Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-23 00:00:00

До суду з вказаним первісним позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки житловий будинок № 5 по вулиці Шевченка в с. Розумниця відносився до майна колгоспного двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON], які набули право власності на вказаний будинок як на майно колгоспного двору в рівних частках по 1/2 частині кожен. 2 вересня 1992 року [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла його дружина [PERSON], яка постійно проживала разом з ним до дня смерті і фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, проте, не зверталася за оформленням своїх прав до нотаріальної контори. 2 грудня 2010 року померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняла вона (позивачка - її дочка), подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Її брат [PERSON] подав до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. Вартість вищевказаного житлового будинку становить 72276 гривень загальна площа 72,7 кв. метри, житлова площа 42,6 кв. метри. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, приватизована. Відсутність правовстановлюючого документу на будинок та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно не дає змоги оформити їм (позивачам) права на будинок в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Позивачка за первісним позовом позовом просить суд визнати за нею право на спадщину за законом після смерті 2 грудня 2010 року матері [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. В попередньому судовому засіданні позивачка зменшила розмір позовних вимог, просить суд визнати за нею право на спадщину за законом після смерті 2 грудня 2010 року матері [PERSON] на Ѕ частину вищевказаного житлового будинку, вартістю 36138 гривень. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, просить суд визнати за ним право на спадщину за законом після смерті 2 вересня 1992 року батька [PERSON] на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку, посилаючись на те, що він прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] і оформив спадкові права на частину спадкового майна. Позивачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві, зустрічні позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги за первісним позовом визнав, підтримав свій зустрічний позов та підтвердив обставини, викладені в ньому. Представник [PERSON] сільської ради [PERSON] в попередньому судовому засіданні первісний та зустрічний позови визнала, суду пояснила, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки житловий будинок № 5 по вулиці Шевченка в селі Розумниця відносився до майна колгоспного двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON] які набули право власності на вказаний будинок як на майно колгоспного двору в рівних частках по 1/2 частині кожен. 2 вересня 1992 року помер [PERSON], 2 грудня 2010 року померла [PERSON] Земельна ділянка біля будинку приватизована. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON], їх усні заяви про визнання позову кожного з них, пояснення та усну заяву про визнання вказаного позову представником відповідача за первісним та зустрічним позовом [PERSON] сільської ради [PERSON], яка діє відповідно до довіреності і має повноваження на вчинення такої дії, та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачами вимог за первісним та зустрічним позовами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки житловий будинок № 5 по вулиці Шевченка в селі Розумниця Ставищенського району Київської області відносився до майна колгоспного двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON], які на час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) проживали в даному дворі та не втратили права на частку в його майні. Вартість зазначеного житлового будинку відповідно до технічного паспорту складає 72276 грн. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, приватизована. 2 вересня 1992 року помер [PERSON] батько позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняв його син - відповідач [PERSON] відповідно до ст. ст. 529 ч. 1, 549 ч. 1 п. 1 ЦК України (1963), який оформив спадкові права на частину спадкового майна. Дружина спадкодавця [PERSON] та позивачка [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про пропуск строку для прийняття спадщини та відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] 2 грудня 2010 року померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняла дочка -позивачка [PERSON] відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1269, 1270 ЦК України, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори відповідну заяву у встановлений шестимісячний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Проте, свідоцтво про право власності [PERSON] сільською радою на вищевказаний будинок на імя [PERSON] та [PERSON] не видавалось. Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. Згідно ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] набули право власності на будинок № 5 по вулиці Шевченка в селі Розумниця Ставищенського району Київської області, як члени колгоспного двору відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), кожен на 1/2 його частину. Після смерті 2 вересня 1992 року [PERSON] його син [PERSON] набув право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку, а після смерті 2 грудня 2010 року [PERSON] спадщину за законом на 1/2 частину вказаного житлового будинку набула [PERSON], і оскільки відповідачами і представником відповідача [PERSON] сільської ради позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки і первісний позов, і зустрічний позов підлягають задоволенню, і відповідач [PERSON] сільська рада до предявлення позовів про визнання права на спадщину за законом на житловий будинок і в попередньому судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідачів не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved