Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

16.01.2009 р. позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою про визнання заповіту складеного [PERSON] на ім»я [PERSON]О та [PERSON] не дійсним, в обгрунтування всоїх вимог зазаначив, що його батьку, згідно свідоцтва про право власності від 15.09.1988 року на праві приватної власності належав житловий будинок № 5 по вулиці Жовтневій у с. Зінці Полтавського району. 11.01.2008 року батько - [PERSON] помер. При зверненні позивіача до 1-ї Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але в нотаріальній конторі повідомили, що про прийняття спадщини також вернувся його двоюрідний брат [PERSON], так як на нього і його сина [PERSON] складений заповіт. Позивач вважає, що померлий батько не усвідомлював та не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними під час підписання заповіту, так як страждав психічними захворюваннями, тому просить заповіт скасувати. 08.12.2009 р. позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою про збільшення позовних вимог, де зазначив, що в 1972 року, після побудови будинку 5 по вул. Жовтневій с. Зінці Полтавського району в ньому проживали: батько [PERSON], мати [PERSON] позивач, його брат [PERSON] та наша сестра [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) Н.Г. [PERSON] та [PERSON] з будинку, в 1974 році позивач одружився і прозивав з дружиною у батьків, в 1975 році народився син [PERSON] В вересні 1975 року загинула мати позивача і відповідно відкрилася спадщина після її ісметрі, так як будинок був побудований під час шлюбу, тому вважає, що має право на ? частину на майно після смерті матері за законом. 21.01.2010 р. [PERSON] звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою про визнання права власності на обов»язкову частку у спадщині, в обгрунтування зазначив, що 11.01.2008 року помер його батько [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина і так як на момент смерті позивач був непрацездатним, що підтверджується копією посвідчення ветерана війни-учасника бойових дій, йому належної 3/16 частину обов'язкової частки в спадковому майні. 21.01.2010 р. ухвалою Полтавського районного суду справи обєднанні в одне провадження. В судовому засіданні адвокат позивача та позивач [PERSON] позивні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. Окрім цього позивач додатково пояснив,що померлий батько постійно переписував заповіти і останній рік прозивав у брата [PERSON], у якого і помер в м. Полтава, постійно при братові говорив, що майно заповів йому, тому у нього не виникало сумнівів, що він є спадкоємцем. Також пояснив, що проти позову [PERSON] не заперечує просить його задовольнити, так як дійсно його брат на день смерті батька мав право на обовязкову частку у спадковому майні, так як був непрацездатним. В судовому засіданні позивач [PERSON] позивні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що дійсно їх померлий батько був сворідною людиною і міг переписувати заповід кожного року від настрою та обставин. Останній рік перед смертю поиерлий батько переїхав проживати до нього в м. Полтава і протягом року він говорив, що написав заповід саме на брата [PERSON], так як той постійно там проживає разим з родиною. Проти позову [PERSON] не заперечим, просив його задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Микільської сільської ради Полтавського району в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Сільський голова [PERSON], суду пояснила, що на час складання заповіту, вона була секретарем Микільської сільської ради Полтавського району і посвідчувала його, так як це входило в її обов»язки. Померлий [PERSON] сам прийшов до сільської ради, був при свідомості і попросив складти заповіт на [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. В судовому засіданні адвокат відповідачів заперечив проти задоволення в позовних вимогах позивачів, так як вважає, що вони не відповідають обставинам справи, а саме, висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, згідно якої померлий [PERSON] на час складання заповіту міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідачи [PERSON] В,О. та [PERSON] пояснили суду, що між померлим [PERSON] і його сином [PERSON] постійно виникали сварки, які переходили в бійку, за що [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності. Померлий [PERSON] постійно до них приходим і залівся на сина і останні 5-ть років перед смертю проживав у них і вони за ним доглядали, тількі в останній рік перед смертю [PERSON] забрав його до себе додому в м. Полтава. Вважають, що позивачі права на майно померлого не мають так як заповіт є дійсним і вони ї спадкоємцями. Представник третьої особи першої Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не надіслали. Третя особа [PERSON] проти позовних вимог позивачів не заперечила, пояснила в судовому засіданні, що позивачі повинні мати частку у майні, як діти померлого, сама вона як дочка на спадщину не претендує. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що дійсно між померлим [PERSON] та його сином [PERSON] були суперечки, хтов них винен відповіді дати не змогли, з приводу здоровя померлого вказали, що міг і щось забувати, але свої дії усвідомлював. Свідок [PERSON], бувший голова Микільської сільської ради Полтавського району, пояснив суду, що як сільський голова часто навідував померлого [PERSON], як верерати війни та престарілого а також мирив батька з сином [PERSON] так як між ними виникали непорозуміння та сварки. З приводу усвідомлення своїх дій пояснив, що померлий [PERSON] був у здравому умі все розумів і міг розмовляти на будь які теми. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а в позовних вимогах [PERSON] слід відмовити за недоведеністю з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 ст. 27 визначає, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, але відповідач в судові засіданні не зявлявся, докази про неявку з поважних причин не надавав, клопотань та заяв від нього не надходило, що суд вважає за умисне затягування судового процесу. Відповідно ст 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ст. 1261 ЦК України. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1296 ЦПК України, визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року. Дії, що свідчать про прийняття спадщини визначені вимогами ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про смерть 11.01.2008 року, у віці 87 років, помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно(а.с.-5). В судовому засіданні сторони не заперечили та не оспорювали факт рідства між померлим [PERSON] , який був батьком [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так само сторони не заперечили факт, що житловий будинок з господарськими спорудами померлий [PERSON] побудував у шлюбі з померлою дружиною [PERSON] і на час смерті обов в ньому проживав та проживає [PERSON] разом зі своєю родиною. Відповідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15.09.1988 року виданого виконавчим комітетом Микільської сільської ради Полтавського району [PERSON] на праві власності належить об»єкт в цілому, який розташований в с. Зінці по вул. Жовтневій,5 і складається з одного жилого будинку з господарськими спорудами(а.с.- 6). Згідно технічного паспотру на житловий будинок, власником будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по вул. Жовтнева, 5 в с. Зінці Полтавського району був [PERSON]М.(а.с.-9-13). Відповідно листа Микільської сільської ради Полтавського району № 701 від 15.12.2008 року в будинку померлого [PERSON] проживають та зареєстровані син [PERSON] з 06.05.1972 року, невістка [PERSON] з 17.02.1975, онук [PERSON] з 15.03.1975 року та онука [PERSON] з 03.03.1991 року (а.с.-49). Окрім цього листом Микільської сільської ради Полтавського району № 62 від 10.02.2010 року, що згідно погосподарської книги № 24 особистий рахунок № 2057 за 1977-1979 роки [PERSON] [INFO] вибув з господарства померлого [PERSON] в м. Полтаву (а.с.-130). Посмертна судово-психіатрична експертиза, акт № 707 від 28.09.2010 року, яка проведена по справі встановила: [PERSON], який помер 11.01.2008 року, на період посвідчення правочину /підписання заповіту 07.04.2006 року/ виявляв ознаки церебрального атеросклерозу з легким інтелектуально-мнестичним зниженням без психозу та слабоумства. 2.Ступінь порушень в інтелектуально-мнестичній сфері на час складання заповіту була не така, що позбавляла його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд вважає, що за даних обставин позивні вимоги, щодо визнання заповіту не дійсним, задоволенню не підлягають так як спростовуються показами свідків а також висновком посмертної судово-психіатричної експертиза, акт № 707 від 28.09.2010 року. Відповідно вимог про визнання права власності на ? частину спадкового майна після сметрі матері [PERSON], підлягають задоволенню, так як сторони не заперечили, що спадкове майно є спільною власністю подружжя померлих [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] на час смерті матері проживав разом з родиною у сім»ї батька, що також не заперечувалося сторонами і підтверджуються матеріалами справи, тому відповідно вимогам ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року він прийняв спадщину, так як фактично вступив в володіння спадковим майном і тому має право на ? частку майна з частки померлої матері. Враховуючи, що позивач [PERSON] має право на ? частину спадкового майна від частки матері, тому суд вважає за можливим визнати факт, що він прийняв спадщину після померлої [PERSON] у вигляді 1/2 частини домоволодіння яке розташоване за адресою: вул. Жовтнева, 5 в с. Зінці Полтавського району Суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про обов»язкову частку в майні задоволенню не підлягають, так як останній не надав доказів свого народження, яке можливо встановити тільки з копії погосподарських книг Микільської сільської ради Полтавського району (оригінали якої були оглянуті в судовому засіданні) де зазначено рік народження останнього 14.07.1952 р.н.(а.с.-108). На день смерті батька [PERSON] 01.11.2008 р. позивачу [PERSON] було 55 років, в Україні це працездатний вік. Позивачем надано суду посвідчення ветерани війни - учасника бойових дій, яке не встановлює його непрацездатність а тільки підтверджує статус та пільги, інших доказів непраццездатності позивача [PERSON] суду не предоставлено. Відповідно довідки управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської ради м. Полтава [PERSON] проживав по день смерті в м. Полтава, вул. 8 Березня,39(а.с.-8). Згідно повідомлення першої Полтавської державної нотаріальної контори від 30.12.2009 року після померлого [PERSON] заведена спадкова справа за заявами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про спадщину не видавалося(а.с.-122). Враховуючи, що померлим [PERSON] було складено заповіт, тому відповідно до вимог ст. 1223 ЦК Укравїни право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За даних обставин в позовних вимогах [PERSON] про визнання права власності на обов»язкову частку у спадщині слід відмовити за недоведеністю. Відповідно вимог ст. 209 ЦПК України, суд при винесенні рішення повинен вирішити питання розподілу судових витрат по справі згідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial