Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-31 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулась з позовом до ТОВ „Агро-Лада, в якому просила визнати договір оренди землі між нею та відповідачем від 24.01.2006 року недійсним у звязку з порушенням закону та вилучити землю із незаконного володіння відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що 24.01.2006 року вона уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ „Агро-Лада на 40 років. В оренду була передана земельна ділянка загальною площею 4,23 га, яка знаходиться на території Голінської сільської ради Бахмацького району. Орендна плата визначена у грошовій формі в розмірі 2% від нормативної грошової оцінки землі, що складає 797 грн. 99 коп. від суми вартості землі 39 899 грн. Вказаний договір оренди укладений без відповідної документації, передбаченої ст.15 Закону України „Про оренду землі, а саме: відсутні кадастровий план до договору оренди земельної ділянки, акт встановлення меж в натурі (на місцевості) землевпорядними організаціями, проект відведення земельної ділянки, акт прийняття-передачі обєкта оренди, проект відведення земельної ділянки в оренду. Позивач вказує, що в п.43 договору зазначено, що невідємними частинами договору є: кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлення земельних сервітутів, акт визначення земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт прийняття-передачі обєкта в оренду. Відсутність у відповідача плану земельної ділянки, який є необхідним додатком до договору оренди земельної ділянки і відображає зовнішні межі земельної ділянки, унеможливлює точне визначення місцезнаходження земельної ділянки. Договір не був зареєстрований у відповідності до вимог ст.126 ЗК України, ст.18 Закону України „Про оренду землі та п.5 Постанови КМУ №32073 від 25.12.1998 року „Про затвердження порядку державної реєстрації договорів оренди. Договір укладений на 40 років і повинен бути посвідчений нотаріально. В листопаді 2010 року [PERSON] подала до суду додаткову позовну заяву, в якій зазначила, що додатковою умовою визнання договору недійсним є вчинення правочину під впливом помилки, яка має істотне значення. На підтвердження цього вказує ту обставину, що вона є людиною похилого віку і не могла укладати угоди на досить тривалий строк - на 40 років. На час закінчення дії правочину вона повинна досягнути віку 113 років. Також підставою для визнання договору недійсним вказує невизначеність періоду ротації основної сівозміни та не складення проектів землеустрою. Сорокарічний строк, на її думку, є безпідставним. Рішенням Бахмацького районного суду від 19.11.2010 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм чинного земельного законодавства. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при укладенні договору оренди недотримані вимоги щодо належності всіх документів, які передбачені земельним законодавством, зокрема ст.ст. 116, 123, 125 ЗК України, ст.ст. 6, 15 Закону України, та є невідємною частиною договору оренди. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного: відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання договору оренди недійсним, оскільки останній зареєстрований у ДК „Центр державного земельного кадастру Чернігівської регіональної філії Бахмацького відділу, нотаріального посвідчення не потребує, містить всі передбачені законодавством істотні умови. Проте, із зазначеними висновками колегія суддів апеляційного суду погодитись не може. Відповідно до змісту ст.ст.215 ЦК України та розяснень Пленуму Верховного Суду України, що дані в постанові №9 від 06.11.2009 р. „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним, не може бути визнаний недійсним правочин, який не укладено. Частиною 1 ст.368 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Судом по справі встановлено, що позивач являється власником земельної ділянки площею 4,23 га, розташованої на території Голінської сільської ради Бахмацького району, що підтверджується копією державного акту серії ЯА № 511233 (а.с.58). 24.01.2006 року сторонами підписаний договір оренди земельної ділянки площею 4,23 га, яка знаходиться на території Голінської сільської ради на строк 40 років, що підтверджується копією договору на а.с.9. Вказаний договір був зареєстрований у Бахмацькому райвідділі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис 17.03.2006 року. Відповідно до повідомлення ДК „Центр державного земельного кадастру Чернігівської регіональної філії Бахмацького відділу договори оренди, укладені між сторонами були зареєстровані 17.03.2006 року за № 040683200199 та № 040683200200 (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України „Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невідємною частиною договору оренди землі на підставі ч.4 вказаної статті є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. На порушення цієї норми Закону до підписаного сторонами документа зазначені документи не долучені. Не долучалася до договору і копія державного акту на землю на імя позивача з відповідним планом-схемою розташування земельної ділянки. Відсутність зазначених документів , що визначають межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) унеможливлює її ідентифікацію не місцевості. Разом з тим, інформація про обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), як зазначено вище, є однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки. Враховуючи вищенаведене, підстави для визнання оспорюваного договору оренди недійсним, відсутні. Положення ч.2 ст.15 Закону України „Про оренду землі, відповідно до якого недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору оренди землі є підставою для визнання його недійсним, застосуванню не підлягає, оскільки суперечать змісту ч.1 ст.215 прийнятого пізніше ЦК України, згідно з якою недійсним може бути визнано, так само як і розірвано, лише укладений договір. Підстави для визнання договору оренди недійсним через вчинення правочину під впливом помилки також відсутні. В цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Разом з тим, позовні вимоги про повернення майна є обґрунтованими. Як зазначалося вище, підписаний договір оренди не містить необхідної інформації про обєкт оренди як одну з істотних умов договору оренди землі, тобто, договір не є укладеним. Не укладений договір не породжує для його сторін прав та обовязків, на досягнення яких було спрямоване їх волевиявлення при його документальному оформленні. Відтак відповідач користується нею без достатньої правової підстави, а позивач вимагає повернення від відповідача безпідставно набутого майна. Пленум Верховного Суду в постанові №9 від 06.11.2009 р. „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним звернув увагу, що в разі передчасної передачі на виконання юридично ще неукладеного договору майна, право на це майно у набувача не виникає і власник може витребувати його в порядку встановленому главою 83 ЦК України. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 1212, 1213 ЦК України відповідно до яких набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Суд на зазначені положення закону та обставини справи уваги не звернув, належної оцінки їм не дав та застосував до спірних правовідносин закон, який не поширюється на ці правовідносини, та не застосував закон, який підлягав застосуванню. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що понесені нею при подачі позову та апеляційної скарги (398,99 + 120 + 199,5 + 120 = 838,99). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial