Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 6047 грн. 40 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також судові витрати: 60грн.47коп. - за оплату судового збору, 120грн. за оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, крім того: 345грн. - за проведення дослідження автотоварознавця та 400грн. - за надання правової допомоги. У судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав та зазначив, що 02 січня 2010року біля 18-00год. В районі перехрестя вул. Гв.Широнінців та Салтовського шосе в м.Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якого були, він, [PERSON], керуючий автомобілем «Вольксваген», державний номер [NUMBER], належний йому на праві приватної власності, а також [PERSON], який керував належним йому автомобілем марки «Тайота», державний номер [NUMBER]. При цьому потерпілих осіб не було, а автомобілям спричинені технічні пошкодження. Постановою Московського районного суду від 04 березня 2010року, винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], який знаходячись у стані алкогольного спяніння, не витримав безпечної дистанції здійснив наїзд на його автомобіль, чим порушив вимоги п.п.12.1,13.1, 2.9 Правил дорожнього руху. В ході розгляду адміністративної справи відповідач вину свою визнав повністю. За скоєне адміністративних правопорушень у відповідності до ст..ст.124,ч.1ст.130 КУпАП було накладено на [PERSON]адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2550 гривень. У відповідності з висновком спеціаліста ВАТ «Радар-1», №00027 від 11 лютого 2010року величина заподіяного матеріальної шкоди його автомобілю визначена у розмірі 6047 грн. 40 коп. Відповідач в добровільному порядку відшкодувати шкоду не бажає, в звязку з чим він вимушений був звернутися з даним позовом до суду. Крім того позивач зазначив, що крім матеріальної шкоди йому завдано щє і моральну шкоду, оскільки під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди він перебував в шоковому стані, оскільки злякався не тільки за себе, а ще і за життя та здоровя своєї дружини та сина [PERSON] [INFO]. На його психічний стан до сих пір сказується відчування того що він на довгий строк позбавлений правом керування автомобіля, оскільки у нього немає засобів для того щоб його відремонтувати. В той же час його сімя потребує постійним керуванням автомобілем оскільки його малолітній син [PERSON] [INFO] є інвалідом дитинства та його необхідно постійно возити к лікарям. Крім того позивач зазначив, що внаслідок пошкодження його автомобіля він не мав можливості виконувати належним чином свої службові зобовязання і зазнав втрату доходу яку він оцінює у 5000 гривень. У звязку з чим просить його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча був повідомлений про місце та час слухання справи належним чином. На підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України суд вважає доцільним проводити слухання справи за відсутністю відповідача та прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є у справі зі згоди позивача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 січня 2010року біля 18-00год. В районі перехрестя вул..Гв. Широнінців та Салтовського шосе в м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якого були, він, [PERSON], керуючий автомобілем «Вольксваген», державний номер [NUMBER], належний [PERSON] на праві приватної власності, а також [PERSON], який керував належним йому автомобілем марки «Тайота», державний номер [NUMBER]. При цьому потерпілих осіб не було, а автомобілям спричинені технічні пошкодження. Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 04.03.2010 року за № 3-465/10 [PERSON] Самона визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124, 130 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 2550 ( дві тисячі пятсот пятдесят гривень). Автомобіль «Вольксваген», державний номер [NUMBER] належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АХС 193743, виданого ВРЕР №2 ГУМВС України в м. Харкові. Згідно акту технічного огляду транспортного засобу проведеного ТОВ «Радар-1» загальні витрати на ремонт автомобіля [NUMBER] без НДС становить 10\~585,72 грн. Відповідно до автомобільної експертизи проведеної ТОВ «Радар-1», висновку спеціаліста за № 00027 від 11.02.2010 року розмір матеріального збитку завданому власнику автомобіля [NUMBER] - [PERSON] визначена в розмірі 6067 грн. 40 копійок. Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної, відшкодовується винною особою. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що в даному випадку відповідач повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду, оскільки ДТП сталося з його вини. При таких обставинах, суд вважає, що позивач надав до суду докази своїх позовних вимог в частині відшкодування матеріального збитку в розмірі 6047 грн. 40 коп., витрат понесених ним за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 345 грн., надання правової допомоги в розмірі 400 грн., копіювання документів 34грн.40 коп., судовий збір в розмірі 60 грн. 47 коп., оплата витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього на суму 7007 грн. 27 коп. Розмір витрат позивача на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 345 грн., підтверджується квитанцією № 5831/з42 від 04.02.2010 року. Витрати по сплаті правової допомоги підтверджуються квитанція від 20.08.2010 року. Посилання позивача на обставини, які змусили його прикладати додаткові зусилля для організації свого повсякденного життя та нести значні додаткові витрати, а саме те, що він не мав можливості виїжджати тоді коли йому було потрібно та виконувати в повному обсязі свої службові зобовязання в результаті чого він втратив дохід який дорівнює 5000 грн., суд вважає необґрунтованими і такими що не підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, виниклих у звязку з пошкодженням майна, час та зусилля, витрачених для організації повсякденного життя. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що він зазнав душевних страждань через пошкодження його майна (ст.23 ЦК України) і з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, сума у 3000 гривень буде достатньою нанесеній моральній шкоді позивача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, понесені ним, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., та в дохід держави, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, вартість судового збору в розмірі 60,47 грн. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: partial