Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В листопаді місяці 2010 року Фонд соціального страхування звернувся до суду і свої вимоги мотивував там, що в червні місяці 2010 року [PERSON], керуючи автомобілем, зневажив безпекою дорожнього руху, не прийняв заходів до зменшення швидкості, внаслідок чого сталося зіткнення з іншим автомобілем під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП останній отримав тілесні ушкодження і тривалий час перебував на лікарняному, отримавши за період непрацездатності 10479 грн. 48 коп., в тому числі за рахунок Фонду соціального страхування 9863 грн. 04 коп. Оскільки за вироком Сумського районного суду від 14.10.2010. винним у ДТП був визнаний [PERSON] то, посилаючись на ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, Фонд соціального страхування просить стягнути з відповідача виплачену ними [PERSON] суму 9863 грн. 04 коп. та судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У першому судовому засіданні 23.12.2010. представник позивача свої вимоги підтримав, пояснивши, що [PERSON] повинен нести перед ними відповідальність за нормами ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування….», який не передбачає відшкодування збитків у таких випадках, а тому просив стягнути з відповідача вказану суму за нормами Цивільного кодексу України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В останні судові засідання 30.12.2010, 05.01.2011., 07.01.2011. представник позивача до суду не зявився, направляючи до суду листи з проханням відкласти розгляд даної справи на більш пізній час у звязку з неможливістю направити до суду представника. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд не вважає за доцільне в черговий раз відкладати розгляд справи, що призводить до тяганини з розглядом справи, а вважає за можливе, відповідно до ст. 169 ЦК України, розглянути справу і прийняти рішення по ній без представника позивача, оскільки, він був належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду повторно не зявився, неможливість направлення представника не є поважною причиною, оскільки, позивач являється не фізичною, а юридичною особою, а тому за неможливості направити до суду одного представника він має можливість замінити його іншим. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач та його представник з позовом не згодні, вважають вимоги безпідставними, а тому просять відмовити у їх задоволенні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В суді встановлено, що 25 червня 2010 року на автошляху «Суми-Миропілля»трапилася дорожньо-транспортна пригода, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], зневажив безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження з приводу чого він з 25.06.2010. по 01.10.2010. перебував на лікарняному листі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У звязку з втратою працездатності [PERSON], відповідно до ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності …»була надана допомога по тимчасовій непрацездатності в розмірі 10479 грн. 48 коп., із яких за рахунок ВАТ Сумський завод «Насосенергомаш»оплачено три дні непрацездатності в сумі 616 грн. 44 коп., а за рахунок Фонду соціального страхування 48 днів в сумі 9863 грн. 04 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з вироком Сумського районного суду від 14 жовтня 2010 року [PERSON] був визнаний винним у цій ДТП і відповідно засуджений за ст. 286 ч. 1 КК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Посилаючись на цей вирок Фонд соціального страхування просить стягнути з відповідача сплачену ними за час непрацездатності [PERSON] зазначену вище суму. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає що такі вимоги не ґрунтуються на законі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування….» Фонд соціального страхування є органом, що здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності, проводить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів, він є некомерційною самоврядною організацією, держава є гарантом надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам Фондом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 1191 ЦК України передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, заподіяну іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим, однак, правовідносини, повязані із страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України, а не ст. ст. 1166 та 1187 ЦК України, на які посилається позивач. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За таких обставин за загальними правилами страхування страховик має право вимоги до особи, відповідальної завдані збитки, лише у разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, а в разі проведення страхових виплат за договором особистого страхування життя, здоровя, працездатності, пенсійного забезпечення, страховик не має права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виходячи зі змісту спірних правовідносин та діючого законодавства, суд приходить до висновку, що виплачена на користь третьої особи [PERSON] сума 9863,04 грн. є матеріальним забезпеченням останнього у звязку з втратою ним заробітної плати внаслідок тимчасової втрати працездатності, яке проведено за рахунок за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, сформованого шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, в тому числі і внесками, що робляться страхувальником ВАТ Сумський завод «Насосенергомаш», де працює [PERSON], а не шкодою, завданою іншою особою. Тому за таких обставин позивач не має права регресу до відповідача у розмірі виплаченої суми втрати заробітної плати потерпілим в ДТП внаслідок тимчасової непрацездатності і застосування до даних правовідносин ст.ст. 1166 та 1187 ЦК України, на які посилається позивач, є безпідставним і неправомірним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Слід також врахувати, що відповідно до цих норм закону [PERSON] відшкодував заподіяну ним матеріальну шкоду потерпілому [PERSON] та державі за лікування потерпілого, що підтверджується копією вироку Сумського районного суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на викладене вище, суд вважає позовні вимоги Фонду соціального страхування безпідставними, що не підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed