Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення часток, визначення порядку користування квартирою, вказуючи, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить трьохкімнатна квартира [ADDRESS]. Частки кожного не визначені. 24.04.1997 року помер [PERSON], спадщину у вигляді ? частки спірної квартири прийняв [PERSON] Згідно технічного паспорту від 23.02.1994 року їй, [PERSON], [PERSON] належить ? частки зазначеної квартири, а [PERSON] ? частка. Просила визначити частки у праві спільної часткової власності, виділивши їй, [PERSON], [PERSON], [PERSON] по ? частці квартири та визначити порядок користування квартирою, виділивши їй кімнату площею 15,0 кв. м. та лоджію, [PERSON], [PERSON] виділити кімнати площею 10,4 кв. м., 17,2 кв. м. та лоджію, підсобні приміщення залишити у спільному користуванні. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. На ? частину квартири після смерті [PERSON] Бердянською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом 31.03.2004 року на ім'я [PERSON] 1.1, (а.с.6). Згідно ст. 357 ЦК України (в редакції 1960 р.) частини в праві загальної часткової власності визнаються рівними, якщо інше не встановлене законом або договором співвласників. Виходячи з сенсу ЗУ „Про приватизацію державного житлового фонду " частки співвласників приватизованої квартири є рівними. Із технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] видно, що станом на 23.02.1994 року частки співвласників визначені, так [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить ? частки, а [PERSON] ? частка спірної квартири (а.с.7), тобто кожному з співвласників належить по ? частки, тому підстав для додаткового визначення часток співвласників у спірній квартирі немає. Крім того, у визначенні, що частки у праві спільної часткової власності у квартирі [ADDRESS] складають по 1\\4 частці у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] неможливо, оскільки судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] і його частка в квартирі складає 2/4 частки, а частки інших співвласників по ? частки. Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За статтею 391 ЦК Україні власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Зазначена норма матеріального права розповсюджується на спірні правовідносини щодо визначення порядку користування спірною квартирою між співвласниками. Із технічного паспорту на квартиру від 23.02.1994 року видно, що вона складається з кімнати №2 площею 15 кв. м., кімнати №5 площею 10,4 кв. м., кімнати №6 площею 17,2 кв. м. (а.с.7). Житлова площа в квартирі складає 42,6 кв. м., тому на ? частку позивача припадає 10,65 кв. м., на 2/4 частки [PERSON] припадає 21,3 кв. м., на ? частку [PERSON] - 10,65 кв. м. Таким чином, виділ у користування позивача кімнати №2 неможливий, оскільки площа цієї кімнати складає 15,0 кв. м., що більше 4,35 кв. м. від її ідеальної частки, що суперечить ч. 3 ст. 358 ЦК України. Крім того, позивач заявила вимоги про визначення порядку користування спірною квартирою шляхом виділення їй кімнати, площею 15,9 кв. м., але не врахувала, що визначення порядку користування квартирою передбачає виділ у володіння та користування кожному співвласнику конкретної площі у квартирі. Враховуючи загальну житлову площу спірної квартири, кількість кімнат та їх площу визначити порядок користування нею з виділенням її співвласникам площі, що відповідає ідеальній частці кожного неможливо. За таких обставин квартиру слід залишити у спільному користуванні співвласників.

Outcome: partial