Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-10 00:00:00

24.09.2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду через свого законного представника [PERSON] з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частку земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивачка [PERSON] зазначила, що 02.11.2008 року помер її батько [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із ? частини житлового будинку № 3 по вул. Гордієнко у м. Вознесенську та ? частини земельної діялнки, яка виділена для обслуговування житлового будинку. Спадкоємцем після його смерті стала його донька, яка фактично прийняла спадщину, шляхом звернення до державного нотаріуса із відповідною заявою. При зверненні до державного нотаріуса 27.05.2010 року останній відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, так як відсутній правовстановлюючий документ згідно якого у [PERSON] виникло право право власності. Позивачка просить позов задовольнити. В судове засідання законний представник позивачки [PERSON] не з»явилась, від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутність і підтримання позовних вимог щодо визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, судом належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, від них надійшли письмові заяви про визнання позову і клопотання слухати справу у їх відсутність.Суд вважає за можливе відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 169 та ст. 174 ЦПК України слухати справу у відсутності представника позивачки та двох відповідачів. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує пояснив, що свідоцтво про право на спадщину, а саме 1\\4 частину житлового будинку в м. Вознесенську по вул. Гордієнко № 3 представник позивачки оформила 03.11.2010 року а оформити земельну не може через відсутність документів, тому вважає, що позов підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на наступне. [PERSON] 02.11.2008 року помер в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, згідно свідоцтва про смерть серія 1-ФП № 080325 від 03.11.2008 року ( а.с. 6). Позивачка [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], що підтверджується свідцтвом про народження серія 1-ФП № 070399 від 07.04.2000 року ( а.с. 7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2006 року [PERSON] оформив спадщину після смерті діда- Крейтор О.В. 1\\4 частину земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку у м. Вознесенську по вул. Гордієнко № 3 ( а.с.8). Інформацією Вознесенського міськрайонного відділу Миколаївської регіональної філії ДП « Центр державного земельного кадастру» підтверджується той факт, що державний акт на право приватної власності на замельну ділянку, розташовану у м. Вознесенську, вул. Гордієнка № 3 виданий [PERSON] (а.с. 22). До складу спадщини входить 1\\4 частка земельної ділянки загальною площею 0.1244 га розташовані в межах Вознесенської міської ради, яка згідно висновку оцінювача про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 20.05.2010 року (а.с. 11) коштує 2599 грн. 96 коп. Реалізувати у повній мірі своє право на спадщину позивачка не змогла, оскільки Державний нотаріус видав їй свідоцтво про право на спадщину за законом тільки на частину будинку, що ж до земельної ділянки, то пославшись на відсутність Державного акту на право на земельну ділянку в видачі правоустановчого документу на неї відмовив. Відповідно до ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист, в тому числі і судовий, свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів такого захисту є визнання права. Представник позивачки, відповідно до глави 86 ЦК України подала до державної нотаріальної контори заяву, у такий спосіб прийнявши спадщину, проте через відмову державного нотаріуса, оформитися в правах спадкоємець земельної ділянки не може. Відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку не позбавляє позивачку права звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів, тому суд вважає, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку відповідно до ст. 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України і у звязку з неможливістю позивачки реалізувати своє право на успадковану земельну ділянку суд повинен захистити її право, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved