Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

У травні 2009 р. [PERSON] - представник [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цим позовом до [PERSON], Новоград-Волинської міської ради, виконкому Новоград-Волинської міської ради та КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» про захист права власності на нерухоме майно, в якому просять: визнати незаконним та скасувати рішення сесії Новоград-Волинської міської Ради від 21.07.2005 р. № 424 на підставі якого видано державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування гаражу № 198 по вул. Островського, 70, площею 0,0034 га на ім'я [PERSON]. визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0034 га по вул. Островського, 70, гаражна ділянка № 198 на ім'я [PERSON], виданий 20 січня 2006 р. на підставі рішення сесії Новоград-Волинської міської Ради від 21.07.2005 р. № 424. визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Новоград-Волинської міської Ради від 26 липня 2006 р. № 134 на підставі якого [PERSON] видано свідоцтво про право власності на будівлю гаражу № 198 по вул. Островського, 70 в м. Новограді-Волинському. визнати недійсним свідоцтво про право власності на будівлю гаражу № 198 по вул. Островського, 70 в м.Новограді-Волинському, видане 18 жовтня 2006 р. на підставі рішення виконкому Новоград-Волинськї міської Ради від 26.07.2006 р. № 134. визнати нечинним рішення про реєстрацію права власності на будівлю гаражу № 198 по вул. Островського, 70 в м. Новограді-Волинському за [PERSON], Новоград- Волинського міжміського бюро технічної інвентаризації від 30.10.2006 р. - реєстр № 494 ( книга № 2 ) витребувати з незаконного володіння [PERSON] будівлю гаражу № 198 по вул. Островського, 70 в м. Новограді-Волинському та передати її [PERSON] та [PERSON]. стягнути з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] 1000 грн., на користь [PERSON] 4000 грн., також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що за наявності у [PERSON] з 2000 р. не припиненого права власності на гараж № 198 по вул. 0стровського,70 в м. Новограді-Волинському, зареєстрованого в Новоград-Волинському бюро технічної інвентаризації на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу спірного гаражу , надання Новоград- Волинською міською радою в 2005 р. земельної ділянки , на якій цей гараж розташований , у власність [PERSON] та оформлення в 2006 р. [PERSON] свідоцтва про право власності на належний подружжю [PERSON] гараж, а також його реєстрація в бюро технічної інвентаризації є незаконними ; зазначають, що відмова [PERSON] повернути дійсним власникам гараж , що був переданий ними в 2004 р. їй в тимчасове користування та оформлення нею пакету правовстановлюючих документів на чуже майно на тривалий час позбавило подружжя [PERSON] можливості користуватись та розпоряджатись своїм гаражем, вони змушені витрачати зусилля для звернення у різні інстанції за захистом права власності на це майно , що викликає у них моральні страждання, розмір моральної шкоди внаслідок яких [PERSON] визначає в І 000 грн., ~ [PERSON] - в 4 000 грн. В судовому засіданні представники позивачів позов підтримали в повному об'ємі з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач марценюк В.А. заявленого до неї позову не визнала, подала до суду зустрічний позов до [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та виконкому Новоград-волинської міської ради, в якому просить визнати недійсними: -свідоцтво про право власності на гараж № 198 по вул. Островського, 70 від 07.09.1994 p., видане на імя [PERSON]; -договір купівлі-продажу гаража від 14.09.1994 p., укладений між [PERSON] та [PERSON]; -договір купівлі-продажу цього ж гаража від 04.09.2000 p., укладений між [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вищевказані правовстановлюю-'і документи видані з порушенням вимог чинного на той час законодавства, а саме: право власності на спірний гараж у [PERSON] могло виникнути лише за умови дотримання ним будівельних норм і правил, що мало би бути підтверджено актом державної комісії про приймання збудованого об'єкта в експлуатацію, якого він не мав. Неприйнятий державною комісією об'єкт не міг бути предметом договору купівлі-продажу; земельна ділянка, на якій збудовано гараж, жодному з попередніх власників не виділялася та не передавалася; рішення міськвиконкому про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на гараж відсутнє. Саме свідоцтво за своїм змістом і формою є підробкою, форма бланку жодним державним органом не затверджувалася; закінчення будівництва спірного гаража проведене безпосередньо позивачем [PERSON], здано в експлуатацію, земельна ділянка приватизована нею, а тому вона вважає себе єдиним належним власником спірного гаража. Представник Новоград-Волинської міської ради та виконкому Новоград-Волинської міської ради первісного позову не визнала. Зустрічний позов визнала, посилаючись на те, що оспорювані рішення про приватизацію земельної ділянки № 198 по вул. Островського , 70 у м. Новограді- Волинському [PERSON] та про оформлення і видачу їй свідоцтва про право власності на гараж за цією адресою прийняті на підставі належної землевпорядної документації та акту приймання гаража в експлуатацію. Відомостей про те, що на день приватизації земельної ділянки та оформлення свідоцтва про право власності на гараж за [PERSON], він був зареєстрований за [PERSON] у Новоград-Волинської міської ради та виконкому Новоград-Волинської міської ради не було. Представник КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» первісний позов визнав з тих підстав, що право власності на гараж № 198 по вул. Островського, 70 було зареєстровано з 2000 року по даний час за [PERSON] До цього воно було зареєстровано за [PERSON] і [PERSON] з 1994 року. За наявності зареєстрованого права власності [PERSON] на цей об'єкт, 30.10.2006 р. право власності на нього помилково було зареєстровано на [PERSON], що суперечить вимогам Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] не визнали, просять суд слухати справу за їх відсутності (а.с. 120, 124 том І). Третя особа Новоград-Волинське міське земельно-кадастрове бюро в судове засідання свого представника не направило, просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - Новоград-Волинського відділу Держкомзему в судовому засіданні первісного позову не визнав. Зустрічний позов [PERSON] визнав з тих підстав, що на час оформлення і видачі [PERSON] державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0034 га по вул. Островського, 70, гаражна ділянка № 198 від 20.01.2006 p., вказана земельна ділянка нікому виділена не була. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням виконкому Новоград-Волинської міської ради № 113 від 24.03.1993 р. [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва гаража по вул. Островського м. Новоград- Волинський та наданий дозвіл на проведення будівельних робіт по будівництву гаража на гаражній ділянці за цією адресою № 198 (а.с.78,79 том 1). На підставі цього рішення [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на збудований гараж від 07.09.1994 p., зареєстроване в БТІ (а.с. 80 том 1). 14.09.1994 р. [PERSON] продав гараж № 198 по вул. Островського, 70 [PERSON] за нотаріально посвідченим договором, зареєстрованим в БТІ (а.с.7 том 1). 04.09.2000 р. [PERSON] купив у [PERSON] за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, зареєстрованим 05.10.2000 р. в БТІ, гараж № 198 по вул. Островського, 70 в м. Новограді-Волинському (а.с. 6 том 1). З повідомлення Новоград-Волинської міжрайпрокуратури від 29.12.2006 р., за результатами перевірки звернення депутата (а.с. 10 том 1) вбачається, що у жовтні 2004 р. [PERSON] на час свого виїзду за кордон та в зв'язку з відсутністю [PERSON] в м. Новограді-Волинському, передала вказаний гараж в тимчасове користування сусідам [PERSON]. Згідно оглянутих в судовому засіданні книг реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна № 1, реєстр № 98, право власності у [PERSON] на зазначений об'єкт нерухомого майна зареєстрованого 05.10.2000 р.; на день розгляду справи в суді не припинено, реєстрація права власності за ним не скасована. Згідно книги № 2, реєстр № 494 право власності на гараж № 198 по вул. Островського, 70 у м. Новограді-Волинському зареєстровано за [PERSON] як на новозбудований об'єкт на підставі свідоцтва про право власності на вказану будівлю гаражу, виданого 18.10.2006 р. на підставі рішення виконкому Новоград-Волинської міської ради від 26.07.2006 р. № 134 (а.с. 15 том 1). 29.03.2005р. [PERSON] звернулася до Новоград-Волинської міської ради із заявою про передачу їй у власність земельної ділянки по вул. Островського, 70, на якій розташований гараж № 198. Як свідчать матеріали технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж гаражної ділянки № 198, площею 0,0034 га, м. Новоград-Волинський, в масиві по вул. Островського, 70, громадянки [PERSON], яка передається у власність для будівництва та обслуговування гаража, для отримання державного акта на земельну ділянку [PERSON] належних документів про будівництво нею спірного гаража не надала. На підтвердження цього факту в матеріалах справи містяться лише заяви громадян [PERSON] та [PERSON] про будівництво нею спірного гаража. 20.01.2006р. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку по вул. Островського, 70, гаражна ділянка № 198, площею 0,0034 га, на підставі рішення сесії Новоград- Волинської міської ради від 21.07.2005 р. № 424 (а.с. 13 том 1). [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.10.1978 p., що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 14 том 2). За таких обставин, придбаний в період шлюбу гараж № 198 по вул. Островського, 70 м. Новограда-Волинського, відповідно до закону є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 30 ЗК України, 1991 p., що був чинним на момент придбання подружжям [PERSON] спірного гаража, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Ст. 321 ЦК України гарантує непорушність права власності, а ст. 393 ЦК України передбачає визнання за позовом власника майна незаконним правового акта, який не відповідає законові і порушує права власника. [PERSON] придбав спірний гараж у [PERSON] у 2000 році за оплатним нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. Він належним чином набув права власності на нього і відповідно до положень ст. 145 ЦК України є добросовісним набувачем цього майна. Незалежно від того, дотриманий чи ні порядок оформлення свідоцтва про право власності на гараж на ім'я [PERSON], право власності на який він набув як на новозбудований об'єкт на підставі рішення виконкому Новоград-Волинської міської ради про виділення земельної ділянки під його будівництво та дозволу на виконання будівельних робіт, покупець гаража [PERSON] придбав його в установленому законом порядку за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 14.09.1994 р. у [PERSON], і є добросовісним набувачем майна. У свою чергу [PERSON] розпорядився цим майном, уклавши з дотриманням вимог чинного законодавства договір купівлі-продажу цього ж гаража від 04.09.2000 р. з [PERSON], який також діяв добросовісно. Вперше обов'язкова реєстрація права власності на гаражі на підставі рішення про відведення земельної ділянки та за наявності акта прийняття в експлуатацію передбачена Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 р. № 121 (додаток № 11 зразок свідоцтва на право власності). До цього такий порядок існував лише для реєстрації житлових будинків. За будь-яких обставин, відповідно до положень ст. 225 ЦК України в редакції 1963 року, якщо продавець майна не є його власником, продавець набуває права власності у випадках, коли згідно ст 145 ЦК України власник не вправі витребувати у нього це майно. У цьому разі не підлягає визнанню недійсним і договір купівлі-продажу, за яким добросовісний покупець придбав майно. Відповідно до п. 3.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом міністерства юстиції від 07.02.2002 р. № 715 у реєстрації прав на нерухоме майно може бути відмовлено у випадку, коли заявлене право вже зареєстроване. Чинним законодавством не передбачена можливість отримання особою державного акта на право власності на земельну ділянку, на якій розміщений об'єкт нерухомості, що належить на праві власності іншій особі. Оскільки на час подання [PERSON] заяви про видачу державного акта та на час отримання нею державного акта вона не була власником будівлі гаража, що розташований на цій земельній ділянці, то державний акт їй видано незаконно і він підлягає скасуванню. За обставин, коли на час видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на цей об'єкт, у [PERSON] існувало зареєстроване та неоспорене право власності на цей гараж, зазначеї'е свідоцтво видано незаконно та підлягає визнанню недійсним як таке, що порушує гарантоване законом право власності позивачів. Не відповідає вимогам закону і реєстрація права власності [PERSON] на спірний гараж. Пояснення [PERSON] та письмові заяви громадян [PERSON] та [PERSON] про те, що гараж № 198 по вул. Островського, 70 був збудований [PERSON] спростовується дослідженими судом матеріалами справи, як і довідка відділу Держкомзему у м. Новограді- Волинському від 15.07.2009 р. № 973/8, які судом до уваги не приймаються. Із врахуванням того, що [PERSON] придбав спірний гараж за оплатним нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 14.09.1994 р. у [PERSON], а в подальшому розпорядився цим майном, уклавши з дотриманням вимог чинного законодавства оплатний договір купівлі-продажу цього ж гаража від 04.09.2000 р. з [PERSON] останній діяв як добросовісний набувач. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. З ЦПК України, кожна особа має право і -а захист свого цивільного права лише у разі його порушення. Статтями 215 та 216 ЦПК України визначається, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена однією із сторін правочину чи іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. [PERSON] не була стороною в угодах, які вона оспорює, на день їх вчинення, її права чи законні інтереси не були порушені, а тому у неї відсутнє право заявляти вимоги про визнання їх недійсними, незалежно від того, чи відповідають вони закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Внаслідок вищеописаних дій [PERSON] подружжя [PERSON] тривалий час позбавлене можливості користуватися та розпоряджатися своїм гаражем, змушене витрачати зусилля для звернення у ріні інстанції за захистом свого порушеного права, що викликає у них моральні страждання, розмір яких суд з урахуванням виваженості, розумності та справедливості визначає - у [PERSON] у розмірі 100 грн. та у [PERSON] - у розмірі 400 грн.

Outcome: partial