Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-17 00:00:00

10.12. 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої зарплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, та моральної шкоди, посилаючись на те, що він працював у ВАТ «Олександрівський гранітний кар*єр» з 19.07.2001 року по 19.08.2010 року. Заборгованість по заробітній платі з листопада 2009 року по серпень 2010 року складає 5\~866, 85 грн., яку позивач просить стягнути. Позивач вказує, що оскільки з дати його звільнення з підприємства минуло чотири місяці, а розрахунок з ним не проведено, то він просить суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за 78 робочих днів, з урахуванням того що, його середньоденна зарплата складає 57, 40 грн., тобто всього просить стягнути -- 4\~477, 20 грн.. Крім того позивач вказує, що у зв»язку невиплатою йому суми заборгованості по заробітній платі йому нанесена моральна шкода, яку він оцінює в 3 000 грн. на просить стягнути. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просить суд задовільнити позовну заяву. . Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Виплата заробітної плати працівнику гарантована ст. 43 Конституції України. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Із копії трудової книжки позивача вбачається, що останній працював у ВАТ «Олександрівський гранкар*єр» з 19.07.2001 року по 19.08.2010 рік. (а.с.7) Згідно довідки ВАТ «Олександрівський гранкар*єр» від 08.12.2010 р. заборгованість по заробітній платі ВАТ «Олександрівський гранкар*єр» перед позивачем з листопада 2009 року по серпень 2010 року складає 5\~866, 85 грн.. (а.с.4) На думку суду, позовні вимоги в цій частині позову підлягають повному задоволенню. В силу ст. 117 КЗПП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні на підставі довідки про середню заробітну плату ВАТ «Олександрівський гранкар*єр» від 19.11.2010 року встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 57 грн. 40 коп.. Час затримки розрахунку складає 78 робочих днів, а середній заробіток за час затримки розрахунку складає -- 57, 40 х 78 = 4\~477, 20 грн.. Тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині позову підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В силу п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року, якою внесені зміни до постанови ПВСУ від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», дане роз»яснення про те, що у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України при наявності порушень прав працівника у сфері трудових відносин (невиплати належних йому грошових сум), що призвело до моральних страждань, втрати нормального життєвого рівня, або вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов»язок щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду чи галузевої належності. В судовому засіданні встановлено, що в результаті порушень прав позивача в не виплаті йому своєчасно заробітної плати і належних йому розрахункових сум при звільнені, йому завдано моральні страждання, у зв»язку з відсутністю грошових коштів у нього виникали сімейні сварки, його життєві умови погіршилися він поніс втрати нормального життєвого рівня, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню в сумі 700 грн.. В силу ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved