Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-20 00:00:00

13.04.2011 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, просила визнати недійсним державний акт на право власності на землю від 26 вересня 1994 року, реєстраційний номер [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] , та скасувати його державу реєстрацію. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач у судовому засіданні вказувала, що її чоловік - [PERSON] , який помер [INFO] був власником земельної ділянки, загальною площею 0,10 га, по [ADDRESS] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 26.09.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1782. Маючи у власності вище вказану земельну ділянку, на підставі рішення Жовтневої районної ради народних депутатів Миколаївської області II - сесії, XXII скликання від 16.09.1994 року був здійснений обмін на земельну ділянку, загальною площею 0,10 га по [ADDRESS] Позивач вказувала, що після смерті свого чоловіка, звернувшись із питанням оформлення спадкових прав, їй стало відомо, що за земельною ділянкою зареєстрований ще один державний акт на ім`я [PERSON] та зазначена обставина обумовлена тим, що рішенням Жовтневої районної ради від 16.09.1994 року вказана земельна ділянка була замінена відповідачу на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , а спірний державний акт не погашений. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував, проти задоволення позову. Третя особа - Управління держкомзему у м. Миколаєві в судове засідання свого представника для участі у справі не направила, надала до суду заяву, в якій позов підтримали, не заперечували проти задоволення позову та просили слухати справу у відсутність їхнього представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державо виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 11 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року), передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування відноситься до кометенці: районних Рад народних депутатів. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а згідно ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Окрім того, пп. д ч. З ст. 152 ЗК України встановлено застосування інших способів захисту права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 378 Цивільного Кодексу України передбачено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що чоловік позивача - [PERSON] , який помер [INFO] був власником земельної ділянки, загальною площею 0,10 га, по [ADDRESS] на підставі державного акт\ на право приватної власності на землю від 26.09.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1782. Маючи у власності вище вказану земельну ділянку, на підставі рішення Жовтневої районної ради народних депутатів Миколаївської області II - сесії, XXII скликання від 16.09.1994 року був здійснений обмін на земельну ділянку, загальною площею 0,10 га по [ADDRESS] Позивач вказувала, що після смерті свого чоловіка, звернувшись із питанням оформлення спадкових прав, їй стало відомо, що за земельною ділянкою зареєстрований ще один державний акт на ім`я [PERSON] та зазначена обставина обумовлена тим, що рішенням Жовтневої районної ради від 16.09.1994 року вказана земельна ділянка була замінена відповідачу на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS], а спірний державний акт не погашений (а.с. 17-19). Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку в [ADDRESS] , запис № 1636 в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю.

Outcome: approved