Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 26 лютого 2010 року померла його мати [PERSON], і після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28 липня 1998 року державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори. Все своє майно мати заповідала йому, заявнику у справі, і після відкриття спадщини він у встановлений законом строк звернувся до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.. Але постановою нотаріуса від 15 вересня 2010 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як не підтверджується факт того, що спадкодавець та власник спадкової квартири є однією та тією ж особою, зважаючи на те, що в свідоцтві про смерть прізвище померлої зазначено «Сіданченко», а в свідоцтві про право на спадщину за законом її прізвище зазначено «Сиданченко». Розбіжності в написанні прізвища його матері він пояснює невірним перекладом прізвища матері з російської мови на українську, при тому, що при видачі паспорту громадянина України нового зразку прізвище його матері було правильне перекладене як «Сіданченко». Крім того, на підтвердження того факту, що в написанні прізвища матері була допущена помилка, свідчить і те, що в свідоцтві про право на спадщину, спадкоємцем померлого 11 вересня 1997 року [PERSON] є його дружина - [PERSON] , а в самому свідоцтві про право на спадщину зроблені виправлення прізвища матері з «Сіданченко» та «Сиданченко» Просить суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори 28 липня 1998 року, зареєстрованого в ОКП «Дніпродзержинськ БТІ» в реєстровій низі № 110 за реєстрованим номером 20507. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом досліджені письмові докази по справі: паспорт заявника, свідоцтво про народження заявника, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру заявнику, Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. свідоцтво про смерть [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON], заповіт [PERSON] на користь заявника, постанова нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, технічний паспорт на квартиру, копія паспорту [PERSON]. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, зясувавши обставини та дослідивши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 26 лютого 2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції 01 березня 2010 року, актовий запис № 271 ( а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої по вул.. Єрмака 17- 56 у м. Дніпродзержинську, право власності на яку спадкодавець придбала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори 28 липня 1998 року ( а.с. 9). Заявник, який сином померлої [PERSON], протягом шестимісячного строку після смерті матері, звернувся до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 10- заповіт) та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але в звязку з тим, що прізвище власника спадкової квартири у свідоцтві про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], зазначено «Сиданченко Марина Антонівна» замість «Сіданченко Марина Антонівна», заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ( а.с. 11 - постанова нотаріуса). Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори 28 липня 1998 року, згідно якого спадкоємцем майна померлого 11 вересня 1997 року [PERSON], є його дружина - [PERSON], дійсно належить матері заявника [PERSON]. Але через помилку, що була допущена нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину матері заявника [PERSON], заявник дійсно позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилося після померлої [PERSON], і тому він правомірно звернувся до суду з цією заявою. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги заявників, з таких мотивів. Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі... пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... Відповідно до ч.2 п.5 ст. 234, п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом, що було видане державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори 28 липня 1998 року, та зареєстровано в реєстровій книзі № 110 за реєстровим номером 20507, у якому прізвище спадкоємця зазначено «Сиданченко», дійсно належить [PERSON], й встановлення факту належності померлій матері заявника цього свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить чинному законодавству та направлене на захист інтересів та прав заявника у справі, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved