Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором позики від 10 січня 2010 року у розмірі 218 593 грн., а також три проценти річних від простроченої суми грошового зобов»язання в розмірі 2 353,61 грн. та пеню в розмірі 286 356,80 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 10.01.2010 р. між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого він передав позичальнику у власність грошові кошти в сумі 218 593 грн. Відповідно до п. 3 Договору відповідач зобов’язався повернути всю позику до 30.06.2010 року. Згідно розписки [PERSON] отримав кошти, однак в порушення умов договору станом на 09.11.2010 року грошей не повернув. Крім цього, відповідно до п. 5 Договору позивач нарахував пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення, що становить 286 356,80 грн., та відповідно до ст. 625 ЦК України –3% річних, що становить 2 353,61 грн. 01 лютого 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до п.1.1 якого поручитель зобов’язався відповідати перед позикодавцем за виконання [PERSON] своїх зобов’язань, що випливають з договору позики. Однак, в порушення умов договору поруки відповідач [PERSON] зобов»язання не виконав, борг не сплатив. Таким чином, відповідно до умов договорів та на підставі положень чинного законодавства просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договірним зобов»язанням, а також пеню та три проценти річних від простроченої суми. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за вказаним договором позики. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з’явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать розписки про одержання судової повістки, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача, на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 січня 2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено Договір позики, відповідно до п. 1 якого Позикодавець [PERSON] передав Позичальнику [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 218 593 грн. Відповідно до п. 3 вказаного Договору Позичальник зобов’язався повернути всю позику до 30.06.2010 року (включно), в тому числі до 31.01.2010р. –36 432,16 грн., до 28.02.2010р. –36 432,16 грн., до 31.03.2010р. –36 432,16 грн., до 30.04.2010р. –36 432,16 грн., до 31.05.2010р. –36 432,16 грн., до 30.06.2010р. –36 432,20 грн. (а.с.5). Згідно розписки про отримання позики від 10.01.2010 року (а.с.6) [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 218 593 грн. в якості позики в день складання розписки. Відтак, позивач виконав договірне зобов»язання, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не повернув суму позики у встановлений договором строк –до 30.06.2010 року. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов’язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача позику в розмірі 218 593 грн., згідно ст. 625 ЦК України - три проценти річних від простроченої суми грошового зобов»язання в розмірі 2 353,61 грн., а також відповідно до п. 5 Договору позики - пеню в розмірі 286 356,80 грн., що вірно розрахована позивачем в розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення таких коштів солідарно з відповідача [PERSON] виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 01 лютого 2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до п.1.1 якого поручитель [PERSON] зобов’язався відповідати перед позикодавцем за виконання [PERSON] своїх зобов’язань, що випливають з договору позики від 10.01.10р. (а.с.7). Відповідно до п. 5.1. Договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання та виконання п. 4.1. цього договору і діє до моменту припинення Договору позики, але не більше ніж до 31 грудня 2010 року. Згідно п. 4.1. Договору поруки позикодавець повинен сплатити Поручителеві за надання поручительських послуг 10 % від суми позики. В ході розгляду справи позивач та його представник, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, не надали жодного належного та допустимого доказу на підтвердження то факту, що [PERSON] сплатив поручителеві кошти передбачені п. 4.1. Договору поруки. Відтак, суд вважає, що Договір поруки в силу п.5.1. не набрав чинності. З огляду на викладене, відсутні правові підстави для стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], тому в цій частині вимоги позивача є безпідставними. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати з відповідача [PERSON]

Outcome: partial