Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укргазбанк» про визнання кредитного договору № 84/05/3 від 03.04.2007 року, укладеного між ним та ПАТ «Укргазбанк» недійсним, - мотивуючи позовні вимоги тим. .до відповідно до п.1.1 зазначеного договору відповідач надав йому споживчий кредит у розмірі 17 000 доларів США на строк до 02.04.2025 року з виплатою відсотків за коригування кредитними коштами у розмірі 13,5 річних у валюті кредиту, тоді як єдиним законним засобом платежу на території України є національна валюта України, тобто гривня відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 року, що дає підстави для визнання зазначеного договору недійсним. У зв"язку з цим він і вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги позивача та доводах та підставах зазначених у позові, а також на тих підставах, що відповідач не мав дозволу на проведення платежів з іноземною валютою відповідно до додатку до дозволу на право здійснення валютних операцій, а лише надання кредиту. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі вважаючи, що кредитний договір № 84/05/3 від 03.04.2007 року між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] укладений відповідно до вимог чинного законодавства, та відсутні правові підстави для визнання його недійсним. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, доходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Сгагтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня, при цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет КМУ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Тоді як відповідно до п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07 2001 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 року за № 730/5921 за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: неторговельні операції з валютними цінностями; операції з готівкою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюється в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договрів з юридичними особами-резидентами: ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. Тому суд приходить до висновку, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Щодо вимог підпункту «в» п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів і іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на даний час законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п.1 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платеж), затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або о гриму зачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями). Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КУ1У є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку, а також письмового дозволу Національного банку України. Б судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» укладений кредитний договір № 84/05/3 від 03.04.2007 року. Згідно умов н. 1.1 зазначеного кредитного договору банком позивачу надано кредит в сумі 17 000,00 доларів СІНА 00 центів на сл'рок з 03.04.2007 року по 02.04.2025 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,5% річниху валюті кредиту'. За умовами пунктів 1.1, 3.2.8., 3.3.1., 3.3.2. кредитного договору позивач взяв на себе зобов»язанья здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитними коштами саме у доларах СІЛА. Відповідно до свідоцтва про державну' реєстрацію Відкрите акціонерне товариство «Укргазбанк», зареєстроване 21.07.1993 року змінило найменування та перереєструвалось 12.06.2009 року на Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк». Судом також встановлено, що зазначений кредитний договір банк укладав в рамках своєї діяльності на підставі банківської ліцензії № 123 зареєстрованої Національним банком України 21 липня 1993 року за номером 183, виданої ;9 лислопада 2001 року; та на підставі дозволу Національного банку України № 123-2 зареєстрованому Національним банком України 21 липня 1993 року за номером 183 та виданого 03 лютого 2004 року на право здійснення операцій з відповідним додатком до дозволу, а саме, банк міг здійснювал и такі операції: \~ \~ \~ \~, ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті на клієнтів-нерезедентів у грошовій одиниці України; ведення кореспондентських рахунків банків (нерезидентів) у грошовій одиниці України; відкритля кореспондентських рахунків в уповноважених банках України в іноземній валюті та здійснення операцій за ними: відкриття кореспондентських рахунках у банках, (нерезидентах) в іноземній валюті та здійснена операцій за ними; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; операції з банківськими металами на валютному ринку України; інші операції з валютними цінностями на міжнародних ринках. Тому суду доведено, що відповідач, укладаючи кредитний договір, діяв на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку, а також письмового дозволу Національного банку України. Доводи представника позивача про те, що додаток до дозволу не передбачає проведення валютних платеж,в суд вважає, що такі доводи зводяться ним до переоцінки доказів отриманих при розгляді справи. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про визнання кредитного договору недійсним не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed