Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-16 00:00:00

Позивач звернувся у квітні 2010 року з вказаним позовом до відповідача та просив суд постановити рішення, яким змінити розмір стягуваних аліментів з нього на користь Орляк /Фокша/ [PERSON] на утримання сина [PERSON],[INFO], з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до 20.04.2019 року. У якості третьої особи до участі у справі залучена [PERSON], на користь якої позивач також сплачує аліменти. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.08.2004 року з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно до досягнення сином повноліття. Крім того за рішенням суду від 20.02.1996 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки Ольги,[INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення донькою повноліття. Загалом з нього по двом виконавчим листам стягується більше 50% заробітної плати, а йому залишається після всіх вирахувань менше прожиткового мінімуму, чого йому не вистачає на життя, оплату квартири, придбання харчів та одягу. Після постановлення рішення суду різко погіршився стан здоровя позивача, який хворіє легкою розумовою відсталістю та перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 08.08.2002 року. Розмір заробітної плати, яку отримує позивач, не дозволяє йому виплачувати відповідачу аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно на утримання однієї дитини. Окрім заробітної плати у позивача інших прибутків немає. Позивач просив задовольнити його позовну заяву у повному обсязі, врахувати, що він залишив відповідачу все майно, нажите в період шлюбу, а також те, що допомагає дитині додатково по можливості, а в звязку з поганим самопочуттям не може працювати додатково і заробітна плата є його єдиним джерелом існування. Відповідач [PERSON] /Орляк/ С.В. позов не визнала, вважає, що позивач може сплачувати їй по 1/3 частині заробітку щомісячно на утримання однієї дитини, оскільки дитина росте і потребує такої матеріальної допомоги; позивач живе з іншою жінкою, веде з нею господарство, виїжджає на роботу у м.Одесу, де також заробляє гроші. Просила досконально перевірити доводи позивача та відмовити йому у задоволенні позову. Сама вона вийшла заміж за іншого чоловіка та мають двох спільних дітей 2006 та [INFO], які також перебувають на їх утриманні. Відповідач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Третя особа [PERSON] позов визнала частково, не заперечувала проти зменшення розміру аліментів на користь відповідача з 1/3 до ? частини всіх видів доходів (заробітку) позивача, в іншій частині вважала позов безпідставним. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Стаття 10 ч.3 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ч.1 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено наступне. Позивач та відповідач мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Позивач зобовязаний сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця по 20.04.2019 року до досягнення сином повноліття, згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.08.2004 року, яке набрало законної сили (а.с.6). Крім того за рішенням суду від 20.02.1996 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки Ольги,[INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення донькою повноліття (а.с.7). Загалом з нього по двом виконавчим листам стягується більше 50% заробітної плати, а йому залишається після всіх вирахувань менше прожиткового мінімуму, чого йому не вистачає на життя, оплату квартири, придбання харчів та одягу (а.с.8-10). Після постановлення рішення суду різко погіршився стан здоровя позивача, який хворіє легкою розумовою відсталістю та перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 08.08.2002 року (а.с.51). Розмір заробітної плати, яку отримує позивач, не дозволяє йому виплачувати відповідачу аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно на утримання однієї дитини. Окрім заробітної плати у позивача інших прибутків немає. Суд ретельно перевірив доводи відповідача про те, що позивач має інші джерела прибутків, крім заробітної плати. Всі ці доводи і заперечення відповідача не підтвердилися, не доведені матеріалами справи, наданими та витребуваними судом документами. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, вважає,що позивач на даний час за станом здоровя та матеріальним становищем не має змогу надавати відповідачу допомогу на утримання дитини у розмірі, встановленому рішенням суду від 10.08.2004 року. При цьому суд враховує матеріальне становище, як позивача, так і відповідача, стан здоровя позивача та реальну суму доходів останнього. Виходячи з цього, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] частково. Стаття 192 ч.1 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Outcome: partial