Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

В серпні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Вознесенської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на земельну ділянку в якому вказувала, що 08 грудня 2005 року помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по вулиці 1-го Травня, 49 в м. Вознесенську Миколаївської області, що був придбаний спадкодавцем за життя у [PERSON] Спадщина прийнята та належним чином оформлена позивачкою, як єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0817 га., призначеній для обслуговування будинку. Право власності на землю зареєстроване за першим власником будинку [PERSON] (яка померла 26 січня 1995 року). Проте в правовстановлюючому документі, що підтверджує право власності на землю було помилково зазначено дошлюбне прізвище власника земельної ділянки «Черевата», що не відповідає відомостям, зазначеним в її паспорті та свідоцтві про смерть. В звязку з неможливістю виправлення помилки в адміністративному порядку [PERSON] просила суд встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю. Також, зважаючи на те, що згідно ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України до неї, як особи, яка набула у власність житловий будинок, перейшло від [PERSON] й право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений та яка належить відчужувачу майна, тому [PERSON] просила визнати її власником земельної ділянки, площею 0,0817 га., розташованої по вулиці 1-го Травня, 49 в м. Вознесенську Миколаївської області. Ухвалою суду від 19 листопада 2010 року до участі в справі в якості відповідача залучено спадкоємця [PERSON] - [PERSON] Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не зявилися, направивши на адресу суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі та повне визнання позовних вимог. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглядати справу без участі відповідачів. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, оглянувши матеріали цивільних справ за №2-О-80/10 за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та за №2-145/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 08 грудня 2005 року помер чоловік позивачки - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по вулиці 1-го Травня, 49 в м. Вознесенську Миколаївської області, що був придбаний спадкодавцем за життя у [PERSON] Спадщина прийнята та належним чином оформлена позивачкою, як єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0817 га., призначеній для обслуговування цього ж житла. Право власності на землю зареєстроване за першим власником будинку [PERSON] (яка померла 26 січня 1995 року). Проте в правовстановлюючому документі, що підтверджує право власності на землю було помилково зазначено дошлюбне прізвище власника земельної ділянки «Черевата», що не відповідає відомостям, зазначеним в її паспорті та свідоцтві про смерть. Однак факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю підтверджується наступними доказами: - показаннями свідка [PERSON], яка підтвердила той факт, що [PERSON] дійсно в 1994 році отримала для обслуговування належного їй на той час будинку по вулиці 1-го Травня, 49 в м. Вознесенську Миколаївської області земельну ділянку, площею 0,0817 га., володіла та користувалася нею до смерті; - довідкою КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29 вересня 2010 року, згідно якої [PERSON] в 1994 році була власником житлового будинку по вулиці 1-го Травня, 49 в м. Вознесенську Миколаївської області; - копією заяви на видачу паспорта (форми 1) на [PERSON], батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON]; - копіями свідоцтва про одруження та актового запису про шлюб, укладеного 17 травня 1956 року між [PERSON] та [PERSON] (після одруження [PERSON]); - копією рішення Вознесенського міського народного суду Миколаївської області від 10 листопада 1978 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і поділ майна, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а також копією актового запису та повного витягу з реєстру актів цивільного стану про розірвання шлюбу між цими особами та залишенням за [PERSON] її шлюбного прізвища; - копією актового запису, свідоцтва та повного витягу з реєстру актів цивільного стану про смерть [PERSON] в січні 1995 року; - копією заяви від 15 листопада 1993 року на адресу органу місцевого самоврядування від імені [PERSON], проживаючої [INFO] про передачу їй у власність земельної ділянки, необхідної для обслуговування будинку та рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради народних депутатів Миколаївської області від 28 грудня 1993 року за №301 про передачу [PERSON] цієї ділянки. Виходячи з неможливості виправлення помилки в адміністративному порядку та того, що встяновлення цього факту необхідне [PERSON] для подальшого вирішення питання про отримання ділянки у власність, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується іншої частини позову, то суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, належний на праві власності [PERSON] житловий будинок по вулиці 1-го Травня, 49 в м. Вознесенську Миколаївської області в порядку спадкування через [PERSON], а в подальшому за цивільно-правовими договорами через [PERSON] перейшов у власність [PERSON] Оскільки такий перехід відбувся за період з 1995 по 2002 роки, а тому питання переходу земельної ділянки під будинком вирішувалося як нормами ст. 30 ЗК України 1990 року та нормами чинної на той час редакції ст. 120 ЗК України 2002 року. Позивачка як в своєму позові, так і в наданих в судовому засіданні поясненнях наполягала на тому, що вона, як власник будинку, також отримала у власність й спірну земельну ділянку безпосередньо від попередніх власників, зокрема [PERSON] А тому просила на підставі ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України підтвердити таке право. Однак норми закону на які посилається позивачка та розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вказують на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Таким чином підставою для переходу у власність особи земельної ділянки на підставі цих норм є наявність безпосередньо між власником спірної ділянки, а також розташованого на ній будинку чи іншого нерухомого майна (відчужувачем будинку) та набувачем цього майна відповідної цивільно-правової угоди. Проте така угода між позивачкою та [PERSON] не укладалася, а [PERSON] набула у власність будинок по вулиці 1-го Травня, 49 в м. Вознесенську Миколаївської області в порядку спадкування після смерті свого чоловіка. А тому й питання щодо ділянки повинне вирішуватися відповідно до норм, що регулюють спадкові відносини. Однак таких вимог позивачка не заявляла. В звязку з цим суд згідно ч. 5 ст. 175 ЦПК України не приймає визнання позову відповідачами в цій частині, як таке, що суперечить вимогам закону, а тому ця частина позову задоволенню не підлягає. Тому,

Outcome: approved