Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до КП "БУ-3" та ПАТ "Львівгаз" про захист честі, гідності та ділової репутації, а також відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 січня 2010 року відповідачі проводили роботи по відключенню її квартири [ADDRESS] від газопостачання, про що склали [PERSON] від 22.01.2010 року. У цьому [PERSON] зазначено твердження, які на думку позивачки, несуть в собі негативну інформацію і стверджують про її присутність до описаних в [PERSON] подій, хоча вказане не відповідає дійсності, позаяк вона була відсутня в цей час у своїй квартирі. Поширення тверджень негативного змісту, які містяться в [PERSON], порушують її охоронювані законом інтереси, принижують честь і гідність та завдають шкоду її діловій репутації. А відтак інформація щодо її присутності 22.01.2010 року у належній квартирі під час проведення відключення квартири від газопостачання, повинна бути спростована, оскільки є недостовірною. Просить суд зобов'язати відповідачів спростувати відомості, що вона брала участь подіях, зазначених у [PERSON] від 22.01.2010 року, що була надана відповідачами у інстанції, які буде встановлено під час судового засідання, та надати інформацію, що вона не брала участі (не була присутня) у подіях, по яких складено [PERSON] від 22.01.2010 року відповідачами. Позивач просить також стягнути спричинену моральну шкоду в сумі 1700 грн., яка відповідно до ст. 1167 ЦПК України полягає в приниженні честі, гідності, ділової репутації. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав і доповнив, що 22.01.2010 року відповідачі провели роботи по відключенню газопостачання у квартирі позивачки, без її присутності та незаконно склали [PERSON] від 22.01.2010 року, який надали у різні інстанції, зокрема, до Дрогобицької міжрайонної прокуратури, Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області, Львівської ОДА, Дрогобицької міської ради та інших. В цей день, в обідній час, він випадково знаходився в квартирі позивачки, до якої зайшло приблизно 15 чоловік, провели роботи по відключенню квартири позивачки від газопостачання і покинули квартиру. Акту про відключення квартири від газопостачання позивачка не отримувала, не оскаржувала його у встановленому законом порядку, оскільки про такий дізналась лише під час слухання справи №2-286/11, який був наданий як доказ відповідачами на обґрунтування своїх заперечень проти позову. З приводу незаконних дій відповідачів позивачка зверталась до Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області, однак в порушенні кримінальної справи з цього приводу було відмовлено, позаяк, зі слів відповідачів, відключення квартири позивачки від газопостачання було проведено у зв'язку з наявністю заборгованості за надані послуги. Діями відповідачів позивачці було заподіяно моральної шкоди, яка полягає у тому, що у зв'язку з незаконним відключенням її квартири від газопостачання та відомостями, викладеними в [PERSON] від 22.01.2010 року про її присутність при такому відключенню, позивачка змушена була звертатись у різні інстанції для того, щоб доводити незаконність дій відповідачів, що змінило її звичний спосіб життя, завдало зайвих душевних переживань. Захист ділової репутації позивачки полягає у тому, що остання, звертаючись і різні інстанції з приводу незаконного відключення, отримувала відповідь, що квартиру відключено і складено акт. Просить позов задоволити. Представник ПАТ "Львівгаз" [PERSON] позову не визнала з підстав, викладених у письмовому запереченні (а.с. 21-22). Доповнила, що вважає позов безпідставним, позаяк позивачкою не доведено в чому полягає порушення її честі, гідності та ділової репутації [PERSON] від 22.01.2010 року. Позивачкою не надано жодних доказів про її відсутність у квартирі в цей день, а також не доведено заподіяння їй моральної шкоди. Крім цього, зазначила, що [PERSON] від 22.01.2010 року був долучений до цивільної справи №2-286/11 як доказ, а тому просить в позові відмовити. Представник КП "БУ-3" в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча належним чином був повідомлений, а тому суд визнав його неявку неповажною та розглянув справу у його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28). Відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Статями 97, 299 ЦК України закріплено право кожного на повагу до його гідності та честі та своєї ділової репутації. Гідність, честь та ділова репутація фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а також про захист своєї ділової репутації. Як вбачається з довідки №373 від 04.03.2011 року, виданої КП ЛОР "Дрогобицьке МБТІ та ЕО" (а.с. 37), квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] та [PERSON] Крім цього, як встановлено в судовому засіданні і сторонами не оспорюється, а тому доказуванню не підлягає, будинок №23 по вул. М-н Ринок в м. Дрогобичі Львівської області знаходиться на балансі КП "Будинкова управа №3", а його власником являється Дрогобицька міська рада. 22.01.2010 року комісією у складі представників філії ДУЕГГ, КП "БУ-3", Дрогобицького РВ ГУ МНСУ у Львівській області, в присутності мешканців кв. 6 гр. [PERSON], кв. 9 гр. [PERSON] на вул. Майдан Ринок, 23, складено [PERSON] (а.с. 4, 24-25), яким зафіксовано наявність порушень встановлення та експлуатації газових приладів у цих квартирах, які не були ліквідовані їхніми власниками у зв'язку з чим до цих квартир було припинено подачу газу. Як пояснили суду свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вони 22.01.2010 року, на звернення КП "БУ-3", проводили обстеження квартири [PERSON] на предмет наявності в ній чадного газу. В процесі цього було проведено відключення від газопостачання квартири позивачки. Чи була [PERSON] присутньою 22.01.2010 року у себе в квартирі, сказати не можуть через значний час, що пройшов з цього моменту, однак ствердили, що в квартиру вони зайшли безперешкодно. Дійсно про ці події було складено [PERSON] від 22.01.2010 року, з яким вони ознайомились і підписали, а тому вважають, що викладені в ньому відомості є достовірними, інакше, такий би був ними не підписаний. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Пунктом 15 вказаної вище Постанови визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п. 19 Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Частиною 2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" передбачено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Як на підставу своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що викладені в [PERSON] від 22.01.2010 року відомості про її присутність у належній квартирі під час вчинення описаних в [PERSON] події є недостовірними. Однак, як вбачається з [PERSON] від 22.01.2010 року (а.с. 24-25), викладені в ньому відомості, з огляду на характер використання мовних засобів, слід розуміти, що такий [PERSON] складений, зокрема, в присутності мешканців квартири №6, яка належить гр. [PERSON] Вказане також підтверджується і тим, що у подіях, які мали місце 22.01.2010 року в квартирі позивачки, брав участь і був присутній [PERSON], однак від підписання [PERSON] про відключення газу відмовився (копія акту №3 від 22.01.2010 року, а.с. 26), проти чого останній не заперечив. Разом з тим, жодних доказів про те, що [PERSON] від 22.01.2010 року був офіційно наданий у які-небудь установи чи організації, останньою не надано. При цьому, факти, які б доводили, що складений 22.01.2010 року [PERSON] мотивований цілеспрямованими діями відповідачів з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача, також відсутні. З огляду на зазначене, суд вважає, що викладені в [PERSON] від 22.01.2010 року обставини є достовірними, ніякими чином не ганьблять честь та гідність позивачки і її доводи не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в задоволенні позову про захист честі, гідності та ділової репутації слід відмовити. У зв'язку з наведеними обставинами та відмовою у задоволенні позову про захист честі та гідності, суд приходить до переконання, що не підлягають задоволенню і вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди. Враховуючи вище наведене та

Outcome: dismissed