Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

В вересні 2010 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів 42280,31 грн. простроченого основного боргу, 4099,95 грн. пені, 609,36 грн. 3 % річних, 6894 грн. штрафу, 1397,67 грн. інфляційних та вилучити майно (предмет лізингу). Свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» (лізингодавець) та [PERSON] (лізингоодержувач) укладено 19.04.2007року договір фінансового лізингу від № 070419-24/ФЛ-Ф-Е, а в забезпечення зобовязань за даним договором між позивачем та [PERSON] (поручитель) 12.04.2007 року укладено договір поруки. [PERSON] порушує умови договору фінансового лізингу по сплаті лізингових платежів та наданню повідомлень про стан та місцезнаходження майна, а [PERSON] порушує умови наданої ним поруки щодо виконання солідарних з [PERSON] зобовязань зі сплати простроченого основного боргу, неустойки, 3% річних та інфляційних за порушення зобовязання. Також [PERSON] не повертає предмет лізингу - автомобіль Suzuki New Grand Vitara 2.0L AT, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний АА 4439 СО позивачу в результаті розірвання ним договору фінансового лізингу шляхом вчинення відмови з підстав прострочення лізингоодержувачем сплата лізингових платежів понад 30 днів поспіль. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Представник відповідачів позов не визнала, звернулась до суду з зустрічним позовом в інтересах [PERSON] в якому зазначала, що [PERSON] сплачуються лізингові платежі згідно графіку без здійснення корегування на зміну курсу гривні до долару США та відсутність у звязку із цим простроченої заборгованості за основним боргом, а відтак і відсутність наслідків порушення зобовязання, посилалась на ненадання позивачем довіреності на третіх осіб на право керування предметом лізингу починаючи з жовтня 2008 року та у 2009 році талону техогляду, не оформлення позивачем обовязкового страхування транспортного засобу, що позбавило можливості відповідача користуватися предметом лізингу і є підставою для звільнення від зобовязань та від відповідальності перед позивачем за несплату лізингових платежів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВіЕйБі Лізинг» до [PERSON]. [PERSON] підлягають задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВіЕйБі Лізинг» та [PERSON] 20.04.2007 року було укладено договір фінансового лізингу № 070419-24 ФЛ-Ф-Е. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №І200к. Предметом даного договору є надання позивачем в платне володіння та користування на умовах фінансового лізингу [PERSON] зазначеного в Специфікації до цього договору предмету лізингу дія використання у власних потребах лізингоодержувача на визначений строк за умови сплати останнім періодичних лізингових платежів. Позивачем належним чином виконані умови договору і предмет лізингу, а саме: автомобіль Suzuki New Grand Vitara 2.OL AT, номер кузова [NUMBER] державний реєстраційний номер [NUMBER], був переданий 25.04.2007 року [PERSON] у володіння та користування за підписаним сторонами даного договору акту прийому-передачі майна. Судом встановлено, що лізингоодержувач має виплачувати лізингодавцю лізингові платежі відповідно до графіку сплати лізингових платежів та пунктів 3.4.1-3.4.5 договору, лізингові платежі включають: платежі, які відшкодовують (компенсують) частину вартості майна; винагороду (комісію) лізингодавцю за отримане у лізинг майно, з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 3.4.1-3.4.5 договору, (п.3.1 договору). Пунктом 3.4. договору передбачено, що платежі за договором здійснюють в національній валюті України (гривнях) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця в порядку визначеному пунктом 3.4.1 цього договору, який встановлює, що лізингоодержувач здійснює платежі за цим договором відповідно до графіку сплати лізингових платежів з наступним коригуванням на зміну курсу гривні до долару США (крім авансового платежу) та даний пункт договору встановлює порядок розрахунку суми, що підлягає сплаті на користь лізингодавця на дату фактичного виконання платежу (крім авансового платежу), що визначається наступним чином: Sn=(So*Kn):Ko, де So - сума платежу у відповідності з графіком сплати лізингових платежів; Кп - курс гривні до долару США за даними НБУ на дату сплати лізингового платежу, збільшений на 1,5%; Ко - курс гривні до долару США (згідно довідки банку), за яким банк по дорученню лізингодавця фактично здійснив продаж (конвертування у гривню) коштів у іноземній валюті (валютного кредиту), отриманих лізингодавцем для придбання майна та його подальшої передачі лізингоодержувачу у фінансовий лізингу. При цьому сторонами погоджено, що до моменту отримання від банку вищевказаної довідки Ко прирівнюється до курсу гривні до долару США, встановленого НБУ на дату укладання договору. Вказану довідку банківської установи про розмір Ко № 18/2-1148 від 27.04.2007 р. було доведено до відома відповідача 10.07.2007 року. Із змісту наведених пунктів вбачається, що положення договору про умови та методи розрахунку лізингових платежів викладено чітко та недвозначно, із наведенням відповідної формули розрахунку, яка і дає відповідачу підстави для здійснення перерахунку лізингових платежів залежно від зміни курсу гривні до долару США. Порядок та черговість погашения заборгованості визначено п. 3.4.3 та п 3.5 договору, а датою виконання будь-якого платежу за договором вважається дата фактичного надходження грошових коштів на банківський рахунок лізингодавця (п.3.9 даного договору). Коригування розмірів лізингових платежів згідно пунктів 3.4.1-3.4.4 договору не призводить до збільшення загальної вартості майна, відповідно, не збільшується і частина лізингових платежів, які відшкодовують (компенсують) частину вартості майна. Таке коригування збільшує частин) лізингових платежів - винагороду (комісію) лізингодавцю за отримане в лізинг майно (п. 3.4.5 договору). За таких обставин [PERSON] повинен був сплачувати лізингові платежі з коригуванням розміру лізингових платежів на курс гривні до долару США в порядку п.3.4.1 .-3.4.5 договору фінансового лізингу, здійснюючи самостійно розрахунок розміру лізингового платежу на дату сплати по графіку на підставі наведеної в договорі формули, а для застосування вказаного порядку укладення додаткових угод не вимагається. Згідно із ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договором передбачена відповідальність у випадку порушення зобов'язання з своєчасної сплати лізингових платежів у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення (п.11.2.1 договору). Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що за договором лізингові платежі сплачено всього на суму 183992,55 грн. проти 226272,86 грн. лізингових платежів (з урахуванням корегування на зміну курсу гривні до долару США), які мало бути сплачено станом на 12.08.2010 року, відповідач всупереч прийнятих на себе обовязків за договором свої зобовязання по сплаті лізингових платежів за період з 23.10.2009 року по 25.06.2010 року не виконав, а тому вимоги позивача про стягнення 42280,31 грн. простроченого основного боргу 609,36 грн. нарахованих 3% річних, 1397,67 грн. інфляційних втрат та 4099,95 грн. пені за порушення грошового зобовязання є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до предмету договору та ч.2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», предмет лізингу передається лізингоодержувачу на визначений строк, але не менше 1 року, у платне володіння та користування для використання у власних потребах за умови сплати останнім лізингових платежів. Згідно п.п. б) п. 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, водій, що не є власником транспортного засобу, повинен мати при собі, окрім визначеного даними пунктом переліку документів, реєстраційний чи інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом. Таким документом, зокрема, є нотаріально посвідчений договір фінансового лізингу та акт приймання - передачі до нього. Договором обовязку лізингодавця по видачі довіреностей на право користування, керування предметом лізингу та проходження технічних оглядів, а також здійснення позивачем обовязкового страхування не передбачено, натомість п.5.1.3 договору визначено обов'язок лізингоодержувача своєчасно надавати предмет лізингу для проведення обов'язкових технічних оглядів органами ДАІ, а п.7.7, п.7.1. цього договору встановлено обов'язок лізингоодержувача, як володільця і користувача предмету лізингу - джерела підвищеної небезпеки, самостійно та за власний рахунок здійснити обовязкове страхування цивільної відповідальності та майнове страхування (КАСКО) предмету лізингу. Відповідачами не доведено виконання зазначених обовязків. Володіння та користування предметом лізингу згідно предмету договору обумовлено сплатою лізингових платежів, однак з матеріалів справи вбачається систематичне прострочення лізингоодер-жувачем виконання зазначеного обовязку. а тому лізингодавець вправі здійснити самозахист свого порушеного права в порядку статті 16 Цивільного кодексу України, а заперечення відповідачів не спростовують позов та є безпідставними. Відповідно до п.8.2.1 договору лізінгоодержувач зобовязаний щоквартально письмово інформувати Лізингодавця про стан та місцезнаходження майна шляхом направлення лізингодавцю звіту формі, встановленій сторонами у додатку № 3 до договору. У разі ненадання інформації про стан і місцезнаходження майна згідно пункту 8.2.1 лізингоодержувач сплачує штраф у poзмipi одного відсотку загальної вартості майна на момент укладання договору за кожен випадок порушення (п.11.2.3 договору). Відповідачами не доведено щоквартального направлення лізингодавцю звіту про стан та місцезнаходження предмету лізингу, а тому вимоги позивача про стягнення 6894 грн. штрафу за 3 квартал 2009 року по 2 квартал 2010 року є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 20.04.2007 р. між позивачем та [PERSON] (поручитель) в забезпечення виконання за договором зобов'язань [PERSON] перед ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» було укладено договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1131 -д (договір поруки). За договором поруки [PERSON], зобовязується відповідати перед кредитором (ТОВ ВіЕйБі Лізинг) за виконання боржником ([PERSON]М.) усіх грошових зобовязань за договором в повному обсязі (п.2 договору поруки). Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 Цивільного кодексу України, а саме у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до пунктів 5, 6, 13, 14, 15 договору поруки поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання за боржника, поручитель залишається зобов'язаним на рівні з боржником до моменту виконання всіх зобов'язань боржника, поручитель не має права без згоди кредитора відмовитися від прийнятих на себе зобов'язань за цим договором або змінювати його, необхідність дотримання встановлених законодавством процедур і правил не розглядається за цим договором як обмеження права або звільнення від обов'язків, які передбачені цим договором. Судом встановлено, що позивач звертався до [PERSON] з вимогами від 12.07.2010 року №2212 та від 13.08.2010 року сплатити прострочену заборгованість [PERSON], однак [PERSON] зобовязання за договором поруки не виконано. Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», передбачено, що Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Аналогічна норма закріплена в п. З ч. 1 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» в якій встановлено право лізингодавця відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом. Окрім того, п. п. 16.3.2. договору передбачено, що на вимогу лізингодавця цей Договір може бути достроково розірваний ним у односторонньому порядку у випадках, коли лізингоодержувач: якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) днів з дня настання строку платежу, встановленого в графіку сплати лізингових платежів, а згідно п.10.1.1 договору таке правопорушення є підставою для вилучення предмету лізингу. Згідно ч. З ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. Пунктом 10.2. договору фінансового лізингу встановлено, що позивач у випадку сплати відповідачем лізингового платежу (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати більше 30 днів з дні настання строку платежу, встановленого в графіку сплати лізингових платежів, направляє відповідачу повідомлення про вилучення майна із зазначенням строку його передачі. Документом, що підтверджує факт прийняття позивачем рішення про розірвання договору є рекомендований або цінний лист позивача. Відповідач зобовязаний за свій рахунок на протязі 7 робочих днів з моменту направлення позивачем на адресу відповідача відповідної вимоги, повернути майно позивачу. Судом встановлено, що позивачем було направлено [PERSON] 19.07.2010 юку повідомлення про розірвання договору шляхом вчинення односторонньої відмови з вимогою про повернення майна з підстав наявності простроченої заборгованості по сплаті лізингових платежів понад 30 днів, строк існування якої 238 днів на дату повідомлення, що підтверджено поштовим чеком та описом вкладення в цінний лист. Згідно п. 7, ч.1, ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» зазначено, що Лізингоодержувач зобовязаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Станом, та момент розгляду спраги [PERSON] предмет лізингу позивачу не повернув. Позовні вимоги відповідають встановленим у договорі та ст. 16 Цивільного кодексу способам захисту. Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг підлягають задоволенню, тому підстави для задоволення зустрічних позовних вимог відсутні. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved