Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що позивач працював охоронцем в TOB „К Будконцепт". Відповідач не регулярно та не в повному обсязі сплачував заробітну плату. 24.05.2008 р. позивач звільнений з даної посади. Відповідач не провів повний розрахунок з позивачем, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 3685,66 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з дня звільнення по день фактичного розрахунку, також позивач просить стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду, яка полягає у тому, що він не міг утримувати свою сім'ю, був вимушений займати в борг гроші для організації свого життя, тому оцінює моральну шкоду в сумі 2000 грн., яку просить стягнути на свою користь. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224-235 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши інші докази, що є у матеріалах справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.І ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки позивач в період з 01.10.2008 р. по 24.05.2010 р. працював в TOB «К Будконцепт» на посаді охоронця. 24.05.2010 р. позивач звільнився на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідач не провів повний розрахунок з позивачем, на даний час заборгованість по заробітній платі не погашена. Згідно довідки відповідача, заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 10.09.2010 р. складає 3685,66 грн., в тому числі компенсація за невикористану відпустку, середньоденний заробіток [PERSON] складав 6,24 грн. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Суд вважає, оскільки відповідач дійсно не провів розрахунок з позивачем при його звільненні, вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяті календарних днів. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівнику сум у строки зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за час затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Отже, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати підлягає стягненню за період з дня звільнення по день постановлення даного рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивач середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 736,32 грн. = 118 робочих днів (за період затримки) х 6,24 грн. (середньоденний заробіток позивача). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вирішуючи питання про стягнення відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди, суд виходить з розміру доведених у судовому засіданні моральних страждань позивача, які були викликані невиплатою йому заробітної плати, що призвело до втрати ним нормальних життєвих зв'язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, та вважає, що ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 500 грн. Згідно п. 2 ч. З ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення заробітної плати, компенсацій працівникам, вихідної допомоги, відшкодування за затримку їх виплати. Згідно п. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито", від сплати державного мита звільняються: позивачі робітники та службовці за позовами про стягнення заробітної плати й за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин. Згідно ч. З ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial