Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

[PERSON] у листопаді місяці 2009 року звернулась до суду з позовом до )ложенцевої С.Ю. і [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право спадщину за законом, виданим Третьою Держнотконторою 27 січня 1995 року на ім.»я зущенко Л.Ю., [PERSON] і [PERSON], стверджуючи, що в свідоцтві про аво на спадщину не зазначені прибудови літ.»А1,а1.а2», гаражі літ.»Г»,»Е», сарай літ.»Б» і плиця II. Позивачка вимагала внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом. У довому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідачева сторона з позовом не погодилась. Суд вислухав сторони, свідків, вивчив матеріали по справі і встановив наступне: травня 1994 року після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинковолодіння вул.Жовтневої революції,98 у м.Одесі. Спадкоємці першої черги - діти померлої [PERSON] Ю„ [PERSON] і [PERSON] у встановлений законом строк надали до таріальної контори заяви про прийняття спадщини і 27 січня 1995 року отримали свідоцтво про аво на спадщину за законом - сестри спадкували у рівних частках житловий будинок з двірними спорудами по вул.Жовтневої революції.98 у м.Одесі. Як зазначено в свідоцтві про аво на спадщину, спадкове майно складалось з житлового будинку, житловою площею 38.4 .м., з надвірних споруд - огорожа і мостіння. Будинок розташований на земельній ділянці ощею 1689 кв.м., яка перейшла у користування і володіння спадкоємців.У 1997 році [PERSON], [PERSON] і [PERSON] визначили між собою порядок користування &? ;іельною ділянкою, надалі звернулись до Одеської міськради з заявами про передачу воплатно їм у власність земельних ділянок, замовили і отримали відповідну технічну кументацію, а 9 червня 1997 року кожна з них отримала державний акт на право власності на .іельну ділянку. Надалі між сестрами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] виник спір щодо розподілу будинку в натурі. Співвласники будинку згоди не дійшли і [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину лісово недійсним, стверджуючи, що тільки у 2009 році довідалась про рішення Київського ^виконкому м.Одеси №140 від 6.03.1992 року, яким було затверджено проектну пропозицію і ги прийомної комісії. Самочинну прибудову літ.»А1,а1,а2», загальною площею 76,9 кв.м., в ну числі житловою - 20,4 кв.м. з надвірними спорудами у вигляді гаражів літ.»Д» і літ.»Г», )аю літ.»В» та теплицею II по вул.Жовтневої революції,98 у м.Одесі було прийнято в шлуатацію у [PERSON] і визнано за нею право власності. Позивачка стверджує, що &?т;ок позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права вона не зпустила. У будинку №98 по вул.Жовтневої революції у м.Одесі постійно проживають ложенцева С.Ю., [PERSON], [PERSON] з своєю родиною, вони обробляють гельну ділянку, несуть усі витрати по утриманню будівель і споруд. На підтвердження позовних вимог позивачева сторона посилалась на такі докази: юцтво про право на спадщину за законом від 27.01.1995 року, рішення Київського ївиконкому №140 від 6.03.1992 року, акт прийомки прибудови в експлуатацію, технічний :порт на житловий будинок №98 по вул.Жовтневої революції у м.Одесі за 1994 рік. анкету Зудовника від 17.02.1992 року, копію спадкової справи до майна [PERSON] Відповідачі, не визнаючи позов, стверджували, що спірні будівлі і споруди у 1991-1992 мсах були побудовані самочинно [PERSON] з дозволу власника [PERSON], му прибудова літ «А1,а1.а2», гаражі, сарай і теплиця не ввійшли до складу спадкового майна, сьогодні [PERSON] прибудову літ.»А1,а1,а2» реконструював у житловий будинок г.»Б», який має загальну площу 76,4 кв.м., в тому числі житлову - 42 кв.м.; сарай літ.»В» був .рев»яний і за спливом часу став непридатним для використання, тому [PERSON] у 2005 їці побудував сарай літ.»В» з каменя, гараж літ.»Г» і теплиця II також не існують, тому як стали гхими і зруйнувались. Оскільки усі ці будівлі і споруди розташовані на земельній ділянці, яка теребуває у власності [PERSON] - матері [PERSON], інші співвласники " цинку ніколи не заперечували проти реконструкції будинку і будівлі господарських споруд. На підтвердження своїх доводів відповідачі посилались на такі докази: свідоцтво про траво на спадщину за законом, технічні паспорти на житловий будинок за 1991 р., 1994 р.. 2010 -:к, копії документів, які стали підставою для передачі у приватну власність [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] земельних ділянок по вул.Жовтневої революції.98 у (.[PERSON], пояснення свідків [PERSON], [PERSON]. [PERSON], довідку про склад осіб, за проживали в [INFO] у 1992 році, довідки про заробітки [PERSON] та його дружини [PERSON] При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає адоволенню з таких підстав: [PERSON] у 1995 році отримала свідоцтво про право на -падщину за законом. В свідоцтві описано спадкову масу і зазначено, що свідоцтво про право на -падщину за законом на самочинні споруди у вигляді гаражів, сараю та теплиці не видавалось. Лри реалізації права на приватизацію земельної ділянки у 1997 році позивачка надавала відповідні письмові заяви до Одеської міськради з технічною документацію на будинок і на емельну ділянку, де зазначались усі наявні на ділянці будівлі і споруди. Таким чином, суд зважає доведеним, що з моменту прийняття спадщини позивачці було відомо про наявність на земельній ділянці по вул.Жовтневої революції.98 у м.Одесі прибудови літ.»А1.а1.а2», гаражів, сараю і теплиці. Якщо позивачка вважала, що зазначені будівлі і споруди входять до спадкової маси і вона, як спадкоємець, має право на відповідну частку цього спадкового майна, то вона - [PERSON]- протягом 3 років мала право звернутися до суду з вимогами про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним. [PERSON] з таким позовом звернулась до суду майже через 15 років після відкриття спадщини, коли спірні будівлі і споруди крім гаражу літ.»Е») або зруйнувались або повністю реконструйовані. Питання про поновлення строку позовної давності [PERSON] не ставила. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.ст.256,257,267, 13001301 ЦК України.

Outcome: dismissed