Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-22 00:00:00

Позивач просить розділити спільне з відповідачем майно - житловий будинок по вул. Полтавській 126 в м. Олександрії, виділивши їй в наурі 1\\2 частину будинку, надвірних будівель та земельної ділянки, та визнати на них право власності за нею. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09.10.2004 року до 14.08.2006 року. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] [INFO]. В період перебування шлюбі вони придбали спірний будинок, який , хоча і оформлений на відповідача, таким чином, є спільним майном подружжя. Будинок придбаний на спільні кошти в сумі 2500 доларів США. Відповідач чинить їй перешкоди в користуванні цим майном, не пускаючи її до нього. В судовому засіданні підтримала вимоги щодо виділення їй 1\\2 частину будинку, надвірних будівель та земельної ділянки, та визнання за ними права власності . Відповідач позовні вимоги не визнав, та подав зустрічний позов в якому просить визнати спірне майно об'єктом особистої приватної власності з наступних підстав. Будинок, про який йде мова у первісному позові, був придбаний ним особисто за особисті кошти 20 вересня 2004 року, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20 вересня 2004 року, шлюб між ним та позивачем за первісним позовом був укладений 09 жовтня 2004 року тобто через 19 днів після придбання будинку . Ст. 57 ч. 1 п. 1,3 СК встановлює , що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу, 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Кошти за придбаний будинок були передані продавцеві в повному обсязі в момент підписання договору, тобто до укладення шлюбу з відповідачкою про, що свідчить особистий надпис продавця на зворотній стороні договору. Находження його особистих коштів за які він придбав спірний недобудований на 57 % готовності будинок також підтверджується письмовими доказами у вигляді договору позики від 16.09.2009 року. Після укладення договору його було визнано дійсним на підставі рішення Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2004 р., за реєстровим № 2-7054/2004 р . Підтвердженням того, що недобудований спірний житловий будинок є його особистою приватною власністю є п. 3 договору, в якому сказано, що вінпридбав незакінчений будівництвом на 57% готовності житловий будинок № 126 по вул.Полтавській в м. Олександрія Кіровоградської області , у свою особисту приватну власність за особисті кошти, що не є спільними коштами подружжя. Згідно із ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК, та ч.2 ст. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за № 14 «Про судове рішення в цивільній справі» судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для органів державної влади органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на території України. Ст. 65 СК України визначає, що для укладення одним із подружжя договорів потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. [PERSON] під час державної реєстрації рішення Олександрійс ького міського суду від 22 жовтня 2004 року , згоди на те що придбане ним майно переходить у їхню спільну сумісну власність не надавала. Судом встановлено, наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2004 року до 14.08.2006 року. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] [INFO]. Позивач за договором купівлі-продажу від 20 вересня 2004 року придбав незакінчений будівництвом житловий будинок по вул. Полтавській 126 в м. Олександрії, стан готовності якого становить 57%. Даний договір визнаний дійсним рішенням суду від 22.10.2004 року. Рішення суду вступило в закону силу через місяць після його винесення. Тобто, державна реєстрація_ даної угоди, а тому і виникнення у відповідача права власності відповідача на вказаний будинок, настали не раніше ніж 22.11.2004 року. Таким чином, даний будинок придбано в період шлюбу, а тому він є спільним майном подружжя. Доводи відповідача щодо того , що він придбав вказаний будинок за позичені у сестри кошти суті спору, та вищевикладених обставин не міняють. Згідно із ст. 60 СК, 1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 2. Вважається, що' кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 61 СК, 1. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. 3. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 63 СК, подружжя має рівні права щодо володіння, користування та розпорядження спільним майном. Згідно із ст. 68 СК, 1. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. 2. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. При поділі майна його частки згідно із ст. 70 СК визнаються рівними, суд може відступити від рівності часток, при врахуванні інтересів неповнолітніх дітей. Щодо реєстрації угоди, суд враховує наступне. Згідно із ст. 210 ЦК, 1. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно із ст. 328 ЦК, 1. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема із правочинів. Згідно із ст. 331 ЦК, Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із ст. 334 ЦК, 4. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно із ст. ст. 368, 369 ЦК, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ст. 657 ЦК, 1. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Таким чином, вищевказаними нормами підтверджуються доводи позивача та висновки суду щодо настання моменту права власності відповідача на спірне майно. Враховуючи викладене, та те, що позивач не зазначила як саме в натурі слід розділити спірний будинок, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, слід визнати за позивачем право власності на 1\\2 частину спірного житлового будинку, з 1\\2 частиною надвірних будівель, та 1\\2 частиною земельної ділянки під домоволодінням. При цьому, суд враховує також ту обставину, що свідки підтвердили факт того, що сторони по справі проживали разом однією сім'єю для укладення шлюбу щонайменше чотири місяці. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

Outcome: dismissed