Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-17 00:00:00

[PERSON] у лютому 2011 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 84764 грн., позичених 24.03.2010 р. та трьох процентів річних в розмірі 1846 грн. З позову виходить, що 24 березня 2010 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти, а саме 6700 доларів США, по курсу Національного Банку України на день надання позики 53265 грн, та 31500 грн, строком до 01 червня 2010 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідачка видала розписку, однак у встановлений договором строк борг не повернула. При отриманні позики, [PERSON] запевнювала, що труднощів у поверненні боргу не буде, так як вона виявила бажання продати належну їй квартиру по вулиці Чумака,8/4 у м. Городня, Чернігівської області. В підтвердження своїх намірів вона звернулася до позивача з проханням допомогти продати квартиру, для чого надала нотаріальну довіреність та правовстановлюючі документи. В добровільному порядку [PERSON] відмовилась повернути борг та скасувала свою довіреність. Окрім того позивач, посилаючись на положення ст.625 ЦК України, просить стягнути з відповідачки три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. /а.с.3-4/ Відповідачкою на позов [PERSON] подано письмові заперечення, які зводяться до того, що вона та позивач у свій час працювали у Городнянському відділенні АКІБ «УкрСиббанк». [PERSON] працювала фахівцем з операційно-касового обслуговування, а позивач керівником відділення. З лютого 2010 року [PERSON] давав відповідачці вказівки видавати [PERSON] з каси банку грошові кошти, які будуть повернуті до її закриття. Декілька разів вона видавала [PERSON] кошти і він їх повертав. Останній раз за наказом [PERSON] в середині березня минулого року було видано з каси банку 130 000 грн, однак ці кошти повернуто не було. 23-24 березня 2010 року коли приїхали перевіряючі з обласного управління банку, то виявили нестачу грошей в касі банку і тоді [PERSON], погрожуючи, дав вказівку [PERSON] взяти нестачу грошей на себе. [PERSON] дала пояснення перевіряючій, що гроші з каси банку видала своєму знайомому [PERSON], та нібито не повірила, сказала, що без керівника [PERSON] вона не могла цього зробити, і попередила, що якщо гроші не будуть повернуті до каси, то матеріали будуть передані внутрішній безпеці банку. Після цього між [PERSON] та [PERSON] відбулась розмова, як повернути гроші і він сказав, що гроші позичить у приватного нотаріуса [PERSON], однак примусив [PERSON] видати на його імя довіреність на продаж квартири та написати розписку про позику 6700 доларів США та 31500 грн. Так як ніякого виходу не було, то вона написала розписку, а [PERSON] повернув до каси гроші. Після цього [PERSON] звільнилася за власним бажанням, а в січні 2011 року скасувала свою довіреність. Розписка була написана під впливом обману. /а.с.21-22/ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. На заперечення відповідачки, позивач пояснив, що ніяких грошей з каси відділення банку [PERSON] не видавали, один раз він під розписку дійсно позичав [PERSON] власні гроші. Жодних нестач коштів перевірки обласного управління банку, не виявляли. Відповідачці він позичив власні гроші, та написала розписку, а потім видала нотаріально посвідчену довіреність на продаж квартири та надала документи. Також вона виписалась з квартири разом з дитиною. [PERSON] постійно обіцяла повернути борг але так цього і не зробила, а коли йому стало відомо, що вона скасувала довіреність, то вирішив звернутись до суду з позовом. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, виклала факти зазначені в запереченнях на позов. Після дослідження судом матеріалів перевірки Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області, по її заяві на шахрайські дії пояснила, що дійсно писала заяву до міліції на дії [PERSON], а саме про те, що він позичив у неї 80000 грн, але до цього часу не повернув і ці кошти були під заставою її квартири і вона на даний час сплачує великі відсотки, щоб не відчужували квартиру. Таку заяву і такі пояснення вона дала тому щоб примусити [PERSON] повернути гроші, що були видані з каси відділення банку. Наполягає на тому, що грошей у [PERSON] не позичала. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є приватним нотаріусом і дійсно 25 березня 2010 року з ініціативи [PERSON] вона посвідчила довіреність на [PERSON] для продажу належну їй квартиру. [PERSON] добровільно видала цю довіреність, про що власноруч зробила напис. 17 січня 2011 року цю довіреність було скасовано приватним нотаріусом м. Чернігова [PERSON], на підставі заяви відповідачки. Ніяких грошей [PERSON] вона особисто не позичала, і про позику грошей [PERSON] нічого не знає. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що дійсно позичав у [PERSON] гроші в сумі 47000 грн, про що в присутності [PERSON] написав розписку. В березні 2010 року він звернувся до [PERSON] з проханням позичити 80000 грн, і та погодилась та дала гроші в коридорі відділення банку. При цьому [PERSON] присутній не був і він думає, що [PERSON] взяла гроші з каси банку. Про те що [PERSON] позичала якісь гроші у [PERSON], йому нічого не відомо. Борг він [PERSON] так і не повернув, розписки не писав. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює у Чернігівському управлінні «УкрСиббанк»і вкінці березня 2010 року вона приїздила з перевіркою до Городнянського відділення банку, оскільки [PERSON] звільнялася і при звільненні матеріально-відповідальної особи обовязково проводиться перевірка. Перевіркою нестач коштів в касі відділення банку виявлено не було. Наскільки їй відомо проведені раніше перевірки, також нестач коштів у Городнянському відділенні банку, не виявляли. У разі виявлення нестач грошових коштів, обовязково складається акт, це вимога Національного Банку України. Жодних пропозицій відповідальним особам повернути кошти до каси банку не може бути запропоновано. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 24.03.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] фактично відбулось укладання договору позики в письмовій формі, про що свідчить розписка [PERSON], за якою вона одержала позику від [PERSON] в сумі 6700 доларів США та 31500 грн і зобовязувалась повернути їх в строк до 01.06.2010 р. /а.с.6, 37/ Факт особистого написання розписки [PERSON] у судовому засіданні не заперечує. 25 березня 2010 року [PERSON] видала нотаріально посвідчену довіреність на [PERSON] для продажу належної їй квартири [ADDRESS]. В довіреності [PERSON] особисто зазначила, що довіреність складена нотаріусом з її слів правильно, нею прочитана вголос і особисто підписана. 17 січня 2011 року довіреність скасована приватним нотаріусом [PERSON] за заявою [PERSON] /а.с.7-14, 48-54/ З матеріалів Городнянського РВ УМВС області судом встановлено, що 07.06.2010 року [PERSON] звернулась з заявою до начальника УБОЗ з проханням провести перевірку відносно [PERSON], який у середині березня 2010 року позичив у неї 80000 грн і не повернув їх. Ці кошти були заставою її квартири, вона сплачує відсотки, щоб не відчужували квартиру. За результатами перевірки в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] відмовлено, за відсутністю в його діях складу злочину. /додаток в/м №677/ Оцінивши досліджені докази, суд дійшов висновку, що заперечення [PERSON] з приводу фактичного укладання договору позики з [PERSON], написання нею розписки під впливом обману та видачі нотаріально посвідченої довіреності під погрозою, не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, а її пояснення не спростовують доказів наданих стороною позивача. Зазначені твердження відповідачки спростовуються і показаннями допитаних судом свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 24 березня 2010 року, по офіційному курсу Національного Банку України, вартість 100 доларів США становить 795,01 грн. Тобто заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 84765 грн. (6700 $ х 7,95 грн + 31 500 грн.) Три процента річних від простроченої суми 84765 грн. за 265 днів, становить 1847 грн (84765 грн : 365 : 100 % х 3% х 265). Згідно приписів ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] згідно ч.2 ст.31 ЦПК України, протягом часу розгляду судом справи, не скористався правом збільшити позовні вимоги зважаючи на те, що дійсна сума боргу становить 84765 грн, а не 84764 грн, як вказано в позовній заяві і відповідно три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення складають 1847 грн. Враховуючи вище наведене суд рахує, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі в межах заявленого, оскільки ґрунтуються на законі та доведені у судовому засіданні доказами. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved