overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем який зареєстрований 05.08.2006 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 71. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що протягом останнього часу сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім»ю. З жовтня 2010 року вони проживають окремо, однак відповідач приходить до неї, вчиняє сварки та скандали, з приводу цього вона неодноразово зверталася до Рокитнянського РВ ГУ МВС України. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Вважає, що шлюб зберегти не можливо та просить суд його розірвати. Позивачка в попередньому судовому засідання свій позов підтримала повністю за викладених в ньому обставин та доповнила, що вони з відповідачем окремо проживають, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Відмовилась від вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, просить тільки розірвати шлюб. Відповідач при попередньому судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішених в порядку, встановленому ч.4 ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05.08.2006 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 71. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб на даний час носить формальний характер, оскільки сторони проживають окремо, спільного бюджету не мають та спільного господарства не ведуть. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх дітей, відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

19 червня 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області сторони зареєстрували шлюб (актовий запис № 46) Дітей не мають. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] . про розірвання шлюбу, в заяві стверджує, що причиною розпаду сімї є психологічна несумісність, відмінність поглядів, постійні непорозуміння, часті сварки. Відповідач [PERSON] в суд не зявився, хоча був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки не повідомив, що дає суду можливість розглянути справу в його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 червня 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області сторони зареєстрували шлюб. Дітей не мають. Сторони не підтримують сімейних відносин, на примирення не згодні, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо. З наданих позивачем доказів, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи тим, що перевіркою встановлено, що в КСП "Нива" знаходиться не витребувана земельна частка (пай) [PERSON], який проживав в [INFO] і який помер 01.12.2001 року. Після смерті [PERSON] М І. відкрилася спадщина, а саме - земельна частка (пай). Відповідно до довідки Держкомзему [PERSON] виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ №0100378 і вартість земельної частки становить 54549,38 грн. Просить суд визнати спадщину відумерлою і передата її територіальній громаді смт.Рокитне в особі Рокитнянської селищної ради. В судовому засіданні представник прокуратури Рокитнянського району позов підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні представник Рокитнянської селищної ради позов підтримав. Представник Держкомзему у Рокитнянському районі, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явився, натомість подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просить заслухати справу за його відсутності. Заслухавши представника прокуратури, третьої особи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а ст. 1221 ЦК передбачено, щ місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.1277 ЦК у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, неприйняття ними спадщини, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після сплину одного року з часу відкриття спадщини. Як вбачається із запису акта про смерть №166 від 02.12.2001 [PERSON] помер 01.12.2001 року. Сертифікат серії КВ №0100378 виписаний 01.12.1997 року на ім»я [PERSON] Спадкова справа після померлого [PERSON]. не заводилася, що вбачається із витягу зі спадкового реєстру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи тим, що перевіркою встановлено, що в КСП «Нива» знаходиться не витребувана земельна частка (пай) [PERSON], яка проживала в [INFO] і яка померла 09.03.1996 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а саме земельна частка (пай). Відповідно до довідки Держкомзему [PERSON] виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ №0100021 і вартість земельної частки становить 54549,38 грн. Просить суд визнати спадщину відумерлою і передати її територіальній громаді смт.Рокитне в особі Рокитнянської селищної ради.. В судовому засіданні представник прокуратури Рокитнянського району позов підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні представник Рокитнянської селищної ради позов підтримав. Представник Держкомзему у Рокитнянському районі, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явився, натомість подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просить заслухати справу за його відсутності. Заслухавши представника прокуратури, третьої особи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а ст.1221 ЦК передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.1277 ЦК у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, неприйняття ними спадщини, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після сплину одного року з часу відкриття спадщини. Як вбачається із запису акта про смерть №4 від 11.03.1997 [PERSON] померла 09.03.1996 року. Сертифікат серії КВ №0100021 виписаний на ім»я [PERSON] Спадкова справа після померлого [PERSON]. не заводилася, що вбачається із витягу зі спадкового реєстру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

Позивач 18 листопада 2010 року звернулася до суду з позовом і просить суд визнати відповідача [PERSON] втративши право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач з осені 2004 року значиться зареєстрованим в зазначеній квартирі, але понад шість останніх років в квартирі не проживає, так як проживає в Російської Федерації і не несе ніяких матеріальних затрат на утримання квартири, яка знаходиться в комунальній власності. У судовому засідання представник позивача позов підтримав і просить його задовольнити. Відповідач, будучи належним чинов повідомленим за місцем реєстрації про час, дату і місце розгляду справи у судове засідання не з'явився. /а.с49/ Треті особи у судове засідання не з'явилися і у своїх заявах просять суд розглянути справу у її відсутності, /а.с.21,25,27,43/ Судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності відповідача і третіх осіб та їх представників. Суд, вислухавши представника позивача і дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судовим розглядом справи встановлено, що відповідно до договору найму жилого приміщення від ЗО жовтня 1992 року позивач є головним квартиронаймачем квартири № 1 у будинку № ЗО по вул. Будьонного в м. Жовті Води, яку отримав на підставі ордеру № 71/9460 від29 жовтня 1992 року на свою сім'ю, /а.с.44/ У жовті 1992 року в квартирі зареєструвалися позивач, його дружина і четверо дітей, /а.с.8/ У вересні 2004 року в квартирі було зареєстровано відповідача, як члена сім'ї наймача, /а.с.8/ Відповідач значиться зареєстрованим в квартирі, але фактично в ній не проживає і останні шість років в ній не був, та не приймає участі в утриманні квартири і оплаті спожитих комунальних послуг Закон встановив - Житловий кодекс України: 4.1 ст.71. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст.. 72. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом безспірно встановлено, що відповідач, як член сім'ї наймача житла без поважних причин понад шість місяців відсутній у спірній квартирі, не користується жилим приміщенням в зазначеній квартирі, не приймає участі в утриманні житла, а тому втративправо на користування цим житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на наступне. Сторони являються батьками малолітнього [PERSON], 22.01.1996 р.н, який проживає разом з позивачем. Відповідач, являючись батьком дитини, кошти на її утримання не надає, постійного місця роботи не має. Виходячи з викладеного позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина в розмірі по 488,50 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежів за один місяць., покласти на відповідача судові витрати. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Надав суду письмове заперечення проти позову у якому позов не визнав, зазначивши наступне. Він являється пенсіонером, у нього на утриманні є неповнолітня донька він іншого шлюбу, він являється хворим. Судом встановлено, що сторони являються батьками малолітнього [PERSON], 22.01.1996 р.н, який проживає разом з позивачем, який знаходиться на утриманні позивача. Вказане підтверджується копією Свідоцтва про народження дитини. Відповідач, являючись батьком малолітнього, та будучи, у відповідності до ч.1 ст.180 СК України, зобовязаним утримувати його до досягнення ним повноліття - кошти на його утримання не надає. Тому суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний (мінливий) дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки позивач не надала суду доказів того, що позивач має постійне місце роботи, а відповідач вказав, що дійсно ніде не працює, суд стягує з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Суму аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд, приймаючи до уваги, що відповідач являється пенсіонером, має на утриманні неповнолітню доньку та являється хворим, визначає в розмірі 300 грн., оскільки на думку суму саме такий розмірі аліментів, буде справедливим та буде відповідати вимогам закону. Судові витрати суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначають, що 17.02.1996 року померла їх мати - [PERSON], яка постійно проживав в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на дві земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,40 га. та 0,12 га. Спадкоємцем за законом першої черги є позивачі та відповідачка, яка на спадщину не претендує. Позивачі прийняли спадщину після матері, оскільки обробляють спадкові земельні ділянки після її смерті. Однак вони не може реалізувати своє право на спадкування, оскільки відсутні правовстановлюючі документи наземельні ділянки. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст. 26, 346 ч.І п. 11 ЦК України у зв'язку зі смертю власника. Позивачі просить встановити факт прийняття спадщини ними після смерті матері та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,40 га . для ведення особистого селянського господарства, а за [PERSON] площею 0,12 га . для ведення особистого селянського господарства В судовому засіданні позивачі позов підтримали з зазначених підстав та просила його задовольнити, оскільки саме цими земельними ділянками , на які просять визнати за ними право власності, вони користуються постійно з часу смерті матері. Відповідачка позов визнала не заперечувала проти його задоволення при цьому підтвердила, що дійсно позивачі прийняли спадщину, оскільки користуються земельними ділянками. Судом встановлено, що 17.02.1996 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивачі, дочка та син померлої та спадкоємці першої черги, що підтверджується копіями свідоцтв про народження . Виходячи із пояснень сторін, визнання позову та обставин, викладених в ньому відповідачкою, суд вважає, що позивачі дійсно прийняли спадщину після смерті матері, оскільки почали користуватись спадковим майном, а саме земельними ділянками. Згідно рішення виконкому Мостівської сільської ради № 10 від 22.07.1993 року [PERSON] були передані у приватну власність земельні ділянки розміром : 0,40 га - для ведення особистого селянського господарства по вул.. Гагаріна с. Мостове та розміром 0,12 га . для ведення особистого селянського господарства по вул.. Лівобережна с. Мостове . Згідно довідки держаної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався . Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з серпня 2005 року по вересень 2010 року. Від сумісного життя вони мають неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. В даний час матеріальну допомогу на дітей відповідач не надає, тому вона змушена звертатись до суду. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочок у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно. Позивач надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, у заяві позовні вимоги підтримала та поросила задовольнити. Відповідач надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, у заяві позовні вимоги визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились у фактичних шлюбних відносинах з серпня 2005 року по вересень 2010 року. Від сумісного життя вони мають неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. В даний час матеріальну допомогу на дітей відповідач не надає. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частини від доходів його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину ні за яких обставин не може бути менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітніх дочок, у сторін відсутня домовленість по утриманню дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дітей в судовому порядку, починаючи з 01.12.2010 року і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] селищної ради Решетилівського району Полтавської області у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок та господарсько-побутові будівлі і споруди по вул. Фрунзе 26 а, селища Решетилівка, Полтавської області, мотивуючи, що вказане нерухоме майно було збудоване у 1964-1965 роках її чоловіком [PERSON], померлим 20.07.2010 року на наданій йому у приватну власність земельній ділянці. Домоволодіння зареєстроване у селищній раді із відкриттям особового рахунку. Однак він не встиг оформити на це майно відповідні правовстановлюючі документи за відсутності яких нотаріальна контора відмовила позивачці - єдиній спадкоємиці за законом у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] селищної ради надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори у судове засіданні не зявився, про дату і час розгляду справи був повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи не надав, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України: У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову... Виходячи зі змісту ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Зі ст.1261 ЦК України, убачається, що у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя який пережив спадкодавця. Згідно ст.392 ЦК України: Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем 1 черги (а.с.6-8) після померлого [PERSON] (а.с.5), який на виділеній у приватну власність земельній ділянці (а.с.17) збудував спірне майно до 05.08.1992 року (а.с.9-16), тобто до набрання чинності постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення, тому вказане майно не потребує прийняття в експлуатацію. Окрім того позивачка із 30.07.1985 року зареєстрована у спірному домоволодінні та проживала із спадкодавцем на момент його смерті, тому відповідно до ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину з часу її відкриття. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-09 00:00:00

03 лютого 2011 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просила встановити факт перебування у шлюбі з її померлим чоловіком, оскільки під час оформлення документів була допущена помилка в написанні прізвища [PERSON], виправити яку в теперішній час неможливо. Встановлення такого факту необхідно заявниці для належного оформлення своїх спадкових прав. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав заяву в якій не заперечував проти встановлення факту родинних відносин між заявницею [PERSON] та [PERSON], просив справу розглянути за його відсутністю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона особисто була знайома з [PERSON], який помер 29 січня 2006 року та їй відомо, що він був чоловіком [PERSON]. Заслухавши пояснення заявниці, свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що заявниця народилася 04 липня 1951 року в м. Печора, Комі (а.с.3-4). 25 грудня 1989 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON], внаслідок чого змінила прізвище з «Кушнир»на «Дешкант»(а.с.9), як це вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу V-HO № 387785, виданого відділом РАЦС Костянтинівської міської ради 25 грудня 1989 року. 29 січня 2006 року помер [PERSON], як це вбачається із свідоцтва про смерть, виданого Костянтинівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції від 30 січня 2006 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді ? частини квартири, розташованої по вул. Ленінградська, 21/54, яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 липня 1996 року, виданим Костянтинівським бюро технічної інвентаризації (а.с. 8). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 13 грудня 2010 року встановлено факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 22 липня 1996 року, в якому прізвище власника помилково зазначено як «Дешкант»(а.с.6). Після смерті чоловіка, заявниця у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових справ, але їй було відмовлено, оскільки існують розбіжності серед документів, які підтверджують факт перебування у шлюбі. Як вбачається з витягу зі спадкового реєстру від 22 лютого 2011 року, сформованого Костянтинівською ДНК (а.с.17-18) [PERSON] не прийняла спадщину після смерті [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки факт її перебування у шлюбі з [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, іншим шляхом встановлення цього факту неможливо, а його встановлення необхідно заявниці для належного оформлення своїх спадкових прав.

Outcome: approved