Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

06 жовтня 2010 року прокурор м. Миколаєва звернувся до суду із позовом в інтересах Департаменту фінансів Миколаївської міської ради до відповідача до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого, постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2010 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України у звязку із закінченням строків давності.. на підставі ч.2 ст. 11-1 КПК України провадження по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] закрито, а цивільний позов прокурора про стягнення на користь фінансового відділу Миколаївської міської ради коштів, витрачених на лікування потерпілого залишено без розгляду, що не позбавляє права на його розгляд в порядку цивільного судочинства. У судове засідання позивач, в інтересах якого заявлено позов, не зявився, надав до суду заяву, у якій вимоги позову підтримав та просив справу слухати за відсутності його представника. У судовому засіданні прокурор позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася двічі, доказів поважності причин неявки у судове засідання не надала, у звязку з чим неявка у судове засідання визнана без поважних причин і справу розглянуто за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши доводи позову, та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2010 року, яка набрала законної сили, [PERSON], яка є відповідачем по справі, звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у звязку із закінченням строку давності. Кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України припинено у звязку із закінченням строку давності. Цивільні позов, заявлений прокурором в інтересах 3-ої міської лікарні в сумі 3751,31 грн, залишений без розгляду. Під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, Заводським районним судом м. Миколаєва встановлено вину [PERSON] у скоєнні 05.05.2006 року злочину та її дії кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що потягнуло спричинення потерпілому ушкодження середнього ступеню тяжкості. Так, встановлено, що [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ -21104, д/н [NUMBER], рухаючись по вул.. дунаєва в м. Миколаєві в напрямку з вул.. Пушкінської до вул.. Рюміна. Під час наближення до пішохода, який рухався з правого боку проїзної частини, грубо порушила вимоги п.п. 2.3 «Б», 12.1, 12.3, 13.1, 13.3. ПДР, проявивши неуважність до дорожньої обстановки, не обравши безпечної швидкості, не обрала безпечний боковий інтервал, в результаті чого допустила наїзд на пішохода [PERSON], в результаті чого йому було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості. Потерпілим по вказаній кримінальній справі є [PERSON] 28.10.2008 р. заст.. прокурора м. Миколаєва до Заводського районного суду м. Миколаєва суду подано позов в інтересах держави в особі міського фінансового відділу м. Миколаєва до [PERSON] про стягнення втрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 1118,71 грн., який був залишений без розгляду. Відповідно довідці міської лікарні № 3 від 10.08.2010 р. на лікування [PERSON], який знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології міської лікарні № 3 з 06.05..2006 р. по 31.05.2006 р. (25 ліжко днів) з діагнозом - перелом внутрішньої лодижки м/берцової кістки в н/з правої гомілки зі зміщенням, витрачено 118 грн. 71 коп., з яких заробітної плати 534,50 грн., нарахувань на заробітну плату 193,50 грн., господарські витрати 224,50 грн., харчування 36,00 грн., медикаменти (в т.ч. обстеження, аналізи, анестезія) 130,21 грн. Відповідно до вимог ст.. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоровя, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. На підставі викладеного з відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину [PERSON] у сумі 1118,71 грн. В силу ст.ст.81, 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: approved