overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи тим, що 05 серпня 2008 року померла його мати [PERSON], яка проживала в [INFO], після смерті якої відкрилася спадщина. Спадкоємцем першої черги є позивач. Він бажає прийняти спадщину, але пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з»явився, натомість подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просить заслухати справу за його відсутності. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав та просить заслухати справу за його відсутності. Так як позивач позов підтримує, а відповідач позов визнав, суд ухвалив у відповідності до ст.174 ЦПК України постановити рішення без подальшого слухання справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк. Суд вважає, що причини пропуску є поважними і тому необхідно визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду \~з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь, на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, \~мотивуючи свої вимоги тим, що дитина проживає разом з нею, знаходиться повністю на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. \~ \~Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, відповідач їх визнав у повному обсязі. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.4) вбачається, що [PERSON] народилася 14 листопада 2008 року і її батьками є [PERSON] та [PERSON], про що у відділі реєстрації актів громадського стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області зроблений відповідний актовий запис. Згідно довідки № 024/1-09 від 06.06.2011 року виданої комітетом самоорганізації населення мікрорайону №1 Прилуцької міської ради Чернігівської області (а.с.5) [PERSON] проживає за однією адресою із своєю донькою [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. \~ Дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки за змістом Сімейного кодексу України, обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком обох батьків. \~ Відповідно до пункту 5 статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито від \~21 січня 1993 року, звільняються від сплати державного мита позивачі за позовами про стягнення аліментів. \~ \~За змістом частини 3 статті 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційнотехнічне забезпечення у справах про стягнення аліментів. \~ \~Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, згідно до вимог статті 88 ЦПК України судові витрати в справі у вигляді судового збору в сумі 51 грн. та витрат на інформаційнотехнічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн, слід стягнути з відповідача . \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязану з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, відповідно до вимог ст.ст. 209,218 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на самочинне будівництво, а саме: жилий будинок «А-1», загальною площею 38,1 кв.м.; тамбури «а», «а-1»; сараї «В», «Б», розташовані за адресою: с.Семикозівка, вул.Кооперативна, 1 Біловодського району Луганської області. Позивач в судове засідання не зявилася. В заяві адресованій суду просила справу розглянути за її відсутності, підтримує позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявилася. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за її відсутності, позов визнає, проти доводів позивача не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.331 ч.2 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 376 частиною 5 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно з доданими до позовної заяви ксерокопією технічного паспорту на житловий будинок, виданого 6 липня 2010 року КП «Біловодське БТІ» (а.с.8-10) та довідки - характеристики № 16 від 25 травня 2011 року (а.с.11), дані будівлі належать [PERSON], але вони не введені в експлуатацію згідно до закону. Спір, щодо вказаних будівель, між сторонами по справі відсутній. Ксерокопією державного акту серії ЯЛ № 251052 на право власності на земельну ділянку, підтверджується факт належності земельної ділянки під самовільним будівництвом [PERSON] (а.с.12). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на самочинне будівництво: магазин промислових товарів, загальною площею 35,0 кв.м., корисна площа 31,96 кв.м, розташований по вул.Леніна, 99а/11, с.Біловодськ Луганської області. В судове засідання позивач не зявився. В заяві адресованій суду просив позов розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник Біловодської селищної ради в судове засідання не зявився. Про час, місце і дату слухання повідомлений належним чином. Представник КП «Біловодське БТІ» в судове засідання не зявився. Про час, місце і дату слухання повідомлений належним чином. Представник третьої особи - відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Біловодської районної державної адміністрації Луганської області, в судове засідання не зявилась. Про час, місце і дату слухання повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.331 ч.2 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.376 ч.5 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. 7 липня 2005 року, на підставі рішення Біловодської селищної ради Луганської області № 16/5 від 20 жовтня 2004 року «Про дачу попередньої згоди на розміщення магазину на земельній ділянці несільськогосподарського призначення» (а.с.13), затверджено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки (а.с.6-24). В 2006 році ТОВ ТЦ «Каприс» був розроблений робочий проект будівництва магазину промислових товарів, загальною площею 35,0 кв.м., корисна площа 31,96 кв.м, розташований по вул.Леніна, 99а/11, с.Біловодськ Луганської області (а.с.25-48), який було погоджено з головним архітектором Біловодського району 26 березня 2009 року (а.с.29). З обґрунтувань позовних вимог в позовній заяві [PERSON] вбачається, що позивач в 2009-2010 роках за допомогою будівельників побудував будівлю магазину у відповідності до розробленого проекту будівництва. Ксерокопією договору оренди землі від 26 березня 2007 року, підтверджується факт передачі в оренду земельної ділянки розміром 0,0063 га для будівництва вище вказаного магазину (а.с.49-54). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

05.04.2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 06.11.2004 р. відділом РАЦС Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 327. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що 06.11.2004 р. відділом РАЦС Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 327, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають дві доньки: Дарину, [INFO], та Катерину, [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач застосовує до неї фізичну силу, допускав подружню зраду, не допомагає по господарству. Неодноразові спроби примирення позитивних наслідків не надали. Разом не проживають з 28 березня 2011 р. Тому вважає, що шлюб між ними розпався і носить формальний характер. Строк для примирення їм не потрібний. Майнового спору між ними немає. Позивачка просить позов задовольнити, при цьому вказує, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити своє шлюбне прізвище «Адаліна». Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дійшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 06.11.2004 р. відділом РАЦС Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 327, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 5). Від даного шлюбу мають дві доньки: Дарину, [INFO], та Катерину, [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що відповідач застосовує до неї фізичну силу, допускав подружню зраду, не допомагає по господарству. Неодноразові спроби примирення позитивних наслідків не надали. Разом не проживають з 28 березня 2011 р. На примирення сторони не згодні. За клопотанням відповідача сторонам був наданий строк на примирення 3 місяці, однак ніяких дій, які б дійсно свідчили про бажання відповідача зберегти сімю, судом не встановлено, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу, залишити прізвище, на яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що він працював на посаді Кувечицького сільського голови та 12.11.2010 року звільнився у звязку із закінченням строку повноважень. Попередню посаду йому не було надано, а тому просить стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату за лютий, березень 2011 року в сумі 6826,40 грн.. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та зазначив, що він вже стягував середньомісячну заробітну плату за попередні місяці в судовому порядку, але сільський голова в подальшому виплати не проводить. Відповідачі в судове засідання не зявилися заяв про розгляд справи без їх участі не надали, причин неприбуття в судове засідання не повідомили. Раніше листом повідомили, що кошти за лютий, березень, квітень та травень позивачу сплачені 15.03.2011 року. А середня заробітна плата за період з 13.11.2010 року по 31.01.2011 року стягнута за рішенням суду від 21.03.2011 року. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до трудової книжки /а.с.6-8/ позивач до обрання сільським головою працював на посаді інженера-електрика у колгоспі імені [PERSON]. За довідкою СВК «Полісся» /а.с.4/ цю посаду або рівноцінну їй кооператив позивачу надати не може. Згідно ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. За рішенням Кувечицької сільської ради від 12.11.2010 року /а.с.5/ у звязку з закінченням повноважень сільського голови [PERSON] за ним збережено на період працевлаштування, але не більше шести місяців, середню заробітну плату за рахунок бюджету сільської ради. Згідно платіжних відомостей за грудень 2010 року та січень 2011 року позивачу нараховувалося по 3413,20 копійок. Таким чином за лютий та березень 2011 року позивачу необхідно виплатити 6826,40 грн (з утриманням обовязкових платежів). Посилання відповідачів на те, що позивачу виплачено всі належні суми відповідно до платіжного доручення /а.с.13/, суд не може покласти в основу рішення, оскільки в цьому платіжному дорученні не вказано за які саме місяці проведено виплати, інших доказів, які б підтвердили виплату позивачу середньомісячної заробітної плати за лютий та березень 2011 року не надано. Судові витрати підлягають стягненню з Кувечицької сільської ради, оскільки саме цим відповідачем допущено невиплату заробітної плати. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, який зареєстрований 06 серпня 2004 року, у звязку з тим, що фактичні шлюбні відносини між ними зупинені, сумісне господарство ними не ведеться. Позивач у судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та про те, що підтримує заявлені позовні вимоги /а.с. 20/. Відповідачка у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та що підтримує заявлені вимоги /а.с. 21/. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, які є в матеріалах справи, вважаю, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 серпня 2004 року відділом РАЦС Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 444, що підтверджується копією свідоцтва про одруження /а.с. 8/. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 9/. Причиною розпаду сімї явилося відсутність взаємного розуміння та поваги, різні погляди на життя. З грудня 2010 року сторони сумісно не проживають, шлюбні відносини між ними зупинені, примирення їх неможливе. Суд вважає, що при таких обставинах подальше зберігання сімї стало неможливим. Спору про розділ майна та виховання дитини у сторін немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який зареєстрований 23.09.1995 року, у звязку з тим, що фактичні шлюбні відносини між ними зупинені, сумісне господарство ними не ведеться. Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, від них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність та про те, що підтримують заявлені позовні вимоги /а.с. 16/. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та що визнає позовні вимоги /а.с. 15/. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, які є в матеріалах справи, вважаю, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.09.1995 року міським відділом РАГС м. Мелітополь Запорізької області, актовий запис № 984, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с. 5/. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї явилося відсутність взаємного розуміння та поваги, різні погляди на життя. З 2006 року сторони сумісно не проживають, шлюбні відносини між ними зупинені, примирення їх неможливе. Суд вважає, що при таких обставинах подальше зберігання сімї стало неможливим. Спору про розділ майна та виховання дітей у сторін немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття [PERSON], з 26.12.2014 року стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він ніде не працює, і йому нічим платити; відповідачка вирішила жити окремо, то нехай сама забезпечує життя собі і дітям, інших дітей у нього немає. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. Згідно копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], /а.с. 5/, [PERSON], [INFO], /а.с. 8/, [PERSON], [INFO] /а.с. 4/, батьками дитини є сторони по справі. Як вбачається з пояснень відповідача, він не надає матеріальної допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей, Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом; ч. 2, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 травня 2011 року до повноліття [PERSON], а з 26.12.2014 року стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття. Також підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

\~[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги дитині, в звязку з цим звернулась до суду з даним позовом і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити, про що надала письмову заяву. Відповідач позов визнав, про що надав суду письмову заяву. Суд рахує, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 КпШС України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги дитині - сина [PERSON] [INFO], батьком якої є, що підтверджується свідоцтвом про народження, в звязку з чим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, який є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-21 00:00:00

7 березня 2006 року помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. [PERSON] звернулись суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В заяві стверджує, що являється спадкоємце майна померлого [PERSON] . і спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але через юридичну необізнаність, пропустив встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, тому вимушений звернутись в суд з даним позовом і просить визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті Від позивача надійшла заява в якій він підтримує свій позов і просить розглянути справу у його відсутність. Від відповідача надійшла заява в якій він визнає позов і просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: Судом встановлено, що позивачі [PERSON] являється спадкоємцем майна померлого 7 березня 2006 року [PERSON] [PERSON] пропустиа передбачений чинним законодавством термін для прийняття спадщини і просить суд визначити їй додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідач позов визнав і не заперечує проти його задоволення. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved