overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою, де просить встановити факт, що [PERSON], [INFO] є її рідною матірю. Встановлення цього факту їй необхідно для можливості звернутись в нотаріальну контору для укладення договору дарування. В обґрунтування своїх вимог заявниця повідомила, що народилась і проживає в [INFO]. Нещодавно, вона разом із своєю матірю [PERSON] звернулись до нотаріальної контори для укладення договору дарування. Але оскільки у її свідоцтві про народження імя матері вказано Ганна, в той час як по паспорту та інших документах вона є [PERSON], то це розриває ланцюг родинних відносин між ними, і тому при укладенні договору дарування вона повинна заплатити державне мито у значно більшому розмірі. Встановити факт її родинного звязку з [PERSON] можливо лише в судовому порядку. Заслухавши заявницю, розглянувши письмові заяви заінтересованих осіб, які вважають можливим задовольнити заяву [PERSON], а також дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що матірю заявниці є [PERSON]. Всі документи, які підтверджують її особу видані на імя [PERSON]. Однак при заповненні свідоцтва про народження її дочки-заявниці по справі, в графі мати її імя помилково було записано Ганна. Нещодавно, заявниця разом із своєю матірю звернулись до нотаріальної контори для укладення договору дарування. Але із-за розбіжностей в документах, заявниця не може довести свій родинний звязок із матірю, а тому при укладенні договору дарування повинна заплатити державне мито у значно більшому розмірі. Встановлення факту родинних стосунків можливе лише в судовому порядку. Вищевикладене підтверджується свідченнями заявниці, свідченнями [PERSON], паспортом [PERSON], свідоцтвом про її народження, карткою фізичної особи-платника податків, довідкою із Дроздівської сільської ради, копією пенсійного посвідчення. Зібрані по справі докази дають підстави вважати, що [PERSON], [INFO], є матірю [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 06.06.2009 року у міськвідділі РАЦСу м. Новоград-Волинський Житомирської області, актовий запис № 117. Дітей від шлюбу не мають. З відповідачкою припинили шлюбні відносини у звязку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння та кохання. Крім того, фактично не проживають як сімя з 10 січня 2010 року. Представник позивча в судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Від відповідачки на адресу суду надійшла письмова заява в якій остання просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти розірвання шлюбу. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.06.2009 року у міськвідділі РАЦСу м. Новоград-Волинський Житомирської області, актовий запис № 117, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7). Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя. Прізвище, після розірвання шлюбу, відповідачка просить поновити на дошлюбне «Кушнір»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 22 липня 2006 року перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON] Вважає, що спільне життя не склалось, оскільки між ними склались особисті неприязні відносини, відповідач безпідставно влаштовує сварки, ображає її, що негативно впливає на неї та дитину, на зауваження не реагує В даний час припинили спільне проживання, ведення спільного господарства. Вважає, що збереження їх шлюбу та примирення неможливе, тому просить суд, їх шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, вважає примирення не можливим, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій позов визнав, просив справу заслухати у його відсутність. Суд заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Між сторонами склались неприязні відносини і вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Судом приймались заходи для примирення подружжя і ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 20 квітня 2010 року судом було надано сторонам строк для примирення 6 місяців. На даний час, як слідує пояснень відповідачки та заяви позивача від 20.10.2010 року вони не примирилися. За таких обставин, суд вважає, що збереження шлюбу сторін суперечить інтересам позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в якому зазначила, що 18 квітня 2006 року виконкомом Опитненської сільської ради Артемівського району Донецької області був зареєстрований їх шлюб, від якого мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Вона має намір подавати заяву про розірвання шлюбу, зараз з чоловіком не проживають. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно дол. повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю та пояснила, що з серпня 2009 року вони з чоловіком разом не проживають. Відповідач в добровільному порядку надсилає кошти на утримання сина, проте їх недостатньо, тому вона бажає отримувати їх за рішенням суду. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітної плати, пояснивши, що працює в Артемівському міському управлінні ГУ МНС України в Донецькій області командиром відділення, отримує заробітну плату більше ніж 1500 грн. на місяць. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте не проживають разом з серпня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого виконкомом Опитненської сільської ради Артемівського району Донецької області, актовий запис №02. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до довідки виличного комітету №22 [PERSON] від 13.10.2010 року, [PERSON], [INFO], проживає з позивачем. Згідно ст. 180 СК України «батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідач працює, має дохід у вигляді заробітної плати, заперечень проти позову не має, суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

19.10.2010р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно, посилаючись на те, що відповідач кинула родину, спільно з ними не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення їй судової повістки. Не повідомила суд про причини неявки, не подала заяви про розгляд справи за її відсутності. Згідно зі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов'язок утримувати дитину є рівним обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як вбачається з пояснень позивача, відповідач офіційно не працює. За таких обставин, суд, враховуючи матеріальний стан сторін, прийшов до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

У грудні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1691 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Совіньйон», вул. Одеський бульвар, 2-а. На цій земельній ділянці він без відповідного дозволу органу влади та затвердженого проекту побудував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. У зв'язку з тим, що зазначене нерухоме майно побудоване самочинно, він не може оформити на нього право власності. Таїровська селищна рада відмовила йому у оформленні права власності на житловий будинок. З цих підстав позивач просив визнати за ним право власності на зазначене вище нерухоме майно. Таїровська селищна рада не заперечувала проти задоволення позову і просила розглянути справу без участі її представника. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 376 ч.5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Право власності позивача на земельну ділянку площею 0,1691 га, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Совіньйон», вул. Одеський бульвар,2-А, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, підтверджено державним актом, (а.с. 6) Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи під час будівництва позивачем житлового будинку і господарчих будівель та споруд на цій земельній ділянці були дотримані вимоги державних будівельних норм і правил та не порушено законних прав і інтересів інших осіб. (а.с. 19-27) Також позивачем були дотримані під час будівництва жилого будинку вимоги державних санітарних та протипожежних норм і правил, що підтверджується висновками відповідних служб, (а.с. 29-30) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом вказуючи, що вона є власником домоволодіння № 61 по вул. Серафимовича в м. Бердянську Запорізької області. Попередній власник домоволодіння надав [PERSON] дозвіл на реєстрацію у зазначеному будинку. На даний час відповідач не користується спірним жилим приміщення, постійно проживає за іншою адресою. Просила визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку № 61 вул. Серафимовича в м. Бердянську Запорізької області. У судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали. Відповідач до судового засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З'ясувавши усі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.04.2009 року належить домоволодіння № 61 по вул. Серафимовича в м. Бердянську Запорізької області (а.с.4). Відповідно до довідки вуличного комітету № 2 від 06.07.2010 року у зазначеному будинку зареєстровані позивач та відповідач по справі (а.с.7). При винесені рішення суд приймає до уваги пояснення свідків [PERSON], Кравчук 1.1., [PERSON], які пояснили, що відповідач з 1998 року не проживає у спірному будинку, його майна там немає. Зазначені обставини підтверджуються актом вуличного комітету № 2 від 31.07.2010 року (а.с.6). У судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні, тому існують підстави для захисту прав власника та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку № 61 по вул. Серафимовича в м. Бердянську Запорізької області. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що 17 лютого 1999 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено та зареєстровано на Павлоградській товарній біржі за реєстраційним № 2/23-НД договір купівлі - продажу нерухомого майна, що складається з 7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані на земельній ділянці розміром 764 кв. м по [ADDRESS]. Вказаний договір 17 лютого 1999 року було зареєстровано у Павлоградському МЕТІ. На даний час йому стало відомо, що вказаний договір купівлі - продажу є недійсним, тому, що потребує нотаріального посвідчення. Позивач в своїй заяві ставить питання про визнання вищевказаного договору купівлі - продажу нерухомого майна, а саме 7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані на земельній ділянці розміром 764 кв. м по вул. Дзержинського, 17 в м. Павлограді Дніпропетровської області, зареєстрованого на Павлоградській товарній біржі за № 2/23 - НД 17 лютого 1999 року - дійсним та визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов. Відповідачка в судове засідання не з,явилась, про день, місце, час була повідомлена судом належним чином. Третя особа - Павлоградська товарна біржа - в судове засідання також не з,явились, про день, час, місце слухання справи були повідомленні належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, наявні в справі докази, вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що 17 лютого 1999 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено та зареєстровано на Павлоградській товарній біржі за реєстраційним № 2/23-НД договір купівлі - продажу нерухомого майна, що складається з 7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані на земельній ділянці розміром 764 кв. м по [ADDRESS]. ( а.с. 4 ) Вказаний договір купівлі - продажу не був посвідчений нотаріально. Умови вказаного договору купівлі - продажу позивач та відповідачка - [PERSON] виконали повністю, тобто позивач розрахувався з продавцем. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі - продажу. Відповідно до ст. 220 ЦК України суд може визнати договір дійсним, якщо сторони досягли угоди по всім суттєвим умовам договору, договір виконаний повністю або частково, але одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» звернулося до суду з позовом про стягнення зі [PERSON], яка мешкає в квартирі № 60, буд. 58-6, по Люстдорфській дор., в м.Одесі, заборгованості за надані житлово - комунальні послуги за період з березня 2007 р. по квітень 2010 р. в розмірі 1598 грн. 11 коп.,також позивач просить зобов'язати відповідача укласти з ним договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в частині стягнення суми заборгованості - частковому задоволенню. Судом встановлено, що КП «ЖКС «Вузівський» надає житлово - комунальні послуги в квартиру № 60, в буд. № 58-6, по Люстдорфській дор., в м.Одесі, власником якої є відповідач, що підтверджується довідкою з домової книги про склад сім'ї. 5 березня 2009 року працівниками КП «ЖКС «Вузівський» було складено акт про відмову [PERSON] 1.1, укласти з позивачем договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання житлово-комунальних послуг укладається між виконавцем та споживачем відповідно до типового договору. Згідно з п. З ч. 2 ст. 21 вказаного Закону, виконавець зобов'язаний підготувати та укласти зі споживачем договір для надання житлово- комунальних послуг. КП «ЖКС «Вузівський» надало до суду розрахунки заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги за період з березня 2007р. по квітень 2010р. в розмірі 1598 грн. 11 коп., разом з тим, позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду за період 3 березня 2007 р. по травень 2007 р., доказів поважності причини пропуску суду не надав, тому стягненню підлягає сума за період з травня 2007 р. по квітень 2010 р. в розмірі 1559 грн. 54 коп. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. V

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.09.2006 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 937. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючі це тим, що у сторін відсутнє чувство любові взаємоповаги і взаєморозуміння, у зв*язку з тим, що відповідач не бажає брати участь у забезпеченні сім*ї, внаслідок чого подружні стосунки між сторонами були припинені влітку 2008 року і спільне господарство з того часу також фактично не ведеться. Позивачка вважає, що шлюб фактично розпався та носить формальний характер, тому його необхідно розірвати. На примирення позивачка категорично не згодна. Позивачка [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, повідомлявся, відповідних документів про причину не явки до суду у встановленому порядку не надав. Заяв та клопотань про відкладення судового розгляду або оголошення перерви до суду у встановленому порядку не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у відповідності до ст. 169, 224 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивачка проти цього не заперечує. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки при обставинах, вказаних позивачкою, сім*я фактично розпалася і її відновлення не можливо, а також беручі до уваги той факт, що, будь-хто з подружжя чи обидва мають право звернутися до суду з заявою про розірвання шлюбу і це право підлягає судовому захисту. Одночасно суд вважає, що в подальшому спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить інтересам сторін і цей факт має суттєве значення. Суд також враховує бажання позивачки залишити прізвище після розрівняння шлюбу [PERSON]. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що з 25.12.2004 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб відділом РАЦС Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 712. Від зазначеного шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 08.07.2005року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, в зв»язку з чим у родині постійно виникали сварки, неодноразові намагання налагодити подружні стосунки ні до чого не призвели. Шлюбні відносини між ними припинені з липня 2010 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя неможливе. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні, просила розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин. Позивачка в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи в порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25.12.2004 року відділом РАЦС Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 712. Від зазначеного шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 08.07.2005року. Встановлено, що подружжя припинило шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, кожен живе власним життям, строк на примирення, наданий судом, позитивного результату не дав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved