Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, вказуючи на те, що 13 липня 1985 року сторони зареєстрували шлюб , про що виконкомом Зороківської сільської ради Черняхівського району, Житомирської області зроблено актовий запис. Шлюбні відносини між сторонами припинилися з травня 2010 року. За час спільного проживання з відповідачем за спільні кошти ними було придбане майно: 3-х кімнатна квартира за адресою [ADDRESS] на підставі договору № 21 від 12.05.1996 року між ЗАТ «БМФ Житлобуд-1» та відповідачем [PERSON] та зареєстрована на відповідача згідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради 13 березня 2000 року, вартістю на час реєстрації в Черкаському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 12200 грн., автомобіль Фиат- скудо, державний номер [NUMBER] ,1999 року випуску, придбаному в 2006 році за 7000,00 доларів США за рахунок спільних коштів подружжя та зареєстрованим в органах Державтоінспекції на ім.»я відповідача та знаходиться в його користуванні. Просить визнати право власності на половину майна в спільному сумісному майні подружжя, зобов`язавши відповідача внести відповідні зміни до правовстановлюючих документів на квартиру за адресою [ADDRESS] та автомобіль Фиат- скудо, державний номер [NUMBER] року випуску.. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] погоджуючись на поділ квартири (1/2 :1/2)., заперечує проти поділу автомобіля, посилаючись на те, Що шлюб був розірваний в 2000 році, а автомобіль придбаний в 2006 році, кошти на даний автомобіль він отримав від продажу автомобіля, який належав його батькові. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] , її представника за дорученням [PERSON] , відповідача [PERSON] ,дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст..60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За статтею 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільно майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 роз`яснив, що вирішуючи спори між Подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу ( статті 60,69 СК, ч.З ст.368 ЦК), відповідно до ч.2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім.»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В судовому засіданні встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 13 липня 1985 року сторони зареєстрували шлюб , про що виконкомом Зороківської сільської ради Черняхівського району, Житомирської області зроблено актовий запис. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 вересня 2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Однак після винесення рішення про розірвання шлюбу сторони не зареєстрували факт розірвання шлюбу, а продовжували проживати однією сім`єю. За час спільного проживання сторонами було придбане майно: 3-х кімнатна квартира за адресою [ADDRESS] на підставі договору № 21 від 12.05.1996 року між ЗАТ «БМФ Житлобуд-1» та відповідачем [PERSON] та зареєстрована на відповідача згідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради 13 березня 2000 року, вартістю на час реєстрації в Черкаському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 12200 грн. Автомобіль Фиат- скудо, державний номер [NUMBER] ,1999 року випуску, придбаний в 2006 році, коли [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати однією сім`єю за 7000,00 доларів США та зареєстрованим в органах Державтоінспекції на ім`я відповідача [PERSON] та знаходиться в його користуванні. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку. Твердження відповідача [PERSON] , що автомобіль марки Фиат- скудо, державний номер [NUMBER] року випуску, придбаний в 2006 році за кошти, які отримані ним в дар від батьків не ґрунтується на доказах, які б про це свідчили. За результатами судового розгляду суд приходить до висновку, що 3-х кімнатна квартира за адресою [ADDRESS] подружжям [PERSON] придбана в шлюбі і тому це майно підлягає поділу. [PERSON] - скудо, державний номер [NUMBER] ,1999 року випуску придбаний також в період спільного проживання , оскільки , як встановлено в ході судового розгляду справи шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірваний. Однак [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували в органах РАЦС розірвання шлюбу у відповідності до ст.115 СК України в редакції, яка діяла на час розірвання шлюбу, (розірвання шлюбу засвідчувалось Свідоцтвом про розірвання шлюбу) , продовжували проживати однієї і вести спільне господарство та мали спільний бюджет. За таких обставин автомобіль Фиат- скудо, державний номер [NUMBER] ,1999 року є об`єктом спільної власності подружжя. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення. Стосовно вимог щодо зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до правовстановлюючих документів на квартиру за адресою [ADDRESS] та автомобіль Фиат- скудо, державний номер [NUMBER] ,1999 року випуску, то ці вимоги стосуються вже виконання рішення суду про поділ майна, тому суд вважає їх зайвими. Судові витрати покласти на сторони в рівних частках, стягнувши з відповідача половину судового збору (251,00 грн.) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи ( 60,00 грн.). На підставі ст.ст. 10,11, 209, 212, 214-215, 218, 223 ЦПК України,

Outcome: approved