Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-20 00:00:00

У січні 2011 року позивач ПАТ « Всеукраїнський [PERSON]» звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] - 17636,14 грн. кредитної заборгованості та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог зазначається, що 26 серпня 2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала споживчий кредит в розмірі 12 000 грн., який зобовязалась повернути до 26 серпня 2011 року, сплатити проценти на рівні 24 % річних, а також комісійні витрати, шляхом внесення обовязкових, щомісячних платежів, відповідно до встановленого графіку. В подальшому 22 травня 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої були внесені зміни щодо строку користування кредитом та порядку його повернення. В порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала і фактично припинила внесення платежів, спрямованих на погашення кредиту, внаслідок чого на момент звернення позивача до суду заборгованість [PERSON] перед банком становить - 17636,14 грн. До початку розгляду справи представник позивача звернулась до суду з заявою в якій просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від [PERSON] до суду не надходило. Відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зясувавши обставини справи, зваживши доводи позовної заяви та дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, про те, що позов ПАТ « Всеукраїнський [PERSON]» підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що зобовязальні відносини між сторонами ґрунтуються на кредитному договорі № 375/2008/Б, укладеного 26 серпня 2008 року між ПАТ « Всеукраїнський [PERSON]» і [PERSON], згідно якого банк надав відповідачу споживчий кредит в розмірі - 12 000 грн., який остання зобовязалась повернути до 26 серпня 2011 року шляхом внесення обовязкових щомісячних платежів в розмірі 350, 00 грн. на умовах та в порядку встановлених договором. Також суд встановив, що відповідно до укладеної 22 травня 2009 року між сторонами додаткової угоди, строк кредитування [PERSON] продовжений до 26 серпня 2014 року, відповідно графік погашення кредиту змінено. Відповідно до положень ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. В порушення умов основного договору, встановлених п. 2.4.1 - 2.4.5 « Порядок виконання зобовязань …», п.п. 3.3.3 п.3 « Позичальник зобовязується » та п.3 додаткового договору, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала і фактично з травня 2009 року припинила внесення обовязкових щомісячних платежів, відповідно до встановленого графіку, у звязку з чим банк просить дострокове стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору в розмірі - 17636,14 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі - 10165,70 грн., по відсотках в розмірі - 3842,62 грн., 2280,00 грн. комісійних, а також штрафних санкцій в розмірі 1347,82 грн. за несвоєчасне внесення платежів. Наведені обставини підтверджуються, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами і фактично ніким не оспороюється ( а.с. 7-17 ). За змістом ст.ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що [PERSON] в порушення умов кредитного договору не виконала свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотки за користування ними, комісійних витрат та штрафних санкцій за порушення грошового зобовязання, у зв'язку з чим у банку виникло право вимагати дострокове повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги ПАТ« Всеукраїнський [PERSON] » до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості відповідає способам захисту цивільних прав, характеру та змісту цивільно-правових відносин, не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Розмір понесених позивачем судових витрат повязаних з предявленням позову та розглядом справи підтверджується наявними у справі платіжними документами і відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на його користь. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 22, 509, 510, 525, 526, 530, 533, 610 - 612, 623 - 625, 627, 1054 ЦК України та

Outcome: approved