overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 31.08.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Так як відповідач не надає допомоги на утримання дітей, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; по досягненню старшою дитиною повноліття, яке наступить 25.08.2012 року, з цієї дати припинити стягнення аліментів на цю дочку та стягувати аліменти лише на меншу дочку у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитини, яке виповниться 14.06.2020 року. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами до суду не звертався. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 31.08.2010 року. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає до задоволення. Вимоги позивача про стягнення аліментів на меншу дочку з 25.08.2012 року в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитини, яке виповниться 14.06.2020 року, суд вважає, такими, що не підлягають до задоволення, оскільки позовні вимоги, щодо захисту права, яке могло б виникнути у майбутньому і щодо якого невідомо, чи виникло б таке право, не можуть бути задоволені судом. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що передбачено ст.224 ЦПК України. На підставі ст. ст. 111, 112 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми боргу, мотивуючи свої вимоги наступним: 05 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір кредиту № 00471, за яким відповідачу було надано кредит в розмірі 15505,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, забезпеченості та сплати відсотків в розмірах та строки, визначені умовами цього договору. Відповідач зобовязання щодо повернення кредиту не виконала, порушивши умови договору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 05 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір кредиту № 00471, за яким відповідачу було надано кредит в розмірі 15505,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, забезпеченості та сплати відсотків в розмірах та строки, визначені умовами цього договору. Згідно п. 9 договору сторони домовилися про графік погашення основної суми та відсотків за користування кредитом. Згідно цього графіку відповідач повинна була робити зазначені сплати 5 числа кожного місяця, але за час користування кредитом провела одну сплату по погашенню кредиту та відсотках за кредит - 23.03.2010 року. Відповідно п. 3.2. договору при порушенні строку сплати кредиту, позичальник зобовязувалась сплатити відсотки за весь термін фактичного користування кредитом, згідно графіка платежів. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 625 ЦК України сума грошового зобовязання повертається з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення. Таким чином, станом на 29.11.2010 року сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 37602,68 грн. Відповідно до ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Оскільки при прийнятті позовної заяви позивачу надавалась відстрочка сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то суд вважає, що при задоволенні даного позову необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 376,03 грн. та на користь УДК в м. Черкаси витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним: Позивач являється наймачем однокімнатної квартири [ADDRESS]. Разом з нею в даній квартирі зареєстровані відповідачі, як наймачі. Однак, з березня 2007 року відповідачі в даному помешканні не проживають, не несуть витрат по утриманню житла та не сплачують комунальні послуги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Позивач являється наймачем однокімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується ордером № 010-49 від 08.07.2002 року. Разом з нею в даній квартирі зареєстровані відповідачі, як наймачі. Однак, з березня 2007 року відповідачі в даному помешканні не проживають, комунальні послуги не сплачують, особистого майна та речей їх немає, що підтверджується актом від 15.04.2010 року. На даний час невідомо де проживають відповідачі. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають в [INFO] без поважних причин тривалий час, особистих їх речей в даній квартирі немає, перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинив, то це дає підстави вважати, що вони втратили право проживання в спірній квартирі. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-07 00:00:00

До Баришівського районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що 14.10.2010 року її матірю [PERSON] було укладено договір купівлі-продажи житлового будинку в с. Бзів Баришівського району Київської області по вул.. Гагаріна буд.3А. Вважає, що при продажу будинку було порушено її право. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, та пояснила, що після смерті її батька при спадкуванні майна в судовому порядку, було затверджено мирову угоду, за якою спірний будинок перейшов у володіння позивачки. Дана мирова угода нею не підписувалась, тому вважає її незаконною. Мирову угоду в апеляційному порядку позивачка не оскаржувала. Просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку в с. Бзів Баришівського району Київської області по вул.. Гагаріна буд.3А від 14.10.2010 року недійсним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд, вважає позов необґрунтованим, та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 31.08.2010 року за [PERSON] було визнано право власності на спірний будинок, в позивачка [PERSON] погодилась на 10000 грн. компенсації за її частину домоволодіння. На підставі даної ухвали відповідач отримала свідоцтво на право власності на будинок та в подальшому продала його. Позивачка рішення суду не оскаржувала, таким чином на теперішній час рішення набрало законної сили та є законним. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач не є стороною договору купівлі-продажу і не надав жодних доказів на підтвердження правових підстав свого позову та порушення його прав відповідачем відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Встановлене судом підтверджується : - Копією ухвали Баришівського районного суду Київської області від 31.08.2010 року, - Копіями паспортів позивачки та відповідачки - Копією постанови про відмову в порушенні кримінальної справи Іншими матеріалами справи. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 03 вересня 2010 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою с. Морозівка, пров. Жовтневий, 5 Баришівського району Київської області. У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини, проте видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не має змоги так, як втрачені правовстонавлюючі документи на спадковий будинок. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала заявлену вимогу в повному обсязі, просить визнати за [PERSON] [INFO], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: село Морозівка, провулок Жовтневий, 5 Баришівського району Київської області. Представник відповідача по справі сільський голова с. Морозівка Баришівського району Київської області [PERSON] позов визнала у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 03 вересня 2010 року померла [PERSON].. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, але заявниця не може оформити свої спадкові права, правовстонавлюючі документи на спадковий будинок не збереглися. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі п.2 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлене судом підтверджується: - копією свідоцтва про народження, - копією свідоцтва про шлюб, - копією свідоцтва про смерть, - копією паспорту, - довідками

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-07 00:00:00

Позивач 09 березня 2011 року звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача. Просила стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 100 грн. щомісячно. Під час розгляду справи зменшила позовні вимоги та просить стягувати аліменти в розмірі 50 грн. щомісячно. Пояснила, що згідно розпорядження Малинської районної державної адміністрації від 11.02.2011 року на базі її родини утворено прийомну сімю та влаштовано на виховання та спільне проживання дитину позбавлену батьківського піклування [PERSON] Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не працює, але, будучи працездатним має реальну можливість допомагати . Відповідач позов визнав повністю. Згоден сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем. Суд , вислухавши сторони , дослідивши надані сторонами докази , вважає , що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтва про народження дитини підтверджується , що її батьком є відповідач. ( арк.с.5 ) Рішенням Малинського районного суду від 12 січня 2011 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо його дитини [PERSON]В.( арк.с.4 ). згідно розпорядження Малинської районної державної адміністрації від 11.02.2011 року на базі сімї позивача утворено прийомну сімю та влаштовано на виховання та спільне проживання [PERSON] ( арк.с. 3 ). Відповідно до статті 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено , що відповідач офіційно не працює , має мінливі заробітки . Тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі є обґрунтованими. У відповідності до ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягає негайному виконанню. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення справи в розмірі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Просить стягнути з відповідачки заборгованість за надані комунальні послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 1544,11 грн. за період з 01.10.2008 року по 01.10.2010 року. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка користується послугами підприємства, проте не здійснює оплату за встановленими тарифами та у встановлені законом строки. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав з вище наведених підстав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка повторно не зявилася в судове засідання без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст..224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з довідкою ДП „Ваш Добробут [PERSON] проживає і зареєстрована в квартирі № 18 будинку № 3 по вул. 30-річчя Перемоги в м. Бердичеві. . Квартира не приватизована.(а.с.3) Відповідач користується послугами, які надає підприємство „Бердичівводоканал, однак не сплачує за отримані комунальні послуги у встановлені законом строки, за період з 01.10.2008 року по 01.10.2010 року борг становить 1544,11 грн.(а.с.4) Згідно з законом „Про житлово-комунальні послуги споживач зобовязаний оплачувати за спожиті комунальні послуги за встановленими тарифами та у визначені законом або договором строки. Відповідачем не надано заперечень проти позовних вимог або розміру заборгованості. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-07 00:00:00

22.03.2011 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 01.03.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин і не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по утриманню дитини. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Вона повідомила про своє бажання змінити прізвище на дошлюбне. Відповідач позов визнав. Від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони з 05.07.1997 року перебувають в шлюбі і мають спільну дитину малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім»ї. Сторони проживають окремо, вони припинили шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем їхній шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 Кодексу). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятків випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (стаття 182 Кодексу). Згідно статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач з 2011 року не працює і не має постійного доходу, з нього слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] в березні 2011 року пред"явилав до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстрований 5 жовтня 2009 . Від шлюбу є син [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя, тому разом не проживають , не підтримують подружніх та сімейних стосунків , не ведуть спільного господарства. У судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просить задоволити, зсилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві ,доповнивши,що упродовж тривалого часу вони з відповідачем разом не проживають,тому вважає, що подальше спільне життя і збереження сім"ї стало неможливим, оскільки, суперечить її інтересам та інтересам неповнолітнього сина . Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим у встановленому порядку про дату , час та місце судового розгляду, повторно , до суду не з"явився, не повідомивши про причину повторної неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів , оскільки, позивачка не заперечує проти такого вирішення справи . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 15 жовтня 2009 року актовий запис за № 1783 Відділу РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України . Від шлюбу сторін 15 лютого 2010 року народився син [PERSON], актовий запис № 504 від 5 березня 2010 року Відділу РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Спільне життя сторін не склалося , упродовж тривалого вони разом не проживають, не підтримують подружніх та сімейних стосунків, не ведуть спільного господарств. Наведені обставини призвели до того, що сім"я сторін розпалася. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, оскільки суперечить інтересам позивачки та неповнолітнього сина сторін , тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], посилаючись на те, що сімя існує формально, так як шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, на протязі останніх двох років у них виникають сварки та непорозуміння. На даний час їх сім»я фактично розпалася, між ними втрачено почуття взаєморозуміння і поваги одне до одного, в звязку з тим, що вони зовсім різні люди за характерами, в зв»язку з чим постійно виникають конфлікти. Просила суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач в судовому засіданні пояснив суду, що хоче зберегти сім»ю, просив суд надати строк на примирення. 31.01.2011 року судом було надано сторонам по справі строк на примирення терміном на два місяці, справу слуханням відкладено на 31.03.2011 року. В судовому засіданні 08.04.2011 року позивач пояснила, що між нею та відповідачем примирення не сталося, вона не буде проживати разом з ним ні при яких обставинах. Відповідач в судове засідання не з»явився двічі, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11.07.2003 року. Від шлюбу мають доньку Вікторію, [INFO] Подружжя не знаходить взаємопорозуміння в сімейних відносинах, не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинені. Сім»я існує лише формально. Сторонам по справі надавався строк на примирення, але за цей час примирення між ними не сталося, позивач просила розірвати шлюб між нею та чоловіком посилаючись на те, що ні за яких обставин проживати з ним не буде. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі викладеного і

Outcome: approved