Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON], (далі - відповідач) в якому просив звільнити його від сплати заборгованості з аліментів з 08.04.2009 року по 18.02.2010 року у розмірі 5032,09 грн., стягуваних з нього за рішенням суду. В обґрунтування позовних вимог щодо звільнення його від сплати заборгованості за аліментами за вказаний ним період позивач посилався на ч. 3 ст. 197 СК України та зазначив, що відповідач не бажала отримувати від нього аліменти та без поважної причини не предявляла до виконання виконавчий лист, виданий за рішенням суду про стягнення з нього на користь відповідача аліментів. без поважної причини оскільки відповідач ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування. Ухвалою суду від 06.01.2011 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначено на 17.05.2011 року. Разом з тим, [PERSON] звернувся до суду з іншим позовом до [PERSON], в якому просив зобовязати відповідача усунути перешкоди щодо спілкування та участі у вихованні їх дитини і надати йому право систематично кожні вихідні бачитися з дитиною по місцю його проживання без участі відповідача та інших сторонніх осіб. Щодо вимог про зобовязання відповідача усунути перешкоди на спілкування та участь у вихованні спільної дитини позивач зазначив, що [PERSON] попри рішення органу опіки і піклування щодо спілкування та участі у вихованні дитини усіляко чинить йому перешкоди у реалізації його законних прав щодо виховання дитини та спілкування з нею. Ухвалою суду від 06.01.2011 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначено на 17.05.2011 року. Ухвалою суду від 30.05.2011 року розгляд вказаних позовів з метою їх спільного розгляду обєднано в одне провадження. В судовому засіданні 30.05.2011 року позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, вказаних в позовних заявах. Відповідач проти позову заперечила повністю. Щодо звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами зазначила, що за домовленістю з позивачем з надією на налагодження стосунків просила повернути їй предявлений до виконання виконавчий лист, проте після погіршення відносин позивачем повторно предявила його до виконання у встановлений законом строк. Щодо інших вимог позивача зазначила, що в час, визначений рішенням органу опіки і піклування, ніяких перешкод щодо реалізації права позивача на спілкування та участь у вихованні з дитиною не чинить. Прокурор просив вимоги позивача залишити без задоволення з огляду на їх безпідставність. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділ державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції Київської області письмово повідомила суд про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник Служби у справах дітей Макарівської райдержадміністрації Київської області позовні вимоги просив залишити без задоволення з огляду на врахування насамперед інтересів дитини. Зазначив, що питання щодо спілкування та участі у вихованні дитини позивача та відповідача розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яка своїм рішенням визначила відповідний час позивачу для побачень, спілкування з дитиною та участі у її вихованні. Відповідач зазначене рішення виконує. Позивач щодо порушення відповідачем зазначеного рішення до них не звертався. Відсутні підстави для зміни встановленого рішенням графіку спілкування дитини з батьком. Заслухавши сторін, представника Служби у справах дітей, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23.03.2009 року між сторонами розірвано шлюб (копія свідоцтва наявна в матеріалах справи), від якого мають сина [PERSON] [INFO], що також підтверджується копією відповідного свідоцтва. 26.03.2009 року відповідач звернулася до виконавчої служби із виконавчим листом про стягнення з позивача аліментів на утримання сина в розмірі ? всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 14.01.2009 року, що було підставою для відкриття виконавчого провадження. 08.04.2009 року виконавчий лист був повернутий без виконання за заявою відповідача. Пізніше відповідач знову подала виконавчий лист на виконання, внаслідок чого позивачу була нарахована заборгованість зі сплати аліментів за період з січня 2009 року по березень 2010 року у розмірі 7004,92 грн. Доказів щодо добровільної сплати зазначеної заборгованості за цей період позивачем суду не надано. Разом з тим, судом встановлено, що згідно витягу з протоколу комісії з питань захисту прав дитини при Макарівській райдержадміністрації Київської області № 16 від 28.09.2010 року вирішено призначити для відвідування, спілкування та відпочинку батька [PERSON] з дитиною [PERSON] [INFO], починаючи з 08.10.2010 року проводити кожного місяця вихідні через тиждень. Забирати дитину з 9 год. Суботи та зобовязано повернути дитину о 18 год., та забирати дитину з 9 год. Неділі та зобовязати повернути дитину о 17 год. Відповідного тижня. Згідно висновку Служби у справах дітей Макарівської райдержадміністрації Київської області від 30.05.2011 року, поданого відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України підстав для зміни графіку спілкування позивача з його дитиною не вбачається. Як встановлено судом та підтвердилося сторонами, відповідач добросовісно виконувала вказане рішення, надававши можливість побачень та відвідування дитини у час, встановлений органом опіки і піклування. В інший час відповідач перешкоджала позивачу бачитися з дитиною, посилаючись на визначений час зазначеним вище рішенням. Згідно ч. 3 ст. 197 СК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Положення цієї норми може бути реалізовано у випадку, коли судом встановлено пропуск строку пред'явлення виконавчого документа до виконання. Такий строк відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" становить три роки. Оскільки відповідачем виконавчий лист предявлено для примусового виконання в межах строку, встановленого законом, а позивач аліменти добровільно в цей період не сплачував, суд вважає що відсутні підстави для звільнення останнього від сплати заборгованості за аліментами за вказаний позивачем період. Вирішуючи ж питання щодо участі позивача у вихованні дитини та його спілкування з нею, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 158 СК встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. (ч. 1,2 ст. 159 СК України). Оскільки позивачем не доведено дій по ухиленню від виконання відповідачем рішення органу опіки і піклування щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні, а більше того позивач і не заперечував факт належного виконання відповідачем зазначеного рішення, позовні вимоги в частині зобовязання відповідача усунути перешкоди щодо спілкування та виховання їх дитини і надання права позивачу систематично, кожні вихідні, бачитися з дитиною по місцю його проживання без участі відповідача та інших сторонніх осіб задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed