Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Кредитпромбанк», звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], та просить звернути стягнення на заставлене майно згідно договору застави. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що між ПАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір та додаткову угоду до нього, у відповідності з яким позивач 17.10.2006 р. надав відповідачу кредит у розмірі 31 900,00 доларів США 00 центів строком користування до 16.10.2013 року, а відповідач зобов'язався повернути позивачу одержаний кредит, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Проте в порушення прийнятих на себе зобов'язань за цим договором, відповідач [PERSON] допустив порушення строків погашення кредиту, а тому він відповідає перед позивачем, і зокрема повинен відшкодувати банку заборгованість по прострочених відсотках, простроченій частині кредиту, та пеню. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить задовольнити позов у повному обсязі, ухваливши рішення у відсутності відповідача (заочне). Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та дату сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки відповідача, який належним чином був повідомлений про день, годину та місце слухання справи та про причину неявки суду не повідомив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача на підставі ст.224 ЦПК України суд розглядає справу з винесенням заочного рішення. Заслухавши думку представника позивача, розглянувши матеріали справи, за наявності належного сповіщення сторін, суд вважає, що позов ПАТ «Кредитпромбанк» підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2006 року позивач Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №11/12/06-Аkln (надалі Кредитний договір), згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 31 900,00 дол. США 00 центів строком користування до 16.10.2013 року, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути наданий кредит, зі сплатою процентів у розмірі 13.2% річних, з кінцевим терміном повернення 16.10.2013 року. Відповідно до укладеного договору відповідач, у свою чергу, прийняв на себе зобов'язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих по ньому відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором. Відповідач не провів виплату по кредиту та нарахованими відсотками, в результаті чого у нього виникла заборгованість за Кредитним договором у розмірі 14 820,89 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять) дол. США 89 центів, що на день розрахунку складало 117 465,93 (Сто сімнадцять тисяч чотириста шістдесят п'ять) грн. 93 коп. Таким чином, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов'язань по кредитному договору №11/12/06-Аkln від 17.10.2006 року в частині погашення основного боргу і нарахованих відсотків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобов'язання по договору не були виконані відповідачем. Згідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також ст. ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованим по ньому відсоткам не виконав. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку. Судом встановлено, що в забезпечення зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений договір застави. №11/12-З/06-А від 17 жовтня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Таранською А.М., зареєстрований в реєстрі за № 2096.6, згідно якого [PERSON] передано в заставу Банку легковий автомобіль марки MITSUBISHI GRANDIS, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ в Одеській обл. 12.10.2006 року. Згідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною 1-2 ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 4.2. Договору застави - Заставодержатель набуває права звернення стягнення на Майно у випадку порушення Заставодавцем умов Кредитного договору або умов Договору застави. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.ст. 1054, 1050 ЦК України у разі невиконання прийнятих на себе зобов'язань позичальником банк отримує право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Ст. 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно до ст. 20 ЗУ «Про Заставу» - Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved