Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-20 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 740 000 грн., а також 1700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 28 липня 2010 року між ним та відповідачем у простій письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач одержав від позивача у борг грошові кошти у сумі 740000 грн. 08 листопада 2010 року на адресу відповідача було відправлено листа з вимогою повернення отриманої позики у повному обсязі протягом тридцяти днів від дня отримання вимоги, яку останній отримав 10 листопада 2010 року. На час звернення із позовом до суду відповідач позику не повернув, у добровільному порядку вирішити це питання відмовляється, відтак позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав за стягненням суми боргу у примусовому порядку на підставі судового рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28 липня 2010 року між сторонами по справі у простій письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до умов якого позичальник [PERSON] отримав від позикодавця [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 740000 грн. На підтвердження укладення договору позики та його умов, позивачем представлена розписка позичальника. 08 листопада 2010 року на адресу відповідача [PERSON] позивачем було відправлено листа з вимогою повернення отриманої позики у повному обсязі протягом тридцяти днів від дня отримання вимоги, яку відповідач отримав 10 листопада 2010 року. На день розгляду справи позичальник, відповідач по справі, грошові кошти в установлені законом строки не повернув, чим допустив прострочення, порушивши умови вказаного договору. Відповідно до положень ст.ст. 526, 525 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред`явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України зобов`язує позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved