Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Золочівської селищної ради, в якому просить суд встановити той факт, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по вул.40 років Жовтня в смт.Золочів, належав [PERSON], а після його смерті [PERSON], померлому 05.03.1995 року, та встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] Також просить визнати за нею право власності на дане домоволодіння в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON]. Вказала, що в 1938 році її свекром - [PERSON] було побудовано житловий будинок з верандою за адресою: вул.40 років Жовтня, 30, смт.Золочів. Після його смерті в даному будинку продовжували проживати її чоловік [PERSON], з яким 23.02.1950 року вона уклала шлюб, та вона. Протягом їх спільного проживання чоловіком за період з 1970-1989 р.р. побудовано інші господарські будівлі. Після смерті чоловіка 05.03.1995 року - вона продовжувала проживати в даному будинку, користуватися всіма предметами вжитку, але також нотаріально прийняття спадщини не посвідчила. На теперішній час, знаходячись в похилому віці, вона вирішила офіційно оформити право власності на дане домоволодіння для того, щоб її спадкоємці мали можливість оформити в послідуючому спадщину, але виявилося, що документи на домоволодіння втрачено. Представник відповідача - Золочівської селищної ради [PERSON] проти позовних вимог [PERSON] не заперечував. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 256 ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок та веранда, розташовані за адресою вул.40 років Жовтня, 30 в смт.Золочів, побудовані в 1938 році [PERSON] (а.с.13). Після його смерті в даному будинку проживали його син [PERSON] зі своєю родиною. 05.03.1995 року [PERSON] помер, нотаріально прийняття спадщини після смерті батька не посвідчував, хоча, відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.), вважається таким, що фактично спадщину прийняв, оскільки постійно проживав в даному будинку, здійснював в подальшому будівництво господарскьих будівель та продовжував користуватися всіма предметами вжитку. На даний час встановлено, що документи, що б посвідчували право власності на домоволодіння, втрачено, відновити їх неможливо. З довідки КП „АІБ Золочівського району від 02.06.2009 року № 65 видно, що правовстановлюючі документи на будинок № 30 по вул.40 років Жовтня в смт.Золочів відсутні. За заявою [PERSON] від 16.04.2004 року здійснено інвентаризацію даного домоволодіння. Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року „Про порядок застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх приватною власністю. Таким чином, починаючи з 1948 року громадяни будують житлові будинки в містах, селищах міського типу та в сільській місцевості лише на праві приватної власності. Рішенням виконкому Золочівської селищної ради за домоволодінням № 30 по вул.40 років Жовтня в смт.Золочів рахується земельна ділянка площею 0,15 га, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку та надвірних будівель (а.с.10). Таким чином, суд вважає доведеним факт володіння будинком [PERSON], а після [PERSON], [INFO], померлим 05.03.1995 року. Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин, що виникли, необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяли на момент смерті [PERSON] Згідно ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти та подружжя померлого. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про одруження серії ЯС №448117 від 23.03.1950 року, а.с.7). Згідно ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнятою спадщина визнається такою, що належить спадкоємцеві, з часу її відкриття. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Оскільки у позивачки були відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння, з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка вона не зверталася, хоча, у відповідності зі ст. 549 ч.1 ЦК УРСР (1963 р.), фактично її прийняла, продовжуючи проживати в будинку, обробляти присадибну ділянку та користуватися всіма предметами вжитку, підтвердженням чого є довідка Золочівської селищної ради від 26.09.2008 року (а.с.9). На відшкодування судових витрат позивачка не наполягає. Виходячи з вищевказаного,

Outcome: approved