Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

В заяві [PERSON] зазначає, що після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] її на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕА № 888459, виданого Летичівською державною нотаріальною конторою 22 серпня 2001 року, належить частина будинку (яка становить 52,7 % від загальної площі будинку) з надвірними будівлями, розташованими в смт. Летичів по вул. Лютнева 2/1. Співвласником іншої частини будинку (яка становить 47,3% від загально площі будинку) до 2003 року був [PERSON], який користувався частиною прибудинкової території, що знаходилася в межах його частини будинку зі сторони вул. Набережної, а її батьки користувалися прибудинковою територією в межах належної їм частини житлового будинку вздовж вул. Лютнева, однак офіційно межі встановлені не були. У 2003 році [PERSON] подарував належну йому частину будинку разом із прибудинковою територією [PERSON] В липні 2010 року, коли вони мали наміри розшири відмостку навколо новозбудованого сараю, їй стало відомо, що за допомогою сфальсифікованого протоколу узгодження меж, якого вона не підписувала та незаконного рішення ІП сесії Летичівської селищної ради № 18 від 24.09.2002 року, на якій вона також не була присутня, безпідставно вилучено частину земельної ділянки, якою користувались ще її батьки, та передано в користування співвласникам іншої частини будинку. Через наведене в неї склалися перешкоди в користуванні та обслуговуванні підсобних приміщень, а тому просить суд: визнати недійсним протокол погодження (встановлення) зовнішніх меж землекористування від 24.09.2002 року [PERSON] в смт. Летичів, вул. Лютнева 2/2, та рішення 3-ї сесії Летичівської селищної ради № 18 від 24 вересня 2002 року, видане на підставі вищевказаного протоколу; визнати недійсними Державні акти на право приватної власності на землю, видані співвласникам частини будинку, який знаходиться в смт. Летичів, вул. Лютнева 2/2, на підставі рішення III сесії Летичівської селищної ради № 18 від 24 вересня 2002 року, та договір дарування, укладений між [PERSON] та [PERSON] в частині розміру подарованої земельної ділянки; зобовязати Летичівську селищну раду відновити межі прибудинкової території навколо її новозбудованих підсобних приміщень та біля частини належного її будинку з метою усунення перешкод в їх обслуговуванні; зобовязати Летичівську селищну раду та відділ Держкомзему в Летичівському районі утворити відповідну комісію для складання нового узгодженого протоколу погодження (встановлення) зовнішніх меж землекористування між нею та [PERSON], після чого, відновити розміри її земельної ділянки в тих межах, якою користувалися її покійні батьки з винесенням відповідного рішення сесії селищної ради, з участю обох співвласників житлового будинку, про закріплення за ними відповідних часток прибудинкової території. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги, просить визнати недійсним рішення 3-ї сесії Летичівської селищної ради № 18 від 24 вересня 2002 року, в частині передачі у приватну власність земельної ділянки [PERSON] в розмірі 0,08 га., в решті свої позовні вимоги підтримала. Відповідач представник Летичівської селищної ради в судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині визнання недійсним рішення 3-ї сесії Летичівської селищної ради № 18 від 24 вересня 2002 року, в частині передачі у приватну власність земельної ділянки [PERSON] в розмірі 0,08 га., оскільки воно було видано на підставі протоколу погодження меж, якого позивачка не підписувала, що в свою чергу тягне визнання недійсним державних актів на право приватної власності на вказану земельну ділянку та договору дарування в частині розміру земельної ділянки. Щодо вимог позивачки про відновлення прибудинкової території та зобовязання Летичівської селищної ради і відділу Держкомзему в Летичівському районі утворити відповідну комісію для складання нового узгодженого протоколу погодження (встановлення) зовнішніх меж землекористування між нею та [PERSON], то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки на даний час вони не наділені відповідними повноваженнями. При цьому також пояснив, що за будинком позивачки та колишнього власника [PERSON] прибудинкова територія закріплена не була. Відповідач представник відділу Держкомзему в Летичівському районі в судовому засіданні позовні вимоги, які стосуються їх, не визнав, пояснивши, що згідно Земельного кодексу України відновлення та погодження меж віднесено до кадастрових зйомок, які згідно чинного законодавства проводять організації, що мають спеціальні ліцензії на вказаний вид робіт. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково. Позивачка посилаючись на те, що про порушення її права вона дізналась в липні 2010 року, коли вони мали наміри розшири відмостку навколо новозбудованого сараю, просить поновити строк звернення до суду. За таких обставин суд вважає можливим поновити позивачці строки позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силу вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а ч. 1 та ч. З ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом. Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в том\ числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.З ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом,, такий правочин може бити визнаний судом не дійсним. В судовому засіданні встановлено, і це визнали сторони, що [PERSON] не підписувала протокол погодження меж землекористування від 24.09.2002 року, а протокол підписав її син [PERSON], без її відому і повноважень. Пояснення позивачки підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами: · рішенням третьої сесії Летичівської селищної ради № 18 від 24.09.2002 року, згідно якого [PERSON] надано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд та для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,09 га, та [PERSON] в розмірі 0,08 га.; · Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХМ № 039674 від 18.06.2003 року, згідно якого [PERSON] був власником земельної ділянки розміром 0,071 га.; - · договором дарування серія ВАО № 080030 від 17.09.2003 року, згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,071 га; · Державним актом на право власності на земельну ділянку серія АБ № 583089 від 1) року, згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,071 га.; · рішенням 2-ї сесії Летичівської селищної ради № 16 від 12.05.2006 року, згідно якого [PERSON] передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд розміром 0,0112 га.; · Державним актом на право власності на земельну ділянку серія АБ № 583085 від 1) року, згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,011 га.; · свідоцтвом про право на спадщину за законом серія АЕА № 888459 від 22.08.2001 року та технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS], згідно яких спадкоємцем майна [PERSON] є її дочка [PERSON], спадкове майно складається з квартири [ADDRESS], грошових вкладів, які знаходяться в філії Ощадбанку України; · рішенням № 25 від 26.03.2003 року виконавчого комітету селищної ради згідно якого [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проектної документації під будівництво господарських будівель; · будівельним паспортом на будівництво господарських будівель [PERSON] по вул. Лютневій 2/1, який містить схему виносу в натурі господарських будівель; · актом від 23.09.2002 року, згідно якого комісія пропонує перенести огорожу до границі квартири [PERSON], скасувати прохід загального користування, порівняти огорожу біля криниці від загорожі квітника за грушу; · актом від 05.08.2010 року, згідно якого комісією Летичівської селищної ради встановлено, що земельна ділянка [PERSON] зі сторони вул. Лютневої вимірялась від межі з земельною ділянкою ТОВ «Мисливців та рибалок» до стіни господарської споруди [PERSON], у звязку з чим комісія вирішила, враховуючи той факт, що заявниця вважає, що державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] виготовлено з порушенням, то їй рекомендовано звернутись до суду. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, докази їх юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині визнання недійсним протоколу погодження (встановлення) зовнішніх меж землекористування від 24.09.2002 року та рішення 3-ї сесії Летичівської селищної ради № 18 від 24 вересня 2002 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки [PERSON] в розмірі 0,08 га, виданого на підставі вищевказаного протоколу, підлягає задоволенню. Вказане в свою чергу тягне визнання недійсними, виданих на підставі рішення III сесії Летичівської селищної ради № 18 від 24 вересня 2002 року, співвласникам частини будинку, який знаходиться в смт. Летичів, вул. Лютнева 2/2, Державних актів на право приватної власності на землю: серія ІИ-ХМ № 039674 від 18.06.2003 року на імя [PERSON], серія АБ № 583089 від 03.11.2006 року на імя [PERSON], та договору дарування серія ВАО № 080030 від 17 вересня 2003 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] в частині розміру подарованої земельної ділянки площею 0,071 га. Щодо вимог позивачки про зобовязання Летичівської селищної ради відновити межі прибудинкової території навколо її новозбудованих підсобних приміщень та біля частини належного її будинку з метою усунення перешкод в їх обслуговуванні; зобовязання Летичівської селищної ради та відділу Держкомзему в Летичівському районі утворити відповідну комісію для складання нового узгодженого протоколу погодження (встановлення) зовнішніх меж землекористування між нею та [PERSON], після чого, відновити розміри її земельної ділянки в тих межах, якою користувалися її покійні батьки з винесенням відповідного рішення сесії селищної ради, з участю обох співвласників житлового будинку, про закріплення за ними відповідних часток прибудинкової території, то вказані вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки, згідно ст. 198 Земельного кодексу України відновлення меж земельної ділянки на місцевості та погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами віднесено до кадастрових зйомок. Відповідно до п. 1.15. «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі»,затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах N 43 від 04.05.99 року, розробку технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою здійснюють суб'єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів. На підставі наведеного, ст.ст. 116,125,126, 152,155, 198 ЗК України, ст. 215 ЦК України,

Outcome: dismissed