Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-01 00:00:00

У липні 2010 року орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про позбавлення батьківських прав на малолітнього [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів, який підтримала у судовому засіданні представник позивача ( за довіреністю) [PERSON], посилаючись на висновок виконкому Бердянської міської ради. Суду пояснила, що [PERSON] [INFO]. народила дитину [PERSON], якого покинула в пологовому будинку, написавши заяву про згоду на усиновлення, відмову від батьківських прав від [INFO]. Реєстрацію народження хлопчика здійснював працівник служби у справах дітей виконкому Бердянської міської ради, що підтверджується актовим записом про народження дитини. Відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], було внесено на підставі свідоцтва про шлюб відповідачів. [PERSON] було взято на облік як дитина, що позбавлена батьківського піклування. За час перебування дитини в дитячій лікарні ніхто з родичів його не провідував. З 15.04.2010р. дитину було влаштовано до Запорізького обласного будинку дитини «Сонечко». Батьки дитину жодного разу не провідували. Хлопчик дуже хворий, має діагнози: вроджений гепатит С малої активності, пиринатальне ураження нервової системи, синдром гіперзбудженості, вегето-вісцеральні порушення, шифри:Р35.3 G93.4. При проведенні бесіди 21.01.2010р. батько дитини повідомив, що він з 2004 р. з [PERSON] не проживає, тому не є біологічним батьком дитини. Служба у справах дітей роз'яснила йому, що він має звернутися до суду з позовом про оспорювання батьківства. Однак він до цього часу ніяких дій не прийняв. Зважаючи на те, що батьки дитини, більше 6 місяців, з часу залишення дитини в пологовому будинку, не виявили батьківського піклування щодо сина, не цікавилися його станом здоров'я, потребами, подальшою долею, тобто фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав, просить постановити рішення про позбавлення їх батьківських прав. На даний час малюк потребує допомоги та захисту з боки держави, бо має важкі захворювання. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про одержання судової повістки та повідомленням про вручення судової повістки. Згідно зі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, суд розглядає справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. В попередньому судовому засіданні відповідачу [PERSON] судом було роз'яснено його право звернутися до суду з позовом про оспорювання батьківства. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконкому Бердянської міської ради Заколенко Т.А.. позов підтримала, просить його задовольнити. Підтримала пояснення представника позивача, вважає, що батьки свідомо усунулися від виконання батьківських обов'язків: дитину з пологового будинку не забрали, не цікавиться ні станом її здоров'я, ні потребами, ні її подальшою долею. Відповідачу [PERSON] неодноразово роз'яснювалося його право оспорити батьківство, але він ніяких дій до цього не здійснив. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як видно з пояснень представника позивача та представника служби у справах дітей, досліджених матеріалів справи, дитина [PERSON], [INFO]. народження, був покинутий матір'ю в пологовому будинку. Мати відмовилася від сина, написавши відповідну заяву ( а.с. 7-8). Реєстрацію народження дитини здійснював працівник служби у справах дітей, що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ( а.с.-4). Відомості про батька дитини [PERSON] були внесені відповідно до ст.133 СК України, на підставі актового запису про шлюб відповідачів №266 від 19.06.2002р., складений відділом РАЦС по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції. На підставі рішення виконкому Бердянської міської ради №197 від 06.04.2010р. (а.с.9) дитину було влаштовано до дитячого будинку «Сонечко», де він перебуває з 15.04.2009р. до цього часу ( а.с. 11-12). З часу залишення дитини у пологовому будинку, батьки дитину не провідували, не цікавилися його умовами утримання, станом здоров'я, його потребами, фактично самоусунулися від його виховання і утримання. [PERSON], який не вважає себе біологічним батьком дитини, судом було роз'яснено його право на оспорювання батьківства, однак він ніяких дій до цього часу не здійснив. Представник органу опіки та піклування, посилаючись на висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради від 15.07.2010р. (а.с.17-19), вважає доцільним позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON]. Враховуючи конкретні обставини справи, стан здоров'я дитини, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав, тому позов необхідно задовольнити. Також підлягає задоволенню позов в частині стягнення аліментів, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Ст.180 цього ж Кодексу визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд приймає до уваги матеріальний стан відповідачів, кожний з яких має на утриманні неповнолітню дитину. У зв'язку з чим суд вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного відповідача.

Outcome: approved