Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON], про відшкодування майнової шкоди в сумі 39576 грн. 97 коп. та моральної шкоди в сумі 25000 грн., завданої джерелом підвищеної небезпеки. Зазначив, що 11 грудня 2008 року біля 7 години [PERSON], керуючи автомобілем марки "Mersedes-Benz" 321 E, державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], на перехресті вул. Макарівської та Березової в м. Дубровиця Рівненської області, не надав перевагу в русі автомобілю марки "Mersedes-Benz" 308 D, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, спричинивши зіткнення автомобілів, внаслідок чого автомобіль "Mersedes-Benz" 308 D, який належить позивачеві, отримав механічні пошкодження. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Посилаючись на обставини цієї ж події, просив з огляду на взаємодію кількох джерел підвищеної небезпеки та вини водія [PERSON] стягнути з [PERSON] на його користь 42299 грн. 50 коп. майнової шкоди та 25000 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 8 квітня 2010 року позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] обєднані з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, змінили заявлені позовні вимоги, просили відшкодувати майнову шкоду в сумі 34466 грн. 48 коп., заподіяну йому як власнику автомобіля через його пошкодження, 689 грн. 76 коп. сплаченого транспортного податку. Моральну шкоду в сумі 25000 грн. обґрунтували стражданнями через неможливість здійснювати підприємницьку діяльність, потребою позичати автомобіль для здійснення перевезень. Зустрічний позов не визнали. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача-відповідача [PERSON] підтримав первісний позов, заявивши про відсутність своєї вини у дорожній події та вину водія [PERSON], який не надав йому переваги в русі, раптово виїхав на головну дорогу з другорядної, що і спричинило зіткнення автомобілів. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник [PERSON], не визнавши заявленого позову, підтримали зустрічний позов в повному обсязі та дали пояснення згідно заяви. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-позивача [PERSON] в судовому засіданні у задоволенні первісного позову просив відмовити, підтримав зустрічний позов, заявивши про те, що дотримувався правил руху, зупинився перед виїздом на головну дорогу, не бачив автомобіля, який зявився зненацька. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Факт вчинення [PERSON] неправомірних діянь, які спричинили пошкодження транспортних засобів, підтверджується постановою судді Сарненського районного суду від 16 лютого 2009 року, якою на [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладене стягнення у виді штрафу. З постанови вбачається, що 11 грудня 2008 року біля 7 години [PERSON], керуючи автомобілем марки "Mersedes-Benz", державний номер [NUMBER], на перехресті вул. Макарівської та Березової в м. Дубровиця Рівненської області не надав перевагу в русі автомобілю марки "Mersedes-Benz", державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, спричинивши зіткнення автомобілів та їх пошкодження, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Вина [PERSON] у вчиненні неправомірних діянь та заподіянні цим майнової шкоди власнику автомобіля [PERSON] в сумі 34\~466 грн. 05 коп. (вартість матеріального збитку), в сумі 689 грн. 76 коп. (сплачений податок з власників транспортних засобів за період грудня 2008 року листопада 2010 року) підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]; дослідженими письмовими доказами протоколом про адміністративне правопорушення № 192880 від 21 січня 2009 року, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11 грудня 2008 року, схемою ДТП, письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу РВС № 266969, ХМС № 300064, довідкою-розрахунком сплати транспортного податку, висновком авто-товарознавчої експертизи № 90729/1 від 20 серпня 2009 року, висновком авто-технічної експертизи № 0564 від 25 грудня 2009 року. Суд вважає доведеною вину [PERSON] у спричиненні майнової та моральної шкоди позивачу-відповідачу [PERSON], вимоги останнього, заявлені до [PERSON], який на праві власності володіє автомобілем "Mersedes-Benz" 321 E, державний номер [NUMBER] ґрунтуються на положеннях ст. 1187 ЦК України. Постанова Сарненського районного суду від 16 лютого 2009 року, якою встановлені обставини вчинення [PERSON] порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, є підставою, визначеною ст. 61 ЦПК України для звільнення від доказування. Зазначені у постанові висновки про невірні дії іншого водія [PERSON], який не відреагував на зміну дорожньої обстановки, свідчать про наявність помякшуючих вину водія [PERSON] обставин, про що було зазначено і в ухвалі Апеляційного суду Рівненської області від 19 березня 2009 року при перегляді постанови суду першої інстанції. Разом з тим згідно висновку авто-технічної експертизи № 0564 від 25 грудня 2009 року з технічної точки зору причиною дорожньо-транспортної події явились дії водія [PERSON], який допустив порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху і в момент виникнення небезпеки для руху, створеної водієм [PERSON], не прийняв своєчасно необхідних мір для уникнення зіткнення. Такі положення експертизи судом оцінюються критично і не можуть бути взяті до уваги як підстави для висновку про винність [PERSON] у порушення правил руху та спричиненні в звязку з цим пошкодження транспортних засобів. Його поведінка на дорозі стала наслідком протиправних дій [PERSON] і не являлась необхідною передумовою дорожньої події та заподіяння шкоди. Отже, доводи представника позивача-відповідача [PERSON] про недоведеність вини водія [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху і спричинення в звязку з цим пошкодження транспортних засобів судом приймаються до уваги. На думку суду, в діяннях [PERSON] мала місце самовпевненість, яка сприяла збільшенню шкоди, а тому заявлений [PERSON] розмір відшкодування, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості підлягає зменшенню до суми 20000 грн. Також суд, враховуючи характер і тривалість душевних страждань позивача-відповідача [PERSON], істотність вимушених змін у життєвих стосунках, спричинених пошкодженням його майна, вважає що заявлений позивачем розмір моральної шкоди має бути зменшено. Завдану моральну шкоду суд оцінює у 3000 грн., яка підлягає стягненню із відповідача-позивача на користь позивача-відповідача у відповідності до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. З огляду на недоведеність заявлених вимог відповідачем-позивачем [PERSON] його позов до [PERSON] не підлягає задоволенню. Доведеними є вимоги позивача-відповідача про відшкодування на його користь з відповідача-позивача понесених судових витрат, проте, зважаючи на часткове задоволення позову, вказані витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 10 грн. На підставі викладеного, ст. 1167, 1187 ЦК України,

Outcome: partial