Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою в с.Стара Рафалівка Володимирецького району, вул..Шевченка ,38. В обґрунтування позовних вимог пояснив, що відповідач [PERSON] при спорудженні паркану на межі земельних ділянок самовільно захопив частину належної [PERSON] земельної ділянки площею біля 0,86 кв.м., що перешкоджає позивачу вільно володіти та користуватись землею. Просив задоволити позов, зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, для чого знести фундамент під паркан. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, пояснив, що придбав земельну ділянкою площею 0,2099 га в с.Стара Рафалівка Володимирецького району, вул..Шевченка, 36, яка межує із земельною ділянкою позивача [PERSON]. З часу придбання ділянки він не змінював її межі, конфігурацію, площу і т.ін. В той же час [PERSON] продавав частину своєї земельної ділянки. Існуючі межі земельної ділянки погоджував позивач [PERSON], і вони не змінились, будь-яких перешкод в користуванні ділянкою [PERSON] він не створює. Просив в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони є власниками суміжних земельних ділянок в с.Стара Рафалівка Володимирецького району, в т.ч. [PERSON] по вул..Шевченка, №38, а [PERSON] по вул.Шевченка, 36. Право власності сторін на земельні ділянки підтверджується оглянутими в судовому засіданні державними актами. Як вбачається зі ст..79 Земельного Кодексу України, обєктом права власності на землю є земельна ділянка, тобто частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. У відповідності до ст.60 ЦПК України обовязок доказування обставин, на яких ґрунтується позов чи заперечення до нього, покладається на сторони. Разом з тим, позивачем не надано достатніх та достовірних доказів того, що йому створюються будь-які перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Зокрема, з державного акту серії ЯБ №016836 від 17.10.2006 року, договору купівлі-продажу від 06.04.2006 року, технічної документації, оглянутої судом, вбачається, що відповідач є власником земельної ділянки площею 0,2099 га. Дана ділянка має спільну межу довжиною 64,05 м. з ділянкою [PERSON] Ділянка такої ж площі, розмірів та конфігурації перебуває у користуванні [PERSON] і на час розгляду справи судом, що підтверджується обстеженням суміжних земельних ділянок, проведеним землевпорядником Старорафалівської сільської ради. Межі вказаної земельної ділянки відповідача [PERSON] було встановлено в натурі при виготовленні державного акту, що підтверджується технічною документацією, і зокрема протоколом встановлення меж земельних ділянок від 11 червня 2006 року, та актом передачі межових знаків. Встановлені межі погоджені суміжними землекористувачами, в т.ч. і позивачем [PERSON], і з часу їх встановлення, тобто з червня 2006 року не змінювались, що сторони підтвердили в своїх поясненнях. [PERSON] пояснив суду, що бетонний паркан він розпочав зводити по існуючій закріпленій межі, і будь-яких доказів, які б спростували ці пояснення, позивачем не надано. За таких обставин, суд вважає позовну вимогу про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою недоведеною і такою, що не підлягає до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed