Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-31 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Відділу Держкомзему в Жовтневому районі Миколаївської області, уточнивши який, просила суд стягнути з останнього заборгованість по заробітній платі у розмірі 1039 грн. 12 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 4 253 грн. 78 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 205 грн. 18 коп., внесення виправлення до трудової книжки,. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що відповідно до наказу № 21-К від 23.06.2010 року вона працювала у відділі Держкомзему в Жовтневому районі Миколаївської області на посаді головного спеціаліста - бухгалтера. Наказом № 34-К від 28.08.2010 року її було звільнено із займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не виплати їй заробітну плату в день звільнення. Окрім того, при звільненні позивачу було невірно заповнено трудову книжку, а саме замість головної печатки установи стоїть печатка «Для документів». Через неправомірні дії відповідача позивач відчуває душевні страждання, потребує додаткових зусиль для організації життя, йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в 2000 грн., а також матеріальну шкоду, яка виразилася у погіршенні стану здоров`я, яке виразилося у придбанні ліків, вартість яких становить 205 грн. 18 коп. Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що [PERSON] було призначено наказом відділу Держкомзему у Жовтневому районі Миколаївської області від 23.06.2010 року № 21 - К на посаду головного спеціаліста- бухгалтера Відділу з місячним посадовим окладом 888,00 грн. згідно із штатним розписом як переможця конкурсу та випробувальним терміном 3 місяці. Пунктом 3 цього ж наказу позивачу присвоєно 15 ранг державного службовця в межах 7 категорії посад. Наказом Відділу від 01.07.2010 року № 25-0 на головного спеціаліста - бухгалтера [PERSON] були покладені обов`язки головного спеціаліста з кадрової роботи та державної служби у зв`язку з вакантною посадою. Наказом відділу від 25.08.2010 року № 34 - К позивач була звільнена за власним бажанням згідно поданої заяви. Відповідно до ч. 1 ст.47 КЗпП роботодавець в день звільнення повинен видати працівнику належно оформлену трудову книгу, але в останній робочий день 25.08.2010 року [PERSON] на роботу не з`явилась, про що свідчить табель робочого часу, тому трудова книжка їй була видана 26.08.2010 року, про що свідчить підпис [PERSON] у книзі обліку руху трудових книжок. Представники відповідача зазначають, що розрахунок та виплату заробітної плати на день свого звільнення позивач мусила зробити собі самостійно як працюючий бухгалтер. Крім того, представники відповідача зазначали, що розрахунок заробітної плати, який доданий до позовної заяви позивачем є невірним та безпідставним та не відповідає табелю робочого часу і наказам по відділу. Зазначають, що 09.09.2010 року позивачу було зроблено розрахунок заробітної плати та доплати за ранг за 16, а не за 17 днів серпня 2010 року відповідно до табелю робочого часу. Компенсація за невикористану відпустку [PERSON] нарахована згідно наказу Відділу від 25.08.2010 року № 34 - К. Крім того, відповідно до наказу від 16.08.2010 року № 31 - К позивачу було також зроблено перерахунок зайво нарахованої заробітної плати за липень 2010 року, згідно того ж наказу вона була позбавлена усіх премій за серпень 2010 року. Представники відповідача зазначають, що остаточний розрахунок з [PERSON] зроблено у розрахунковому листі иплату заробітної плати за серпень 2010 року, відповідно до якого кошти у 430 грн. 30 коп. 10.09.2010 року були перераховані на ії рахунок у Корабельному відділенні Ощадбанку № 8310 по списку №1 від 10.09.2010 року. Враховуючи наведене, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши позивача, пояснення представників відповідача, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 21-К від 23.06.2010 року [PERSON] працювала у Відділі Держкомзему в Жовтневому районі Миколаївської області на посаді головного спеціаліста - бухгалтера відділу. Наказом № 34 - К від 25.08.20010 року [PERSON] була звільнена із займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В судовому засіданні представники відповідача підтвердили, що на день звільнення з [PERSON] не був проведений остаточний розрахунок по заробітній платі. Відповідно до наданих суду доказів 10.09.2010 року на рахунок [PERSON] в Корабельному відділенні Ощадбанку № 8310 було перераховано 430 грн. 30 коп., але письмового повідомлення про виплату зазначеної суми [PERSON] не отримувала. Однак суд не погоджується із позицією представників відповідача щодо того, що 10.09.2010 року з [PERSON] був проведений остаточний розрахунок по заробітній платі у розмірі 430 грн. ЗО коп., оскільки з поданого представником наказу Відділу Держкомзему в Жовтневому районі Миколаївської області від 16.08.2010 року № 31 - К за яким з [PERSON] було утримано кошти із заробітної плати, безпідставно нараховані в липні 2010 року у розмірі 355 грн. 20 коп. та позбавлено преміювань в серпні 2010 року вбачається, що [PERSON] не була з ним ознайомлена, як то передбачено ч. 4 ст. 149 КЗпП України. Відповідно до положень ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Всупереч зазначеним положенням Закону, [PERSON] не була надана інформація щодо сум нарахованих, розмір та підстави відрахувань і утримань із заробітної плати. Що стосується нарахування заробітної плати за липень 2010 року, яка булу нарахована [PERSON] відповідно до наказу № 25 - О від 01.07.2010 року, яким на [PERSON] було додатково покладено обов`язки спеціаліста з кадрової роботи та державної служби у зв`язку із вакантною посадою, суд погоджується із розрахунком позивача, оскільки відповідно до наданої [PERSON] фотокопії наказу № 25 - О від 01.07.2010 року, виданого керівником Відділу Держкомзему в Жовтневому районі Миколаївської області Готовським С.М. «Про покладення обов`язків тимчасово відсутнього працівника головного спеціаліста з питань кадрової роботи та державної служби на головного спеціаліста - бухгалтера [PERSON] » вбачається, що остання була з ним ознайомлення під розписку 01.07.2010 року. Крім того, у судовому засіданні 10.11.2010 року начальником відділу [PERSON] було повідомлено про факт наявності двох наказів за одним номером та від однієї дати з різним містом, вказуючи про зміну ним тексту наказу після ознайомлення з наказом [PERSON] . Відповідно до п. ґ абз. 2 Наказу Міністерства праці України № 77 від 02.10.1996 року «Про умови оплати праці робітників зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» надано право керівникам в межах установлених фондів оплати праці та граничної чисельності працівників установлювати надбавки робітникам за складність, напруженість у роботі в розмірі до 50 відсотків тарифної ставки (місячного окладу). Стосовно вимог щодо внесення змін до трудової книжки суд виходить з наступного. Відповідно до п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Згідно фотокопії трудової книжки [PERSON] запис під № 14 «Звільнена з займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України» від 25.08.2010 року скріплено печаткою Відділу Держкомзему в Жовтневому районі Миколаївської області «Для документів», а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з Відділу Держкомзему в Жовтневому районі Миколаївської області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 4 253 грн. 78 коп., суд виходить з такого. При затримки розрахунку відповідач відповідно до положення ст. 117КЗпП України зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь період затримки. Згідно п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92р. із змінами і доповненнями «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з затримкою розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні повні два календарні місяці роботи. Суд відповідно до вимог ст.11 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог. Позивачем заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.08.2010 року у сумі 4 253 грн. 78 коп. Судом встановлено, що розрахунок при звільнення затримано з 26.08.2010 року по день винесення рішення суду. Оскільки позивач не змінював позовні вимоги та не уточнював їх у цій частині, заявлена сума у розмірі 4 253 грн. 78 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 205 грн. 18 коп. не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. З ст. 10 та ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України позивач не довела спричинення їй матеріальної та моральної шкоди саме діями відповідача, а тому суд не знаходить підстав для їх задоволення.

Outcome: partial