Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно свого померлого чоловіка. Свої вимоги позивака мотивує тим, що 14 грудня 2002 року помер її чоловік, [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть видане відповідачем. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яку позивачка прийняла отримавши свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на ? частку будинку, земельної ділянки та майнового паю. На даний час виявилось не прийнятим ще спадкове майно яке складається з автомобіля ГАЗ 69А та автомобільного причепа. Позивачка звернулася у МРЕВ ДАІ по питанню оформлення автомобіля, але не має на нього жодних правовстановлюючих документів, оскільки технічний паспорт видано на ім.»я померлого чоловіка. З цих підстав позивачка не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, оскільки спадщина частинами не приймається, а тому звернулася до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, представники відповідачів в судовому засіданні позов визнали. Вважають, що позивачка має право на спадщину, так-як фактично її прийняла і є спадкоємцем майна померлого першої черги. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Факт смерті [PERSON] стверджується копією свідоцтва про смерть від 16 грудня 2002 року. З свідоцтва про шлюб від 27.05.1962 року вбачається, що позивачка є дружиною померлого спадкодавця, отже позивачка є спадкоємцем майна померлого першої черги за законом. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.07.2003. [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON], яка прийняла спадщину. До складу спадкового майна входить автомобіль ГАЗ 69А та автомобільний причіп, які не були прийняті позивачкою після смерті чоловіка та вона не отримала на дане майно свідоцтво про право на спадщину. Оскільки спадкове майно виявилось після смерті спадкодавця, то за таких обставин, позивачка не може оформити спадщину в нотаріальній конторі. Спадщина відкрилася і її частина прийнята до набрання чинності ЦК України 2003 року, то до даних правовідносин застосовуються вимоги ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору позивач подала, частину спадщини прийняла, інших спадкоємців, які б мали право на спадщину не має. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, що передбачено ст. 1296 ЦК України. Згідно Постанови Пленуму ВСУ №4 від 24.06.1983 року (із змінами внесеними Постановами від 25.12.92, 25.05.1998.), що діяла на час спірних правовідносин, в п. 4 визначено, що якщо в шестимісячний строк позивач фактично вступив в управління спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Відповідно до ст. 1218 цього кодексу, до складу спадщини входять всі права та обовязки спадкодавця, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при неможливості видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, справа про спадкування розглядається судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved