Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

У квітні 2010 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості по аліментах за період з 12.10. 2006 р. по 01.07.2007 р. у розмірі 4 160 грн., яка утворилася при виконання судового рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя, а також пеню за прострочення сплати аліментів за період з 1.2.10.2006 р. по 30.06.2007 р. у розмірі 1946, 25 фн., і з 01.07.2007 р. по 01.04.2010 р. у розмірі 41 808 р., а всього - 43 754, 25 грн. 17.11.2010 р. позивачка відмовилася від своїх вимог в частині стягнення заборгованості по аліментах у розмірі 4 160 грн. за період з 12.10.2006 р. по 01.07.2007 р., оскільки відповідач добровільно її погасив. Відмова прийнята судом ухвалою від 17.11.2010 р. У судовому засіданні позивачка підтримала свої уточнені вимоги, пояснила, що доводиться відповідачеві дочкою. У 2008 р. вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] у зв'язку зі вступом до шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-НО № 136630, виданим 27.06.2008 р. Жовтневим відділом РАГС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. З 01.09.2005 р. по 01.07.2007 р. вона навчалася в Маріупольському технікумі Донецького державного університету економіки і торгівлі на контрактній основі, сплативши навчання в сумі 3 000 грн., що підтверджується договором студента і учбового закладу, а також квитанціями про оплату. У 2006 р. вона подала позов про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання в період навчання. У даній цивільній справі Жовтневим районним судом м. Маріуполя було ухвалено рішення № 2-4610\\2006 від 19.01.2007 р. про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1\\6 частини заробітку (доходу) щомісячно в її користь на її утримання в період навчання, починаючи з 12.10.2006 р. Вважає, що відповідач повинен був виплачувати аліменти в період її навчання з 12.10.2006 р. по 30.06. 2007 р. включно. Проте, відповідач недобросовісно відносився до своїх обов'язків і не платив аліменти взагалі. Тільки при її зверненні до суду відповідач погасив борг по аліментах у розмірі 4 160 грн За відомостями іллічівського ОДВС Маріупольського міського управління юстиції з 12,10.2008 р. по 31.12.2006 р. щомісячно нараховувалися аліменти в сумі 181, 88 грн., з 01.01.2007 р - щомісячно нараховувалися аліменти в сумі 211, 60 грн. при цьому 07.07.07 р. він виплатив 1550 грн. і 19.07.07.- 470 грн. Таким чином неустойка за період з 12.10.2006 р.по 30.06.2007 р. складає 1742, 46 грн., оскільки по виконавському листу з 12.10.06 р. по 31.12.08 р. у нього була заборгованість - 472, 86 грн., а з 01.01.07. по 30.06.07 р. - 1269, 60 грн. 1% від вказаної суми - 17, 42 грн,, з 01.07.07р. по 06.07.07р. неустойка - (17, 42 х 6 днів =104, 52 грн.). Відповідач 07.07.07р. сплатив 15550 грн. Залишок заборгованості на 07.07.07р. складає 1742, 60 - 1550 = 192 грн. 1% від 192 грн. складає 1, 92 грн. З 07.07.07р.по 18.07.07 р. неустойка - ( 1, 92x12 днів)= 34, 56 грн. 19.07.07. сплатив 470 грн. Разом, неустойка складає з 01.07.07 р, по 18.07.07 р.: 104, 52+34, 56 = 139, 08 грн., з 12.10.06р. по ЗО.06.07р.неустойка складає 1946, 25 грн. Загальна сума неустойки за весь період прострочення : 1946, 25 + 139,08 = 2085, 33 грн., яку просить стягнути з відповідача. Крім того просить стягнути з нього також і витрати по наданню адвокатської допомоги у розмірі 1 000 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Вважає, що вимоги позивачки суперечать вимогам ст. 258 ч.2 ЦК України, оскільки вона порушила спеціальну позовну давність в один рік. Представники Іллічівського і Приморського РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області - Рахимов Р М. і [PERSON] з судовому засіданні заявили, що в їх обов'язки не входить встановлення розміру неустойки. Суд, вислухавши учасників процесу, вважає, чт в задоволенні заявлених вимог слід відмовити з урахуванням наступних фактів. Як видно, відповідач ухилявся від виплати аліментів з 12.10.2006 р. по 30.09.2007 р., таким чином позивачка мала можливість звертатися до суду протягом одного року, проте порушила встановлений законом термін без поважних причин. Згідно ст. 258 ч.2 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені. У відповідність із ст. 256 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed