Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-09 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 23 вересня 2009 року він допомагав своїм батькам встановлювати підмурівок-огорожу в належному їм господарстві, що знаходиться в с.Залужжя Збаразького району Тернопільської області, а відповідач [PERSON] у присутності інших осіб висловлювався на його адресу в брутальній, принизливій, непристойній формі та плюнув йому в обличчя, що принижує його гідність та честь. Така поведінка відповідача викликала у нього триваючі до цих пір глибокі негативні почуття занепокоєння, тривоги, приниження і образи, погіршення сну і стану здоров`я, стосунків у сім`ї та з друзями внаслідок дратівливості, викликаної безпідставною образою зі сторони відповідача. Крім того, такі дії відповідача вплинули на душевний спокій та спричинили моральні страждання позивачу, якому нанесена психічна травма, порушені моральні якості та етичні принципи особистості, принижена його репутація як працівника міліції. Також позивач переніс нервовий стрес та моральні страждання, а тому він просить суд зобовязати відповідача відшкодувати заподіяну йому моральну шкоду в сумі 1700 гривень. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги і просив зобовязати відповідача відшкодувати заподіяну йому моральну шкоду в сумі 5000 гривень, пасилаючись на те, що відповідач продовжує принижувати його честь та гідність, висловлюючись в його адресу в принизливій формі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і ствердив, що він не вчиняв жодних дій по відношенню до позивача, які могли б його образити чи принизити його честь та гідність. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у неприязних відносинах через спір щодо порядку встанолення меж господарств їх батьків, які знаходяться в с.Залужжя Збаразького району Тернопільської області. Під час конфлікту, який відбувся 23 вересня 2009 року на межі зазначених господарств відповідач [PERSON] висловлювався в принизливій формі та плюнув в обличчя [PERSON], в присутності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що стверджується показами позивача [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], які ствердили, що безпосередньо бачили, як [PERSON] висловлювався в принизливій формі і плюнув в обличчя [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засідані ствердили, що після конфлікту [PERSON] розповідав, що [PERSON] висловлювався в принизливій формі та плюнув йому в обличчя. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засідані ствердили, що їх син, [PERSON], під час конфлікту жодних дій по відношенню до позивача, які могли б його образити чи принизити його честь та гідність не вчиняв, вони знаходилися в будинку і не бачили, що [PERSON] плюнув в обличчя [PERSON]. Сам факт плювання не заперечив і відповідач та ствердив, що він плюнув у сторону, а куди вітер поніс слюну він не бачив. Згідно із вимогами ч.3 ст.10 та ч.1 ст.11, 60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до вимог ч.1, п.4 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема, у приниженні честі і гідності та ділової репутації. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON], у звязку із тим, що відповідач, [PERSON] висловлювався в принизливій формі та плюнув йому в обличчя, в присутності інших осіб, що принизило його честь і гідність та ділову репутацію як працівника міліції, а тому позивач зазнав тривалих душевних страждань, що на тривалий час істотно змінило його життєві стосунки, погіршився психічний стан, що також завдало і в даний час завдає йому душевних страждань. Суд вважає, що позивач на підставі ст.23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди. Згідно із вимогами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а тому позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди слід задовольнити у визначеному судом розмірі в межах заявлених позовних вимог. Визначаючи розмір грошового відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, вимушені зміни позивача у його життєвих стосунках з членами сімї та з оточуючими людьми і враховуючи вимоги розумності і справедливості, вважає, що необхідно стягнути з відповідача [PERSON] в його користь 400 гривень завданої моральної шкоди, відмовивши позивачу у стягненні решти коштів, оскільки ним не було наведено в судовому засіданні переконливих аргументів щодо стягнення вказаної ним суми, а тому позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 92 грн.. При цьому суд бере до уваги платіжну квитанцію за №13 від 23.03.2010 року про сплату [PERSON] державного мита в сумі 17 гривень (а.с.4) та платіжну квитанцію за №15 від 23.03.2010 року про сплату [PERSON] витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи Збаразьким районним судом на суму 75 гривень (а.с.5). На підставі наведеного та

Outcome: partial