overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову позивачка вказала, що її сестра [PERSON], [INFO] з 2001 року знаходилась у розшуку та рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 05.05.2009 року оголошена померлою. На підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок виданий 23.04.1988 року виданого Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області [PERSON] належить житловий будинок №9 по вул. Калініна в с. Тернова, Чугуївського району Харківської області. Вона прийняла спадкове майно після смерті сестри фактично, оскільки постійно проживала з останньою та проживає по теперішній час. Інших спадкоємців не має. Позивачка позов підтримала, просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач позов визнав, просить розглядати справу у відсутності представника Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити рішення у відкритому судовому засіданні за наявним доказами. Встановлено, що сестра позивачки - [PERSON], [INFO] з 2001 року знаходилась у розшуку та рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 05.05.2009 року оголошена померлою. На підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок виданий 23.04.1988 року виданого Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області [PERSON] належить житловий будинок №9 по вул. Калініна в с. Тернова, Чугуївського району Харківської області. Позивачка прийняла спадкове майно після смерті сестри фактично, оскільки постійно проживала з останньою та проживає по теперішній час у спадковому будинку. Інших спадкоємців не має. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову позивачка вказала, що на підставі договору дарування їй належить на праві приватної власності 17/30 частин житлового будинку № 48 по вул. Зої Космодемянської в сел.. Малинівка Чугуївського району Харківської області. За вищезазначеним договором вона отримала у власність: приміщення «1-1», «1-2», І, ІІ, ганок «а2», літню кухню «В», сарай «Б», вбиральню «З», ? частину огорожі №2, ? частину хвіртки №2, ? частину воріт № 3, жилою площею 12,7 кв.м, що становить 17/30 частин житлового будинку. Відповідачка є співвласницею вищезазначеного житлового будинку, їй належить інша частина житлового будинку. Останнім часом у них з відповідачкою виникають суперечки в користуванні подвірям. У звязку з чим вона хоче зробити поділ земельної ділянки, оскільки шляхом переговорів з відповідачкою владнати спір не вдалось, просить провести поділ земельної ділянки, двору за третім варіантом розділу. Представник позивача позов підтримав, просить розглядати справу у його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином через газету «Слобідський край» від 25.11.2010 року №139, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору дарування позивачці належить на праві приватної власності 17/30 частин житлового будинку № 48 по вул. Зої Космодемянської в сел.. Малинівка Чугуївського району Харківської області. За вищезазначеним договором [PERSON] отримала у власність: приміщення «1-1», «1-2», І, ІІ, ганок «а2», літню кухню «В», сарай «Б», вбиральню «З», ? частину огорожі №2, ? частини хвіртки №2, ? частини воріт № 3, жилою площею 12,7 кв.м, що становить 17/30 частини. Відповідачка є співвласницею вищезазначеного житлового будинку, їй належить інша частина житлового будинку. Останнім часом сторін виникають суперечки в користуванні подвірям. Суд вважає необхідним провести розподіл земельної ділянки, двору по третьому варіанту судово-технічної експертизи. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають повному задоволенню, як такі, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову позивачка вказала, що вона уклала усний договір з приватним підприємцем [PERSON], згідно якого вона сплатила відповідачці предоплату у сумі 1400 грн., а остання зобовязалась її навчити майстерності манікюру, педикюру, нарощування нігтів, (акрил гель), художньому розпису, лепки, «акваріум» за індивідуальним планом. Заняття по її навчанню було тільки одно, яке проводилося в приміщенні з явно незадовільним санітарним станом та не індивідуальним, крім неї були ще декілька чоловік, які навчалися. Інструменти дезінфікуючими засобами не оброблялися. Вона була вимушена придбати одноразові серветки, свій інструмент, дезінфікуючи розчини «Бацілол» та «Стеріліум», вартістю 50 грн за кожний, хоча всі інструменти та розходні матеріали повинні бути надані з навчаючої сторони. Заняття по манікюру проводила не відповідачка, а перукар, хоча відповідачка стверджувала, що навчати буде сама вона. Вищезазначений рівень навчання вона не націлена продовжувати, оскільки вважає, що у відповідачки не має достатнього досвіду для навчання, про що написала заяву та попросила повернути їй вищезазначену сплачену суму. Гроші до теперішнього часу їй не повернуті. Позивачка позов підтримала, просить розглядати справу у її відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином через газету «Слобідський край» від 27.11.2010 року №№140-141, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] уклала усний договір з приватним підприємцем [PERSON], згідно якого позивачка сплатила відповідачці предоплату у сумі 1400 грн., а остання зобовязалась навчити її майстерності манікюру, педикюру, нарощування нігтів, (акрил гель), художньому розпису, лепки, «акваріум» за індивідуальним планом. Заняття по навчанню позивачки було тільки одне, яке проводилося в приміщенні з явно незадовільним санітарним станом та не індивідуальним, крім неї були ще декілька чоловік, які навчалися. Інструменти дезінфікуючими засобами не оброблялися. Вона була вимушена придбати одноразові серветки, свій інструмент, дезінфікуючи розчини «Бацілол» та «Стеріліум», вартістю 50 грн за кожний, хоча всі інструменти та розході матеріали повинні бути надані з навчаючої сторони. Заняття по манікюру проводила не відповідачка, а перукар, хоча відповідачка стверджувала, що навчати буде сама вона. Вищезазначений рівень навчання позивачка не націлена продовжувати, оскільки вважає що у відповідачці не має достатнього досвіду для навчання, про що написала заяву та попросила повернути позивачці вищезазначену сплачену суму. Гроші до теперішнього часу [PERSON] не повернула. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, як такі, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Шлюб між сторонами зареєстрований 17 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №838. Дітей в шлюбі немає. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом спільного життя у сторін почали виникати непорозуміння, суперечки і сварки. Сім'я в даний час існує формально, сторони проживають роздільно одна від одного, а тому позивачка не бажає надалі залишатися в шлюбі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила суд шлюб між сторонами розірвати. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши позивача та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони, які тривалий час проживають окремо, втратили повагу одна до одного як подружжя і їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що сімя фактично розпалася, зберегти її немає можливості, шлюб носить формальний характер і його слід розірвати. На підставі наведеного та ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного підприємства ЛЕОН - Б, третя особа [PERSON] про визнання факту перебування у виробничих відносинах та про стягнення заробітної плати. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що був прийнятий на роботу охоронцем в приватне підприємство ЛЕОН Б, яке знаходилось в м. Самборі по вул. Торговій. По домовленості з позивачем була погоджена умова оплати - за добове чергування 100 грн. На вимогу директора приватного підприємства ним було написано заяву, заповнено анкету та надано дві фотокартки. До чергування на обєкті, який знаходився у м. Дрогобичі позивач приступив разом з [PERSON] та [PERSON] 20.06.2008 року, де працював до 13.10.2008 року. По сьогоднішній день в добровільному порядку директор оплати не провів, а тому просить постановити рішення, яким просить встановити факт його перебування у трудових відносинах з приватним підприємством ЛЕОН Б з 20.06.2008 року по 13 жовтня 2008 року та стягнути невиплачену за вказаний період заробітну плату. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення, згідний виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на роботу охоронцем в приватне підприємство ЛЕОН Б, яке знаходиться в м. Самборі по вул. Торговій. По домовленості з позивачем була погоджена умова оплати - за добове чергування 100 грн. На вимогу директора приватного підприємства ним було написано заяву, заповнено анкету та надано дві фотокартки. До чергування на обєкті, який знаходився у м. Дрогобичі позивач приступив разом з [PERSON] та [PERSON] 20.06.2008 року, де працював до 13.10.2008 року. На охороняємому обєкті позивач працював до 13.10.2008 року, трудові відносини припинив, так як власник охоронюваного об'єкту і відмовився від послуг ПП «ЛЕОН - Б» виставив свою охорону і відмовився від їх послуг. Директор ПП ЛЕОН Б [PERSON] заробітної плати за весь час чергування позивачу не виплатив. Отже, у судовому засіданні доведено, що позивач перебував у трудових відносинах з приватним підприємством ЛЕОН Б, працював на посаді охоронця. За весь період роботи заробітна плата йому виплачена не була. Згідно ч. 4 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За таких обставин суд вважає, що позов слід задоволити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з заявою про визнання громадянина недієздатним та призначення опікуна. В заяві стверджує, що вона являється рідною дочкою [PERSON], [INFO], яка є інвалідом загального захворювання ІІ-Ї групи, згідно акту № 202 амбулатороної судово-психіатричної експертизи від 14.10.2010 року страждає на хронічне психічне захворювання в формі судинної деменції вираженого ступеня, внаслідок захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, знаходиться під постійним наглядом та доглядом, потребує опіки, яку [PERSON] бажає надавати, так як необхідно представляти інтереси матері у різних державних органах, отримувати допомогу на її утримання та догляд. Просить визнати недієздатною [PERSON], [INFO] та призначити опікуном [PERSON] її - [PERSON]. Заявниця надала суду заяву, в якій просить розглянути справі в її відсутності, заяву підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд рахує, що заява підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. 39 ч.І ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною, а із матеріалів справи видно, що [PERSON] інвалідом загального захворювання ІІ-Ї групи, згідно акту № 202 амбулатороної судово- психіатричної експертизи від 14.10.2010 року страждає на хронічне психічне захворювання в формі судинної деменції вираженого ступеня, внаслідок свого захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки та постійного догляду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що 30 січня 2009 року помер її чоловік [PERSON]. У свідоцтві про смерть його прізвище вказане як [PERSON]. В свідоцтві про право власності на нерухоме майно на будинок за адресою Луганська область, Старобільський район, с. Підгорівка, вул.. Чайковського, 32, прізвище її чоловіка помилково вказане як [PERSON]. При оформлені спадщини після смерті чоловіка вона зіткнулася з труднощами в звязку з невідповідністю прізвища її чоловіка у свідоцтві про право власності на нерухоме майно та свідоцтві про його смерть, тому просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на нерухоме майно на будинок за адресою Луганська область, Старобільський район, с. Підгорівка, вул. Чайковського, 32, яке видане на імя [PERSON] [PERSON], який помер 30 січня 2009 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримала у повному обсязі. Заінтересована особа, голова Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області [PERSON], у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Дослідивши докази по справі, вислухавши заявника, заінтересовану особу, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заявницю знає давно, а також знав її покійного чоловіка [PERSON]. Крім того, йому відомо про існування помилки в написанні прізвища покійного як [PERSON] в правовстановлюючих документах. Згідно з свідоцтвом про народження заявниці [PERSON], виданого 8 квітня 1954 року, прізвище її є [PERSON] (а.с. 9). З свідоцтва про одруження від 24 квітня 1971 року вбачається, що 24 квітня 1971 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], з присвоєнням дружині прізвища [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть від 30 січня 2009 року, [PERSON] помер 30 січня 2009 року (а.с. 6). Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно власником будинка за адресою Луганська область, Старобільський район, с. Підгорівка, вул. Чайковського, 32, є [PERSON] (а.с. 7). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно будинок за адресою Луганська область, Старобільський район, с. Підгорівка, вул. Чайковського, 32, який виданий на імя [PERSON], належить [PERSON], який помер 30 січня 2009 року. Встановлення вказаного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки це необхідне їй для реалізації своїх прав щодо спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

18 листопада 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 22 липня 2006 року, посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В судове засідання позивачка не з»явилась, але до його початку надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, Евеліну, [INFO]. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, оскільки між ними склалися неприязні відносини, які привели до втрати почуттів поваги, розуміння і любові, в результаті чого шлюбно - сімейні відносини були припинені. Оцінюючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, бо суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що 26 вересня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, на цей час дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги а ні їй, а ні дитині не надає, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не працює та ніяких доходів не має. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно належним чином. Відповідно до вимог ст. 169. 224 ЦПК України суд вважає можливим постановити заочне рішення по справі зі згоди позивачки. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов піддягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 1-ВЛ № 100162 від 26.09.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Згідно до свідоцтва про народження 1-ВЛ № 161 від 30.06.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, від цього шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки про стан сім'ї № 1046 від 01.10.2010 року виданої Комунальним підприємством „Жилкомсервіс дільниця № 62, [PERSON] та [PERSON], [INFO], проживають в [INFO], б. 35, кв. 1. Судом встановлено, що сторони не проживають разом, чоловік позивачки не надає допомогу на утримання дружини та дитини. Згідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На вимогу ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦК України суд вважає за необхідне судові витрати стягнути з відповідача. На підставі вшцевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 26 вересня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого подружжя має сина [PERSON]. [INFO]. Відповідач проживає окремо, на цей час дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі !/» частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму хія дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно належним чином. Відповідно до вимог ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим постановити заочне рішення по справі зі згода позивачки. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 1-ВЛ № 100162 від 26.09.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Згідно до свідоцтва про народження 1-ВЛ № 161 від 30.06.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, від цього шлюбу подружжя має сина [PERSON]. [INFO]. Як вбачається з довідки про стан сім'ї № 1046 від 01.10.2010 року, виданої Комунальним підприємством Жилкомсервіс дільниця № 62, [PERSON] та [PERSON], [INFO], проживають в [INFO], б. 35, кв. 1. Судом встановлено, що сторони не проживають разом, батько не надає допомогу на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні їх від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку. Згідно до ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На вимогу ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦК України суд вважає за необхідне судові витрати стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved