Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що згідно рішення Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради від 16.05.2008 р. їй було надано дозвіл, як законному представникові малолітньої доньки [PERSON], [INFO], на купівлю квартири [ADDRESS], та 20.06.2008 р. між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, право власності було зареєстровано в БТІ та на час звернення до суду із даним позовом [PERSON] та [PERSON] належить по ? частці у зазначеному вище майні. Разом з тим, як зазначається позивачем при зверненні до суду. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 27.09.2010 р. було затверджено мирову угоду, згідно з якою [PERSON] повністю визнала позов [PERSON] у цивільній справі за позовом останньої до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики та зобовязалася передати у власність [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], та відповідно до даної мирової угоди [PERSON] не має претензій до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 150\~000 грн., тому, посилаючись на приписи ст. 357 та ст. 361 ЦК України позивач просила суд визначити частки у спільній частковій власності. У судове засідання 04.07.2011 р. позивач, відповідач та треті особи не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач просила суд повністю задовольнити поданий позов, відповідач та треті особи не заперечували проти його задоволення, просили ухвалити рішення на розсуд суду ,тому, суд, врахувавши надані заяви та дослідивши докази, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, рішенням Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради від 16.05.2008 р. [PERSON] було надано дозвіл, як законному представникові її малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], на купівлю квартири [ADDRESS]; 20.06.2008 р. між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №19 у будинку №1 по провул. Васильєвському у м. Дніпропетровську; право власності було зареєстровано в БТІ та на час звернення до суду із даним позовом [PERSON] та [PERSON] належить по ? частці у зазначеному вище майні. Водночас, як було встановлено судом за розгляду даної справи, Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 27.09.2010 р. було затверджено мирову угоду, згідно з якою [PERSON] повністю визнала позов [PERSON] у цивільній справі за позовом останньої до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики та зобовязалася передати у власність [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], та відповідно до даної мирової угоди [PERSON] не має претензій до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 150\~000 грн. У випадку, коли нерухоме майно не розділено в порядку, встановленому законом, за загальним правилом частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників (ч. 1 ст. 357 ЦК України). Частиною першою статті 361 ЦК України передбачено право співвласника самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Для розпорядження своєю часткою кожен співвласник може вимагати виділення своєї частки. У випадку, коли співвласників є двоє, настає поділ майна, що знаходиться у спільній частковій власності. Таким чином, згідно з вимогами чинного законодавства, для передачі права власності на половину належного [PERSON] нерухомого майна (1/2 частки квартири [ADDRESS]) іншій особі ([PERSON]Б.) необхідно здійснити виділення частки (фактично поділ будинку з наступною реєстрацією цієї частки в бюро технічної інвентаризації), та саме за умови дотримання зазначених вище дій можливим виконання затвердженої судом та зазначеної вище мирової угоди, тому,

Outcome: approved