Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

В листопаді 2010 року [PERSON] звернулася до Ржищівського міського суду з позовом до [PERSON], про стягнення (повернення) грошових коштів. Свої вимоги мотивує тим, що в липні 2010 року оглянувши будинок відповідача, який розташований: м. Ржищів, Київської області, вул. 8-го Березня, 111, погодилась його придбати. На підтвердження домовленості з відповідачем про купівлю-продаж належного йому будинку, передала завдаток 8000 грн., про що відповідач надав розписку. Через декілька днів [PERSON] і ще передала відповідачу в рахунок оплата вищевказаного будинку 2600 доларів США, про що він надав ще одну розписку. На момент їхньої домовленості, станом на 26.07.2010 року єдиною перешкодою укладення договору купівлі-продажу між ними, була відсутність у відповідача належним чином оформленого Акту на право власності земельної ділянки, в зв'язку з чим [PERSON] просив почекати та повідомив, що в найближчий час він отримає належним чином оформлений Акт. В жовтні 2010 року [PERSON]О, повідомив позивача, що будинок він вже продав іншим покупцям та повернув їй 2600 доларів США, які отримав в рахунок оплати будинку, а завдаток у розмірі 8000 грн. з невідомих позивачці причин так і не повернув. Позивач позовні вимоги в судовому засіданні підтримала у повному обсягу та наполягає на тому щоб з [PERSON] стягнули суму завдатку в подвійному розмірі, моральну шкоду та судові витрати, оскільки в добровільному порядку він борг повертати не збирається. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що вони з позивачкою домовилися, що він не буде їй повертати завдаток, на погодження цього позивачка при ньому порвала розписку, а тому просить в позові відмовити повністю. Суд, вислухавши сторони у справі, перевіривши матеріали цивільної справи, надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. З пояснень сторін та наданих сторонами доказів встановлено, що 26 липня 2010 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було досягнуто згоди, щодо продажу відповідачем позивачці житлового будинку № 111 по вул. 8-го Березня в м. Ржищів, Київської області, тобто було укладено попередній договір купівлі-продажу, що оформлено у вигляді письмової розписки. За вказаним попереднім договором на виконання майбутніх своїх зобов'язань, позивачкою було передано відповідачу аванс в розмірі 8000 грн. Відповідач же на підтвердження свого наміру продати саме позивачці зазначений будинок взяв на себе зобов'язання оформити належним чином державний Акт на право власності на земельну ділянку та в подальшому укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. У жовтні 2010 року відповідач продав, належний йому житловий будинок іншій особі, при цьому отриманий від позивачки аванс в розмірі 8000 грн. не повернув. Оскільки сторонами при укладенні попереднього договору не дотримано передбачені ст. ст. 635 та 657 ЦК України вимоги законодавства щодо форми укладення попереднього договору та його обов'язкового нотаріального посвідчення, що дає підстави для визнання такого договору у відповідності до вимог ч. 4 ст. 635 ЦК України договором про наміри. Згідно ст. 570 України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами. Оскільки судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку в установленому законом порядку між [PERSON] та [PERSON] не укладено, передана відповідачу [PERSON] сума у розмірі 8000 грн. є авансом, який підтягає поверненню позивачці у цьому ж розмірі. В частині щодо стягнення з відповідача моральної шкоди то вимоги в цій частині не грунтуються на нормах матеріального права та зобов'язаннях що виникли між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення судових витрат підлягають задоволенню в частині 190 грн. - державного мита та 120 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial