Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], на підставі ст. ст. 316 - 317, 391, 405 ЦК України. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за договором купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченого 4 червня 2004 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 2422 він придбав у приватну власність вищевказане житлове приміщення у відповідачів. Він повністю виконав свої обов'язки, передбачені п. З договору та розрахувався з продавцями за придбане майно. В той же час відповідачі, всупереч п. 8 вищезазначеного договору, який передбачав виписку з проданої квартири осіб, які в ній мешкають до 12 червня 2004 року, так і не виконали цього обов'язку. [PERSON] та [PERSON] по цей час зареєстровані в його квартирі, хоча він є її власником на протязі багатьох років, несе всі обов'язки по її утриманню. Після продажу житлового приміщення відповідачі виселилися з квартири та виїхали за межі м. Славутича, де вони мешкають на даний час йому невідомо 3 моменту продажу квартири, тобто з червня 2004 року, відповідачі більше ніколи в ній не проживали і не з'являлися, ніяких претензій до неї не мали. Підтвердженням цих обставин є акти про їх не проживання, складені за ці роки, а також відповідні довідки з КП «ЖКЦ» та Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області. Реєстрація відповідачів у його квартирі створює для нього перепони у здійсненні ним, як власником цього майна, всіх прав по його користуванню та розпорядженню за власним розсудом. Враховуючи порушення його прав як власника нерухомого майна, його право на захист порушених інтересів та відсутність відповідачів у його житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, він просить визнати їх особами, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності за участю представника - адвоката [PERSON] В судовому засіданні представник позивача, адвокат [PERSON], повністю підтримав позовні вимоги його довірителя та додатково пояснив наступне. Позивач [PERSON] з червня 2004 року і по цей час є єдиним та законним власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Придбавши це приміщення за договором купівлі - продажу позивач виконав всі його вимоги та розрахувався з продавцями у повному обсязі, що підтверджується п. З договору. З моменту продажу даного об'єкта нерухомого майна, його посвідчення в нотаріальному порядку та реєстрації в БТІ, відповідачі втратили право власності на дане приміщення, а отже і право користування ним, яке було похідним від їх права власності на нього. В той же час [PERSON] та [PERSON] не виконали свого обов'язку по виписці з квартири до 12 червня 2004 року, який був обумовлений у п. 8 договору. Після продажу житлового приміщення вони виселилися з нього, забрали свої особисті речі, і з того часу ніколи в ньому не проживали і не з'являлися. Де вони знаходяться на даний час позивачу невідомо. З метою повідомлення відповідачів про час і місце слухання даної справи були здійснені відповідні судові виклики через засоби масової інформації. Обставини продажу відповідачами цієї квартири, відсутність в ній без поважних причин понад 6 років, повністю підтверджується актами про їх не проживання, показами свідків, довідками з КП «ЖКЦ» та Славутицького МВ Г МВС України в Київській області. Залишення реєстрації даних осіб у приміщенні, належному на праві власності позивачу, створює для нього перепони у здійсненні ним своїх прав по розпорядженню та користуванню цим майном у повному обсязі, в зв'язку з чим [PERSON] має право вимагати їх усунення відповідно до вимог ст. 391 ЦК України. Крім того, відсутність [PERSON] та [PERSON] у даній квартирі понад шість років без поважних причин та втрата ними права власності на нього, дають всі підстави для визнання їх згідно ст. 405 ЦК України особами, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином через засоби масової інформації. Суд, заслухавши представника позивача, допитавши свідків [PERSON] і [PERSON], дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про обгрунтованність позовних вимог [PERSON], які підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до Договору купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченого 4 червня 2004 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 2422 [PERSON] було придбано у приватну власність житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. 24 червня 2004 року право власності позивача на це житлове приміщення було зареєстровано в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, виданим КП АРБ «Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації». Вищевказані правовстановлюючі документи є документальним підтвердженням права власності позивача на придбане ним житлове приміщення. Як вбачається з п.3 вищезазначеного договору купівлі - продажу нерухомого майна [PERSON] повністю розрахувався з продавцями [PERSON] і [PERSON] за придбане ним житло. За п. 8 даного договору продавці взяли на себе зобов'язання звільнити продану ними квартиру від своїх речей, виписати осіб, які в ній мешкають, не пізніше 12 червня 2004 року. Даний пункт договору, в частині виписки /зняття з реєстрації/ безпосередньо продавці не виконали, про що свідчить довідка форми №3 по даному житловому приміщенню. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що їм відомо про той факт, що [PERSON] і [PERSON] продали свою квартиру [PERSON], який повністю з ними розрахувався. Після продажу своєї квартири відповідачі виселилися з неї і виїхали поза межі м. Славутич і більше ніколи в цій квартирі не з'являлися та не проживали. Це вони можуть стверджувати, оскільки вони знали відповідачів до продажу квартири і після цього вони часто бувають вдома у [PERSON], який мешкає в цій квартирі разом з своєю колишньою дружиною та дитиною. Відсутність відповідачів у житловому приміщенні, належному на праві власності [PERSON], з червня 2004 року і по даний час підтверджується також й актами про їх не проживання. Довідки з КП «ЖКЦ» від 25.01.2011 р. та Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області від 29.12.2010 р. підтверджують відсутність будь - яких перепон зі сторони позивача у користуванні відповідачами його житловим приміщенням. Вищенаведені обставини свідчать про наявність підстав для визнання [PERSON], та [PERSON] особами, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України в зв'язку з їх відсутністю в ньому більше одного року. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про законність і обгрунтованність позовних вимог [PERSON], які підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved