Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення у виділену кімнату площею 11,80 кв.м. квартири №50 на вул.Шевченка, 358 у м.Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він, його мати [PERSON], старший брат - [PERSON] та молодший брат [PERSON] з 1989 року були зареєстровані та проживали у [INFO]. Дана квартира належала їм на підставі договору найму жилого приміщення. Після смерті матері у 2006 році його старшого брата було знято з реєстрації та влаштовано у будинок-інтернат, тому в даній квартирі зареєстрованими залишились тільки він та його молодший брат. Окрім того, після смерті матері у 2006 році у вищезазначену квартиру вселився його вітчим [PERSON], його син [PERSON] разом з дружиною та двома дітьми. Зазначає, що з 2006 по 2010 рр. не проживав у даній квартирі, тому що відбував покарання. Повернувшись, з місць позбавлення волі немає змоги проживати у вищезазначеній квартирі, оскільки вітчим його не впускає у помешкання. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить зобов»язати [PERSON] оплатити борг за квартирну плату і комунальні послуги за десять років, провести капітальний ремонт помешкання та виписати [PERSON] з квартири № 50 на вул. Шевченка у м. Львові. Зустрічну позовну заяву мотивує тим, що дану квартиру він отримав взамін знесеного будинку № 212 по вул.Шевченка, згідно ордеру № 316 від березня 1982 року, який виданий виконкомом Шевченківської районної ради народних депутатів на його ім»я та на ім»я сина [PERSON]. У 1989 році він впустив у свою квартиру [PERSON] з двома дітьми, яка була прописана у с. Новий Яричів, Львівської області, розписавшись із нею він прописав її у свою квартиру. У подальшому доповнив позовні вимоги та просив зобовязати [PERSON] оплатити борг за квартирну плату і комунальні послуги у сумі 7101,84 грн. за роки прожиті у квартирі з 1989 по 2006, провести капітальний ремонт помешкання № 50 та 50-а та виписати [PERSON] з квартири № 50 на вул. Шевченка у м. Львові. У судовому засіданні позивач позоні вимоги підтримав, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві та додатково пояснив, що він з 1996 року періодично перебував у місцях позбавлення волі, оскільки 6 разів був судимий. У 2006 році кілька місяців був на волі, тоді померла мама і він знову був засуджений до 4-х років позбавлення волі. Звільнившись у 2010 році він прийшов на квартиру та не був допущений відповідачем у приміщення. Перші дні проживав будь-де, а потім його прийняла співмешканка. Іншого житла він немає. Він має адміністративний нагляд і такий має здійснюватися за даною адресою. Зустрічний позов заперечив, оскільки він не проживав у квартирі, а тому і немає підстав для здійснення оплати, ремон квартири, а саме кімнати, де він буде проживати по можливості буде ремонтувати. Представник, адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала, а у задоволенні зустрічного позову просила відмовити та подала заяву про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах. Відповідач позов до нього заперечив, підтримав зустрічний позов та пояснив, що позивач, коли проживав у квартирі, то приводив різні компанії, вживав наркотики та довів квартиру до стану, що виключає можливість у ній проживати. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не визнав первісний позов, та підтримав позовні вимоги зустрічного позову та пояснив, що спірна квартира була надана його батьку і йому, про що був виданий ордер. До 1989 року він проживав у даній квартирі, а пізніше не зміг, оскільки мати позивача приводила до квартири різних людей сумнівної зовнішності, яких він боявся. У 1996 році він приватизував на склад сімї: він, дружина та син [PERSON] частину квартири 50, а саме кімнату площею 17,13 кв.м. з спільними комунальними вигодами, на яку було укладено договір житлового найму, згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 01.12.1987 року. У 2007 році оплатив частково борг за комунальні послуги та у серпні 2008 року переїхав проживити до квартири. Третя особа [PERSON] подала заяву від 12.10.2010 року про розгляд справи у її відсутності, а тому суд вважає, що відповідно до ст.169 ЦПК України розгляд справи слід проводити без участі третьої особи. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а у зустрічному позові слід відмовити повністю за безпідставністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], його мати [PERSON], старший брат [PERSON] та молодший брат [PERSON] були поселені та з 1989 року проживали у [INFO] зі згоди відповідача [PERSON], про що відповідач не заперечував у судовому засіданні. Квартира сторонам та третій особі належала на підставі договору найму жилого приміщення. Згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 01.12.1987 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну договору найму жилого приміщення, зобовязано ЖКВ ВО «Конвейєр» змінити договір житлового найму на кв.50 у буд.358 на вул.Шевченка у м.Львові та укласти договір житлового найму з [PERSON] на кімнату площею 17.13 кв.м., а з [PERSON] на кімнату площею 11,80 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню, коридор, ванну кімнату і туалет. На виконання рішення суду, рішенням виконкому Залізничної районної ради від 14.06.988 року № 292 з [PERSON], а рішенням від 15.11.1988 року № 513 -з [PERSON] укладено договори житлового найму на кімнати у квартирі № 50 зі спільними комунальними вигодами. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 01856-3 від 31.05.1995 року частина даної квартири приватизована та належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] З довідки виданої ЛКП «Рясне-402» від 06.10.2010 року (а.с.16) вбачається, що у вищезазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як убачається з пояснень позивача та матеріалів справи, а саме довідки ВК № 94в від 26.02.2010 року (а.с.5), [PERSON] був засуджений до позбавлення волі у 2006 році та з врахуванням вироку Шевченківського районного суд м.Львова від 26.01.2009 року відбував покарання до 26.02.2010 року. У відповідності до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках: взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сімї. Отже судом встановлено, що позивач останні більше як три роки не проживав у даній квартирі, а відбував покарання у місцях позбавлення волі. Повноліття позивач набув тільки 11.09.1997 року та до 2006 року чотири відбував покарання у місцях позбавлення волі, а тому немає підстав для стягнення з нього за квартирну плату і комунальні послуги у сумі 7101,84 грн. за прожиті у квартирі з 1989 по 2006 роки. При цьому підлягає до задоволення заява позивача про застосування до даних правовідносин терміну позовної давності. З висновку по заяві [PERSON] від 04.07.2010 року, затвердженого начальником Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області та відповіді (а.с.6-7) вбачається, що [PERSON] чинить перешкоди щодо вселення позивача у квартиру, а саме у кімнату площею 11,8 кв.м. Даний факт не заперечував відповідач у судовому засіданні, з посиланим на те, що [PERSON] не оплачує комунальні послуги та не здійснює ремонту у квартирі. Факт чинення перешкод позивачеві до квартирі підтверджується актом ЛКП «Рясне-402» від 25.06.2010 року (а.с.9) Таким чином судом безспірно встановлено, що позивач є наймачем спірної квартири, а йому чиняться перешкоди у користуванні, а тому необхідно усунути перешкоди та вселити його у кімнату площею 11.80 кв.м. квартири 50 (з загальними комунальними вигодами) на вул.Шевченка, 358 у м.Львові. Відповідно відсутні правові підстави для зняття з реєстрації позивача за даною адресою. Щодо позовних вимог про зобовязання [PERSON] провести капітальний ремонт помешкання № 50 та 50-а, то такі не підлягають до задовлення, оскільки кімната площею 17.13 кв.м. у квартирі належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], а не позивачу, з такими вимогами третя особа до суду не звертався. Проведення ремонту у квартирі це право кожного наймача, а тому суд не вправі зобровязати позивача у примусовому порядку провести капітальний ремонт, оскільки на це необхідні кошти та відповідні погодження. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов є підставним та підлягає до задоволення, а у зустрічному позові слід відмовити.

Outcome: approved