Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказала, що з 10.10.2000 року вона працювала у ВАТ «Вуглецевий композит». 27.09.2010 року вона була звільнена за власним бажанням. При звільненні з підприємства, їй не була виплачена заробітна плата за період з серпня 2009 року по вересень 2010 року у сумі 18\~267 грн. 40 коп., що підтверджується довідкою. Просила стягнути з відповідача вказану суму боргу, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28.09.2010 року по день фактичного розрахунку. У судове засідання позивачка не з»явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача, будучи повідомленим про час і місце слухання справи, про що у матеріалах справи є докази, у судове засідання не з»явився, заперечень на позов не надав, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача по наявних у справі документах. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв»язку з наступним. Позивачка [PERSON] з 10.10.2000 року працювала у ВАТ «Вуглецевий композит». 27.09.2010 року вона була звільнена за власним бажанням. При звільненні з підприємства, їй не була виплачена заробітна плата за період з серпня 2009 року по вересень 2010 року у сумі 18\~267 грн. 40 коп., що підтверджується довідкою від 07.10.2010 року. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У статті 94 КЗпП України зазначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Як вбачається з довідки ВАТ «Вуглекомпозит» від 07.10.2010 року, заробітна плата позивачці не була виплачена у сумі 18\~267 грн. 40 коп., а тому, вказана сума підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з довідки, середній заробіток позивача склав 888 грн. 25 коп., а тому, із вказаної суми середнього заробітку підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума середнього заробітку за період з 28.09.2010 року по день винесення рішення судом- 26.11.2010 року ( 888,40 грн.: 23 дні х 60 днів затримки розрахунку= 2\~317,20 грн.) Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», що суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день винесення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати.

Outcome: partial