Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинської міської ради Харківської області, [PERSON], третіх осіб: Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області про встановлення юридичного факту перебування у шлюбних відносинах та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. В обґрунтуванні своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що згідно рішення виконкому Люботинської міської ради депутатів трудящих № 25 від 12 жовтня 1951 року батьку позивача, [PERSON], виділено земельну ділянку площею 600 кв.м для будівництва житлового будинку по вул. Луначарського, 25. Між виконкомом Люботинської міської ради депутатів трудящих та [PERSON] 17 серпня 1952 року укладено договір на право побудови будинку та безстрокове користування земельною ділянкою, посвідчений Люботинською районною державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2784. В період з 1954 по 1962 роки, [PERSON] побудував житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами. Згідно довідки Люботинського БТІ житловий будинок розташований в м. Люботині по вул. Луначарського № 33 в бюро не зареєстровано. Мати позивача, [PERSON], померла 14 квітня 1962 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 304032, виданим повторно 15 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Після її смерті спадкоємцем за законом став її чоловік, [PERSON]. Спадок, [PERSON], прийняв, фактично вступивши в оперативне управління майном, оскільки мешкав в спірному будинку. [PERSON] помер 22 серпня 1977 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 280585, виданим повторно 07 вересня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом є позивач, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження АР № 5266468, виданим консульством СРСР в Баін-Тумені Монгольської республіки. Також, позивач зазначив, що його брати [PERSON] та [PERSON] померли, дітей та дружин у них не було. Сестра позивача, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) від спадщини відмовляється на користь позивача. Спадок позивач фактично прийняв, вступивши в оперативне управління майном, так як постійно проживав та був зареєстрований в спірному будинку, але у встановлений законом 6-ти місячний термін до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Згідно рішення Люботинської міської ради Харківської області III сесія УІ скликання за № 62 від 30 грудня 2010 року [PERSON] надано дозвіл на збереження побудованих з відхиленням від проектної документації об'єктів: житлового будинку літ. „А-1" з верандою літ. „а" загальною площею 69,60 кв.м., в тому числі житловою площею 36,90 кв.м. з льохом літ. „ап" та господарських будівель: сараю літ. „В", гаражу літ. „Б", оглядової ями літ. „богл", убиральні літ. „Г" та надано дозвіл на виділення земельної ділянки орієнтовною площею 466 кв.м. під уже збудоване нерухоме майно по вул. Луначарського № 33 в м. Люботині. Пунктом другим вказаного рішення визначено, що право власності на житловий будинок, побудований з відхиленням від проектної документації, потрібно оформити в судовому порядку без прийняття в експлуатацію, як на будівлю побудовану до введення в дію ДБН.3. 1-3-94. Позивач зазначає, що свідоцтва про шлюб його батьків не збереглося, тому позивач звернувся до Люботинського відділку РАЦС з заявою про видачу повторного свідоцтва про шлюб його батьків. Але 12 квітня 2011 року позивачу відмовлено в видачі зазначеного свідоцтва, бо записи за період з 1937 по 1938 роки збереглися частково, тому факт перебування його батьків у шлюбі підтвердити документально немає можливості. У звязку з наведеним позивач просив встановити юридичний факт перебування його батьків у шлюбних відносинах, а саме [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON], право приватної власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Луначарського № 33, в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] [PERSON], померлого 22 серпня 1977 року. В судовому засіданні позивач - [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує, просила розглядати справу без її участі. Від відповідача - Люботинської міської ради Харківської області та від третіх осіб: Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції на адресу Люботинського міського суду надійшли листи, в якому зазначено, що проти задоволення позову не заперечують, з позовами згодні повністю, просили розглядати справу у відсутності їх представників. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності відповідачів по справі та третіх осіб, які були належним чином та своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи та висловили свою думку щодо вирішення спору. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами по справі, та підтверджуються наявними у справі доказами, та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідки Люботинського бюро технічної інвентаризації № 788 від 18 лютого 2011 року житловий будинок, розташований за адресою: м. Люботин, вул. Луначарського, 33, в Люботинському бюро технічної інвентаризації не зареєстровано (а.с.46) Рішенням виконкому Люботинської міської ради депутатів трудящих за № 25 від 12 жовтня 1951 року батьку позивача, [PERSON], виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку по вул. Луначарського, 25 (а.с.47). Як вбачається з довідки, виданой виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області 28 березня 2011 року № 03-15/642, нумерація житлового будинку по вул. Луначарського, 25 змінена на вул. Луначарського, 33 на підставі рішення Люботинської міської ради Харківської області № 26 від 28 листопада 1968 року (а.с.30). Між виконкомом Люботинської міської ради депутатів трудящих та [PERSON] 17 серпня 1952 року укладено угоду про право будівництва житлового будинку та безстрокове користування земельної ділянки. Зазначена угода посвідчена нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, реєстровий номер 2784 (а.с.47-48). В період з 1954 по 1962 роки [PERSON] разом з [PERSON] побудував житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами згідно затвердженого належним чином проекту (а.с.49). [PERSON] померла 14 квітня 1962 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 304032, виданим 15 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області на підставі актового запису № 70 від 16 квітня 1962 року.(а.с.34). Враховуючи, що [PERSON] померла 14 квітня 1962 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01.01.2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м. Люботин, вул. Луначарського, 33. Спадкоємцем на відкриту спадщину є її чоловік [PERSON] та діти: донька [PERSON], [INFO], сини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина, батьки померлого. Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 27 квітня 2011 року № 1099-01/21 після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалися (а.с.80). Спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину, оскільки після смерті [PERSON] мешкав в спірному будинку, ремонтував його та надвірні будівлі, обробляв земельну ділянку, тобто протягом шести місяців вступив в управління спадковим майном. Свідоцтво про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] не збереглося, тобто відсутній документ, який підтверджує, що [PERSON] є чоловіком спадкодавиці [PERSON] Зазначений факт підтверджується записами в військовому квитку, в якому маються відомості про сімейний стан та склад родини, а саме: дружина [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.59-63). Крім того, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], яка не є родичами позивача, не зацікавлені у результаті вирішення спору, підтвердили, що [PERSON], [INFO], перебував у шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO], в період з 06 серпня 1938 по день смерті [PERSON], тобто по 14 квітня 1962 року. Враховуючи пояснення свідків, [PERSON] та [PERSON], та аналізуючи вказані вище докази, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON], [INFO], перебував у шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO], в період з 06 серпня 1938 по день смерті [PERSON], тобто по 14 квітня 1962 року. Встановлений в суді факт родинних перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] має для позивача юридичні наслідки для оформлення права власності в порядку спадкування. [PERSON] помер 22 серпня 1977 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 280585, виданим повторно 07 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області (а.с.32). Враховуючи, що [PERSON] помер 22 серпня 1977 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01.01.2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина, батьки померлого. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом є його діти: донька [PERSON], [INFO], сини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в шестимісячний термін після смерті [PERSON] прийняв спадщину, оскільки він мешкав в спірному будинку, що підтверджується будинковою книгою (а.с.16-29), доглядав за ним та надвірними будівлями, тобто протягом шести місяців вступив в управління спадковим майном. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження АР № 5266468, виданим консульством СРСР в Баін-Тумені Монгольська республіка(а.с.29). Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 27 квітня 2011 року № 1100-01/21 після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалися (а.с.79), тобто інші спадкоємці спадщину не прийняли, оскільки не звернулись з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори та фактично не вступили в управління або володіння спадковим майном. Згідно з ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже побудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самовільно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Рішення Люботинської міської ради Харківської області III сесія УІ скликання за № 62 від 30 грудня 2010 року [PERSON] надано дозвіл на збереження побудованих з відхиленням від проектної документації об'єктів: житлового будинку літ. „А-1" з верандою літ. „а" загальною площею 69,60 кв.м., в тому числі житловою площею 36,90 кв.м. з льохом літ. „ап" та господарських будівель: сараю літ. „В", гаражу літ. „Б", оглядової ями літ. „богл", убиральні літ. „Г" та надано дозвіл на виділення земельної ділянки орієнтовною площею 466 кв.м. під уже збудоване нерухоме майно по вул. Луначарського № 33 в м. Люботині. Також рішенням визначено, що право власності на житловий будинок, побудований з відхиленням від проектної документації, потрібно оформити в судовому порядку без прийняття в експлуатацію, як на будівлю побудовану до введення в дію ДБН.3. 1-3-94(а.с.45). Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне: ·встановити юридичний факт, а саме, що [PERSON], [INFO], перебував у шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO], в період з 06 серпня 1938 по день смерті [PERSON], тобто по 14 квітня 1962 року. ·визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Луначарського, 33, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 22 серпня 1977 року. Судові витрати з позивача судом не стягуються, оскільки він сплатив державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в повному обсязі при звернені з позовом до суду.

Outcome: approved