Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-23 00:00:00

В грудні 2005 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив визнати за ним право власності на V* частини будинку № 107 по вул. Індустріалізації в м. Бердичеві та виділити йому приміщення 1-9 розміром 18, 9 кв.м., Уг частини коридору, кухні та частину льоху посилаючись на те, що з відповідачкою [PERSON] вони знаходилися в зареєстрованому шлюбі і між ними та батьком відповідачки була домовленість про будівництво будинку на умовах спільної часткової власності, оскільки проживали в гуртожитку по провул. 10-ї П»ятирічки, свого житла не мали, мали лише отримати квартиру. З цією метою 28.04.1994 року рішенням Бердичівського міськвиконкому № 264 батькові дружини [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва по вул. Індустріалізації, 107- Вони з відповідачкою та її батьком домовилися, що на цій земельній ділянці будуть будувати будинок разом за їхні спільні кошти та спільною працею, на першому поверсі всі приміщення будуть належати [PERSON] з дружиною, а на другому поверсі буде житло для його сім»ї. В жовтні 1994 шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] був розірваний з вини дружини, але через 7 місяців вони поновили подружні відносини, будували будинок разом з її батьком. В квітні 1996 року рішенням Бердичівського міськвиконкому відповідачка [PERSON] визнана співзабудовником в рівних долях з батьком і вони продовжували будівництво. В жовтні 1998 року батько подарував їй та своїй дружині, відповідачці по справі [PERSON] Ул частини будинку, про що йому стало відомо лише в листопаді 2005 року. В 2001 році дружина поїхала на заробітки в Італію і також в листопаді 2005 року йому стало відомо про те, що дружина там має іншу сім»ю, дітей, а [PERSON] подала позов про виселення його з будинку. В судовому засіданні позов підтримав з вказаних підстав, частково змінив Позовні вимоги, просив виділити йому з будинку та визнати за ним право власності на приміщення 1-3 площею 23,7 кв.м. , кухню 1-6 площею 10,5 кв.м., ванну кімнату 1-4 площею 4,5 кв.м. , а всього загальною площею 38.7 кв.м., що складає 18/100 частин спірного будинку згідно третього варіанту додаткової судово-будівельної експертизи та виходячи із суми понесених ним витрат на будівництво, а також стягнути з відповідачки [PERSON] 4800 грн. понесених Представник відповідачки [PERSON] [PERSON], [PERSON] та ідповідачка [PERSON] позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні осилаючись на те, що позивач ніякої участі в будівництві спірного будинку не риймав, домовленості на спірне будівництво з ним не було, земельна ділянка для 'будівництва будинку була виділена [PERSON], який уклав договір з РСУ на "ото будівництво, а потім подарував його дочці та дружині. З часу розлучення в 994 році позивача з [PERSON] вони разом не проживали і позивач ніякої часті в його будівництві не брав. Вислухавши доводи позивача та його представника, представників ідповідачки [PERSON] та відповідачки [PERSON]С, пояснення свідків, ослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про задоволення вимог озивача зі слідуючих підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON], його дружиною -відповідачкою по справі [PERSON] з однієї сторони та батьком відповідачки [PERSON] з другої сторони в 1994 році була домовленість усна про створення спільної часткової власності на побудову двох поверхового житлового будинку для сумісного проживання в ньому, оскільки [PERSON] та його ружина проживали в гуртожитку Бердичівського МРСУ, свого житла не мали, останні не заперечували [PERSON] та його дружина, відповідачка по справі [PERSON] З цією метою 28.04.1994 року [PERSON] рішенням Бердичівського міськвиконкому за № 264 (т. 1 а.с. 10) була виділена земельна ділянка по вул. Індустріалізації, 107 в м. Бердичеві для індивідуального будівництва двох-поверхового будинку (т. 1 а.с. 11) для сумісного проживання. На першому поверсі повинні були жити [PERSON] з дружиною, на 2-му - позивач з дружиною останній не міг взяти земельної ділянки для індивідуального будівництва, оскільки стояв в черзі на отримання квартири. Про усну домовленість між позивачем та його дружиною і [PERSON] про створення спільної часткової власності на будинок ствердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно домовленості сторони вкладали в будівництво свою працю та кошти (т. 1 а.с. 99, 98,144-153,18-22). Рішенням Бердичівського міськвиконкому № 185 від 19.04.1996 року( т. 1 а.с. 9) відповідачка [PERSON] була визнання співзабудовником спірного будинку, Що також стверджує той факт, що між сторонами була укладена домовленість про створення спільної часткової власності на будинок. Дійсно, 03.11.1994 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (т.1 а.с. 117), але як пояснив позивач та свідок [PERSON], вони разом не проживали всього 5-7 місяців, а в 1996 році поселилися в спірний будинок, проживали в ньому на 2-му поверсі і позивач за свої кошти продовжував будівництво в 1997-1998 роках, що ствердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Про те, що вказані роки позивач жив з відповідачкою [PERSON] в спірному будинку на 1-му поверсі, ствердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вони також ствердили, що [PERSON] з дружиною жили на 1-ому поверсі. Те, що між позивачем та його дружиною з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони була усна домовленість про створення спільної часткової власності також ствердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Продовжуючи жити в спірному будинку позивач платив за спожиту електроенергію в ньому, газопостачання в 2004-2005 роках (т. 1 а.с. 30-39), з ним був укладений договір від 17.09.2004 року про користування електроенергією (а с 40) Однак власник спірного будинку, [PERSON] - 15.10.1998 року подарував його 1А частину своїй дочці [PERSON] (т. 1 а.с. 78) та % частину своїй дружині [PERSON] (т. 2 а.с. 135, 137). Згідно п. 4.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок та згідно ст. 12 Закону України «Про власність», у приватній власності громадян можуть знаходитися жилі будинки, збудовані на відповідній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі-продажу, міни дарування, за правом спадщини. Оскільки згідно зі ст. 17 ЗК України і ст. 14 Закону України «Про власність» земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом. Згідно зі статтями 16 і 17 Закону України «Про власність» таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям під час шлюбу - жилий будинок зв»язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім»ї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно неможливий, але з відхиленням часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин справи може провести його зі зміною у зв»язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК України в редакції 1963 року ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилася. У тих випадках коли для поділу необхідне Переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності Дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК). Вартість робіт та матеріалів, затрачених сторонами на будівництво становить 74120 грн. і доля позивача складає 37060 грн., що стверджується висновком рУдово-будівельної експертизи № 73 від 31.07.2007 року (т. 1 а.с. 256-285). Вказаною експертизою визначені варіанти розподілу будинку, згідно яких на вкладених затрат в будівництво позивачем, йому можливо виділити частину будинку по третьому варіанту зі сплатою відповідачці [PERSON] 6110 грн. компенсації в виділеній долі і суд знаходить можливим виділити йому частину будинку по третьому варіанту розділу, запропоновану експертизою, що істотно не порушує інтереси відповідачки [PERSON]. Крім того, рішенням Бердичівського міськвиконкому від 16.02.2007 року № 96 (т. 1 а.с. 230) даний дозвіл на влаштування окремого входу лише у приміщеннях 1-4. На підставі ст.ст. 79, 81, 86, 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] слід стягнути 4800 грн. на користь [PERSON] понесених ним витрат на проведення судових експертиз, 370 грн. державного мита в місцевий бюджет та 90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved