Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.11.2005 р. належить кватира №17 у буд. №25 по вул. Червоного Козацтва у м. Дніпропетровську; квартира розміщена на 5 поверсі, відповідачі мешкають в квартирі №21, яка знаходиться на 6 поверсі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червоного Козацтва, буд. 25, дана квартира віднесена до держаного житлового фонду та надана відповідачам згін договору найму житлового приміщення. Відповідно до довідки від 13.08.2007 р., виданої КЖЕП №43 м. Дніпропетровська, відповідачі мешкають у цій квартирі. Як зазначається позивачем при зверненні до суду (а.с. 101) 28.07.2007 р. о 10.00 год. з вини відповідачів відбулося залиття водою всіх приміщень квартири позивачів та майна, яке знаходилося в даний момент в квартирі; відповідно до акту від 30.07.2007 р., складеного комісією КЖЕП №43, причиною залиття водою квартири було те, що відповідачі самочинно зрізали батареї в усіх приміщеннях вказаної квартири №21, при цьому, не поставили заглушки в місцях зрізу батарей і не здійснили жодних дій для того, щоб забезпечити не протікання води назовні з місць зрізу батарей. В результаті залиття квартири позивачів останнім було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 20 007,42 грн. (ця сума складається з вартості матеріальної шкоди, завданої безпосередньо пошкодженням приміщення квартири, та вартості матеріальної шкоди, завданої безпосередньо майну, яка складає 2 527,50 грн.). Разом з тим, у позові у заявлено вимогу про стягнення з відповідачів на користь позивачів на відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн.; обґрунтовуючи дану вимогу позову позивачі посилаються на те, що в результаті залиття квартири вони не мали змоги користуватися належним їм на праві власності приміщенням (в квартирі стояв стійких запах прілості через утворену вологість, що досить негативно стало впливати на стан здоровя позивачі, та вони до кінця липня 2007 року проживали в цій квартирі), у звязку з чим були вимушені винаймати житло. Та оскільки дружина позивача знаходилася у стані вагітності, через переїзд на інші місце проживання її відвідування займало набагато більше часу та приводило до втоми, спричиняло інший негативний вплив на стан здоровя дружини. Як зазначається позивачами при зверненні до суду проведення ремонту в квартирі потребує значних фінансових затрат, організації значного часу, що спричиняє у звязку з чим моральні страждання, порушився нормальний уклад життя, та у звязку з такими наслідками позивачі вимушені терпіти моральні страждання. У судове засідання 31.10.2011 р. позивачі не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідачі, які були повідомлені належним чином про розгляд справи, не зявилися, причини неявки суду не повідомив, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву позивачів та дослідивши докази в межах заявлених суду вимог згін ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; за ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виконуючи обовязок доказування, позивачі, на переконання суду, довели факт спричинення такої шкоди, негативні її наслідки, причинний зв'язок протиправними діями відповідачів та наслідками шкоди, а також розмір витрат, які вони повинні понести для відновлення свого порушеного права (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК), що підтверджується матеріалами судової справи, зокрема, розрахунком вартості спричиненої матеріальної шкоди (а.с. 37), відповідно до якого вартість шкоди, завданої в результаті залиття квартири [ADDRESS] складає 20 007 грн. 42 коп., тому, для суду вбачаються підстави для задоволення позову та ухвалення про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди, завдану залиттям квартири, в розмірі 20 007 грн. 42 коп. Утім, відповідач не виконав обовязок доказування, не скористався правом надання заперечень проти позову, не клопотав про забезпечення доказів шляхом їх витребування за умови складнощів в їх отриманні, у звязку з чим для суду би вбачалися підстави для прийняття іншого висновку у справі. Разом з тим, частково задовольняючи позов у частині розміру відшкодування моральної шкоди, суд погоджується із доводами позивачів щодо наявності передбачених ЦК України підстав для її відшкодування (ст.ст. 16, 23, 1167 ЦК), та з урахуванням характеру душевних страждань позивачів на користь кожного з позивачів з відповідачів підлягає стягненню 1 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи в обовязкову порядку відповідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги те, що позивачі не мають пільг щодо сплати судового збору та при подачі позову були в повному обсязі сплачені судові витрати, тому, у порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, на користь позивача підлягають присудженню до сплати судові витрати, повязані зі сплатою судового збору 000,00 грн., витрат, повязаних з проведенням судової експертизи розмірі 1 378,80 грн. тощо.

Outcome: partial