Цивільного кодексу України відповідачка після отримання кредиту не виконує умови кредитного договору, що порушує права позивача, який є стороною вказаного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів та відповідно до ст. 554 ЦК України, згідно якої у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. Враховуючи наведене, суд вважає, що первісний позов обґрунтований та законний, а тому його слід задовольнити повністю. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача, в рівних частках з кожного, слід стягнути понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору та по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Зустрічні вимоги відповідачів про визнання кредитного договору № 211256-cred від 05.03.2008 р. та договору поруки від 05.03.2008 р. недійсними на підставі того, що особа яка його вчинила, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення не пілягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 229 ЦПК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей та якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення. Про відсутність помилки при здійсненні правочину відповідачами щодо обставин, які мають істотне значення вбачається з наданих ними в судовому засіданні пояснень та з тексту зустрічної позовної заяви.

Outcome: approved