Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «АМО» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, в якому зазначила, що з 05 Л 1.2009 року по 28.04.2010 року працювала в ОК «ГК «АМО» на посаді голови. 07.04.2010 року написала заяву про звільнення з вказаної посади, яку правління розглянуло та запропонувало їй звільнитись з займаної посади після 20 числа, відпрацювавши належні 14 днів з моменту подачі заяви і здавши звіти по фондам, перерахувавши належні податки, згідно вимогам податкового законодавства, на що вона і погодилась так як виконувала ще і обовязки бухгалтера. 28.04.2010 року відбулись перевиборні збори, на яких вона передала всі печатки і штампи вибраному голові [PERSON] У звязку з тим, що позивачці не було виплачено заробітну плату за квітень 2010 року, просить стягнути з відповідача суму невиплаченої заробітної плати в розмірі 2300 грн. 00 коп., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 6000 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 1500 грн. 00 коп. Позивачка у судовому засіданні відмовилась від позовних вимог стосовно стягнення судових витрат в розмірі 1500 грн. 00 коп., просила стягнути з відповідача суму невиплаченої заробітної плати в розмірі 2300 грн. 00 коп., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 6000 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 1500 грн. 00 коп. Представник відповідача в судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав. У відповідності до протоколу № 2 від 14.11.2009 року загальних зборів Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «АМО», [PERSON] була обрана головою правління кооперативу та бухгалтером - касиром, з оплатою Голові - 1200 грн. 00 коп., бухгалтеру - 800 грн. 00 коп. (а.с. 32). Протоколом загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «АМО» № 3 від 28.04.2010 року, [PERSON] звільнено з посади голови ОК «ГК «АМО» згідно її заяви від 07.04.2010 року та прийнято акт прийому передачі документації та печатки (а.с. 29-30). Відповідно до трудової книжки, [PERSON], 05.11.2009 року була прийнята на посаду голови Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «АМО», звільнена з вказаної посади 28.04.2010 року на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 9-10). Згідно довідки про доходи від 10.09.2010 року, [PERSON] нарахована заробітна плата в наступному розмірі: за листопад 2009 року в розмірі 1993 грн. 33 коп., за грудень 2009 року в розмірі 2300 грн. 00 коп., за січень 2010 року в розмірі 2940 грн. 00 коп., за лютий 2010 року в розмірі 2940 грн. 00 коп., за березень 2010 року в розмірі 2940 грн. 00 коп. (а.с. 34). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, судом встановлено, що відповідно до службових обовязків позивачка сама займалась веденням видачі заробітної плати на протязі всього терміну своєї роботи в «Гаражному кооперативі «АМО», особисто нараховувала та видавала заробітну платню. 28.04.2010 р. позивачка звільнилась, передавши всю документацію та печатки. Також судом встановлений та не заперечується сторонами по справі той факт, що табель розрахунку по заробітної платні з іє працівниками готується бухгалтером за три дні до 1 числа наступного місяця. На цей час позивачка вже не перебувала у трудових відносинах с а тому не мала відповідного права та не могла взагалі нарахувати та провести розрахунок з самою собою. Посилання представника відповідача на акти відсутності на робочому місті [PERSON] з 08.04.2010 р. по 26.04.2010 року як на доказ - суд не може прийняти до уваги у звязку з неналежним оформленням, відсутності печатки «Гаражного кооперативу «АМО», а також з пояснень сторін судом встановлено та не заперечується сторонами по справі той факт, робочій час встановлений правилами внутрішнього розпорядку, та [PERSON] могла працювати вдома, а на робочому місці приймала платежі. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 1500 грн. 00 коп., суд приходить до наступного. Відповідно до ч.І ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. ^ Позивачка не змогла обгрунтувати свої доводи щодо заподіяної моральної шкоди, не навела в чому саме на її розсуд полягає моральна шкода, яку заподіяв відповідач, не навела доказів причинено - наслідкового звязку між діями відповідача та ймовірною шкодою та доказів того, що моральна шкода взагалі була їй заподіяна, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Outcome: partial