Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської Ради про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом прав та обовязків як забудовника, мотивуючи свої вимоги тим, що04.02.1982р. помер [PERSON], після смерті, якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 6 по пров. Весняному у м. Миколаєві. Спадкоємцем за заповітом є позивачка по справі. При зверненні позивачки до нотконтори для оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом права та обов'язки як забудовника за Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки площею 484,1кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, за № 6 по провулку Весняному у м. Миколаєві, який було укладено 03 червня 1958 року між Відділом комунального господарства Заводського району м. Миколаєва, і [PERSON], який помер 04 лютого 1982 року. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 13.12.1958р. Третьої Миколаївської державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5086. який був укладений між [PERSON], та Відділом комунального господарства Заводського району м. Миколаєві, на підставі Рішення № 873 від 12.03.1958р. Виконкому ММР депутатів трудящих, [PERSON] було надано земельну ділянку площею 484,1кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку. 04.02.1982 року помер [PERSON]. За життя ним було складено заповіт на ім'я [PERSON], посвідчений Другою Миколаївською нотаріальною конторою 04.09.1981 року за реєстровим № 1-2809, яким він заповідав житловий будинок № 6 по пров. Весняному у м. Миколаєві. Позивачка з метою оформлення права на спадщину звернулася із заявою до Першої державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як відсутні правовстановлюючі документи, а саме за життя спадкодавець не оформив правовстановлюючі документи та не відбулося введення будинку до експлуатації (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.08.2010 року). Згідно ст. 12 Закону України «Про власність», який був чинний на час відкриття спадщини, спадкування є перехід належного спадкодавцю майна або його частини до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, до складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах, у тому числі права і обовязки забудовника (спадкодавця [PERSON]І.) за договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва, оскільки спадкодавцем не були введені до експлуатації будівлі, що побудовані відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) позивачка фактично спадщину прийняла, як дружина яка разом мешкає із померлим. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 549 ЦК України (ред. 1963 року),

Outcome: approved