Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Гельмязівської сільської ради про продовження строку для відчуження землі сільськогосподарського призначення іноземним громадянином. Причиною цього стало те, що 13.12.2007 року після смерті матері [PERSON], яка померла 07.10.2005р., вона одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,2509 га, що розташовані в межах Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. На підставі вказаного свідоцтва управлінням Держкомзему у Золотоніському районі на її імя був виданий Державний акт на право власності на дані земельні ділянки серії ЯЖ № 121483. Даний Державний акт працівниками землевпорядної організації було виготовлено та видано їй лише у вересні 2009 року. В тексті свідоцтва про право на спадщину вказано, що на підставі п. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, протягом року підлягають відчуженню. На Державному акті мається така інформація: Згідно п. 1 ст. 145 Земельного кодексу України земельна ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Пунктом 15 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено мораторій на відчуження земель сільськогосподарського призначення до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель. У звязку з суперечливістю положень закону, відсутністю порядку відчуження земель з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також відсутністю ринку землі цього цільового призначення вона не має можливості провести продаж вищевказаної земельної ділянки. До того ж ні один нормативний акт не встановлює з якого часу визначається термін для відчуження земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, одержаної іноземним громадянином по спадщині: чи з дня одержання свідоцтва про право на спадщину, чи з дня виготовлення державного акту на землю та його державної реєстрації, чи з дня одержання його на руки власником землі. Інакше, крім звернення до суду з заявою про продовження терміну на один рік, на протязі якого вона зобовязана провести відчуження належних їй земельних ділянок, позивач не може вирішити дане питання. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги і наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але направив до суду лист, в якому зазначено, що представник органу місцевого самоврядування Гельмязівська сільська рада не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи позивача, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: ✍ з даних свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємицею ? частини майна [PERSON] є її дочка [PERSON], спадкове майно складається з права власності на земельну ділянку площею 0,17 га, що розташована на території с. Гельмязів, Золотоніського р-ну, Черкаської обл. та передана для ведення особистого підсобного господарства, а також з права власності на земельну ділянку площею 2,60 га, що розташована в межах Гельмязівської сільської ради, Золотоніського р-ну, Черкаської обл. та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; ✍ з даних державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 121483 від 13.01.2009р., виданого на імя [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 010978400005 вбачається, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,2509 га, що розташована в межах Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області; ✍ з даних паспорта № 67 04 308885 [PERSON] являється громадянкою [PERSON] Федерації; Відповідно до п. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до п. 1 ст. 145 Земельного кодексу України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Пунктом 15 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено мораторій на відчуження земель сільськогосподарського призначення до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель. А тому, суд вважає, що оскільки Державний акт на право власності на дані земельні ділянки серії ЯЖ № 121483 працівниками землевпорядної організації було виготовлено та видано позивачці лише у вересні 2009 року, а на даний час має місце суперечливість положень закону, відсутність порядку відчуження земель з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також відсутність ринку землі цього цільового призначення, то позов [PERSON] підлягає до задоволення та їй необхідно продовжити термін на протязі якого вона зобовязана провести відчуження належних їй земельних ділянок на один рік.

Outcome: approved