Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-03 00:00:00

У жовтні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що з вини відповідача [PERSON] біля 18 год. 30 хв. 18 жовтня 2007 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, через яку вона одержала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та інвалідність. Тривалий час вона перебувала на лікуванні, перенесла декілька складних операцій, втратила заробіток. Із урахуванням уточнень позовних вимог, зроблених у судовому засіданні, [PERSON] остаточно просить суд стягнути із [PERSON] на відшкодування матеріальних збитків 25\~838 грн. 13 коп., - втрачений заробіток в сумі 32\~955 грн. 76 коп., а також на відшкодування моральної шкоди 70\~000 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали й просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] предявлений до нього позов визнав частково, а саме: - в частині відшкодування матеріальних збитків через лікування в сумі 25\~838 грн. 13 коп., а також в частині стягнення із нього на відшкодування моральної шкоди 10\~000 грн. 00 коп. В решті позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18 жовтня 2007 року біля 18 год. 30 хв. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, й рухаючись автомобілем марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер [NUMBER], зі швидкістю біля 80 км./год. по вулиці Димитрова у місті Броварах Київської області, не справився із керуванням, у звязку із чим в районі перехрестя із вулицею Дніпровською зїхав із проїжджої частини автомобільної дороги й зіткнувся із деревом. Пасажир цього транспортного засобу [PERSON] одержала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2009 року (який набрав законної сили) визнано винним [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України й призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на один рік. Звільнено [PERSON] від відбування основного покарання у виді обмеження волі на підставі статті 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком два роки. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що вона декілька разів перебувала на лікуванні, їй встановлено ендопротез кульшового суглобу, у звязку із чим витрачено значні кошти на лікування, всього на суму 25\~838 грн. 13 коп. Товарні чеки, квитанції та накладні долучені до матеріалів справи. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав, що дійсно [PERSON] було витрачено на лікування й встановлення ендопротезу кульшового суглобу грошові кошти в загальній сумі 25\~838 грн. 13 коп. Особам, які беруть участь у справі, розяснені наслідки визнання позову, визначені цивільним процесуальним законодавством України. Відповідно до частини 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на викладене суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимог про стягнення із відповідача втраченого заробітку, то суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки, не зважаючи на те, що позивач [PERSON] була звільнена із роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, тобто за станом здоровя, яке перешкоджає продовженню даної роботи 08 лютого 2008 року, вона з 07 жовтня 2010 року прийнята на роботу на те ж підприємство КП «Броваритеплоенергомережа» та на ту ж посаду, й у судовому засіданні нею не було надано жодних доказів того, що вона (із 08.02.2008р. по 07.10.2010р.) не могла працевлаштуватися через ушкодження здоровя, не могла працювати через стан здоровя, а також що вона зверталася й перебувала на обліку у відповідній службі зайнятості як безробітна. Що стосується позовних вимог про стягнення із відповідача моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що вони підлягають задоволенню частково. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали покази про те, що [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди та після лікарні тривалий час не могла самостійно пересуватися, потребувала сторонньої допомоги. Спочатку за нею також доглядав й [PERSON] Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Встановлено, що [PERSON] завдано душевних страждань у звязку із ушкодженням здоровя, неможливістю його відновлення в повній мірі, тривалим лікуванням й подальшим встановленням інвалідності, зусиллями які вона докладає до відновлення вимушених змін у її життєвих та виробничих стосунках. Моральну шкоду, яка підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суд визначає в розмірі 20\~000 грн. 00 коп. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Решта вимог про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Згідно із ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати із відповідача [PERSON] в сумі 1\~440 грн. 00 коп., а на користь держави в сумі 612 грн. 00 коп.

Outcome: partial