Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-08 00:00:00

Предметом спору є спадкове майно після смерті [PERSON], померлого 9.06.2010 року. 17.12.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності у порядку спадкування, по якому просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 96, який був введений в експлуатацію, у порядку спадкування після смерті чоловіка позивача [PERSON], померлого 19.06.2010 року, посилаючись на те, що її чоловік був власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який був ним реконструйований та введений в експлуатацію, але за життя чоловік позивача не встиг отримати свідоцтва про право власності, у звязку з чим позивач у теперішній час позбавлена можливості прийняти спадщину. Позивач позов підтримала та просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів ОМР та ВК ОМР позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку, пояснення та доводи учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами справи, наданими доказами, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 2003 року. По справі встановлені наступні фактичні обставини. З 23.10.1987 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.7). За договорами купівлі-продажу від 23.12.1981 року (а.с.9-12) та від 24.10.1997 року (а.с.13-16) чоловік позивача купив 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 96, які були зареєстровані у КП ОМБТІ і РОН. На протязі 2005-2006 років чоловік позивача провів реконструкцію належних йому часток житлового будинку, які були належним чином введені в експлуатацію, про що свідчить акт міської міжвідомчої комісії про прийняттю в експлуатацію споруд ВК ОМР, затвердженого рішенням ВК ОМР № 954 від 22.08.2007 року (а.с.17-18). Таким чином, реконструйована частина житлового будинку з надвірними спорудами була введена в експлуатацію чоловіком позивача, який за життя не встиг отримати свідоцтво про право власності на зазначений будинок. Власниками інших 2/3 частин будинку за вказаною адресою, належні їм частки були виділені в окреме домоволодіння, якому була присвоєна адреса: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 96-А. 19.06.2010 року чоловік позивача [PERSON] помер (а.с.8). Внаслідок смерті [PERSON] в день його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, право власності на належну йому частку житлового будинку з надвірними спорудами, які були реконструйовані та введені в експлуатацію спадкодавцем, спадкоємцями якої за законом є його донька [PERSON] та дружина - позивач [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але через відсутність правовстановлюючих документів свідоцтва про право власності не може реалізувати своє право на спадкування за законом. У судовому засіданні встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, що відповідно до встановленого адміністративно-територіального поділу відноситься до території Київського району м. Одеси. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом почергово одержують інші особи, визначені статтями 1261-1265 ЦК України. У ході судового розгляду справи було встановлено, що за свого життя [PERSON] не було складено заповіту /спадкового договору/. З урахуванням вищенаведеного, у даному разі право на спадкування за законом почергово одержують особи, визначені статтями 1261-1265 ЦК України. Зокрема, відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив, тобто позивач [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За вказаних обставин як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивач має вважатися таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини, та у теперішній час продовжує проживати у будинку, сплачуючи усі комунальні послуги. З витребуваних доказів від приватного нотаріуса ОМНО вбачається, що дочка спадкодавця [PERSON] 5.11.2010 року звернулась до нотаріуса з письмовою заявою, за якою відмовилась від своєї частки у спадковому майні після смерті батька на користь його дружини [PERSON] (а.с.30), яка 5.11.2010 року також звернулась до нотаріуса з письмовою заявою для прийняття спадщини після смерті свого чоловіка (а.с.31). Таким чином, чоловік позивача був власником реконструйованого житлового будинку з надвірними спорудами, який був введений в експлуатацію, але у зв'язку з тим, що він не отримав свідоцтва про право власності, він позбавив спадкоємця - позивача можливості прийняти спадщину після його смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців, тобто позивач успадкувала права спадкодавця на отримання на своє імя свідоцтва про право власності на житловий будинок, прийнятого в експлуатацію. Задовольняючи позовні вимоги позивача частково, суд вважає, що позивач успадкувала не право власності на будинок з надвірними спорудами, а право на отримання свідоцтва про право власності на будинок, яке не встиг отримати її чоловік спадкодавець, тобто позивач як переживши дружина успадковує, до неї переходить право її померлого чоловіка на отримання відповідного свідоцтва. З урахуванням наведеного, суд має підстави для визнання права на спадкування за позивачем. Саме останній має визнаватись спадкоємцем, що успадковує право на отримання свідоцтва, при цьому судом береться до уваги й та обставина, що передбачені законом підстави для усунення позивача від права на спадкування /ст. 1224 ЦК України/ відсутні. Разом з тим, розглядаючи справу обєктивно та всебічно, судом звертається увага на той факт, що в діях спадкодавця відсутні ознаки самочинного будівництва житлового будинку, оскільки після реконструйований житловий будинок був введений та прийнятий в експлуатацію. Як вбачається зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. Одним із способів захисту цивільних прав є, зокрема, визнання права. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial