Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-22 00:00:00

За договором кредиту № Че-1189 від 9 серпня 2008 року [PERSON]. строком на 1 рік до 9 серпня 2009 року отримала від позивача кредит в сумі 4000 грн. зі сплатою процентної ставки за користування кредитом на залишкову суму у розмірі 48 % річних. За час дії договору позивачка сплатила 667 грн. кредиту, 537,16 грн. відсотків по ньому та 352,69 грн. додаткових відсотків. Оскільки [PERSON] станом на 2 березня 2011 року має борг в загальній сумі 10780,20 грн., позивач в позові та його представник в судовому засіданні просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору, яка складається з 4248,93 грн. неповернутого основного кредиту з врахуванням індексу інфляції, 3609,91 грн. відсотків за користування ним, 2921,36 грн. додаткових відсотків. Відповідачка позов визнала частково, посилаючись на те, що в неї змінилися обставини (вона перенесла операції, лікувалась з приводу перелому ноги, в неї була виявлена пухлина, вимушена була залишити роботу), а тому вона не могла відповідно до графіку проводити сплату кредиту, хоча на даний час борг визнає та буде його сплачувати в добровільному порядку. Проте вона не згодна з нарахуванням заборгованості з врахування індексу інфляції відповідно до ст. 625 ЦК України, та як це не передбачено кредитним договором. Заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 615, 629, 1054, 1055 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами та в разі односторонньої відмови від виконання зобовязання, це не звільняє сторону від відповідальності за його порушення, за кредитним договором, який укладається в письмовій формі, банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 9 серпня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір, де [PERSON], прийнявши умови і правила надання послуг, отримала від спілки кредит в розмірі 4000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % річних з кінцевим терміном повернення 9 серпня 2009 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідачка провела дві виплати основної суми кредиту у вересні та жовтні 2008 року, а потім припинила їх проводити взагалі, сплативши пізніше ще двічі борг оп відсотках та відсотках у подвійному розмірі відповідно до п. 3.2 договору, в зв'язку з чим і виникла заборгованість, а тому позивачем був відповідно до п.3.2 договору застосований подвійний розмір процентів 0,26302 від залишку основної суми кредиту за кожен прострочений день користування ним. Оскільки відповідачка порушила пункти 3.1, 3.2, 8.5 договору і прострочила повернення кредиту, з неї слід стягнути заборгованість по кредиту та кошти за порушення зобовязання, оскільки він не передбачав підстав для невиконання нею зобовязання. Відповідно до ст. 625 ЦК України сума грошового зобовязання повертається з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення. За період з 1 грудня 2008 року по 2 березня 2011 року індекс інфляції становить 127,49 % , а тому загальний борг по основній сумі кредиту становить 4248,93 грн. Суд не може прийняти до уваги посилання відповідачки на те, що договором не передбачено застосування індексу інфляції, а тому він не повинен застосовуватися до проведення розрахунку боргу, оскільки ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачає лише щодо 3% річних інший розмір, якщо він визначений договором чи законом. Оскільки позов задоволено в повному обємі з відповідачки також підлягають стягненню витрати по справі. На підставі ст. ст. 615, 625, 629, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved