Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-05 00:00:00

16 серпня 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ житлового будинку, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті батька [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Білопілля, вул. Підгірна, 15, перейшло до нього, відповідача та їх матері [PERSON]. Після смерті матері, [PERSON] за заповітом успадкував все належне їй майно, у тому числі і частку у вказаному житловому будинку із надвірними будівлями. Після проведення державної реєстрації права власності на успадковані після батька і матері частики будинку позивач звернувся до відповідача із пропозицією про їх розподіл у натурі, однак згоди із останнім досягнуто не було. А тому позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить виділити йому в натурі 11/18 частин та 7/36 частин, або 80,55%, а саме: прибудову «б» площею 7,7 кв. м, сарай «Б1» площею 14,1 кв. м, гараж «Д» площею 17,9 кв. м, сарай «В» площею 17,3 кв. м, погріб «Г» площею 26,1 кв. м, сіни «1-1» площею 14,3 кв. м, кладову «1-2» площею 6,7 кв. м, житлову кімнату «1-3» площею 6,0 кв. м, житлову кімнату «1-4» площею 26,20 кв. м, кухню «1-6» площею 8,70 кв. м, передню «1-7» площею 5,7 кв. м, а відповідачу виділити 7/36 частин або 19,45% житлового будинку, а саме: літню кухню «Б» площею 23,0 кв. м та житлову кімнату «1-5» площею 14,80 кв. м. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, його представник [PERSON] уточнив заявлені позовні вимоги, відмовившись від вимоги про виділення позивачу [PERSON] прибудови «б» площею 7,7 кв. м, не заперечував проти виділення її відповідачу [PERSON] В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечував проти реального розподілу будинку у запропонованому позивачем варіанті. Разом із цим відповідач зазначив, що в разі виділення йому у будинку житлової кімнати «1-5», він не зможе в майбутньому вільно нею користуватись, оскільки вона розташована у дальньому кутку будинку. Для того, щоб в неї потрапити йому потрібно буде пройти через кімнати, які позивач просить виділити йому. До будинку підведений природній газ, вода, електропостачання, якими він також не зможе вільно користуватись. Крім цього [PERSON] також зазначив, що в разі розподілу будинку у тому варіанті, який пропонує позивач, зміняться також і їхні частки. Заслухавши представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає, виходячи із наступного. Так, із технічного паспорта на житловий будинок розташований у м. Білопілля по вул. Підгірній, 15, виготовленого станом на ЗО жовтня 2008 року вбачається, що вказаний будинок Літ «А-1» складається із сіней площею 14,30 кв. м, кладової площею 6.70 кв. м, житлової кімнати площею 6,0 кв. м, житлової кімнати площею 26,20 кв. м, житлової кімнати площею 14,80 кв. м, кухні площею 8, 70 кв., передньої площею 5, 70 кв. м. Загальна площа будинку - 82, 40 кв. м, з них житлова 47,0 кв. м. Крім цього в господарстві є літня кухня «Б» площею 23,0 кв. м, прибудова «б» площею 7,7 кв. м, сарай «Б1» площею 14,1 кв. м, гараж «Д» площею 17,9 кв. м, погріб «Г» площею 26,1 кв. м та огорожа (а. с. 12- 16). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого завідуючою Білопільською державною нотаріальною конторою 28 січня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №143, [PERSON] успадкував після [PERSON] 7/36 частини жилого будинку жилою площею 47 кв. м, що знаходиться в м. Білопілля по вул. Підгірній, 15 (а. с. 8). Згідно заповіту, посвідченого завідуючою Білопільською державною нотаріальною конторою ЗО січня 1997 року, зареєстрованого у реєстрі за №194, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а. с. 7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори 20 липня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №1290, [PERSON] успадкував після [PERSON] 11/18 частини житлового будинку, що знаходиться в м. Білопілля по вул. Підгірній, 15 (а. с. 9). [PERSON] успадкував після [PERSON] 7/36 частини спірного житлового будинку, про що свідчить свідоцтво про право власності за заповітом, виданим завідуючою Білопільською державною нотаріальною конторою 8 лютого 1997 року, зареєстрованого реєстрі за №303 (а. с. 33). Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у м. Білопілля по вул. Підгірній, 15, знаходиться у спільній частковій власності позивача і відповідача, а саме: позивачу належить 7/36 і 11/18 частини спірної нерухомості, а відповідачу - 7/36 її частини. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Між сторонами фактично існує спір про реальний розподіл житлового будинку із надвірними будівлями, для вирішення якого потрібні спеціальні знання в галузі будівництва. Згідно ч. 1 ст. 144 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Суд неодноразово розяснював сторонам про необхідність призначення судової будівельно-технічної експертизи для визначення варіантів розподілу домоволодіння, розташованого в м. Білопілля по вул. Підгірній, 15, відповідно до ідеальних долей в праві власності на нерухомість, а в разі неможливості розподілу спірного домоволодіння (виділу його частини) в точній відповідності з ідеальними долями, визначити варіанти розподілу (виділу) з максимальним наближенням до величин ідеальних доль в натуральному вираженні із зазначенням вартісного і натурального вираження цієї невідповідності по кожному з розроблених варіантів, або визначення порядку користування будинком, тощо. Однак, ні позивач, ні відповідач не заявив суду клопотання про визначення такої експертизи, а суд за власною ініціативою цього робити не може, виходячи із положень ст. 11 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні сторона позивача не надала суду доказів того, що проведення розподілу спірного житлового будинку у запропонованому ним варіанті відповідає ідеальним долям співвласників нерухомості, не порушує права власності відповідача і не позбавляє його можливості вільно користуватись підведеними до нього комунікаціями. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю. На підставі викладеного

Outcome: dismissed