overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Прокурор 10.11.2010р. звернувся в суд з даним позовом та просить стягнути з відповідача суму спричинених збитків. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у період грудень 2008-січень 2009 років [PERSON], працюючи на посаді лісника Нестюківського лісництва ДП «Золочівське лісове господарство» , яке знаходиться в Перемишлянському районі Львівської області, та будучи матеріально-відповідальною особою, допустив розтрату ввіреного йому майна на суму 5176,27грн. По даному факту була порушена кримінальна справа, по якій вироком Золочівського районного суду від 14.05.2010р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та йому визначено покарання у виді виправних робіт. Добровільно відшкодувати завдані збитки [PERSON] відмовляється, тому просить стягнути з нього 5176,27 грн. В судовому засіданні прокурор повністю підтримав позов, заявлений в інтересах ДП «Золочівське лісове господарство», представник якого в судове засідання не з»явився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав повністю, подав заяву про визнання позову. Пояснив, що працюючи на посаді лісника Нестюківського лісництва, він у період грудень 2008-січень 2009р. допустив розтрату лісодеревини щляхом видачі такої робітникам в рахунок заробітної плати, чого не мав права робити. За це він був засуджений Золочівським районним судом. На даний час він сплатив 1704,72 грн. в рахунок погашення спричиненої шкоди, решту суми зобов»язується сплатити протягом 3-х місяців. Судом роз»яснено відповідачу, що у відповідності зі ст.174 ЦПК України, у разі визнання ним позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проти такого вирішення спору відповідач не заперечив , і з таким порядком вирішення спору згодився прокурор. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вислухавши доводи сторін, проаналізувавши обставини та матеріали справи, суд вважає, що подана відповідачем заява про визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приймає подану відповідачем заяву про визнання позову та приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними і їх розмір відповідає фактичним обставинам справи, що підтверджується матеріалами справи, перевіреними в судовому засіданні. Враховуючи, що на час прийняття рішення відповідач добровільно сплатив частину суми спричиненої шкоди, заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Також з [PERSON] в силу ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення 75769грн. 27 коп. заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасну виплату зарплати , індексації покликаючись на те , що вона працювала в організації відповідача , 01.07.2010 року з роботи звільнився . При звільненні з роботи організацією відповідача не виплачено їй належну заробітну плату , тому вона звернулась з даним позовом в суд . Невиплата заробітної плати призвела її до моральних страждань , вона була позбавлена можливості нормально існувати , вести нормальний спосіб життя . Завдану моральну шкоду вона оцінює в 35000 грн. . Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов , в його обґрунтування зіслався на обставини аналогічні підставам звернення до суду, а також частково змінив розмір позовних вимог ,зазначивши , що на час вирішення справи в суді заборгованість по заробітній платі погашена , тому він ставить питання про відшкодування лише завданої моральної шкоди в розмірі 35000 грн. .Просив позов задовольнити . Відповідач ВАТ «Львівська вугільна компанія » в судовому засіданні позову не визнала , пояснила, що відсутні будь-які правові підстави для відшкодування позивачці завданої моральної шкоди , заборгованість по заробітній платі позивачці при звільненні з роботи сплачувалась частинами, оскільки сума заборгованості була значною більше 75000 грн. , тобто позивачка , отримуючи значні суми коштів не зазнала жодних моральних страждань .В позові просить відмовити . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд вважае, що позов підлягає до часткового задоволення із слідуючих підстав: Судом встановлено , що позивачка [PERSON] перебувала в трудових відносинах з організацією відповідача ВАТ «Львівська вугільна компанія» , 01.07.2010 року звільнилась з роботи за угодою сторін , що стверджується копією трудової книжки позивачки . Сторонами не оспорюється , що при звільненні з роботи з позивачкою не було проведено повного розрахунку , однак на час вирішення спору в суді заборгованість по заробітній платі позивачці сплачена повністю і вона відмовилась від зазначеної позовної аимоги . На даний час позивачка [PERSON] ставить питання про відшкодування їй 35000 грн. завданої моральної шкоди внаслідок несвоєчасного розрахунку при звільненні . У відповідності до ст.237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя . Суд погоджується з доводами позивачки [PERSON] , що внаслідок несвоєчасного розрахунку при звільненні з роботи відповідач завдав моральну шкоду позивачці , однак , на думку суду, позивачка не належно обгрунтувала розмір завданої моральної шкоди . За таких обставин суд прийшов до переконання , що позов слід задовольнити частково та стягнути в користь [PERSON] з відповідача 1000 грн. моральної шкоди .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 квітня 2001 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у виконкомі Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 05. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, а саме син [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя у них не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь і сварок, та фактичного припинення шлюбних відносин. З вересня 2008 року не проживають разом та відповідно не ведуть спільного господарства. Матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини не надає. Тому просить розірвати шлюб з відповідачем, дитину залишити проживати з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] зменшила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідач у судовому засіданні змінений позов визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що змінений позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 2001 року у виконкомі Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між гр. [PERSON] (Кошута), [INFO] та гр. [PERSON], [INFO], актовий запис № 05. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, а саме: син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя. Близько двох років сторони не проживають подружнім життям та не ведуть спільного господарства, а отже шлюб між ними існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та їхній дитині, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Крім цього встановлено, що обов`язок утримувати дитину відповідач не виконує. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує наявність обставин передбачених ст.182 СК України, а саме: у відповідача відсутні інші діти, непрацездатні члени сімї, яких він зобов`язаний утримувати, стан здоров`я дитини є задовільний. Судові витрати понесені позивачкою при подачі позову до суду підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ч. 1 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку та садовий будинок покликаючись на те, що згідно рішення виконкому Червоноградської Міської ради № 487 від 21.12.1995 року її чоловіку - [PERSON], з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 22.05.2003 року , була виділена земельна ділянка площею 337 квадратних метрів в садівничому кооперативі « Світанок», в м. Червонограді, Львівської області. 08 травня 1996 року [PERSON] видано Державний акт про право власності на земельну ділянку № 16 в садівничому кооперативі « Світанок» в м. Червонограді, Львівської області для ведення садівництва та садовий будинок, який позивач власними зусиллями збудував на вказаній ділянці. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 875. Однак 05 травня 2009 року [PERSON] помер. У позивачки виникла необхідність в оформленні права власності на вищевказану земельну ділянку , через що позивачка змушена звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, давши пояснення, аналогічні підставам звернення до суду. Представник Червоноградської міської Ради в судовому засіданні проти позову не заперечив, просив позовні вимоги позивача задоволити. Представник садівничого кооперативу « Світанок» в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що чоловіку позивачки - [PERSON] згідно рішення виконкому Червоноградської Міської ради № 487 від 21.12.1995 року була виділена земельна ділянка площею 337 квадратних метрів в садівничому кооперативі « Світанок», в м. Червонограді, Львівської області. 08 травня 1996 року [PERSON] видано Державний акт про право власності на земельну ділянку № 16 в садівничому кооперативі « Світанок» в м. Червонограді, Львівської області для ведення садівництва та садовий будинок, який позивач власними зусиллями збудував на вказаній ділянці. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 875. 05 травня 2009 року [PERSON] помер. Відповідачі не заперечують щодо визнання за позивачкою права власності на вищевказану земельну ділянку. Інших спадкоємців крім [PERSON] немає, тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, визнання права власності на земельну ділянку № 16 площею 337 квадратних метрів в садівничому кооперативі « Світанок», в м. Червонограді, Львівської області за [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів покликаючись на те, що перебуває з останнім у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2009 року . Від спільного проживання у них народився син - [PERSON] ,[INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, тому просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, покликавшись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному позивачкою розмірі. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2009 року. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON] ,[INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони проживають окремо, відповідач коштів на утримання сина в добровільному порядку не надає.Тому на вимогу позивачки з останнього слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] ,[INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

позивачка звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів на утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку покликаючись на те, що шлюб зареєстрували 07 травня 2009 року в відділі реєстрації актів громадського стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач кошти на утримання дає не регулярно, їй матеріально важко, відповідач залишив сімю та проживає окремо. Витрати на утримання позивачки та дитини є більшими ніж розмір наданої соціальної допомоги по догляду за дитиною, а тому просить стягувати кошти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 500 гривень, щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, зіслалась на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задоволити та стягувати з відповідача кошти на її утримання в розмірі 500 гривень, щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згідний сплачувати кошти на утримання позивачки. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши представлені документи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 травня 2009року в відділі реєстрації актів громадського стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 116. З копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] записаний [PERSON]. Довідкою КП «Комінтех» стверджується, що [PERSON], 19 бересня [INFO] проживає з позивачкою по вул. Поповича 4 ,м. Червоноград, Львівської області. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А тому з відповідача слід стягувати кошти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку. Розмір аліментів ніким не оспорюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] покликаючись на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 07 травня 2009 року . Від спільного проживання у них народився син [PERSON],[INFO]. Спільне життя не склалось, постійні конфлікти призвели до відчуження сторін, протягом одногороку подружжя не підтримують жодних шлюбних стосунків , не ведуть спільного господарства. Просить шлюб розірвати, а прізвище їй івідновити дівоче після розірвання шлюбу. . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився , направив письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності , позовні вимоги підтримав. Просить шлюб розірвати . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала , пояснила , що дійсно вже протягом двох років вони не підтримують жодних відносин , на розірвання шлюбу згідна, просить сина - [PERSON] [INFO] залишити на виховання їй. Суд вважає ,що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 травня 2009 року ,від шлюбу у сторін народився син [PERSON] 19.09.2009 р.н,що стверджується копією свідоцтва про шлюб, та народження дитини. Спільне життя не склалося, тому сторони бажають шлюб розірвати. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки втратили одне до одного почуття любові та поваги, тому примирення між ними неможливе. При таких обставинах суд і приходить до висновку, що дальніше спільне проживання сторін та збереження їх сім»ї є не можливе. Поділ спільного майна подружжя , на думку суду , сторони можуть здійснити після розірвання шлюбу , та сина - [PERSON] 19.09.2009 р.н залишити на виховання матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те , що згідно договору № 014/08-3/3849/ МК від 21 серпня 2008 року про надання кредиту в розмірі 47 800 доларів США строком на 60 місяців з виплатою банку винагороди за користування кредитом в розмірі 17,05 % річних, суму кредиту зобовязаний був повернути згідно умов договору. Згодом кредитна заборгованість була реструктизована і були укладені додаткові угоди до Кредитного договору, а саме 12 червня 2009 року - Додаткова угода № 1, 21 грудня 2009 року - Додаткова угода № 2 та Додаткова угода № З, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором була переведена у гривневий еквівалент і встановлено новий графік погашення кредитної заборгованості. Відповідач взятих на себе зобов»язань, згідно кредитного договору не виконав, тому просив стягнути з відповідача [PERSON] 258 017, 47 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача 258 017, 47 гривень, а також судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце розгляду справи. Тому суд на підставі ст.ст.224,225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі письмові документи суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору № 014/08-3/3849/ МК від 21 серпня 2008 року про надання кредиту, [PERSON] позичив у позивача 47 800 доларів США строком на 60 місяців з виплатою банку винагороди за користування кредитом в розмірі 17,05 % річних, суму кредиту зобовязаний був повернути згідно умов договору (а.с7-8). Однак, відповідач взяті на себе зобовязання , згідно зазначеного договору , не виконав Згідно матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 014/08-3/3849/ МК від 21 серпня 2008 станом на 19 жовтня 2010 року складає 258 017, 47 гривень, в тому числі заборгованість за кредитом - 241 733, 31 гривню, заборгованість зі сплати відсотків - 15 274, 84 гривні, загальна сума пені - 1009,32 гривні. Згідно ст.ст.526,527 ,530 ЦК України зобов*язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Відповідно до 4.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов*язання , щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту . В порушення умов кредитного договору та вказаних норм Закону позичальник (відповідач) свої зобов*язання не виконав. Враховуючи вищенаведе, суд вважає, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань по кредитному договору та внаслідок цього заборгував позивачу 62 448,61 доларів США. За таких обставин позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Прокурор м.Червонограда звернувся до суду із зазначеним позовом в інтересах [PERSON] посилаючись на те, що останній працював у відповідача на підприємстві з 1985 року. Станом 22 квітня 2010 року, у ньогоє заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 9133,95 гривень за період з листопада 2009 року по травень 2010 року. Просив ухвалити рішення, яким стягнути з ВАТ «Червоноградська автобаза» в користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі. В судовому засіданні прокурор вимоги підтримав, покликавшись на обставини, викладені у позовній заяві Представник відповідача в судове засідання не звився, про день і час розгляду справи належним чином повідомлений. [PERSON] у судовому засіданні позов прокурора підтримав та пояснив. Що станом на травень 2010 року у нього заборгованість по заробітній платі становить 9133, 95 гривень. Заслухавши пояснення прокурора позивача та [PERSON], оцінивши наявні у справі письмові документи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: У відповідності до ч.І ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки , встановлені колективним договором , але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу , що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства , установи, організації, проводяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що [PERSON] працював у відповідача з 02 січня 1985 року по 22 квітня 2010 року ( а с. 3-5). Із довідки ВАТ «Червоноградська автобаза» від 03 листопада 2010 року № 225 убачається, що заборгованість вказаного підприємства по заробітній платі перед [PERSON] становить 9133, 95 гривень за період з листопада 2009 року по травень 2010 року ( а с. 6). У добровільному порядку заробітну плату відповідач [PERSON] не виплачує. Відтак зазначену суму слід стягнути у примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів покликаючись на те, що перебуває з останнім у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2007 року . Від спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] ,[INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, тому просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, покликавшись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному позивачкою розмірі. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2007 року. Від спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] ,[INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони проживають окремо , відповідач коштів на утримання доньки в добровільному порядку не надає.Тому на вимогу позивачки з останнього слід стягнути аліменти на утримання доньки : [PERSON] ,19.12.2007 [PERSON] ,[INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття щомісячно.

Outcome: approved