Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-02 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до Кіровоградської ощадної кредитної спілки про розірвання договору пайового внеску №19/2003 від 01 травня 2003року та №11/2004 від 04 березня 2004року, а також стягнення боргу. Вказав, що 27.05.2003 року уклав з відповідачем договір №19/2003 про залучення пайового внеску на депозитний вклад під 36 відсотків річних з одержанням відсотків кожен місяць. Згідно договору до спілки було внесено 5300грн. В жовтні 2004року додала до свого вкладу 10600грн., а тому загальна сума складала 15900грн. До листопада 2004року отримувала відсотки згідно укладених договорів. В березні 2004року уклала з спілкою договір №11/2004 про пайовий внесок на депозитний вклад під 60 відсотків річних на 18 місяців з о одержанням відсотків в кінці вказаного строку. Згідно договору №11/2004 були внесені кошти в сумі 53000грн., терміном до вересня 2005року. Псля закінчення дії договору звернулась до відповідача з заявою про припинення членства в кредитній спілці та повернення внесених коштів, загальна сума яких складає 122059грн. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в заяві.. Представник відповідача до суду не зявився. Суд з врахуванням думки позивача визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у справі доказами та ухвалив розглядати справу заочно. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать Закону, держава не втручається у здійсненні власником права власності, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу ( депозиту ) одна сторона ( банк ), що прийняла від другої сторони ( вкладника ) або для неї грошову суму ( вклад ), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовується положення про договір банківського рахунка ( глава 72 цього Кодексу ), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору вкладу. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що 07 травня 2003 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір про внесення пайового внеску, згідно якого позивач вступив в члени спілки та вніс кошти в сумі 5300грн., після чого в жовтні 2004року додала до свого пайового внеску 10600грн., а тому загальна сума пайового внеску позивача в спілці становить 15900грн. 04 березня 2004року між сторонами укладено договір №11/2004 про внесення пайового внеску, згідно якого позивач вніс на рахунок спілки кошти в сумі 53000грн., під 60 відсотків річних, терміном на один рік. Відповідно до п. 2.7 Договору сторін член кредитної спілки в будь-який час має право достроково розірвати цей Договір, письмово попередивши про це Спілку. В такому випадку спілка повертає члену кредитної спілки внесок та сплачує належні проценти, виходячи з процентної ставки вказаної в Договорі за повні місяці на протязі яких спілка користувалась внеском до моменту їх повернення. З заяви [PERSON], яка була отримана спілкою 04.10.2005 року вбачається, що вона звернулась до спілки з проханням повернути її депозитний внесок та відсотки. Однак, до цього часу кошти позивачу не повернуто. Приймаючи до уваги те, що грошовий вклад є власністю позивача, договором сторін передбачено його дострокове розірвання, а на даний час строк дії договорів закінчився, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача про розірвання договорів про внесення пайового внеску члена кредитної спілки на депозитні рахунки, а також зобовязання повернення вкладених позивачем грошових коштів, з нарахованими згідно договору відсотками. На підставі викладеного,

Outcome: approved