Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

У вересні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив поділити житловий будинок [ADDRESS] та визначити порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою. В обґрунтування позову позивач вказував, що йому та відповідачу належить житловий будинок [ADDRESS] , з усіма прилеглими до нього будівлями та спорудами (2/3 частини - позивачу та 1/3 частина - відповідачу). Вони спільно користуються земельною ділянкою, на якій розташований вищевказаний будинок. В зв`язку з тим, що в даний час вони не можуть в добровільному порядку поділити спірне майно, між ними виникають конфлікти з приводу користування земельною ділянкою, позивач в судовому засіданні просив провести розподіл житлового будинку та визначити порядок користування земельною ділянкою по другому варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 травня 2010 року. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову по другому варіанту судової будівельно-технічної експертизи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 2/3 частин житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом. Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І. за № 3187 від 29.09.2005 року (а.с. 4), а відповідачу належить 1/3 частина спірного житлового будинку та між ними існує спір з приводу користування цим будинком та земельною ділянкою. Земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок, належить сторонам на підставі державного акту серії ЯБ № 838396 від 22 червня 2006 року (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 356 Цивільного Кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.ст. 364,370 Цивільного Кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з ст.120 Земельного Кодексу України якщо будівля чи споруда придбана у спільну часткову власність, то і земельна ділянка перейде до співвласників у спільну часткову власність або користування. При спільній частковій власності на будівлю чи споруду до кожного з її співвласників переходить така сама доля у спільній власності або користуванні на земельну ділянку, яку співвласник має у спільній власне оті на будівлю чи споруду. З матеріалів справи та висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 травня 2010 року вбачається, що спірний житловий будинок не підлягає розподілу оскільки будинок перебуває у старому стані та розділити його не представляється можливим, тому що житлова площа, відповідна ідеальним часткам співвласників не відповідає мінімально допустимим нормам (по житловій - не менше 15,0 кв. м, за загальною - не менше 30 кв.м. (за фактом - 16,9 кв.м). Враховуючи те, що згідно другого варіанту розподілу спірної земельної ділянки судової будівельно-технічної експертизи №82-Є від 12 травня 2010 року, у користування сторін виділяються частки спірної земельної ділянки без частини спільного користування, що виходить з побажання сторін. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позов, визначивши порядок користування земельною ділянкою по другому варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи. Для реалізації зазначеного, відповідачу необхідно організувати окремий вхід через ворота в огорожі № 6. Витрати пов`язані з проведенням вищевказаного розподілу житлового будинку та комунікаційних робіт покладаються па позивача та відповідача порівну.

Outcome: partial