Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]; мати дитини - [PERSON] померла [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду, батько дитини, хоча й зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але квартиру продав, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, не надає підтримки в утриманні дитини, не має постійного місця проживання, через що дитина мешкає разом із бабусею (позивачем у цій справі), та у зв'язку з чим позивач звернулася до органу опіки та піклування із заявою про надання висновку комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його неповнолітнього сина -[PERSON], [INFO], та 02.11.2010 р. на засіданні комісії батько дитини дав згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON], [INFO] Зазначаючи у позові про те, що неповнолітньому [PERSON] на виконання ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ЗУ «Про охорону дитинства»необхідно встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, як передумову забезпечення підстав дитини у майбутньому для перебування у державних дитячих закладах на повному державному забезпеченні в разі неможливості виконання його бабусею обов'язків піклувальника, зазначене й стало приводом для цього звернення до суду та заявленою у позові вимогою про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини -[PERSON], [INFO] У судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову повністю, надала пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві, пояснила, що дитини мешкає разом із нею, адже матір дитини (її донька) померла [INFO], та батько дитини не цікавиться долею останнього, не зважаючи на прохання сина не припиняє вживання алкогольних напоїв, не приймає участі у вихованні сина, не утримує його, у зв'язку з чим просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, пояснив, що не має ані постійної роботи, ані постійного місця проживання, повідомив про наявність сварок із сином через вживання з його боку (тобто з боку відповідача) алкогольних напоїв, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи Войт В.Д., який діє на підставі довіреності, позов підтримав повністю, пояснив, що, не зважаючи на прохання сина та громадський осуд відповідач не припинив вживання алкогольних напоїв, його спілкування із сином носять епізодичний характер, відповідач підтвердив відсутність бажання приймати участь у вихованні дитини, через що комісією з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради 02.11.2010 р. було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON], 1965 р.н., батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, а також прокурора, який також висловився про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, а також допитав свідків, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову частково з огляду на такі встановлені факти. Як було встановлено судом, [PERSON] народився [INFO], про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зроблено відповідний запис та видано свідоцтво; відповідно до цього свідоцтва [PERSON] та [PERSON], є батькам неповнолітнього. [INFO] мати дитини померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Разом з тим, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як було встановлено судом, неповнолітній мешкає разом із бабусею, яка є пенсіонеркою та яка його виховує, опікується ним, перебуває на її утриманні тощо, адже батько дитини ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, через що комісією з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради 02.11.2010 р. було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON], 1965 р.н., батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] Разом з тим, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що мешкає по сусідству із родиною [PERSON] та [PERSON], та добре знає відносини, які склалися у цій родині із батьком неповнолітнього, який, тобто батько, ніде не працює, не надає жодної допомоги, та відмовляє синові на його прохання про надання грошових коштів, навіть під час перебування дитини у лікарні. Водночас, інший свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома із [PERSON] та [PERSON] близько 3 років, та саме з того часу, як придбала будинок по сусідству, та пояснила, що відповідач не надав допомоги ані покійній [PERSON], ані [PERSON], не працює, вживає алкогольні напої, дитина байдуже ставиться до батька, не має з ним жодних відносин та все тримається на плечах [PERSON] Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За розгляду справи судом були встановлені обставини, за наявності яких вбачаються підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав (п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України), тому для суду, враховуючи надання відповідачем відмови від його батьківських прав та обов'язків по відношенню до його неповнолітнього сина гр. [PERSON], [INFO], та надання згоди на його всиновлення будь-яким громадянином України для суду вбачаються підстави для ухваленні рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Вирішуючи позов у частині вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі ?? частки заробітку відповідача, то, на переконання суду, вбачаються підстави для задоволення її частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 2 ст. 18 Сімейного кодексу передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Утім, як було встановлено судом, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання неповнолітнього між сторонами у справі, яка розглядалася, досягнуто не було, через що для суду, з огляду на вищенаведене, з метою захисту порушених прав особи, яка звернулася до суду із даним позовом, та через те, що, оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, щодо визначення розміру аліментів, то відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; водночас, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Отже, оскільки платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, для суду вбачаються підстави для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі та з урахуванням передбачених ст. 182 СК України обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, на переконання суду, присудження до стягнення аліментів в розмірі 800 грн. буде справедливим та сприятиме утвердженню почуття обов'язку батька, окремо від якого проживає дитина, перед дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи в обов'язковому порядку на виконання ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що при подачі позову позивачем було належним чином оплачено судові витрати, у зв'язку з чим, зважаючи на те, що на виконання ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню до стягнення сплачені позивачем при подачі позову судові витрати.

Outcome: partial