Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-27 00:00:00

22 лютого 20111 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 09 серпня 2007 року між ними був укладений договір довічного утримання, посвідчений Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою, згідно з яким він передав у власність відповідачу квартиру [ADDRESS], а відповідач, натомість, зобовязався забезпечувати його щоденним трьохразовим харчуванням, надавати побутові послуги, забезпечувати ліками та безоплатним довічним проживанням у відчуженій квартирі, щомісячно надавати йому суму грошей у розмірі 100 гривень. Незважаючи на виконання в повному обсязі з його боку умов договору, відповідач постійно ухиляється від виконання своїх зобовязань, в той час як позивач потребує догляду. У звязку з тим, що [PERSON], не виконує умови договору, не бажає добровільно в позасудовому порядку вирішити спір, позивач просить суд розірвати укладений між ними договір довічного утримання із поверненням сторін в первісний стан і визнанням права власності на квартиру за ним. Позивач до попереднього судового засідання не зявився, від його імені та в його інтересах діяли представник за довіреністю [PERSON] та адвокат [PERSON], діюча на підставі договору про надання юридичних послуг, які підтримали позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у позові. Відповідач у судове засідання не з,явився, до суду надав заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори у попереднє судове засідання не прибув, надавши заяву із проханням розглядати справу у його відсутність. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її сусідом, він пенсіонер, бачила, що відповідач [PERSON], коли приходив до позивача не виконував свої зобовязання покладені на нього договором довічного утримання, до позивач не приходить вже більше року, їй особисто [PERSON] говорив, що до нього ніхто не приходив і в нього навіть не було чого їсти. На теперішній час до нього приходить [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знайомий з відповідачем, бачив що останній приходив до позивача [PERSON] до серпня 2010 року . Позивача по справі він також знає, він йому допомагав, ходив на базар за продуктами харчування, у позивача [PERSON] хворі ноги паралізована одна нога, тому він потребує допомоги, позивач сам з квартири не виходить вже більше двох років, йому потрібна стороння допомога. З січня 2010 року йому допомагає [PERSON] Заслухавши представників позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 755 ч. 1 п. 1 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач 09 серпня 2007 року уклав з відповідачем договір довічного утримання ВЕТ №178984, який посвідчений державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за № 1-1776. За умовами договору [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], а відповідач, натомість, зобовязався забезпечити відчужувача довічним утриманням та доглядом щомісячно в грошовій сумі у 100 грн. Сторонами визначено утримання (догляд) у вигляді: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку; забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід,вечеря); надання побутових послуг ; забезпечення належними лікувальними засобами.(а.с.4) У суду немає сумнівів в обєктивності викладених представниками позивача та свідками обставин щодо неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань, а саме: залишення на тривалий час на самоті без надання необхідної допомоги, не забезпечення ліками і харчуванням згідно з умовами договору, несплату комунальних послуг, квартплати, і взагалі припинення виконання будь-яких дій, передбачених у якості умов за договором. Таким чином, представниками позивача доведено неналежне виконання набувачем майна прийнятих на себе за договором зобовязань в цілому і, зважаючи на положення пункту 3.1.2. Договору, що передбачає право відчужувача вимагати його розірвання, суд вважає, що [PERSON] обґрунтовано звернувся за судовим захистом. Відповідно до ст. 756 ч. 1 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. З урахуванням викладеного, договір довічного утримання, укладений між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON], з іншого, внаслідок неналежного виконання набувачем зобовязань за договором, підлягає розірванню, а відчужувач набуває право власності на передане ним нерухоме майно. На підставі ст.ст. 755 ч. 1 п. 1, 756 ч. 1 ЦК України,

Outcome: approved