Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-05 00:00:00

03.03.2011 р. позивач звернувся в суд з цим позовом, умотивувавши вимоги так. У січні 2011 р. відповідачка подала скаргу в управління освіти і науки Закарпатської ОДА, в якій обвинуватила вчителів Ізківської ЗОШ [PERSON] і [PERSON] (тещу позивача) у вимаганні хабара, а також поширила відомості про сина позивача [PERSON], [INFO] про те, що він «неповноцінний, має липову довідку і не може навчатись у цій школі». Позивач вважає, що цим принижено його сина, звинувачено його батьків у підробці документів чим нанесено йому і його дружині душевну травму і моральну шкоду, що проявилось у стражданнях за репутацію неповнолітнього сина. Позивач вимоги підтримав і додатково пояснив, що у звязку з скаргою відповідачки в селі пішли чутки про неповноцінність сина. Від цього страждає його сімя, зокрема сильно переживає мати дитини (дружина позивача). Відповідачка позов заперечила, а позицію обґрунтувала так. Теща позивача працює вчителькою німецької мови, у школі і в класі , де навчається її внук (син позивача) і дочка відповідачки. Вона зневажливо ставиться до її дочки, зокрема побила її під час уроку, опісля вибачилась. Відповідачка визнала, що писала скаргу в управління освіти, а також вважає, що син позивача є ненормальним і це має підтвердити відповідна комісія. Оцінивши позиції сторін, їх доводи, подані в справу докази, суд установив наступне і дійшов такого висновку. Відповідачка в січні 2011 р. поширила відомості у формі скарги в управління освіти Закарпатської ОДА, зокрема й про те, що син позивача є «неповноцінний. Вони на нього вибрали липову справку ця дитина не має навчатись у цій школі». Цю обставину відповідачка визнала і не подала жодного доказу про ствердження дійсності цих відомостей. Натомість позивач подав докази у виді медичної довідки , характеристики з місця навчання, за якими його син [PERSON], [INFO] є фізично здоровим і характеризується з місця навчання тільки позитивно. Згідно з ст..ст. 169, 270, 277 ЦК України кожна фізична особа має право на повагу до гідності та честі, а також на спростування недостовірної інформації , поширеної стосовно неї. За ст. 272 ЦК України інтереси неповнолітньої особи в частині здійснення особистих немайнових прав захищають батьки. Поширена відповідачкою інформація про малолітнього [PERSON], по суті, є негативною та такою, що принижує його гідність та гідність його батьків. Відповідачка не довела жодним доказом, що поширена нею інформація є достовірною. Отже, відповідачка має спростувати це, зокрема і в спосіб запропонований позивачем, тобто публічно в присутності сторонніх осіб з вибаченням. Це передбачено ст.. 277 ЦК України. Суд вважає , що діями відповідачки сімї позивача завдана й моральна шкода, що проявилась у душевних стражданнях за гідність сина. Згідно з ст.. ст.. 16, 23, 280 ЦК України ця шкода підлягає відшкодуванню . Натомість розмір шкоди, названий позивачем, суд визнає завищеним. Виходячи з принципу розумності, достатності , адекватності, з врахуванням майнового стану відповідачки (не працює, її чоловік також), - живуть з підсобного господарства), форми поширення відомостей , суд вважає достатнім суму морального відшкодування 500 грн. Судові витрати у виді держмита , згідно з ст.. 88 ЦПК України, ст.. 3 п. 1 Декрету КМУ «Про державне мито», з врахуванням кількості позовних вимог, розміру задовльненої моральної шкоди та сплачених витрат за подання позову слід покласти на відповідачку із стягненням у користь позивача, а решту віднести на рахунок держави.

Outcome: partial