Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона із [PERSON] є спадкоємицями за законом першої черги після смерті свого чоловіка та батька відповідно [PERSON], який помер 11.05.2007 року. На момент смерті [PERSON] був власником домоволодіння по вул.Шевченківській №10 в с.Балівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Однак, спадкодавець за життя не оформив право власності на вказане нерухоме майно, що унеможливлює належне оформлення спадкових прав позивачки через державну нотаріальну контору. Просила визнати за нею право власності на ? частину даного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивачка підтримала, а відповідач [PERSON] визнав пред?явлений позов. Представники відповідача [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області до суду не з?явились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин, які згідно з ч. 1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого чоловіка - [PERSON], який помер 11.05.2007 року (свідоцтво про смерть серії I-КИ №159689, видане 15.05.2007 року виконкомом [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). Спадкоємцем першої черги є також син спадкодавця - [PERSON] На момент смерті [PERSON] був власником будинку по вул.Шевченківській, 10 в с.Балівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області (будинок №8а до пере нумерації) на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 19.12.1989 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі під №1991. Згідно матеріалів спадкової справи, [PERSON] та [PERSON] у встановлений шестимісячний строк прийняли спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, що відповідає вимогам ст.ст.1268-1270 ЦК України. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх \~ порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ Згідно роз?яснень Пленуму Верховного Суду України (п. 23 постанови №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування) \~за наявності \~умов \~для \~одержання \~в нотаріальній \~конторі \~свідоцтва \~про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. \~ Позивачкою прийнято спадщину в порядку та строки, встановлені цивільним законодавством, проте свідоцтва про право на спадщину не отримано. Відмова нотаріуса в оформленні права позивачки на спадщину в матеріалах справи відсутня і будь-яких перешкод для такого оформлення суд не вбачає. Крім цього, згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) серії ТА №631541 від 10.11.2010 року, спадкодавцем 24.01.2001 року був посвідчений заповіт, який до теперішнього часу зберігається в [PERSON] сільській раді Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згідно ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для спадкування за законом після смерті [PERSON], а тому вимоги позивачки задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed