Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

20.08.2010 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить визначити йому 1/2 частину в спадковому майні, що знаходиться в с. Вишеньки Бориспільського р-ну Київської обл. по вул. Б. Хмельницького, 49-а, що залишилось після смерті його батька [PERSON] 14.03.2005 року. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що, відповідно до заповіт)' від 31.10.1991 року, батько заповідав все своє майно за вказаною вище адресою своїм синам - йому та відповідачу. Проте, при зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом в листопаді 2005 року, після смерті батька, йому (позивачу) стало відомо про те, що батьком було складено ще один заповіт від 27.01.1999 року, відповідно до якого останній заповідав 1/2 частину жилого будинку 49-а по вулиці Б. Хмельницького в селі Вишеньки Бориспільського району Київської області своєму сину [PERSON] - брату позивача та відповідачу по справі. Він (позивач) звертався до суду з позовом про визнання заповіту від 27.01.1999 року недійсним та усунення [PERSON] від права на спадкування, однак рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2009 року в задоволенні його позовних вимог було відмовлено. Також 01.06.2010 року йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.10.1991 року на 1/2 частину спадкового майна, в зв язку з тим. що в заповіті не вказані частки кожної особи, якій заповідається спадкове майно. Разом з тим, він (позивач) вважає, що заповіт від 31.10.1991 року не суперечить заповіту від 27.01.1999 року, а просто останнім визначено його (позивача) частка в спадковому майні в розмірі 1/2. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в суді проти позову заперечив, надавши письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що кожний новий заповіт скасовує попередній, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Треті особи в судове засідання не з явилися, надали письмові заяви, в яких просять слухати справу у свою відсутність, покладаючись на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 14.03.2005 року помер батько позивача та відповідача - [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-БК № 003367 від 15.03.2005 року. Відповідно до заповіту від 31.10.1991 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вишеньківської сільської ради народних депутатів Бориспільського району Київської області, [PERSON] заповідав все своє майно, в тому числі і те, що знаходиться в селі Вишеньки Бориспільського району Київської області по вулиці Богдана Хмельницького. 49-а. своїм синам -позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON]. Проте, після звернення позивача 01.06.2010 року до державного нотаріуса Двадцять другої київської державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, останнім йому було відмовлено у видачі свідоцтва з тих підстав, що у вказаному заповіті не вказано в яких саме частках заповідається кожній особі спадкове майно, що відповідає Правилам ведення нотаріального діловодства, які затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 31.12.2008 року за № 2368/5. п. 17 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року за № 419 (в редакції Постанови КМУ від 06.07.2006 року за № 940, ст.ст.1257, 1296 ч.2 ЦК України. Також позивачу було повідомлено про наявність заповіту їх батька [PERSON] від 27.01.1999 року, посвідченого Першою державною київською нотаріальною конторою, згідно якого 1/2 частину жилого будинку 49-а по вулиці Б. Хмельницького в селі Вишеньки Бориспільського району Київської області спадкодавець заповідав своєму сину - брату позивача та відповідачу по справі [PERSON]. В зв язку з чим позивач звертався до суду з позовом про визнання заповіту від 27.01.1999 року недійсним та усунення [PERSON] від права на спадкування, однак рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2009 року в задоволенні його позовних вимог було відмовлено. Дані обставини були підтверджені сторонами в суді. У відповідності до ч.3 ст. 1254 ЦК України, кожний новий заповітскасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Частиною 2 ст. 1236 ЦК України передбачено право заповідача скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. У ч.1 ст. 1245 ЦК України зазначено, що частина спадщини, яка неохоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Таким чином, підстав для задоволення вимог позивача не вбачається, оскільки попередній заповіт від 31.10.1991 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вишеньківської сільської ради народних депутатів Бориспільського району Київської області, відповідно до якого [PERSON] заповідав все своє майно, в тому числі і те, що знаходиться в селі Вишеньки Бориспільського району Київської області по вулиці Богдана Хмельницького, 49-а. своїм синам - позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON], втратив свою чинність з моменту складання спадкодавцем нового заповіту від 27.01.1999 року, посвідченого Першою державною київською нотаріальною конторою, згідно якого 1/2 частину жилого будинку 49-а по вулиці Б. Хмельницького в селі Вишеньки Бориспільського району Київської області спадкодавець заповідав своєму сину - брату позивача та відповідачу по справі [PERSON]. Судові витрати по справі, відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно віднести на рахунок позивача, так як в задоволенні позову відмовлено. В зв'язку з вищевикладеним, на підставі ст.ст. 1236 ч.2, 1245 ч.1. 1254 ч.3 ЦК України,

Outcome: dismissed