Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

17.01.2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новобузької міської Ради про визнання державного акту, на право приватної власності на земельну ділянку, що виданий на імя [PERSON] таким, що втратив чинність. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06.03.2007 року він придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Пролетарська, 26 м. Новий Буг Миколаївської області. На даний час позивач бажає відчужити зазначений житловий будинок, однак, через відсутність у нього права власності на земельну ділянку площею 0,1 для обслуговування зазначеного вище житлового будинку, зробити він цього не може. За цих обставин, позивач, посилаючись на те, що державний акт на зазначену земельну ділянку видано на імя [PERSON], яка померла 09.11.2008 року, просив суд визнати цей державний акт таким, що втратив чинність. До початку розгляду судом справи по суті позивач уточнив свої позовні вимоги, і посилаючись на вимоги ст.140 ЗК України та факт смерті власника земельної ділянки [PERSON], що мав місце 09.11.2008 року, просив визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-МК №012754, виданий 03.07.1995 року на імя [PERSON] Представник відповідача [PERSON] вимоги позивача щодо визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК №012754, виданий 03.07.1995 року на імя [PERSON], визнала, вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Громадянка [PERSON] являлася власницею житлового будинку №26 з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Пролетарська в м. Новий Буг, Миколаївської області та земельної ділянки площею 0,1 га. для обслуговування вищезазначеного житлового будинку. Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-МК №012754, виданий 03.07.1995 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1285. 06.03.2007 року згідно договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] позивач [PERSON] придбав у [PERSON] вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та зареєстрував його в Новобузькій філії МБТІ 10.04.2007 року за реєстровим № 4449. В той час питання про передачу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку у власність позивача сторони не вирішували. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть за №00008836793 від 15.03.2011 року [PERSON] померла 09.11.2008 року у віці 70 років в с. Вільне, Криворізького району, Дніпропетровської області. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. В силу ч.2 ст.377 цього ж Кодексу якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування. Жилий будинок №26 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Пролетарська в м. Новий Буг, Миколаївської області, власником якого являється позивач [PERSON], розташований на земельній ділянці площею 0.1 га, яку на підставі рішення виконкому Новобузької міської Ради за №212 від 27.06.1995 року було передано громадянці [PERSON] у приватну власність для обслуговування жилого будинку та 03.07.1995 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-МК № 012754, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1284. Після смерті [PERSON] що мала місце 09.11.2008 року, зазначена земельна ділянка успадкована не була. Таким чином, з часу набуття позивачем [PERSON] права власності на зазначене нерухоме майно, спливу двох з половиною років після смерті [PERSON] та відсутності спадкоємців після її смерті, - суб'єктивне право громадянки [PERSON], яка володіла земельною ділянкою на праві власності, згідно до вимог п."б" ст.140 ЗК України вважається припиненим, а Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-МК № 012754, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1284, виданий на ім'я [PERSON], втрачає юридичну силу, тому вимоги позивачки щодо визнання зазначеного акту недійсним підлягають задоволенню.

Outcome: approved