Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» ( на далі співвідповідач ), [PERSON] ( на далі відповідач -1 ), [PERSON] ( на далі відповідач - 2 ) про стягнення заборгованості, в якій позивач просив стягнути з відповідача - 1 заборгованість за кредитним договором від 02.06.2006 року та стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором від 22.05.2007 року, а також судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем -1 були укладені кредитні договори від 02 червня 2006 року, 22 травня 2007 року. Відповідач - 1 своїх зобов`язань не виконав, та утворив заборгованість. Добровільно погасити заборгованість відповідач - 1 не бажає. Крім того, між позивачем та співвідповідачем ТОВ «Верус» був укладений договір поруки. Також в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 22 травня 2007 року між позивачем та відповідачем - 2 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, відповідач - 2 зобов`язався перед позивачем відповідати за виконання відповідачем - 1 усіх його зобов`язань за зазначеним договором в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, в своїх поясненнях спираючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши наявні докази по справі, судом встановлені наступні обставини: Між позивачем та відповідачем - 1 були укладені кредитні договори, відповідно до змісту яких позивач надав відповідачу кредит. Позивач виконав свої зобов`язання належним чином, однак відповідач - 1 своїх зобов`язань не виконав, утворивши заборгованість. Добровільно відповідач погасити заборгованість не бажає. Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну, дію ( сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені письмовими доказами, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню щодо вимог до відповідачів. Інші вимоги на переконання суду є необгрунтованими та не доведеними, а тому є такими, що не підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. Судові витрати підлягають стягненню на користь держави та бюджету міста.

Outcome: partial