Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, у якому просив стягнути з них в солідарному порядку заборгованість за кредитом у розмірі 146 386,22 доларів США. що в еквіваленті за курсом НБУ (1 долар - 7, 6190 грн.) станом на 19.06.2009г. складає 1 115 316, 61 грн., судові витрати по сплаті суми державного мита в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 250,00 грн. посилаючись на те, що на підставі кредитного договору № 014/0035/85/88392 від 14.02.2008 року, укладеного між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], позивач надав [PERSON] кредит в сумі 109 011,00 доларів США. із сплатою 14,25% річних, строком погашення до 14.02.2028 року. У якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 14.02.2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 014/0035/85/88392, згідно якого поручитель [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору №014/0035/85/88392 від 14.02.2008 року. Умови зазначеного кредитного договору позивачем виконані, проте відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору щодо часткового погашення кредитних зобов'язань та сплати відсотків за фактичне використання кредитних коштів щомісячно, ануїтетними платежами в розмірі згідно з Графіками погашення кредитів, у зв'язку з чим, виникла заборгованість у розмірі 1 115 316 грн. 61 коп. Посилаючись на викладене, представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь 11АТ «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «[PERSON] Аваль», заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 115 316, 61 грн. та судові витрати пов'язані із зверненням до суду. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, просили суд відмовити у його задоволенні у зв'язку з тим, що отримані кредитні кошти вона передала [PERSON]. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але без поважних причин до суду не з'явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд за його відсутністю суду не надавав та не заявляли. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 09 січня 2008 року [PERSON] звернулась до позивача із заявою, у якій просила надати кредит у сумі 109 011,00 доларів США строком на 240 місяців під 14. 25 % річних за користування кредитними коштами. 14 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0035/85/88392. Судом приймається до уваги, що Відкрите акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» було перейменоване у Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», яке в свою чергу перейменоване у Одеську обласну дирекцію Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль». Відповідно до ст. 10.1 Кредитного договору № 014/0035/85/88392 від 14.02.2008 року Позивач повністю та в строки виконав зобов'язання по даному договору - видавши з позичкового рахунку готівкою через касу відділення Одеської обласної дирекції ВАТ "[PERSON] Аваль" Відповідачеві кошти в сумі 109 011, 00 дол. США. Відповідач [PERSON] не виконала умов ст. 7.1 Кредитного договору щодо часткового погашення кредитних зобов'язань та сплаті відсотків за фактичне використання кредитних коштів щомісячно, ануїтетними /однаковими/ платежами в розмірі згідно з Графіками погашення кредитів. Станом на 15.07.2008 року у Відповідача виникла прострочена заборгованість перед Банком щодо погашення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами. Незважаючи на попередження про порушення умов кредитного договору та вимоги погасити заборгованість за кредитами, Відповідач [PERSON] зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплаті відсотків не виконує. Згідно з ст. 9.1 кредитного договору у випадку невиконання Відповідачем умов цього договору Кредитор має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного Кодексу. В якості забезпечення кредиту між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON], було укладено Договір поруки від 14.02.2008 року згідно з п. 1.2 якого [PERSON], на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Позивачем відповідати по зобов'язанням [PERSON], що виникли з умов кредитного договору від 14.02.2008 року Поручитель - з умовами Договору поруки від 14.02.2008 року ознайомлений та згодний, про що свідчать власноруч виконаний ним підпис та записи до документа. Договір поруки п. 3.1 передбачає солідарну відповідальність [PERSON] перед Банком у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором на всю суму заборгованості, що включає повернення основного боргу за кредитним договором, відсотків за користування кредитом, пеню, відшкодування збитків. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником у повному обсязі. Відповідно до ч.І ст. 554 ЦК України - при порушені боржником зобов'язання забезпеченого порукою. Боржник та Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу та пені. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до чинного законодавства неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобов'язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п. 16.3 Кредитного договору № 014/0035/85/88392 від 14.02.2008 року за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0.5 % від простроченої до оплати суми за кожний день прострочки. Як вбачається з матеріалів справи та представлених доказів, судом було встановлено, що заборгованість за кредитом договором станом на 19.06.2009 року складає 146 386, 22 дол. США що в еквіваленті по курсу НБУ на 19.06.2009 р. /1 дол. США= 7, 6190 грн./дорівнює 1 115 316,61 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 108866. 43 дол. США. що в еквіваленті складає 829 453, 33 грн.; заборгованість за відсотками - 170. 04 дол.США, що в еквіваленті складає 1 295, 53 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 18 230. 09 дол. США. що в еквіваленті складає 138 895, 06 грн.; заборгованість за пенею-19 119, 66 дол. США , що в еквіваленті складає 145 672, 69 грн. Дійсна наявність цих грошових зобов'язань відповідачів перед позивачем та їх розмір підтверджується кредитним договором № 014/0035/85/88392 від 14.02.2008 року, договором поруки № 014/0035/85/88392/1 від 14.02.2008 року та наданим позивачем відповідним розрахунком боргу кредитних коштів, по відсотках, пені за вищеназваним договором кредиту. Судом враховується, що позивачем надсилалася на адресу боржника - відповідачки [PERSON] відповідна претензія, про наявність заборгованості за договором кредиту, про зобов'язання сплатити заборгованість, яка залишилась без уваги зі сторони боржника та не була ним виконана без поважних причин. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином, тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідачів є повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет КМУ). Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: -неторговельні операції з валютними цінностями; -операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; -ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів- нерезидентів у грошовій одиниці України; -залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; -залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; -інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 р. № 483. використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої > встановленому порядку. Враховуючи вищевикладене, у випадку наявності у банку відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України, здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України. У судовому засіданні [PERSON] стверджувала, що отримані кредитні кошти вона передала гр. [PERSON]. Однак в судовому засіданні сама ж відповідачка [PERSON] підтвердила що оформлювала договір самостійно без примусу з боку Банку або [PERSON] Також особисто отримувала гроші в Банку. Таким чином суд вважає, що [PERSON] несе повну відповідальність по даному кредитному договору, а її взаємовідносини з [PERSON] повинні вирішуватися окремо у цивільно- правовому порядку чи через правоохоронні органи. Також суд звертає увагу на той факт, що гроші були отримані на купівлю землі і використані на придбання земельної ділянки, придбаної на ім'я [PERSON] Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обгрунтованими, тому вважає за можливе задовольнити у повному обсязі, стягнувши на користь позивача з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 146 386, 22 доларів США. що в гривневому еквіваленті складає 1 115 316. 61 грн. У зв'язку з розглядом справи позивач сплатив судовий збір у розмірі 1700.00 грн. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн. В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що судові витрати, які витратив позивач мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідачів [PERSON], [PERSON] солідарно (1700.00 + 250 = 1950) у сумі 1950 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved