Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-01 00:00:00

23.01.2009 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача кошти в сумі 1739,29 грн. в якості відшкодування зайво сплаченої допомоги по безробіттю. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначила, що відповідач, перебуваючи у статусі безробітного, отримував допомогу по безробіттю, навчався у Державному морському університеті на денній формі навчання. Таким чином відповідачу зайво сплачувалась допомога по безробіттю за період з 17.01.2008 р. по 06.03.2008 р. та 18.11.2008 р. у сумі 1739,29 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заперечення проти позову, в якому позов не визнав, вказуючи на лист Міністерства праці та соціальної політики України Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю від 20.08.2003 року № 013-1229-22. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 18.11.2008 року відповідачу було надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 2,4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 6-7). 19.11.2008 року [PERSON] був знятий з обліку як безробітний у зв'язку з виявленням факту подання недостовірних даних, що мало місце під час одержання допомоги по безробіттю, а саме: при перевірці справи безробітного [PERSON] встановлено, що він навчався у Державному морському університеті на денній формі навчання. Таким чином відповідачу зайво сплачувалась допомога по безробіттю за період з 17.01.2008 р. по 06.03.2008 р. та 18.11.2008 р. у сумі 1739,29 грн. (а.с. 9). Відповідно до п. е ч. З ст. 1 Закону України „Про зайнятість населення" до зайнятого населення в Україні належать громадяни, які проходять професійну підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації з відривом від виробництва; навчаються в денних загальноосвітніх школах і вищих навчальних закладах, отже враховуючи норму даної статті [PERSON] не міг бути визнаний безробітним в період навчання в вищому навчальному закладі, так як він належав до зайнятого населення. Отже, з моменту зарахування до Державного морського технічного університету ім. Адмірала Макарова, тобто з 01.09.02 та до моменту відрахування 01.03.08 [PERSON] не мав права отримувати статус безробітного та допомогу по безробіттю, також згідно п. 1 ч.З ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі вступу до навчальна, закладу на навчання з відривом від виробництва, однак відповідач своєчасно не подав до Корабельного РЦЗ відомостей про своє навчання, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», де зазначено, що "застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг." Згідно ч. З цієї ж статті "сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та і надання соціальних послуг." Таким чином, беручи до уваги, що Корабельний районний центр зайнятості є державним органом, який фінансується за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, які використовуються відповідно до ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а саме: на виплату забезпечення та надання соціальних послуг безробітним, отже порушення особами, які знаходяться на обліку в службі зайнятості, законодавства про зайнятість та загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття призводить до нераціонального витрачання коштів, передбачених на ці цілі, що завдає шкоди державним інтересам у подолання безробіття. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати. Ухвалюючи рішення, суд виходив із загальних засад цивільного законодавства принципами справедливості, добросовісності та розумності, зазначених ст. З ЦК України

Outcome: approved