Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-25 00:00:00

Позивачі 15 вересня 2010 року звернулися до суду з позовом до [PERSON], КП «ДМБТІ», третя особа Ленінська районна у м. Дніпропетровську рада, про визнання права власності на самовільні забудови, зміну ідеальних часток, визнання права власності на частину домоволодіння, в якому зазначили, що [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS] належить [PERSON] Згідно акту ідеальних часток від 18 червня 2010 року у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться 61/100 частина спірного домоволодіння, у фактичному користуванні [PERSON] 23/100 частини, у фактичному користуванні [PERSON] 16/100 частини. На належній позивачам частині домоволодіння позивачі самочинно збудували гараж літ. З, сарай літ. Г, сарай літ. В, у звязку з чим змінились ідеальні частки в домоволодінні. В даний час у них виникла потреба в оформленні правовстановлюючих документів на нерухоме майно, у звязку з чим вони змушені звертатися з позовом до суду. Просили суд визнати за ними право власності на самовільно збудовані сараї Г, В, гараж З по ? частині за кожним; затвердити акт ідеальних часток складений КП «ДМБТІ» від 18 червня 2010 року; визнати за [PERSON] право власності на 23/100 частини домоволодіння № 28 по вул. Правобережній, яка складається у житловому будинку А-1 2/3 частини квартири № 2, яка складається із приміщень 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., в прибудові А'-1 2/3 частини квартири № 2, яка складається із приміщень: 2-1 площею 8,3 кв.м., 2/3 частини ганку а', ? частину сараю В (самочинний), ? частину погребу під В, ? частину сараю Г (самочинний), ? частину вбиральні Ж, ? частину гаражу З (самочинний), ? частину сараю Н (тимчасовий), ? частину душу П, ? частину споруд № 2, 4, ІІ; визнати за [PERSON] право власності на 16/100 частини домоволодіння № 28 по вул. Правобережній, яка складається у житловому будинку А-1 з 2/3 частини квартири № 2, яка складається із приміщень 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., в прибудові А'-1 1/3 частини квартири № 2, яка складається із приміщень: 2-1 площею 8,3 кв.м., 2/3 частини ганку а', ? частину сараю В (самочинний), ? частину погребу під В, ? частину сараю Г (самочинний), ? частину вбиральні Ж, ? частину гаражу З (самочинний), ? частину сараю Н (тимчасовий), ? частину душу П, ? частину споруд № 2, 4, ІІ. [PERSON] 15 вересня 2010 року звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], КП «ДМБТІ», третя особа Ленінська районна у м. Дніпропетровську рада, про визнання права власності на самовільні забудови, зміну ідеальних часток, визнання права власності на частину домоволодіння, в якому зазначив, що йому належить квартира [ADDRESS]. Згідно акту ідеальних часток від 18 червня 2010 року у його фактичному користуванні знаходиться 61/100 частина спірного домоволодіння, у фактичному користуванні [PERSON] 23/100 частини, у фактичному користуванні [PERSON] 16/100 частини. На належній йому частині домоволодіння позивач самочинно збудував сарай Б, сарай Л, навіс Д, у звязку з чим змінились ідеальні частки в домоволодінні. В даний час у нього виникла потреба в оформленні правовстановлюючих документів на нерухоме майно, у звязку з чим він змушений звертатися з позовом до суду. Просив суд визнати за ним право власності на самовільно збудовані споруди сараї Б, Л, навіс Д 2010 року побудови, які розташовані на земельній ділянці будинку № 28 по вул. Правобережній у м. Дніпропетровську; затвердити акт ідеальних часток складений КП «ДМБТІ» від 18 червня 2010 року; визнати за ним право власності на 61/100 частину домоволодіння № 28 по вул. Правобережній, яка складається у житловому будинку А-1 квартира № 1, яка складається із приміщень: 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., в прибудові А'-1 квартира № 1, яка складається із приміщення 1-1 площею 8,7 кв.м., ганок а, сарай Б (самочинний), навіс Д (самочинний), вбиральня Е, сарай Л, навіс О, споруди № 1, 3, 5, 6, 7, 8, 9, І. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги визнали. Представник відповідача, позивача за зустрічним позовом [PERSON], позовні вимоги визнала, зустрічні позовні вимоги підтримала. Представник Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник КП «ДМБТІ» у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 травня 2008 року та 1/3 частина вищезазначеної квартири на підставі договору дарування від 22 лютого 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 174. [PERSON] належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 травня 2008 року. [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 04 лютого 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 186. Згідно акту ідеальних часток від 18 червня 2010 року в домоволодінні № 28 по вул. Правобережній у м. Дніпропетровську [PERSON] належить 61/100 частина домоволодіння, [PERSON] 23/100 частини та [PERSON] 16/100 частини. Згідно технічного паспорту КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради від 20.05.2010 року в домоволодінні № 28 по вул. Правобережній у м. Дніпропетровську самочинно збудовані: гараж З, сарай Г, сарай В, сарай Б, навіс Д, сарай Л. Згідно ч. 5 ст. 376 Цивільного Кодексу України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У відповідності до вимог ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, будівлі, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом встановлено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 року № 923 « Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів здійснюється комісією і полягає у підтвердженні нею готовності до експлуатації обєктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, комунікацій та споруд інженерної і транспортної інфраструктури, їх інженерно-технічного оснащення та забезпечення, пускових комплексів, черг будівництва (далі - закінчені будівництвом обєкти) відповідно до погодженої та затвердженої в установленому порядку проектної документації. Приймальна комісія утворюється інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт на підставі письмової заяви замовника обєкта будівництва, форма якої затверджується в установленому порядку Мінрегіонбудом. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата видачі зареєстрованого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю свідоцтва. Відповідно до п. 1.6 Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445 (із змінами та доповненнями станом на 19.05.2005 року) «Реєстрації підлягають права власності тільки на обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці обєкти». Також право власності на обєкти нерухомого майна провадяться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування, фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані обєкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети за наявності акта комісії про прийняття обєкта та введення його в експлуатацію. Відповідно до ст. 301 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво обєктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам; закінчені будівництвом обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, як визначено ч. 2 п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою КМУ від 22 вересня 2004 року № 1243, полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації обєктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд, транспортним магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої у встановленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Позивачі до Дніпропетровської міськради та Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради з проханням оформити право власності та про видачу свідоцтва про право власності на самовільно збудоване нерухоме майно не звертався. Також з технічного паспорту вбачається, що самовільні забудови гараж З, сарай Г, сарай В збудовані до 1 січня 2004 року, тобто під час дії ЦК УРСР в редакції 1963 року. Розділом другим ЦК УРСР в редакції 1963 року регулювання відносин щодо володіння, користування та розпорядженням майном. Громадяни, які збудували жилі будинки, господарські і побутові будівлі та споруди без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту не набувають права власності на самочинне будівництво, а мають право володіти та користуватися цими будівлями і не вправі розпоряджатися ними. Нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року питання визнання права власності на самочинне будівництво у судовому порядку не врегульовано. Згідно до ч. 2 ст. 357 ЦК України, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він вирішується з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбанні (виготовлення, спорудження) майна. Згідно вимог ч. 3 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Outcome: dismissed