Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення банківського вкладу у вигляді золотого зливку 999,9 проби номіналом 100 грам в кількості 1 шт.; стягнути інфляційні витрати в сумі 1 487 грн. 80 коп. та 3% річних в сумі 1 065 грн. 37 коп. Позивачка у судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі, на задоволенні наполягала. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що до цього часу не було розроблено відповідного процесуального документу головним банком щодо повернення вкладів у зливках, в частині покладення штрафних санкцій, вважала вимоги безпідставними, оскільки відшкодування інфляційних витрат та 3% річних передбачено законом за порушення грошового зобовязання, яким не є строковий вклад позивача у золоті. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні фати та відповідні їм правовідносини. 2.04.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб» № 832152/04-Д, відповідно умов якого позивачка надала відповідачу банківський метал: золото у зливках 999,9 проби, номіналом 100 грам в кількості 1 шт., чи 3,22 трійських унцій, з виплатою 5% річних строком до 02.04.2009 року. На виконання своїх зобов'язань позивачка передала відповідачеві предмет договору. Як свідчать матеріали справи 22.09.2009 року та 12.03.2010 року позивачка зверталась до відповідача із заявою про повернення вкладу, але відповідач залишив такі звернення без відповіді, тим самим порушив її право на отримання вкладу на першу вимогу на умовах Договору. Відповідно до частини 1 статті 1058 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 статті 1060 ЦК України закріплено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. В порушення Договору банківського строкового вкладу відповідач свої зобов'язання не виконав та не повернув позивачу вклад та суму відсотків за користування вкладом на першу її вимогу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору а відповідно ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В частині стягнення індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних суд вважає необхідним відмовити, оскільки згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних у разі прострочення виконання грошового зобовязання. Зобовязання відповідача не є грошовим, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково. На підставі ст. 88 ЦПК України судові на користь позивачки з відповідача слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним судом вимогам у сумі (31614,64*100/34167,81*146,51/100) - 139 грн. 96 коп.

Outcome: partial