Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-12 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що рішенням № 127 від 10.09.1996 року виконавчого комітету Ставищенської селищної їй приватизовано (безоплатно передано в приватну власність) земельну ділянку площею 0,08 га по вул. Комсомольська, 2 в смт. Ставище. Пунктом 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України ( від 21.10.2001 року) встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Рішенням № 20 від 23 січня 2002 року виконкому Ставищенської селищної ради затверджено технічну документацію по складанню державних актів та передано безкоштовно в приватну власність їй (позивачці) земельну ділянку площею 0,1105 га вул. Комсомольська, 2 в смт. Ставище. На підставі вказаного рішення 7 червня 2002 року їй було видано державний акт на право приватної власності на землю на бланку серії ІІ КВ № 024033 на зазначену земельну ділянку, кадастровий номер якій не присвоєно, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 130. Після звернення в 2011 році в управління земельних ресурсів в Ставищенському районі та землевпорядну організацію ПП „Рязань з метою присвоєння кадастрового номера виявилося, що план зовнішніх меж земельної ділянки, зазначений в державному акті, не відповідає межам земельної ділянки в натурі, крім того, межа земельної ділянки, зазначена в державному акті, проходить по існуючій споруді літньої кухні. На її заяву про скасування або анулювання державного акту на право власності на земельну ділянку Ставищенська селищна рада їй відмовила. Позивачка з урахуванням уточнень позовних вимог (а. с. 21) просить суд визнати недійсним вищевказане рішення виконавчого комітету Ставищенської селищної ради № 20 від 23 січня 2002 року в частині затвердження технічної документації по складанню державних актів та передачі в приватну власність їй (позивачці) земельної ділянки площею 0,1105 га по вул. Комсомольська, 2 в смт. Ставище Київської області та визнати недійсним вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представники відповідачів [PERSON] Держкомзему України в Ставищенському районі Київської області [PERSON] та представник Ставищенської селищної ради [PERSON] позовні вимоги визнали, підтвердили обставини, на які посилається позивачка в позові. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, заяви представників відповідачів [PERSON] Держкомзему України в Ставищенському районі Київської області [PERSON], [PERSON] про визнання позову, та перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради № 127 від 10.09.1996 року позивачці була надана у власність земельна ділянка площею 0,08 га по вул. Комсомольська, 2 в смт. Ставище (а.с. 8), рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради № 20 від 23 січня 2002 року затверджено технічну документацію по складанню державних актів та передано безкоштовно в приватну власність [PERSON] (позивачці) земельну ділянку площею 0,1105 га, розташовану за тією ж адресою, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. На підставі вказаного рішення 7 червня 2002 року позивачці на зазначену земельну ділянку було видано державний акт на право приватної власності на землю на бланку серії ІІ КВ № 024033, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 130; кадастровий номер земельній ділянці присвоєно не було (а.с. 9). В ході розгляду питання присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку відповідно до акту встановлення меж вищевказаної земельної ділянки по матеріалах проведеної спеціалістом ПП „Разань інвентаризації встановлено, що план зовнішніх меж земельної ділянки, зазначений в державному акті та в кадастровому плані, наявного в матеріалах технічної документації на дану ділянку, не відповідає фактичним межам земельної ділянки, межа земельної ділянки, зазначена в державному акті, проходить через споруду літньої кухні; розміри земельної ділянки, яка передана у приватну власність позивачці, вказана в державному акті, не відповідають розмірам земельної ділянки, якою вона користується (а. с. 11). На заяву позивачки про скасування або ж анулювання державного акту на право власності на земельну ділянку Ставищенська селищна рада листом від 04.03.2011 року № 146 рекомендувала їй звернутись до суду з позовом про визнання недійсним вищевказаного державного акта (а. с. 6). Згідно частини 1 статті 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.16 ЦК України серед способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За ст.152 ЗК України одним із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Згідно зі ст.118 ЗК України /в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин/ рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженою наказом Держкомзему України № 43 від 04.05.1999 року /зі змінами/, зареєстрованим в Мінюсті України 04.06.1999 року за № 354/3647, передбачено, що складання державного акту на право власності на земельну ділянку при передачі або наданні земельної ділянки, яка була раніше надана громадянам у постійне користування, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/ за затвердженою відповідною технічною документацією /п.1.13/. Відповідно до п. 1.16. даної Інструкції технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає наряду з іншими документами - кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки. Пунктом 1.18. вкаазаної Інструкції встановлено, що при наданні земельної ділянки у постійне користування до технічної документації зі складання державного акта обов'язково додається копія матеріалів щодо перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки з проекту відведення цієї земельної ділянки, затвердженого в установленому порядку. Підставою для прийняття виконавчим комітетом Ставищенськї селищної ради оскаржуваного рішення про приватизацію позивачкою вищевказаної земельної ділянки були технічні документи щодо розмірів земельної ділянки, в т.ч. і кадастровий план, наявний в матеріалах технічної документації на дану ділянку. Таким чином, враховуючи викладене, беручи до уваги, що план зовнішніх меж земельної ділянки, зазначений в даному кадастровому плані, не відповідає фактичним межам земельної ділянки, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині затвердження технічної документації по складанню державних актів та передачі в приватну власність позивачці вищевказаної земельної ділянки слід визнати незаконним, скасувати його та скасувати вищевказаний вищевказаний державний акт на право власності на землю, виданий на підставі зазначеного оскаржуваного рішення. Судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів, оскільки позивачка бере їх на себе.

Outcome: approved