Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом з подальшими уточненнями та доповненнями про визнання незаконним та скасування наказу державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики ([PERSON] України) № 601-к від 10 вересня 2010 року «Про звільнення [PERSON] з посади генерального директора ДП «Львівстандартметрологія»; поновлення на посаді генерального директора вказаного підприємства ; стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 11 вересня 2006 року ним та [PERSON] України укладено контракт № 12 про роботу на посаді генерального директора Львівського регіонального державного центру стандартизації метрології та сертифікації та одночасно головного державного інспектора Львівської області з державного нагляду за якістю продукції, додержанням стандартів, норм і правил та державного метрологічного нагляду на термін з 11.09.2006 року по 10.09.2009 року. Відповідно наказом № 274-к від 11.09.2006 року позивача призначено на вказану посаду на контрактній основі на зазначений строк. Згідно додаткової угоди № 2 від 07.09.2009 року, укладеної між сторонами, змінено термін кладення контракту та встановлено строк з 11.09.06р. до 10.09.10р. Відповідно до наказу [PERSON] України № 601-к від 10 вересня 2010 року [PERSON] було звільнено з посади генерального директора ДП «Львівстандартметрологія»(правонасту пник Львівського регіонального державного центру стандартизації метрології та сертифікації) у зв’язку із закінченням терміну дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Вважає даний наказ незаконним, просить його скасувати та поновити позивача на посаді генерального директора підприємства з таких підстав. Так, він отримав копію наказу про звільнення факсом, не завірену належним чином, з ним не було вчасно проведено повного розрахунку при звільненні, не видано трудову книжку, що свідчить про продовження трудових відносин. При цьому жодна із сторін не заявила про припинення трудових відносин, тому дія контракту вважається продовженою на невизначений строк. Також при звільненні позивача було грубо порушено ст. 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», а саме не погоджено його звільнення з головою обласної державної адміністрації. Окрім цього, [PERSON] зазначає, що на посаді керівника підприємства перебуває з 1998 року, є науковцем, кандидатом технічних наук, неодноразово заохочувався та нагороджувався за свою працю в цій галузі. За таких підстав просить поновити його на посаді генерального директора ДП «Львівстандартметрологія», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., яку обґрунтовує тим, що незаконні дії відповідача непоправно зіпсували його престиж, завдали шкоди діловій репутації, принесли моральні страждання. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні зазначеним в позові. Вказав, що на даний час з ним проведено повний розрахунок при звільненні. Просив позов задовольнити Представник відповідача в судове засідання 16.03.2011 року не з»явився, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив. Суд приймає до уваги пояснення представника відповідача надані ним в попередніх судових засіданнях та подані письмові заперечення, згідно яких представник [PERSON] України проти позову заперечив та вказав, що 11.09.2006 року між сторонами було укладено контракт № 12 на термін з 11.09.2006р. по 10.09.2009 року, термін дії якого продовжено до 10.09.2010 року додатковою угодою № 2. Листом від 07.07.2010 року, за два місяці до закінчення строку дії контракту, [PERSON] України попередив [PERSON] –генерального директора ДП «Львівстандартметрологія»про закінчення дії контракту, при цьому не висловивши пропозиції про переукладення такого. Наказ № 601-к від 10.09.2010 року є свідченням відповідача про вимогу припинити трудові відносини. Контрактом № 12 строк дії трудового договору є чітко визначеним, а звільнення позивача відбулось саме з підстав закінчення строку контракту. З метою виконання вимог ст. 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»[PERSON] 09.09.2010 року було надіслано лист до голови Львівської обласної державної адміністрації з проханням погодити звільнення з посади [PERSON] Однак, не отримавши відповіді, відповідач видав наказ про звільнення щоб не допускати порушення вимог трудового законодавства. Також представник зазначив, що наказ про звільнення був належним чином доведений до відома позивача, про що він розписався та своїм розпорядженням в той же день створив комісію по прийому-передачі справ підприємства. 15.09.2010 року з позивачем був проведений повний розрахунок, а листом від 13.09.2010 року повідомлено про отримання трудової книжки, в якій зроблено відповідний запис про звільнення. Натомість [PERSON] не виявив бажання отримати трудову книжку та не подав заяви про надіслання її поштою. Таким чином, при припиненні контракту з позивачем [PERSON] діяв у межах та у спосіб визначений законодавством про працю. Відтак, вважає позов безпідставним та просить у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] України укладено контракт № 12, яким [PERSON] призначено на посаду генерального директора Львівського регіонального державного центру стандартизації метрології та сертифікації і одночасно за посадою Головним державним інспектором Львівської області з державного нагляду за якістю продукції, додержанням стандартів, норм і правил та державного метрологічного нагляду на термін з 11.09.2006 року по 10.09.2009 року (а.с.73-84). Згідно додаткової угоди № 2 від 07 вересня 2009 року до контракту № 12 від 11.09.2006 року (а.с.70-72) за угодою сторін було замінено строк дії контракту та встановлено дію такого до 10 вересня 2010 року. Відповідно до наказу № 601-к від 10 вересня 2010 року «Про звільнення [PERSON] з посади генерального директора ДП «Львівстандартметрологія»(Державне підприємство «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»- правонаступник Львівського регіонального державного центру стандартизації метрології та сертифікації) позивача звільнено з посади генерального директора з 10.09.2010 року у зв’язку із закінченням терміну дії контракту, на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України та наказано [PERSON] здати справи підприємства у встановленому порядку (а.с.66,67). Вказаному наказу передувало попередження [PERSON] України від 07.07.10 р. за № 6078-1-7/22 «Про закінчення терміну дії контракту» (а.с.69). На виконання вимог наказу 10.09.2010 року позивачем видано розпорядження № 581 про створення комісії по прийому-передачі справ ДП «Львівстандартметрологія»та 17.09.2010 року оформлено акт прийому-передачі справ (а.с.56,91-93). Згідно наказу № 68-к від 13.09.2010 року (а.с.53) та бухгалтерських відомостей (а.с.54,55) 15.09.2010 року з позивачем проведено повний розрахунок. Згідно листа № 13-11/спр. від 13.09.2010 року [PERSON] повідомлено про необхідність отримання трудової книжки, однак він її не отримав та не подав письмової заяви про її надіслання. Наведені обставини позивачем не оспорюються. У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 36 КзпП України підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до п.2 ст. 23 КЗпПУ між сторонами було укладено трудовий договір (контракт) на визначений строк, встановлений за погодженням між ними, а саме до 10 вересня 2010 року, та згідно оспорюваного наказу позивач звільнений з посади у зв’язку із закінченням вказаного строку. Разом з тим, статтею 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»встановлено, що керівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, призначаються та звільняються з посад за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, а також керівників навчальних закладів, що призначаються на посаду за умовами конкурсу. Окрім цього, згідно п.1 Указу Президента України від 16.04.10р. «Про деякі питання забезпечення здійснення повноважень державними адміністраціями»постановлено забезпечити безумовне виконання міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади вимог законодавства щодо погодження з головами місцевих державних адміністрацій призначення та звільнення керівників територіальних органів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, та притягнення в установленому порядку до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, які допускають систематичне порушення таких вимог. На виконання вказаних вимог закону [PERSON] 09.09.2010 року було надіслано лист до голови Львівської обласної державної адміністрації з проханням погодити звільнення з посади [PERSON] (а.с.68). Однак, Львівська обласна державна адміністрація не погоджувала звільнення [PERSON] з посади генерального директора, що стверджується їх повідомленням від 13.10.10р. за № 1-1/1520-19 (а.с.40). Таким чином, звільнення позивача відбулося з грубим порушенням вимог ст. 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», оскільки оспорюваний наказ було винесено без погодження з головою відповідної місцевої державної адміністрації. Враховуючи наведене, оцінюючи достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із роз’яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд приходить до переконливого висновку, що звільнення позивача з роботи є незаконним і він підлягає поновленню на посаді генерального директора Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», а оспорюваний наказ від 10.09.2010 р. № 601-К підлягає скасуванню. Також слід стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 118 666, 35 грн. Розраховуючи вказану суму, суд виходив з того, що позивач звільнений з роботи з 10.09.10р. ; згідно довідки (а.с.89) середньоденна заробітна плата позивача становить 905,85 грн. ; а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.09.2010 року по день ухвалення рішення –16.03.2011 року становить 118 666, 35 грн. (905,85 грн. х 131 день = 118 666, 35 грн.). Крім того, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди та вважає, що з відповідача слід стягнути в користь [PERSON] 500 грн. заподіяної йому моральної шкоди. Визначаючи розмір шкоди, суд виходить з положень ст. 237-1 КЗпП України, та змісту п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та враховує, що незаконним звільненням були порушені права позивача, а також зважає на характер моральних страждань, їх тривалість, втрату нормальних життєвих зв’язків. Відповідно до п.п. 2,4 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення зарплати за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує судові витрати з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial