Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

28.05.2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив визнати недійсним державний акт на право власності на землю від 03 березня 1994 року, реєстраційний номер 1451, виданий на ім`я [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] та скасувати його державу реєстрацію. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач у судовому засіданні вказував, що є власником земельної ділянки, загальною площею 0,10 га по [ADDRESS] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 13.10.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2575. Позивач вказував, що у червні 2008 року вирішив розпорядитися своєю земельною ділянкою та звернувся до управління держкомзему в м. Миколаєві із питанням надання довідки про присвоєння кадастрового номеру, але йому було відмовлено у зв`язку із тим, що за зазначеною земельною ділянкою зареєстрований ще один державний акт на ім`я [PERSON] та зазначена обставина обумовлена тим, що рішенням Жовтневої районної ради від 16.09.1994 року вказана земельна ділянка була замінена [PERSON] на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , а спірний державний акт не погашений. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Управління держкомзему м. Миколаєва - в судовому засіданні позов підтримав, не заперечував проти його задоволення. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином і своєчасно. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 11 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року), передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування належить до відання районних Рад народних депутатів. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а згідно ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. „ Частиною І статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Окрім того, пп. д ч. З ст. 152 ЗК України встановлено застосування інших способів захисту права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 378 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, загальною площею 0,10 га по [ADDRESS] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 13.10.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2575 (а.с. 15). Разом з тим, при зверненні позивача із питанням надання довідки про присвоєння кадастрового номеру, але йому було відмовлено у зв`язку із тим, що за зазначеною земельною ділянкою зареєстрований ще один державний акт на ім`я [PERSON] та зазначена обставина обумовлена тим, що рішенням Жовтневої районної ради від 16.09.1994 року вказана земельна ділянка була замінена [PERSON] на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , а спірний державний акт не погашений (а.с. 17-19). Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , запис № 1451 в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю - скасувати.

Outcome: approved