Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

12.10.2009року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму матеріальної шкоди в розмірі 1796грн.00коп. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 20000грн. 00 коп., які були заподіяні їй у звязку з порушенням [PERSON] правил утримання належної йому собаки породи "німецька вівчарка" по клички " Рембо". Ухвалою суду від 1.02.2010року до участі у справі залученні в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON]. Позивач до суду не зявилася, надала заяву , в якій вимоги позову підтримала та просила розглянути справу за її відсутністю. У судовому засіданні відповідач [PERSON] вимоги позову не визнав та пояснив, що він не є винним у порушенні правил утримання собаки, яку він знає та її взагалі не існує. Відповідач [PERSON] вимоги позову вважала такими, що непідлягають задоволенню та пояснила, що її нічого невідомо з приводу собаки та її господаря. Відповідач [PERSON] до суду незявилася , направила свого представника. Представник відповідача вимоги позову вважав такими , що непідлягають задоволенню та пояснив, що дійсно відповідачу [PERSON], що є донькою відповідача [PERSON] раніше алежала собака, яку вона залишила невідомо кому, коли виїхала на постійне місце мешкання до іншої країни. Вислухавши пояснення відповідачів, представника відповідача, показання спеціаліста. вивчивши матеріали справи судом встановленні наступні факти та відповідні правовідносини. Як слідує з матеріалів перевірок Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області №3865 та копій наданих матеріалів адміністративної справи №3-13-3829/09, 29.04.2009року через незачинену хвіртку подвіря будинку № 15 по вулиціЛучевій в м. Миколаєві вибігла вівчарка та укусила позивача [PERSON] за ногу, внаслідок чого їй буди заподіянні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких.Власниця будинку - [PERSON] за місцем проживання тривалий час не мешкає та залишили собаку для ддогляду іншій особі. За даних фактом дільничним інспектором Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області була проведена перевірка в порядку ст. 97 КПК України, за наслідкама була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи та складений протокол про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП. Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 14.09.2009року відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, яке виразилося в порушені ним правил утримання переданої йому [PERSON]А, для догляду та належної йому з червня 2008року собаки породи "німецька вівчарка". За закінченням стороків його тнакладення. Відповідно до частин 3,4 статті 61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішення у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказують при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановленно ці обставини. Постановою суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, шо розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду , з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Таким чином. судом встановлено, що заподіяння тілесних ушкоджень позивачу безпосередньо пов'язано з порушенням відповідачем [PERSON]правил утримання собаки. Підстав для покладення цієї відповідальності на інших відповідачів суд не вбачає, як не вбачає підстав для звільнення відповідача [PERSON] від цивільно -правової відповідальності. Як слідує із оригіналів наданих суду квитанції ТОВ "Медфарм плюс" про придбання позивачем медичних документів та відповідей медичних установ, позивач [PERSON] на лікуванні в медустановах після отримання тілесних ушкоджень не знаходилася та будь яких медичних призначень для придбання та використання нею, вказаних в квитанціях ліків на суму 1796грн.00коп. немає. Навпаки, суду надані достеменні дані про відсутність на період квітня- травня 2009 року у ТОВ "Медфарм плюс" будь-якої діяльності з продажу ліків та вказаних у квитанціях установчих даних. Тому, суд вважає, що позивачем на обґрунтування заявлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди відповідно до ст. 1166 ЦК України не надано жодних допустимих доказів. Також, у зв'язку з порушення відповідачем [PERSON] правил утриман йому собаки позивачу заподіяна моральна шкода, яка виразилися в стресовому стані і заподіяння їй тілесних ушкоджень при наявності у неї вагітності, необхідністю зміни розпорядку життя тасоціальних звязків. Грошову компенсацію за заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20000грн.. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, ч. 1 ст.1168, 1187 ЦК України, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] як власник собаки повинен був як сам дотримуватися правил утримання собак, так і приймати заходи у випадку відсутності для її належного утримання іншими особами, яким він доручає догляд за нею. Тому суд вважає, що внаслідок неналежного утримання відповідачем належної йому собаки, що створило небезпеку для інших осіб, позивачу були заподіяні тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, які спричинили їй і моральні страждання. Виходячи з вказаного та з урахування обсягу заявлених вимог, суд вважає за необхідним задовольнити позов в часі стягнення компенсації моральної шкоди частково і стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON] компенсацію у розмірі 500грн.00коп., вважаючи останню достатнім розміром для поновлення як фізичного, так і психічного стану позивача, після отриманих нею тілесних ушкоджень та перенесеного стресу з можливістю додаткового поновлення нею соціальна життєвих зв 'язків. Підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди суд не вбачає. Також суд вважає за необхідне відмовити у позові до [PERSON] та [PERSON].. Що стосується посилань відповідача про відсутність його вини та наявності інших власників собаки, то дане спростовується встановленими обставинами справи і досліджень удовому засіданні доказами, в тому числі і тими, які є преюдиціальними відповідно до ст. 61 ЦПК України. У відповідності зі ст. ст. 81,88 ЦПК України з відповідача на користь держави витрати в розмірі 37 грн.00 коп.та судовий збір на користь держави в розмірі 8грн.50коп., а з позивача витрати з ІТЗ в розмірі 83грн.00коп. та судовий збір в розмірі 51 гри.00коп..

Outcome: approved