Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в Заводський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначили, що 18 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком « ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 234180-CRED від 18.06.2008 року про надання відповідачу кредиту у розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США зі сплатою 24 (двадцять чотири) % річних за користування кредитними коштами, строком на 19 місяці по 12 грудня 2009 року. За умовами кредитного договору позивач виконав свої зобовязання в повному обсязі, шляхом видачі [PERSON] кредитних коштів в розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США готівкою. Повернення кредитних коштів було здійснено не в повному обсязі, а лише на загальну суму 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) долари США 78 центів, чим і було порушено умови кредитного договору. Відповідно до кредитного договору кредит надається на умовах його забезпечення, тому 18 червня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № ДП 234180 cred, згідно умов якого відповідач [PERSON] взяла на себе зобовязання відповідати по борговим зобовязанням відповідача [PERSON] та разом з ним нести солідарну відповідальність перед позивачем за умовами кредитного договору та договору поруки. Станом на 29.07.2009 заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором складає: 4115 (чотири тисячі сто п'ятнадцять ) доларів США 22 цента заборгованість за кредитним договором; 545 (пятсот сорок пять) доларів США 90 центів заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 31 (тридцять один) долар США 29 центів штраф (фіксована частина); 233 ( двісті тридцять три) долара США 06 центів штраф ( процентна складова) Загальна сума заборгованості 4925 (чотири тисячі девятсот двадцять пять) доларів США 27 центів, що у перерахунку на національну валюту за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/326 від 27.08.2009 року складає 39349,57 (тридцять девять тисяч триста сорок девять гривень 57 копійок). Позивач в судовому засіданні свій позов підтримав, наполягав на його задоволенні у повному обсязі, також просив суд стягнути з відповідачів витрати повязані з розглядом справи. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнала, крім того відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» в якому просить визнати кредитний договір № 234180-CRED від 18.06.2008 року недійсним в обґрунтування якого зазначив, що між ним та відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» по зустрічному позову дійсно було укладено договір № 234180-CRED від 18.06.2008 року відповідно до якого він отримав кредит в сумі 6000 (шість тисяч) доларів США зі сплатою 24 (двадцять чотири) % річних. Позивач [PERSON] за зустрічним позовом вважає, що кредитний договір підлягає визнанню недійсним, тому що не відповідає чинному законодавству, а саме ст. 227 ЦК України, в якій зазначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу може бути визнаний судом недійсним. Позивач [PERSON]В за зустрічним позовом посилається на те, що у банка відсутня ліцензія на видачу кредиту в іноземній валюті за вимогами це суперечить п.3, ч.1 ст.47 Закону України « Про банки і банківську діяльність». Також позивач [PERSON]В за зустрічним позовом зазначає, що у банка відсутня ліцензія на використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу, посилаючись на ст. 198 ГК України, та ст.533 ЦК України відповідно до яких, грошові зобовязання учасників повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до пункту 1.3 кредитного договору предметом договору є надання кредиту в сумі 6 000 (шість тисяч) доларів США, а не їх грошового еквіваленту. Крім того позивач [PERSON] за зустрічним позовом зазначає, що пункти 5.5; 5.10 кредитного договору № 234180-CRED від 18.06.2008 року не відповідають вимогам ст.230, ст.231 ГК України, згідно яких штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил виконання зобовязання. При цьому законом щодо окремих видів зобовязань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Тому просить суд відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог по первісному позову, та задовольнити його вимоги за зустрічним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву до суду в якій просить розглядати справу без її участі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони та дослідивши надані докази, суд приходить до наступного: В судовому засіданні встановлено, що 18 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 234180-CRED від 18.06.2008 року про надання відповідачу кредиту у розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США зі сплатою 24 (двадцять чотири) % річних (а.с. 7-11). Як встановлено в судовому засіданні, 18 червня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № ДП 234180 cred (а.с. 12), згідно до якого відповідач [PERSON] зобовязалась перед позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 234180-CRED від 18.06.2008 року. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] належним чином не виконуються зобовязання за кредитним договором № 234180-CRED від 18.06.2008 року, своєчасно не сплачуються заборгованість за кредитом, нараховані відсотки та пеня, що підтверджується наданим розрахунком (а.с.6). У звязку з невиконанням умов кредитного договору та договору поруки, станом на 29.07.2009 заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором складає: 4115 (чотири тисячі сто п'ятнадцять ) доларів США 22 цента заборгованість за кредитним договором; 545 (пятсот сорок пять ) доларів США 90 центів заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 31 (тридцять один)долар США 29 центів штраф (фіксована частина); 233 ( двісті тридцять три) долара США 06 центів штраф ( процентна складова) Загальна сума заборгованості складає 4925 (чотири тисячі девятсот двадцять пять) доларів США 27 центів (а.с. 6). Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не виконують обовязків щодо виконання умов договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по первісному позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. В свою чергу вимоги викладені [PERSON] у зустрічному позові не знайшли свого законного та обґрунтованого підтвердження, а тому суд відмовляючи в задоволенні зустрічних вимог [PERSON] виходить з наступного: Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] у своєму зустрічному позові посилається на те, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк « ПриватБанк» не моє ліцензії на використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу, але це не відповідає дійсності, тому, що відповідно Дозволу НБУ № 22-2 виданого Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» в якому є перелік операцій, які моє право здійснювати позивач за первісним позовом, в тому числі використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу. Крім того відповідач [PERSON] зазначає, що пункти 5.5; 5.10 кредитного договору № 234180-CRED від 18.06.2008 року не відповідають вимогам ст.230, ст.231 ГК України, згідно яких штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил виконання зобовязання, що також не знайшло свого підтвердження при розгляді справи, бо відповідно листа НБУ від 29.05.2001 р.№ 28-313/2178 у випадках отримання резидентами кредитів до них застосовуються фінансові санкції - штрафи у сумі, еквівалентній одному проценту розміра отриманого кредиту та перерахованого в національну валюту України по офіційному обмінному курсу НБУ на день отримання кредита . Згідно з ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобовязується надати гроші кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.47ч.8 Закону України «Про банківську діяльність» комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved