Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-16 00:00:00

24 березня 2010 року Фрунзенська районна у м. Харкові рада звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що відповідачі по справі є батьками малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], від виховання яких злісно ухиляються. За інформацією адміністрації дитячої поліклініки № 15, малолітній [PERSON] знаходиться в Обласній дитячій інфекційній клінічній лікарні, батьки дитину у лікарні не відвідують. Сім'я мешкає у приватному будинку, санітарні умови проживання незадовільні, батьки не працюють, зловживають спиртними напоями. Фактично відповідачі по справі самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, не працюють, належного догляду за дітьми не здійснюють, малолітні не забезпечені необхідними продуктами харчування, предметами догляду, проживають в антисанітарних умовах. У зв'язку з чим, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті районної ради, розглянувши на своєму засіданні надані документи, діючи в інтересах малолітніх дітей, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів, відносно їхніх малолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діяла на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Присутній у судовому засіданні помічник прокурора також підтримав позовні вимоги, просивши суд про їх задоволення. Відповідачі у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, зазначавши, що вони приділяють достатньої уваги своїм малолітнім дітям, кожні два тижні відвідують дітей, які перебувають в Обласному дитячому туберкульозному клінічному санаторію. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, свідків, вивчивши матеріали справ та надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження [NUMBER]) та [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження [NUMBER]). Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно відповіді Міської дитячої поліклініки № 15 від 17.12.2009 року № 885 за підписом головного лікаря [PERSON] [PERSON] з травня 2009 року знаходився на лікуванні з приводу: вперше діагностований туберкульоз, ексудативний плеврит. Мати відвідує сина рідко. [PERSON] знаходиться під наглядом дитячої поліклініки з приводу контакту з хворим на туберкульоз, віражу туберкулінової проби, дитина потребує оздоровлення в Обласному протитуберкульозному санаторію або у протитуберкульозному дитячому садку санаторного типу. З вересня 2007 року до липня 2009 року мати дівчинку до дитячої поліклініки не приводила. Сім'я мешкає у приватному будинку, санітарний стан помешкань незадовільний, брудно. Мати інколи зловживає спиртними напоями. Також згідно відповіді № 439 від 23.07.2009 року, повідомлялося, що батьки дітей зловживають спиртними напоями, у будинку антисанітарні умови. Крім того, в матеріалах справи міститься відповідь Обласної дитячої інфекційної клінічної лікарні від 28.11.2009 року № 1441 за підписом головного лікаря [PERSON], згідно з якою [PERSON] з 18.06.2009 року перебував на лікуванні у даному закладі у відділенні № 5 з діагнозом ексудативний правобічний плеврит. Під час лікування станом здоров'я хлопчика цікавилася мати, приблизно один раз на два тижні. Мати дитини, по заяві, забирали його додому на вихідні дні, проте своєчасно дитину у відділення не повернула, після нагадування лікарем, по телефону привела у відділення тітка. З її слів, батьки хлопчика знаходяться у нетверезому стані, медикаменти, видані на ці дні, дитини не приймала, була голодна. З висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті районної ради від 18 лютого 2010 року № 263/2/01-17 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виконання батьківських обов'язків, не працюють, зловживають спиртними напоями, належного догляду за дітьми не здійснюють, малолітні не забезпечені необхідними продуктами харчування, предметами догляду, проживають в антисанітарних умовах. Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні у якості свідка був допитаний [PERSON], дільничний інспектор Фрунзенського РВ ХГУ ГУМВД України в Харківській області, який пояснив, що знає родину [PERSON], оскільки в його дільничну територію входить територія, де розташований будинок відповідачів - [ADDRESS] Відповідачів знає близько двох років. Свідок пояснив, що [PERSON] та [PERSON] ніде не працюють, неодноразово був в домоволодінні відповідачів за вищевказаною адресою за викликами сусідів, які повідомляли про те, що в будинку відбуваються сварки через зловживання спиртними напоями родиною [PERSON]. Умови проживання в будинку незадовільні, антисанітарні. Відносно [PERSON] неодноразово складався протокол по справі про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП (насильство в сім'ї). В судовому засіданні була досліджена довідка Обласного дитячого туберкульозного клінічного санаторію від 26.04.2011 р. за підписом головного лікаря, відповідно до якої встановлено, що з 02.08.2010 р. в даному закладі знаходяться діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З моменту прибуття дітей в заклад та до теперішнього часу їх батьки [PERSON] та [PERSON] не беруть ніякої участі у вихованні та фінансово не підтримують їх. За весь час перебування дітей мати, відвідала їх лише один раз напередодні святкування Нового 2011 Року. З відповіді ОДТКС від 26.04.2011 р. за підписом головного лікаря, вбачається, що діти були доставлені в їх заклад бригадою відділу госпіталізації Управління станції швидкої медичної допомоги Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги без речей за направленням від Харківського Обласного притулку для дітей. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що до Фрунзенської районної у м. Харкові ради надійшло повідомлення від районної поліклініки, що діти знаходяться в дуже поганому стані, через певні захворювання та відсутність батьківського піклування та дітям терміново необхідно надати лікування. В результаті чого дітей було направлено до Харківського обласного притулку для дітей де вони перебували з 15.07.2010 р. по 02.08.2010 р. З відповіді Харківського обласного притулку для дітей вбачається, що за час перебування у притулку [PERSON] та [PERSON] з 15.07.2010 р. по 02.08.2010 р., батьки не відвідували дітей жодного разу. У судовому засіданні була допитана у якості свідка юрист Обласного дитячого туберкульозного клінічного санаторію [PERSON], яка пояснила, що матір дітей двічі з 02.08.2010 р. відвідала дітей у закладі, а саме: на передодні святкування Нового Року та [INFO] р. на день народження доньки. Батько дітей взагалі жодного разу не відвідував дітей у закладі. Свідок також пояснив, що в закладі на святкування Нового Року, Восьмого Березня, Пасхи, 9 травня, та інший свят, перебувають утреннікі, куди запрошуються батьки дітей, проте відповідачі не відвідували дітей. Також свідок пояснив, що їй відомо, що діти поступили до їх закладу в дуже поганому стані та на теперішній час стан дітей задовільний, вони набрали вагу, пройшли курс лікування від туберкульозу, перебувають на відповідній білковій дієті. Батьківські права та обов'язки належать до невідчужуваних. Але якщо ці права та обов'язки використовуються не за призначенням, можлива їх втрата через позбавлення батьківських прав. По суті це є особлива сімейно-правова міра відповідальності по відношенню до батьків. Відповідачі ухиляються від виховання та матеріального утримання малолітніх дітей: зловживають спиртними напоями, не працюють, неадекватно відноситься до дітей не забезпечує дітям потрібного догляду та піклування, не створює їм належних умов для проживання та розвитку. Таким чином, у зв'язку з такою поведінкою відповідачів, свідомим нехтуванням ним своїми обов'язками, байдуже ставлення до своїх дітей, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав. Допитана у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що двічі разом з відповідачкою [PERSON] відвідувала дітей в серпні 2010 р. та лютому 2011 р. Проте чітко пояснити в якому закладі перебувають діти, на якому поверсі та де знаходиться заклад, свідок пояснити не змогла. Проте, що дійсно в серпні 2010 р. мати відвідувала дітей, сторонами не оспорюється, оскільки свідок [PERSON] також пояснила, що мати дійсно в серпні 2011 р. відвідувала дітей. У судовому засіданні відповідачка зазначала, що відвідує дітей у закладі кожні два тижні, проте суд критично відноситься до таких пояснень, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, крім того, були спростовані поясненнями свідка [PERSON] та довідкою з ОДТКС. 07.06.2010 р. по даній справі було ухвалено заочне рішення, яке ухвалою від 02.07.2010 року було скасовано. Проте до теперішнього часу відповідачами не було зроблено заходів для того щоб надати відповідні докази того, що вони дійсно не байдуже ставляться до своїх малолітніх дітей та мають намір повернути їх до дому. Перешкоди для виконання відповідачами своїх батьківських обов'язків відсутні, останні свідомо ухиляються від їх виконання. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON], в інтересах дітей. Враховуючи, що ст. 166 ч.2 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав , не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, тому вимоги про стягнення на користь інтернатної установи аліментів на утримання малолітніх дітей суд задовольняє і стягує з відповідачів аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів їхнього заробітку з кожного, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісяця , починаючи з дня звернення до суду з позовом , тобто з 24.03.2010 р. та до часу повноліття дітей. Відповідно до ч. 6 ст. 167 СК України, дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може у будь-який час повернута до нього. Одночасно відповідачам роз'яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved