Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-08 00:00:00

Прокурор міста Кіровограда звернувся в суд із позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON], Кіровоградської міської ради , Департаменту економіки та фінансів Кіровоградської міської ради про визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного майна від 01.07.2004 року, усунути перешкоди у користуванні спірним нежитловим приміщенням, шляхом звільнення підвального приміщення цокольного поверху площею 50 кв.м. у багатоквартирному будинку по проспекту Перемоги, 2 в місті Кіровограді. В суді позивачка, прокурор, представник позивачки вимоги підтримали, в обґрунтування вказали, що підвал має цивільно правовий статус спільної сумісної власності і розпоряджатись їм необхідно за спільною згодою всіх власників багатоквартирного будинку, в той час як положень закону в цій частині орендар не дотрималась, тому треба відновити попередній цивільно-правовий стан підвального приміщення, підставою для чого, буде визнання недійсним договору оренди і звільнення підвального приміщення. [PERSON] і представники Кіровоградської міської ради , Департаменту економіки та фінансів Кіровоградської міської ради позов не визнали , в заперечення вказали, що відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог. Вручення судового повідомлення на ім»я [PERSON] проведено у відповідності до вимог ч.8 ст.76 ЦПК.В останнє засідання відповідачі і їх представники не з»явились, інформувались, їх неявка визнана неповажними , спір вирішений на підставі наявних в справі доказів. 3»ясовані наступні факти і відповідні їм правовідносини : [PERSON] є власником квартири 23, що знаходиться в будинку 2 по проспекту Перемоги в місті Кіровограді, тому прокурор має правові підстави звернутись із заявленим позовом до суду в інтересах цього пенсіонера. На підставі розпорядження № 372/17 від 02.06.2004 року Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, правонаступником якого є Кіровоградська міська рада, між [PERSON] та Управлінням власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради 01.07.2004 року був укладений договір оренди індивідуально визначеного майна № 90/17 згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове оплатне користування нежитлове підвальне приміщення площею 50кв.м. строком на один рік по проспекту Перемоги, 2 в місті Кіровограді^ а. с. 58,73). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Частини 1-2 ст. 215 ЦК, передбачають, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В свою чергу ч.З ст. 215 ЦК, визначає, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. З урахуванням наведеного оспорюваний правочин визнається недійсним по наступним підставам: Статтею 382 ч. 2 ЦК визначено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності, зокрема, приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Так, в матеріалах справи є довідка балансоутримувача і проектна документація (а.с.154-166) які доводять, що через спірне нежитлове приміщення цокольного поверху проходять комунікації по водопостачанню і водовідведенню, центральне опалення і водогін, які облаштовані для забезпечення функціонування багатоквартирного будинку, а сам цокольний поверх, де знаходиться обумовлене приміщення, має функцію опорної конструкції, що в розумінні вимог ст.ст. 183,187 ЦК, відноситься до допоміжного приміщення, має статус неподільної речі, а відтак є спільною сумісною власністю і не потребує оформлення окремих правовстановлювальних документів. Відповідно до ст. 355 ч. 1 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно), а розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників (ч.2ст.369 ЦК). Право передачі майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ст. 761 ч. 1 ЦК). Зважаючи на перераховані обставини що узгоджуються з висновками рішення Конституційного Суду України від 02.03.04 № 4 РП/2004 року, суд дійшов обґрунтованого висновку, що [PERSON] як власник квартири [ADDRESS], набула права володіння і розпорядження спірним майном, а відтак оспорювану угоду слід було вчиняти в тому числі і за її згодою, чого не дотримано при укладенні договору оренди, що вказує на порушення перерахованих вимог закону, наслідком яких є недійсність правочину. Згідно ч.І ст.216 ЦК, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, у разі недійсності правочину, кожна сторона зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. На підставі цього слід повернути із користування [PERSON] нежитлове приміщення в будинку 2 по проспекту Перемоги в місті Кіровограді, яке знаходиться у її користуванні без достатніх правових підстав. В порядку ст. 88 ЦПК з [PERSON] стягуються в дохід держави судовий збір 17грн. та 37грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: approved