overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, вказуючи, що згідно рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради депутатів трудящих № 743 від 01.10.1971 р. пятиповерховий будинок-гуртожиток по вул. Толстого, 17 м. Черкаси приймається в експлуатацію і передається у власність Черкаського хімкомбінату, правонаступником якого є ВАТ «Азот». [PERSON] звернувся до ВАТ «Азот» з заявою про реєстрацію та поселення в вищевказаний гуртожиток. ЖЕД ВАТ «Азот» йому був виданий ордер №803/86 від 13.07.2006 р. та виділено койко-місце в кімнаті № 103. Відповідач проживав в гуртожитку з липня 2006 р. по листопад 2006 р. З листопада 2006 року по даний час у гуртожитку за адресою: вул. Толстого, 17 к.103 відповідач не проживає, його особисті речі та будь яка інформація щодо його місцезнаходження відсутні. За таких підстав, просить визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: м. Черкаси, вул. Толстого, 17 кімната 103, судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням в разі відсутності її понад встановлені терміни. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності квартиронаймача право на жиле приміщення за ним зберігається протягом 6 місяців. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач зареєстрований, але не проживає в кімнаті № 103, гуртожитку - будинку № 17 по вул. Толстого в м. Черкаси, без поважної причини більше шести місяців, його особистих речей в даному помешканні немає, що підтверджується актами, які затверджені директором з персоналу ВАТ «Азот» [PERSON], то вказані обставини справи дають суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування даною кімнатою. Також з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 8 грн. 50коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, вказуючи, що згідно рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради депутатів трудящих № 743 від 01.10.1971 р. пятиповерховий будинок-гуртожиток по вул. Толстого, 17 м. Черкаси приймається в експлуатацію і передається у власність Черкаського хімкомбінату, правонаступником якого є ВАТ «Азот». [PERSON] звернувся до ВАТ «Азот» з заявою про реєстрацію та поселення в вищевказаний гуртожиток. ЖЕД ВАТ «Азот» йому був виданий ордер №24/116 від 22.06.1995 р. та виділено койко-місце в кімнаті № 48. Відповідач проживав в гуртожитку з червня 1995 р. по листопад 1997 р. З листопада 1997 року по даний час у гуртожитку за адресою: вул. Толстого, 17 к.48 відповідач не проживає, його особисті речі та будь яка інформація щодо його місцезнаходження відсутні. За таких підстав, просить визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: м. Черкаси, вул. Толстого, 17 кімната 48., судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням в разі відсутності її понад встановлені терміни. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності квартиронаймача право на жиле приміщення за ним зберігається протягом 6 місяців. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач зареєстрований, але не проживає в кімнаті № 48, гуртожитку - будинку № 17 по вул. Толстого в м. Черкаси, без поважної причини більше шести місяців, його особистих речей в даному помешканні немає, що підтверджується актами, які затверджені директором з персоналу ВАТ «Азот» [PERSON], то вказані обставини справи дають суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування даною кімнатою. Також з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 8 грн. 50коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, вказуючи, що згідно рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради депутатів трудящих № 743 від 01.10.1971 р. пятиповерховий будинок-гуртожиток по вул. Толстого, 17 м. Черкаси приймається в експлуатацію і передається у власність Черкаського хімкомбінату, правонаступником якого є ВАТ «Азот». [PERSON] звернувся до ВАТ «Азот» з заявою про реєстрацію та поселення в вищевказаний гуртожиток. ЖЕД ВАТ «Азот» йому був виданий ордер №803/182 від 18.12.2007 р. та виділено койко-місце в кімнаті № 10. Відповідач проживав в гуртожитку з грудня 2007 р. по травня 2009 р. З травня 2009 року по даний час у гуртожитку за адресою: вул. Толстого, 17 к.10 відповідач не проживає, його особисті речі та будь яка інформація щодо його місцезнаходження відсутні. За таких підстав, просить визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: м. Черкаси, вул. Толстого, 17 кімната 10, судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням в разі відсутності її понад встановлені терміни. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності квартиронаймача право на жиле приміщення за ним зберігається протягом 6 місяців. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач зареєстрований, але не проживає в кімнаті № 10, гуртожитку - будинку № 17 по вул. Толстого в м. Черкаси, без поважної причини більше шести місяців, його особистих речей в даному помешканні немає, що підтверджується актами, які затверджені директором з персоналу ВАТ «Азот» [PERSON], то вказані обставини справи дають суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування даною кімнатою. Також з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 8 грн. 50коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, вказуючи, що згідно рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради депутатів трудящих № 743 від 01.10.1971 р. пятиповерховий будинок-гуртожиток по вул. Толстого, 17 м. Черкаси приймається в експлуатацію і передається у власність Черкаського хімкомбінату, правонаступником якого є ВАТ «Азот». [PERSON] звернувся до ВАТ «Азот» з заявою про реєстрацію та поселення в вищевказаний гуртожиток. ЖЕД ВАТ «Азот» йому був виданий ордер №803/096 від 24.07.2003 р. та виділено койко-місце в кімнаті № 36. Відповідач проживав в гуртожитку з липня 2003 р. по листопада 2003 р. З листопада 2003 року по даний час у гуртожитку за адресою: вул. Толстого, 17 к.36 відповідач не проживає, його особисті речі та будь яка інформація щодо його місцезнаходження відсутні. За таких підстав, просить визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: м. Черкаси, вул. Толстого, 17 кімната 36., судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням в разі відсутності її понад встановлені терміни. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності квартиронаймача право на жиле приміщення за ним зберігається протягом 6 місяців. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач зареєстрований, але не проживає в кімнаті № 36, гуртожитку - будинку № 17 по вул. Толстого в м. Черкаси, без поважної причини більше шести місяців, його особистих речей в даному помешканні немає, що підтверджується актами, які затверджені директором з персоналу ВАТ «Азот» [PERSON], то вказані обставини справи дають суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування даною кімнатою. Також з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 8 грн. 50коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, вказуючи, що згідно рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради депутатів трудящих № 743 від 01.10.1971 р. пятиповерховий будинок-гуртожиток по вул. Толстого, 17 м. Черкаси приймається в експлуатацію і передається у власність Черкаського хімкомбінату, правонаступником якого є ВАТ «Азот». [PERSON] звернувся до ВАТ «Азот» з заявою про реєстрацію та поселення в вищевказаний гуртожиток. ЖЕД ВАТ «Азот» йому був виданий ордер №42/061 від 16.05.2002 р. та виділено койко-місце в кімнаті № 50. Відповідач проживав в гуртожитку з травня 2002 р. по лютий 2004 р. З лютого 2004 року по даний час у гуртожитку за адресою: вул. Толстого, 17 к.50 відповідач не проживає, його особисті речі та будь яка інформація щодо його місцезнаходження відсутні. За таких підстав, просить визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: м. Черкаси, вул. Толстого, 17 кімната 50., судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням в разі відсутності її понад встановлені терміни. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності квартиронаймача право на жиле приміщення за ним зберігається протягом 6 місяців. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач зареєстрований, але не проживає в кімнаті № 50, гуртожитку - будинку № 17 по вул. Толстого в м. Черкаси, без поважної причини більше шести місяців, його особистих речей в даному помешканні немає, що підтверджується актами, які затверджені директором з персоналу ВАТ «Азот» [PERSON], то вказані обставини справи дають суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування даною кімнатою. Також з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 8 грн. 50коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі [PERSON] з 22.04.2004 р. перебували у шлюбних відносинах, які були припинені в грудні 2010 р. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання їх дитини, яка повністю знаходиться на утриманні позивачки. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На попереднє судове засідання зявилась позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] на попереднє судове засідання зявився, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, про що надав суду письмову заяву. Суд ухвалив, на підставі п.4 ст. 130 ЦПК України, справу слухати в попередньому судовому засіданні у звязку з визнанням відповідачем позову. Дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-СР № 153840 від 28 вересня 2004 року, сторони по справі мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO] (батьком дитини записаний відповідач [PERSON]). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, підлягає обовязковому негайному виконанню. Оцінюючи зібрані докази по справі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також з відповідача відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути в доход держави державне мито в сумі 51 грн. 00 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору № 014\\5550\\82\\119567 укладеному з [PERSON] 24.09.2007 року, посилаючись на те, що відповідач істотно порушує кредитні зобовязання, просить достроково розірвати кредитний договір та стягнути з відповідача заборгованість яка станом на 19.05.2010 р. заборгованість за кредитом становить 27605,64 грн., заборгованість по відсоткам 12496,38 грн., пеню за кредитом 24427,67 грн., пеня за відсотками 10611,84 грн., а всього 75141,53 грн., тому позивач просить стягнути заборгованість в з відповідача та розірвати кредитний договір. В судове засідання представник позивача не з'явився надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутність та просив зменшити розмір пені, про стягнення боргу по кредиту не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким що підлягає до часткового задоволення . Судом встановлено, що 24.09.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 014\\5550\\82\\119567, по умовах якого відповідач отримав кредит. Термін дії договору до повного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань, зі сплатою відсотків, а у випадку невиконання своїх зобовязань сплачувати неустойку та відшкодовувати завдані збитки. Згідно ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду, на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобовязання за вищевказаним кредитним договором тому є правові підстави для його розірвання. Станом на 19.05.2010 р. заборгованість за кредитом становить 27605,64 грн., заборгованість по відсоткам 12496,38 грн., пеню за кредитом 24427,67 грн., пеня за відсотками 10611,84 грн., а всього 75141,53 грн., дана заборгованість по умовам кредитного договору підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд зменшує заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків та щомісячної комісії, оскільки він значно перевищує розмір збитків та стягує з відповідача на користь позивача 50, 00 грн. заборгованості по сплаті пені. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивача сплачених 751 грн. судового збору та 120 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення суду . На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

02.03.2011 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів, пояснюючи це тим, вона разом з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2002 року, який був зареєстровано у виконавчому комітеті Білогородської сільської ради Києво- Святошинського району, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК №096260 від 25 червня 2010 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В даний час дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №23 від 28.02.2011 року, яка видана виконавчим комітетом Білогородської сільської ради. Інших утриманців на яких би відповідач сплачував аліменти немає. Просить стягнути з відповідача аліменти: на утримання їх спільної дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення її повноліття, починаючи з 01.03.2011 року. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Проти позову не заперечував, просив задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2002 року, який був зареєстровано у виконавчому комітеті Білогородської сільської ради Києво- Святошинського району, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК №096260 від 25 червня 2010 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В даний час дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №23 від 28.02.2011 року, яка видана виконавчим комітетом Білогородської сільської ради. Інших утриманців на яких би відповідач сплачував аліменти немає. Ці обставини підтверджуються всіма доказами, зібраними в справі, в їх сукупності, та не оспорювались сторонами.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначає, що 30 червня 2002 року між нею та відповідачем [PERSON] сільською радою Ратнівського району було зареєстровано шлюб. У даному шлюбі народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. З 2010 року між нею та чоловіком склались неприязні відносини. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе внаслідок різних поглядів на життя, втрати взаєморозуміння та поваги. Просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 30 червня 2002 року, розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що вона, хоч і проживає у одному житловому приміщенні з відповідачем, однак шлюбних та сімейних відносин з 2010 року не підтримують, підтримувати їх не бажають. Через несумісність характерів та зловживання [PERSON] алкогольними напоями, заподіяння їй останнім в такому стані тілесних ушкоджень в присутності дітей, що негативно впливає на їх розвиток, вважає збереження шлюбу неможливим. Просить позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, шляхів для примирення не вбачає. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження, що між [PERSON] та [PERSON] 30 червня 2002 року було укладено шлюб, який зареєстрований [PERSON] сільською радою Ратнівського району, актовий запис №15. У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про їх народження. Із пояснень сторін вбачається, що на даний час вони припинили спільне проживання як подружжя, між ними склались неприязні відносини, що пов`язані з втратою взаєморозуміння та поваги один до одного, негативною поведінкою [PERSON] щодо [PERSON], свідками чого неодноразово були їхні діти, що може вплинути на їх повноцінний розвиток. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання сторін продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між ними. Позивач від стягнення з відповідача в свою користь судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді відмовилась. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved