Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості від 28.11.1997р. № 293, укладений між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 28.11.1997р. на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я», відносно квартиру № 33 у Військовому містечку-2, будинок № 16 у м. Бердянськ Запорізької області. Також просить визнати за нею право власності на вищезазначену квартиру, що складається з: коридору №1 площею 9,9 кв.м., жилих кімнат №2 площею 16, 0 кв.м., №5 - 9,8 кв.м., №8 - 12, 2 кв.м., кухні №3 - 7,7 кв.м., шаф №4 - 0,7 кв.м., №9 - 0,5 кв.м, вбиральні №6 - 1,0 кв.м., ванни №7 - 2,6 кв.м., лоджії - 2,8 кв.м, балкону - 3,4 кв.м, загальною площею 62,8 кв.м., в тому числі жилої - 38,0 кв.м., що складає цілу квартиру. У обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.11.1997р. між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу нерухомості від 28.11.1997р. Вважала, що на підставі цього договору у неї виникло право власності на вказану вище квартиру, яка складається з зазначених приміщень. Зазначений вище договір був зареєстрований на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я», про що зроблено запис в «Журналі реєстрації угод купівлі-продажу нерухомості» від 28.11.1997р. за № 293. З неї стягнуто державне мито згідно ст. З пункт 6 «р» Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». Згідно діючого на той час законодавства, право власності на вищевказану квартиру на підставі цього договору було зареєстровано за позивачкою Комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради за реєстровим номером №11572. Позивач вказує, що на цей час у неї виникла необхідність відчуження належної їй квартири, але посвідчити нотаріально угоду не можу, у зв'язку із тим, що Витяг про реєстрацію прав нерухомості в КП з технічної інвентаризації отримати не має можливості, оскільки договір не був посвідчений нотаріально. У зв'язку із викладеними вище обставинами, вона була вимушена звернутися із цим позовом до суду з приводу визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та місце проведення судового засідання повідомлено своєчасно та у встановленому законом порядку, заперечень проти позову суду не надав. Суд, згідно ст. ст. 76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи: копію договору купівлі-продажу від 28.11.1997р. № 293, копію технічного паспорту, копію договору про користування електричною енергією, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (в редакції 2004р.) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Договір, укладений між позивачем та відповідачем по справі, відповідає загальним вимогам, встановленим ст.203 ЦК України, додержання яких є необхідними для чинності правочину, крім вимоги встановленої ст. 657 ЦК України. Тобто, укладений договір не посвідчений нотаріально. Відповідно до п.2 ст. 220 Цивільного кодексу України, ч.І ст.47 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963р., що діяв на момент укладення договору) суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, повністю виконала угоду, що підлягала нотаріальному посвідченню, а нотаріальному посвідченню перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Отже, з боку відповідача було волевиявлення щодо продажу, належного йому майна, повністю виконано угоду, але через юридичну необізнаність сторін договору та діючий на той час Закон України «Про товарну біржу», ними не укладено посвідчений нотаріально договір. Згідно з п.З ст.334 Цивільного кодексу України право на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З моменту укладення договору позивач та члени її родини вільно користуються цією квартирою, регулярно позивачкою сплачуються комунальні послуги, якими вона та члени її родини користуються. Враховуючи викладене,

Outcome: approved