Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Уманського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем за позовом вони уклали шлюб в Уманському міському відділі РАГС 16.10.1999 року, актовий запис №497. Однією сім'єю подружжя проживало до липня 2010 року. 13 липня 2010 року відповідач за позовом звернувся до Уманського міськрайонного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Рішенням Уманського міськрайонного суду по справі 2-1560-2010р., їхній шлюб з відповідачем за позовом було розірвано 11 серпня 2010 року в Уманському відділі РАГС, їй було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія І-СР№057229. В період проживання однією сім'єю, вони в вересні 2008 року придбали легковий автомобіль «Опель Аскона» 1986 року випуску, номер шассі 284291/4700L, реєстраційний номер якого СА 5469 АМ, і який зареєстрований в Уманському ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області. З моменту розірвання шлюбу, відповідач, в односторонньому порядку привласнив належний їм на праві спільної сумісної власності вищевказаний автомобіль. Вартість автомобіля, в момент його придбання, становило 3000 доларів США, що на даний момент становить 24 000 гривень. Кошти на придбання автомобіля вони отримали по договору кредитування в Уманському відділенні «Сведбанк». Погашення заборгованості за отриманим кредитом здійснювалось за кошти її батьків. Вартість спільно нажитого майна автомобіля «Опель-Аскона» оцінює в розмірі 24000 гривень, ? частину якого має право. З моменту розірвання шлюбу вона неодноразово зверталась до відповідача з позовом з пропозицією про добровільний розподіл майна. Враховуючи той факт, що відповідач за позовом в односторонньому порядку відмовляється від вирішення спірного правовідношення в досудовому порядку, вона звернулась до суду. Просить утримати з відповідача вартість ? частини легкового автомобіля «Опель-Аскона», 1986 р.в., номер шассі (кузова) 284291/4700L, д.н. [NUMBER], яка становить 12000 гривень. [PERSON] до початку розгляду справи по суті звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл майна одруження, в якому зазначив, що 16 жовтня 1999 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 185 від 22.08.2010 року. Під час подружнього проживання крім автомобіля ними було придбано: телевізор «Самсунг К - 3», вартістю 2200 грн.; комп'ютер «Інтел - пентіум - 4», вартістю 5300 грн.; пральну машину «LG» , вартістю 3500 грн., комп'ютерний стіл, вартістю 250 грн., всього на загальну вартість 11250 грн. Просить Ухвалити рішення, яким визнати за ним, [PERSON] право на ? частину спільно нажитого майна, а саме: телевізор «Самсунг К - 3»; комп'ютер «Інтел - пентіум - 4; пральну машину «LG», комп'ютерний стіл, виділивши дане майно в користування відповідачки. Стягнути з [PERSON] на його користь компенсацію ? частини спільно нажитого майна в сумі 5625 грн. В судовому засіданні [PERSON] свою позовну заяву підтримала, зазначивши, що як колишня дружина має право на ? частину автомобіля, який був придбаний у шлюбі. Також пояснила, що дійсно, відповідач брав кредит у банку, але сам його не погашав, так як у той час не працював. Кредит погашений достроково у травні 2010 року, тобто ще до розірвання шлюбу. При винесенні рішення просить врахувати вартість автомобіля згідно висновку експерта, з яким погоджується. Зустрічний позов не визнає, так як вважає, що [PERSON] не обґрунтовано вартість майна, компенсацію за ? частину вартості якого просить суд з неї стягнути. Зазначила, що [PERSON] на підтвердження своєї заяви доказів не надав, і документів на зазначене ним майно у неї немає, так як вони залишились у колишнього чоловіка. [PERSON], в частині заявлених до нього позовних вимог на початку судового засідання, позов визнав з урахування експертної оцінки автомобіля, а в подальшому зазначив, що з висновком не погоджується. Вказав, що автомобіль придбавався за меншу суму, його дружина та її батьки взагалі були проти купівлі автомобіля. Для купівлі автомобіля отримував кредит у банку, який погашав за свої власні кошти, зазначивши, що такими коштами вважає свій заробіток, який на той час отримував. При цьому визнав, що автомобіль був придбаний у серпні 2008 року. Свою позовну заяву підтримав повністю, зазначивши, що якщо його колишня дружина ставить питання про поділ автомобіля, тому потрібно ставити питання і про інше спільно набуте майно. Доказів щодо майна, про розподіл якого він ставить питання, а також його вартості, він надати суду не може, так як всі документи на майно знаходяться у [PERSON] Представник [PERSON] адвокат [PERSON], підтримав свою довірительку, зазначивши, що автомобіль являється майном, набутим під час проживання подружжя у шлюбі, тому згідно закону належить їм на праві власності в рівних частках. Так як [PERSON] продовжує користуватись автомобілем, його колишня дружина має право на компенсацію ? частини вартості автомобіля. Просить при вирішенні питання з даного приводу врахувати висновок експерта. З приводу зустрічного позову, то вважає, що [PERSON] не надав суду доказів щодо вартості майна, з урахуванням, що майно перебувало у вжитку і його вартість істотно зменшилась. У позові ж [PERSON] зазначає вартість, за яку майно було придбано новим. Просить у задоволенні зустрічного позову відмовити. Суд, заслухавши [PERSON], [PERSON], адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. При цьому суд виходить з наступного. Судом достовірно встановлено, 16 жовтня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб. 11 серпня 2010 року у відділі реєстрації цивільного стану по міста Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №185. Згідно висновку експерта №67/1, проведеного на підставі ухвали суду від 20.10.2010 року, ринкова вартість автомобіля Opel Ascona C 1.6 D, держаний реєстраційний номер [NUMBER] на дату оцінки складає 20312 гривень 75 копійок. Автомобіль Opel Ascona C 1.6 D, держаний реєстраційний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САС №082859, зареєстрований 16.09.2008 року. Зазначено особливі відмітки: біржова угода від 16.08.2008 року, свідоцтво РКС041662 від 09.12.1995 року. Сторони не заперечують про те, що автомобіль було придбано у серпні 2008 року. Виходячи з наведеного вбачається, що автомобіль Opel Ascona C 1.6 D, держаний реєстраційний номер [NUMBER] був придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Стаття 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно статті 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи те, що між сторонами не було досягнуто домовленості щодо поділу майна подружжя, шлюбний контракт укладений не був, суд виходить з рівності прав сторін на майно, набуте під час перебування у шлюбі. Підстав вважати, що таке майно було майном індивідуального користування немає. За таких обставин, автомобіль Opel Ascona C 1.6 D, держаний реєстраційний номер [NUMBER], згідно закону належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Так як [PERSON] подано позов про стягнення з її колишнього чоловіка половини вартості автомобіля, який є їх спільною сумісною власністю, суд виходить з засад рівності часток подружжя, і вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] кошти в сумі 10156 гривень 37 копійок, тобто ? частини вартості автомобіля згідно висновку експерта. З приводу позовних вимог [PERSON], то вони задоволенню не підлягають. Згідно статті 10 УПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Стаття 61 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. [PERSON] на підтвердження своїх зустрічних позовних вимог суду не надано жодного доказу на підтвердження вартості майна, компенсацію за яке він має намір отримати. Враховуючи те, що [PERSON] не заперечувала факт наявності такого майна, однак не була згідна з тією вартістю майна, яку зазначив [PERSON] і яким, на її думку, не було враховано знос такого майна, вартість підлягала доказуванню. Проте, [PERSON] жодного клопотання чи заяви на забезпечення доказів по справі не заявив, належних доказів суду не надав. Виходячи з принципу змагальності сторін, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Згідно матеріалів справи [PERSON] при зверненні до суду і під час розгляду справу, були понесені судові витрати, які складались із судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрат на правову допомогу і витрат, повязаних з проведенням судової експертизи. Згідно статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку позовні вимоги [PERSON] судом задовольняються частково, тому з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.60, 61, 70, 71 СК України, ст.368 ЦК України, та

Outcome: partial