Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

29.03.2010 року до суду звернувся позивач з позовом. Вимоги мотивував тим, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 27.02.2008 року йому належить 1\\2 частина домоволодіння № 19 по вул. Куйбишева в м. Охтирка Сумської області. Власником іншої частини будинку є відповідач. Угоди про виділення частки позивача із спільного майна не досягнуто. Порядок користування будинком склався ще на початку 80-х років минулого століття. Тоді ж, а саме, відповідно до рішення Охтирського міськнарсуду від 16.03.1983 року, встановлено порядок користування земельною ділянкою, на якій знаходиться домоволодіння, колишніми власниками було обладнано окремі входи, частинам домоволодіння присвоєно окремі адреси: № 19 по вул. Куйбишева частина, що перебуває у користуванні позивача, № 21 по вул. Боровського частина у користування відповідача. Позивач просив поділити житловий будинок за адресою: м. Охтирка, вул. Куйбишева, 19, та вул. Воровського, 21, і виділити позивачеві у власність частину домоволодіння № 19 по вул. Куйбишева, що складається з жилої кімнати 2-5 площею 14.20 кв.м, тамбару 2-1 площею 3.60 кв.м, комори 2-2 площею 3.40 кв.м, сіней 2-3 площею 5.0 кв.м, кухні 2-4 площею 9.80 кв.м, та господарських будівель і споруд сараю Г з погрібом г та прибудовою г1, огорожі 3-4; виділити відповідачеві у власність домоволодіння № 21 по вул. Боровського, що складається з жилої кімнати 1-3 площею 10.0 кв.м, жилої кімнати 1-3 площею 10.0 кв.м, жилої кімнати 1-4 площею 13.70 кв.м, допоміжних приміщень 1-1 площею 5.10 кв.м, 1-2 площею 9.70 кв.м, І площею 1,70 кв.м та господарських будівель і споруд літньої кухні-гаражу Б з прибудовами б та б1, погріба В, огорожі 1.2. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили не стягувати з відповідача різницю вартості частини домоволодіння у разі перевищення вартості частини домоволодіння, якою фактично користується відповідач. В судовому засіданні відповідач та його представники позов не визнали, пояснивши у запереченнях, що спірний будинок не має двох юридичних адрес, не введений в експлуатацію, а тому не може бути поділений між сторонами. Відповідач вказував, що ним за власні кошти добудовано до будинку кухню розміром 5.10х2.30 м, веранду розміром 1.80х5.10 м, гараж розміром 4.0х6.0 м, приміщення для зберігання інвентарю розміром 2.5х2.25 м по вул. Боровського, 21, в м. Охтирка, та оформив на ці приміщення правовстановлюючі документи, а тому вважав, що між ним та позивачем має бути укладена угода спільного користування територією подвір»я, збудованими на подвір»ї спорудами, а територія будинку залишена у користуванні без зміни та здійснення будь-яких компенсаційних виплат один одному. З дослідженої інвентарної справи КП «Охтирське МБТІ» судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 27.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 27.02.2008 року, зареєстрованим в реєстрі за № 838, позивач набув у власність 1\\2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарчих споруд за адресою м. Охтирка, вул. Куйбишева, 19. На даній земельній ділянці знаходиться один цілий житловий будинок жил.пл.37.9 кв.м, зазначений літерою А-1ЖА1а1а2а4, та побутові споруди: л.кухня-гараж Ббб1, сарай з прибудовою та погрібом Ггг1, погріб В, огорожа № 1-4. Суд встановив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.01.2002 року, відповідач набув права власності на 1\\2 частину домоволодіння № 21 по вул. Воровського в м. Охтирка, розташованого на земельній ділянці Охтирської міської ради. На вказаній земельній ділянці знаходиться один одноповерховий будинок жилою площею 37.9 кв.м, зазначений під літерою А-1Ж, та побутові споруди: прибудова а1, тамбур 11, сарай ІУ, сарай Г, погріб г, погріб В, с.прибудова аІУ, огорожа № 1, 2, 3, 4. Матеріалами інвентарної справи КП «Охтирське МБТІ» та наданого позивачем рішення Охтирського міськнарсуду Сумської області від 16.03.1982 року по справі № 2-69 спростовані доводи відповідача про відсутність присвоєння різних адрес спірному домоволодінню, і суд встановив, що будинок № 21 по вул. Воровського та будинок № 19 по вул. Куйбишева в м. Охтирка є одне будинковолодіння. З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 703\\704 вбачається \\а.с. 40-68\\, що виходячи з вартості жилого будинку з побутовими спорудами та порядку користування житловим будинком та господарськими спорудами, частка, яка припадає позивачеві становить замість 1\\2 42\\100, а відповідачеві 58\\100. Згідно ст. 3 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 356 ч. 1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.. 365 ч. 1 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Аналізуючи зібрані докази в сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідач протягом розгляду справи не надав належних доказів на свої заперечення. Крім того, як встановлено судом, внаслідок запропонованого експертним шляхом способу реального поділу спірного домоволодіння, відповідач лишився у значно вигідному становищі, ніж позивач, оскільки йому припадає більша частина домоволодіння. Зваживши на надані сторонами докази, суд визнав правомірним визнати за сторонами право на спірне будинковолодіння згідно запропонованих експертизою варіантів поділу. Питання про судові витрати підлягає вирішенню на підставі ст.ст. 79, 81, 84, 88 ЦПК України постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". На підставі ст.ст. 6, 10, 11, 79, 81, 84, 88, 209, 212, 214ЦПК України, ст.ст. 356, 365 ЦК України суд

Outcome: approved