Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що з 01 листопада 1997 року знаходиться у шлюбі з відповідачем, від цього шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб на підставах того, що спільне життя не склалося. Шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться. За час шлюбу за спільні кошти придбана квартира № 11 по пр-ту.Перемоги, 41/ вул.Петровського, 11 в м.Бердянськ. Просить визнати квартиру спільною власністю подружжя, поділивши її між подружжям в рівних частках. В судовому засіданні позивач та її представник за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримали. Зазначили, що [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу за спільні кошти придбали квартиру № 11 по пр-ту.Перемоги, 41/ вул..Петровського, 31 в м.Бердянськ. Квартира зареєстрована за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2001 року. Пояснили, що квартира є спільним майном подружжя та частки є рівними. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Зазначив, що дійсно квартира придбана за спільні кошти в період шлюбу. Квартира зареєстрована за ним. Визнає, що частки його та дружини у праві власності на спірну квартиру є рівними. Аналізуючи докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 9-11, 22-24, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час виникнення правовідносин, майно, що придбане подружжям підчас шлюбу, є їхньою загальною спільною власністю. Майно, що належало кожному з подружжя до вступу в шлюб, а також отримане ним підчас шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. В разі розділу майна, що є загальною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст.ст. 20, 57, 60, 61, 68, 70, 72 Сімейного Кодексу України, який діє на час розгляду справи, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.6 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 рік) Правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовується до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до і набрання чинності цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01 листопада 1997 року. Квартира № 11 по пр.-ту Перемоги, 41/ вул.. Петровського, 11 в [PERSON] зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 22 березня 2001 року та державним нотаріусом [PERSON] держнотконтори (реєстр. № 3-625). Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу від 22.03.01 року та реєстраційним написом Комунального підприємства [PERSON] міської ради з технічної інвентаризації від 27.03.01 року, технічним паспортом на квартиру. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS]/ вул.Петровського,11 в [PERSON] придбана за час шлюбу [PERSON] та [PERSON]. Зазначена квартира не належала кожному з подружжя до вступу в шлюб, а також не отримана ними підчас шлюбу в дар або в порядку спадкування. Отже, зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та їх частки визнаються рівними.

Outcome: approved