Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

В червні 2010 року позивач який було уточнено, до відповідачів про стягнення заборгованості за теплову енергію в сумі 3959гривень 45 копійок з відповідачів, які мешкають в [ADDRESS], які не в повній мірі оплачували користування тепловою енергією у період з 23.03.2007року по серпень 2007року, в звязку з чим склалась заборгованість у розмірі 489 гривень 92 копійки. Заочним рішенням від 10 вересня 2010року позов ККП «Маріупольтепломережа» було задоволено у повному обсязі та з відповідачів в солідарному порядку було стягнуто суму боргу та ІТЗ судового процесу. Заявою від 15.09.2010року [PERSON] просив скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 10 вересня 2010року. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 29 жовтня 2010року заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя було скасовано. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги. В обґрунтування свої вимог суду пояснила, що відповідачі прописані та мешкають за вказаною адресою, але на протязі з 23 березня 2007року по серпень 2007року , поки в квартирі не було встановлено альтернативне джерело тепла, не сплачували послуги тепломережі в звязку з чим склалась заборгованість у розмірі 489 гривень 92 копійки. 24.02.2010року позивачем було подано заяву про видачу судового наказу до Приморського районного суду м. Маріуполя, ухвалою суду №2-с21/10 від 19.04.2010року судовий наказ від 22.03.2010року було скасовано. В звязку з чим вважає, що позивачем не було пропущено строку позовної давності згідно ст.. 264 ЦК України, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності у звязку з чим до суми боргу не повинні відноситись нарахування за березень, квітень та травень 2007року. Вважає не обґрунтованим посилання позивача на той факт, що ним не було пропущено строк позовної давності, так як він звертався до суду з заявою про видачу судового наказу. Відповідач пояснив, що власником квартири є він, а судовий наказ був на [PERSON], яка не є власником квартири, а тому він просить суд не приймати до уваги факт звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу. До того ж відповідач вважає,що він не повинен був сплачувати послуги тепломережі у літні місяці червень, липень, серпень так як опалення у ці місяці не проводилось. Просив відмовити в задоволені позову. Відповідачі [PERSON],[PERSON], [PERSON] будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, до суду не зявились, не повідомивши про причини неявки. Суд, вислухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст..25 ч.2 Закону України «Про теплопостачання» - у разі відмови споживача сплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується у судовому порядку. На підставі ст.ст. 67, 162 ЖК України власники (наймачі) жилого приміщення зобов`язані своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги за затвердженими тарифами. Власником квартири є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.03.2007року №717 , посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Ковальовою , що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.54) Факт проживання відповідача в квартирі та розмір заборгованості підтверджуються особистим рахунком ,та розрахунком заборгованості (а.с.3,45) На підставі ст.. 319 ЦК України - власність зобовязує. [PERSON], [PERSON], [PERSON] не є власниками даної квартири, а тому підлягає виключенню з відповідачів по даній цивільній справі. Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630 «Про затвердження правил надання послуг центрального опалення, постачання холодної та горячої води і водовідення» , сплата послуг теплопостачання проводиться на підставі показників лічильників теплової енергії та засобів обліку води, а якщо таких лічильників не має то на підставі вимог законодавства. Відповідно до довідки з ККП «Маріупольтепломережа» від 16.11.2010року прибор лікування теплової енергії в будинку за адресою вул. Черноморська 37/8 був встановлений 15.09.2008року, тому заперечення відповідача відносно нарахувань за літні місяці спростовуються на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року та довідки позивача відносно часу встановлення лічильника теплової енергії на будинку. Ст..257 ЦК України передбачений строк позовної давності три роки. Ст.. 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач у своїй позовній заяві посилається на те,що ним 24.02.2010року до Приморського районного суду м. Маріуполя було надано заяву про видачу судового наказу. Ухвалою суду за №2с-21/10 від 19.04.2010року судовий наказ було скасовано. В звязку з тим, що позивач звертався до суду з заявою при видачу судового наказу вважає,що строк для звернення з вимогою про стягнення заборгованості за березень - червень 2010року у позивача не сплинув і він не порушив вимоги відносно строків позовної давності. Суд,заслухавши пояснення представника позивача не бере їх до уваги і вважає ,що позивачем було порушено строки для звернення з вимогою про стягнення заборгованості за березень - червень 2010року з наступних підстав. Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя з заявою про видачу судового наказу в якому боржником значилась [PERSON] , яка не є власником квартири. В звязку з тим, що позов було подано в червні 2010року, та у відповідності до ст.. 257 ЦК України враховуючи строк позовної давності, суд частково задовольняє вимоги позивача та стягує з власника квартири [PERSON] суму боргу за період з червня 2007року по серпень 2007 року у розмірі 277 гривень 86 копійок.

Outcome: partial