Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що він 27 вересня 2010 року позичив [PERSON] кошти в сумі 10000 грн. на термін 7 днів. Відповідач частково повернула суму боргу в розмірі 5000 грн. Решту частину боргу в сумі 5000 грн. відповідач зобовязувалася повернути до 16 жовтня 2010 року, проте не виконала своїх зобовязань. На підтвердження укладеного договору позики позичальник видала йому розписку. Сторони у попереднє судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову у попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач 27 вересня 2010 року позичив відповідачу кошти в сумі 10000 грн. на термін 7 днів. Проте відповідач повернула позивачу лише 5000 грн. Решту частину боргу в сумі 5000 грн. відповідач зобовязувалася повернути до 16 жовтня 2010 року, що підтверджується розпискою (а. с. 5), проте не виконала своїх зобовязань. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконала зобовязання з повернення позики, а тому з неї на користь позивача слід стягнути кошти в сумі 5000 грн. боргу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, понесені ним при предявлені позову, а саме: 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved