Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

[PERSON] 30 березня 2009 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди, позовні вимоги доповнювалися і уточнювалися. В ході судового засідання відповідачем було заявлено клопотання про обєднання в одне провадження вищевказаних вимог з його зустрічними позовними вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 12 лютого 2010 року вказані позови були обєднані в одне провадження для їх спільного розгляду. Позивач [PERSON] в своїх позовних вимогах та в ході судового засідання посилалася на те, що в червня 2008 року вирішила частково зробити ремонт у себе в квартирі і звернулася до КП «Перемога-Сервіс» з заявою на ремонт унітазу, зявився відповідач, визначив коло роботи і сказав, що за певні кошти в приватному порядку зробить заміну унітазу і труб, вона погодилася і вручила відповідачу частину коштів. Роботи відповідачем по заміні унітазу зроблені, але дуже не якісно, вона вимушена була звертатися до інших осіб, платити ще більше коштів для усунення недоробок в роботі відповідача та належній заміні унітазу та труб. Інші люди це зробили, вона нервувала, їй завдана моральна шкода, вона понесла додатково витрати. Звернулася до відповідача з питанням відшкодування всіх її витрат, але той їй відмовив. Вважає вказане незаконним і просила стягувати з відповідача суми її витрат на ремонт туалету та заміну унітазу і труб, інфляцію, річні, витрати на правову допомогу і моральну шкоду, судові витрати, задовольнивши її позов в повному обсязі. Зустрічний позов не визнала, вважає його безпідставним, всі свої речі відповідач забрав і в неї нічого його немає, шкоди не завдавала, просила в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, посилаючись на те, що дійсно мав наміри в приватному порядку провести заміну унітазу та труб в туалеті квартири позивача, але виникли непорозуміння, в квартирі позивачки залишилися його речі: інструмент, який потрібен йому для роботи. Вважає, що позивачка неправомірно утримує в себе його майно, йому завдана моральна шкода, ніяких інших зобовязань відносно позивача на себе не брав і не бере, нічиїх прав не порушував і будь-якої шкоди не завдавав, позовні вимоги до нього безпідставні і просив в їх задоволенні відмовити в повному обсязі, задовольнивши зустрічний позов. Представник третьої особи ЖКП «Перемога-Сервіс» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаної третьої особи згідно ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача і відповідача та його представника, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає зустрічні позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими задоволенню, позов [PERSON] підлягаючим частковому задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON]А мешкає та зареєстрована в [INFO]. В червні 2008 року позивачка вирішила зробити частково ремонт в своїй квартирі і звернулася до ЖКП «Перемога - Сервіс» з заявою на ремонт унітазу в туалеті її квартири. За викликом зявився слюсар вказаної житлової організації [PERSON], визначив коло роботи і повідомив, що може зробити цей ремонт не в робочий час і як приватна особа, а не як по заяві працівник ЖКП «Перемога-Сервіс». Позивачка погодилася на це, надала відповідачу частину коштів. той придбав на ринку необхідні матеріали і частково провів роботи по заміні унітазу та труб в туалеті квартири позивачки. Вказані роботи було проведено не якісно. з позивачкою сталися непорозуміння і відповідач полишив роботу. Позивачка вимушена була домовлятися з іншими людьми про повторний ремонт, заміну унітазу та труб в туалеті, нащо було витрачено додаткові кошти, такі роботи було проведено, але витрачені кошти на ремонт туалету відповідачем [PERSON] не повернуті. В добровільному порядку спір не вирішено і [PERSON] вимушена звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Цивільна відповідальність майнова відповідальність громадян чи організацій, що виникає в разі неправомірних дій, невиконання договірних зобов'язань, заподіяння особистої чи майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. В судовому засіданні з вищевказаного і пояснень сторін знайшла своє підтвердження та обставина, що вказаний ремонт з неякісною заміною унітазу та труб в туалеті квартири позивачки був, вказаний ремонт проведено відповідачем недбало, обєктивного спростування цього суду не надано. Своїми неправомірними діями відповідач [PERSON] порушив майнові права позивачки і завдав їй майнову шкоду, яка згідно з наданими чеками та квитанціями стосовно кошторисної вартості будівельних матеріалів і будівельно-відновлювальних робіт по квартирі позивача складає 1600 грн.. Статтею 1166 ЦК України встановлено право особи на відшкодування у повному обсязі майнової шкоди, завданої неправомірними діями особистому немайновому праву. Цією ж статтею на особу, яка завдала шкоди покладено обов'язок відшкодувати її у повному обсязі. В судовому засіданні знайшли своє обєктивне підтвердження неправомірні дії відповідач стосовно позивача та завдання цими діями шкоди правам позивача, а тому на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати її (шкоди). Отже суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивачки про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1600 грн. В задоволенні решти вимог про стягнення решти шкоди, інфляційних витрат, річних, на правову допомогу слід відмовити, оскільки ці вимоги не основані на законі, в передбаченому законом порядку не доведені і не підтверджені матеріалами справи. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що неправомірними діями вказаного відповідача також було завдано позивачу і моральної шкоди: нервові хвилювання, моральні страждання, стресові ситуації, тяжка хвороба, безпідставне затягування питання про відшкодування шкоди і розгляд справи додатково спричинило нервові хвилювання, позивач має малу пенсію і конче потребує матеріальної підтримки на законних підставах, але отримати не може в звязку з неправомірними діями вказаного відповідача, порушується звичний порядок життя сімї позивача. Усвідомлення того факту, що через нього (позивача) його близькі та рідні вимушені змінити уклад свого життя, вживати додаткових зусиль і позбавлені через відповідача нормального відпочинку постійно пригнічувало і продовжує пригнічувати позивача; безсоння від болю та від хвилювань в результаті викликало не лише фізичну але й душевну біль, та завдало глибокої душевної травми; відношення відповідача до скоєного ним, який не тільки не робить ні чого для відшкодування завданої шкоди, але й не визнає своєї вини у скоєному і на протязі вже тривалого часу намагається виставити позивача у вигляді особи, що говорить неправду також завдає болю. Моральну шкоду потрібно стягнути в сумі 500 грн., в задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Не може суд прийняти до уваги можливі заперечення відповідача [PERSON] проти позовних вимог, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються. Стосовно зустрічного позову. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Суду не надано доказів того, що неправомірними, злочинними діями позивача відповідачу було завдано ушкодження здоровя, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями позивача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Інструмент в позивчки відповідач забрав і цей інструмент [PERSON] в себе не втримує. Ст. 1167 ЦК України містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В позовній заяві та під час судового розгляду позивачем за зустрічним позовом не було надано належних доказів наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння цьому позивачу відповідачем моральних страждань, він не довів вину відповідача, не надав доказів причинно-наслідкового звязку між діями (винними, а не будь-якими) третіх осіб, відповідача та начебто завданою шкодою. Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного звязку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач за зустрічним позовом заперечує будь-які домовленості і зобовязання стосовно позивача, а позивач цього не довів, позивач сам погодився на всі умови ремонту та інш., твердження позивача про наявність будь-яких інших зобовязань є припущенням. Не може суд прийняти до уваги позицію [PERSON] стосовно наполягання на своїх позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в сумі 1600 грн. і моральну шкоду 500 грн., витрати на судовий збір 51 грн. і на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 30 грн., а всього 2181 грн., в задоволенні решти позовних вимог [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди, сум та витрат відмовити, [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди відмовити. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, а вимоги [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди в такому вигляді не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial