overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

В квітні 2011 року позивач звернувся з заявою, в якій просить визнати її матір [PERSON], [INFO] безвісно відсутньою, посилаючись на те, що в кінці 2002 року вийшла з дому і не повернулася. З тих пір жодних відомостей про неї заявник немає. 24.10.2006 року заявник звернувся до райвідділу міліції Солом"янського району м. Києва з заявою про зникнення його матері. Проте, місцезнаходження [PERSON] працівниками органів внутрішніх справ не встановлено. Визнання матері безвісно відсутньою заявнику необхідно для приватизації квартири, в якій вона є зареєстрованою ( прописаною). У судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги та просив про їх задоволення. Відділ реєстрації актів цивільного стану Солом"янського районного управління юстиції у м. Києві надіслав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Судом встановлено, що матір [PERSON], [INFO] в кінці 2002 року пішла з дому та до теперішнього часу не повернулася. Тобто, протягом більше як одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування, що підтверджується довідкою Соломянського районного управління внутрішніх справ №50/09/1901 від 13.04.2011 року. Визнання матері безвісно відсутньою заявнику необхідно для приватизації квартири, в якій вона є зареєстрованою ( прописаною).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

Громадянин [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визначення строку для прийняття спадщини, до складу якої входить земельний пай. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та пояснив, що 25 березня 1998 року померла його мати [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть від 26 березня 1998 року Никанорівською сільською радою. Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входить земельний пай, що належав померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку серії ДН №0096113 від 10 лютого 1997 року. Він звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, але йому було розяснено, що ним пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини. Вважає, що в порядку ст. 1268 ч.1, 1270 ч.1, 1272 ч.3 Цивільного кодексу України, він як спадкоємець за законом за своїм позовом через суд може визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними і визначити додатковий строк, достатній для її прийняття. Просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, враховуючи погодження із позовом представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав: Під час судового засідання встановлено, що позивач [PERSON] являється сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6) Мати позивача [PERSON] померла 25 березня 1998 року, про що Никанорівською сільською радою видано відповідне свідоцтво про смерть серії І-НО №241073 (а.с.7) Після смерті матері позивача залишилось спадкове майно, зокрема у вигляді земельної частки (паю), що знаходиться на землях с.Никанорівки Никанорівської сільської ради розміром 9,5 га в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДН №0096113 (а.с.8) Для прийняття спадщини згідно ст. 1270 ч.1 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. В порядку ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За відомостями державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Враховуючи, що позивач [PERSON] юридично не обізнана людина, про існування у матері земельної частки (паю) дізнався лише у 2011 році, суд вважає можливим визнати вказані причини пропуску цього строку для прийняття спадщини поважними і надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

Позивач в позовній заяві посилається на те, що 26.09.2010 помер її батько [PERSON], який проживав у [INFO]. Вона прийняв спадщину, подавши заяву до Рокитнянської державної нотаріальної контори. Після смерті батька відкрилася спадщина, а саме земельна ділянка площею 0,1520 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована в с.Синява, земельна ділянка площею 0,0343 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована в с.Синява по вул.Шкільній,14, земельна ділянка площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовані в с.Синява по вул.Шкільній,14, але позивачка не може вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування даних земельних ділянок через те, що Державні акти на право власності [PERSON] на ці земельні ділянки належним чином не зареєстровані. Просить суд визнати за нею право власності на дані земельні ділянки. В судове засідання позивач не з»явився, натомість подав до суду заяву, в якій просить заслухати справу за його відсутності та підтримав позовні вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явився, подав до суду заяву, в якій просить заслухати справу за відсутності його предстсвника. За вказаних обставин суд ухвалив постановити рішення без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що рішенням 25 сесії 5 скликання Синявської сільської ради від 22.12.2008 року №356 [PERSON] передані у власність вказані земельні ділянки. 28.08.09 були виготовлені Державні акти на право власності [PERSON] на дані земельні ділянки, які зберігалися у Рокитнянському відділі Київської обласної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» і тому [PERSON] не зміг своєчасно їх зареєструвати. 26.09.10 [PERSON] помер не отримавши Державні акти на землю і відповідно не зареєструвавши їх. Позивач є спадкоємцем першої черги. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Позивач, прийнявши спадщину, відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України та п.208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, вважається таким, що прийняв спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

У січні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за затримку виплати аліментів з [PERSON] Позов мотивує тим, що має сина [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON]. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.12.2006 року, [PERSON] зобовязано сплачувати аліменти на утримання сина, але утворилася затримка виплати аліментів, тому позивач просить стягнути пеню за 184 дні у розмірі 11\~207 грн. 44 коп. та судові витрати зокрема на правову допомогу. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що сплачує постійно аліменти. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 26 грудня 2006 року Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області зобовязав [PERSON] сплачувати аліменти на користь [PERSON] для утримання [PERSON], [INFO] до повноліття дитини. Факт заборгованості у період з 01.07.2010 року по 31.12.2010 року, 184 дні, підтверджується довідкою №22291 від 22.12.2010 року з ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що у відповідача інших дітей немає та діти залишаються проживати з позивачем. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Позов мотивує тим, що між нею та ним був укладений шлюб 23.01.2009 року, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №5. Спільне життя не склалося з тих причин, що різні типи характерів. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, Вероніку, [INFO]. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач визнав позовні вимоги та наполягав на розірванні шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 112 СУ України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сторони у шлюбі з 23.01.2009 року, мають неповнолітню доньку, Вероніку, [INFO], яка проживає разом з позивачем. Фактичні шлюбні відносини припинено. Спір про розподіл майна відсутній. Примирення та збереження сімї, суд, вважає неможливим. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

У травні 2011 року публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач свої вимоги мотивує наступним. Відповідно до заяви від 20.03.2008 року та отримання платіжної картки [PERSON] взяв на себе зобовязання по поверненню кредиту на суму 4\~100 грн. 00 коп. Щомісячно, необхідно здійснювати часткове погашення кредиту. [PERSON] порушував правила користування платіжною карткою, тому позивач просить стягнути з відповідача борг на момент предявлення позову 9\~147 грн. 99 коп. Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 березня 2008 року [PERSON] звернувся з заявою до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про видачу кредиту у розмірі 4\~100 грн. 00 коп. на платіжну картку, також у заяві вказав, що ознайомлений та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку та повної інформації про кредитування в Приват Банку. 20 березня 2008 року отримав кредит у розмірі 4\~100 грн. 00 коп. [PERSON] порушував правила користування платіжною карткою. На даний час сума боргу становить 9\~147 грн. 99 коп. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Сторонами дотримано форми кредитного договору. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, сума боргу за договором кредиту, а також сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

У травні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментах та пені з [PERSON] Позов мотивує тим, що 12.11.2010 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області ухвалено рішення за яким стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на період навчання, але виникла заборгованість, тому позивач просить стягнути заборгованість по аліментах та пеню. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. 12.11.2010 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області ухвалено рішення за яким стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на період навчання, але виникла заборгованість з листопада 2010 року. Факт заборгованості підтверджується довідкою з ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що у відповідача інших дітей немає та діти залишаються проживати з позивачем. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення заборгованості по аліментах необхідно відмовити, так як такий порядок стягнення не передбачений Законодавством України. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом 17.06.2011р., мотивуючи свої вимоги тим, п о 24 липня 2009 року вона з відповідачем уклала шлюб .який був зареєстрований у відділі РАЦС Кролевецького районного управління юстиції за актовим записом №61. Дітей від шлюбу немає. На протязі останнього року життя сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникали сварки, які кожного разу спричиняли їй душевні страждання, він веде аморальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями. Він не хоче зрозуміли сутності проблем, які виникають у неї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено і за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вона неодноразово зверталася до відповідача з приводу вирішення питання про розірвання шлюбу в органах РАЦС однак він домовився від цього тому вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягає на розірванні шлюбу. При цьому вона пояснила, що відповідач зараз проживає з іншою жінкою. Про порушення ним подружньої вірності їй стало відомо в період, коли вона перебувала на навчальній сесії, тоді він привів іншу жінку додому, і він зараз проживає з нею в м. Києві. Тому не може бути мови про збереження сім'ї. При розірванні шлюбу позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, він не повідомив про причини неявки до суду. Тому суд, враховуючи думку позивачки, яка згодна на ухвалення заочного рішення, вважає за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі доказів, що є в справі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлене що сторони зареєстрували шлюб 24 липня 2009 року у відділі РАЦС Кролевецького районного управління юстиції за актовим записом №61 7). Дітей від шлюбу немає. Сторони припинили подружні стосунки і спільне проживання. Як вбачається з пояснень позивачки, відповідач проживає з іншою жінкою. За та обставин звернення позивачки до суду відповідає положенням ст. 110 СК Україні, І підстави, передбачені ст. 112 СК України, для розірвання шлюбу між сторонами, оскільки, на думку суду, подальше збереження шлюбу неможливе, сім'я фактично розпалася. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

В позові [PERSON] просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість станом на 31.12.2010 року по аліментах на утримання дочки [PERSON] в розмірі 11694,46 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 48222,39 грн. за період заборгованості до часу звернення до суду. В судовому засіданні позов підтримала. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнає, так як не працює, має на утриманні дитину, аліменти сплачує по можливості. Судом встановлено, що згідно довідки розрахунку державного виконавця ВДВС Вільшанського РУЮ згідно виконавчого листа від 29.08.1997 року Вільшанського районного суду Кіровоградської області заборгованість станом на 31.12.2010 року по аліментах на утримання дочки [PERSON] у відповідача перед позивачем становить 11694,46 грн. На час звернення позивача до суду 21.04.2011 року відповідач прострочив сплату аліментів з 1.01.2011 року протягом 111 днів. Вказана заборгованість виникла з вини відповідача, а тому на підставі ст..196 ч.1 СК України слід стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 12980,85 грн. станом на день звернення до суду- 21.04.2011 року за прострочення сплати аліментів , тобто у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Наведений позивачем розрахунок пені не відповідає вимогам ст..196 ч.1 СК України. Заперечення відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства. Заборгованість по аліментах стягується по рішенню суду про стягнення аліментів і діюче законодавство не передбачає винесення ще одного рішення суду з цього питання. А тому в решті вимог про стягнення пені та заборгованих аліментів відмовити. Тому позов задоволено частково. Стягнути з [PERSON] 120 грн. витрат з інформаційно- технічного забезпечення розгляду справи. Стягнути з [PERSON] 51 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-07 00:00:00

15.06.2011 року заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту того, що [PERSON], який помер 30.04.1989 року, є її батьком та рідним братом [PERSON], яка померла 03.11.2005 року, встановивши таким чином родинні відносини між нею та [PERSON] Даний факт необхідно їй встановити в звязку з необхідності оформлення спадщини, а саме будинку №16 по вул. Партизанської Іскри в м. Первомайськ Миколаївської області, який належав [PERSON], а вона являється єдиним спадкоємцем останньої, але немає доказів того, що її батько [PERSON], який помер 30.04.1989 року є рідним братом [PERSON], яка померла 03.11.2005 року, так як їх матірю була [PERSON], яка померла в 1977 році. Заявниця та її представник в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити. Представник Первомайської міської ради проти задоволення заяви не заперечувала. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.05.2010 року (справа №2-о-39) було встановлено факт того, що [PERSON], яка померла 03.11.2005 року є рідною тіткою [PERSON]. Ксерокопіями свідоцтв про смерть ( а.с. 12,13) підтверджено, що [PERSON] помер 30.04.1989 року в м. Первомайськ Миколаївської області, а [PERSON] померла 03.11.2005 року в м. Первомайськ Миколаївської області. Ксерокопією довідки Відділу РАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції №754 -2.13 від 20.07.2010 року ( а.с. 11) підтверджено, що [PERSON] померла 28.09.1977 року. Із ксерокопій по господарських книг колгоспу ім. Мічурино Кінецьпільської сільради ( а.с.7,8), ксерокопій свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 9) та свідоцтва про одруження ( а.с.10) видно, що позивачка є донькою [PERSON], а матір»ю як останнього так і [PERSON] являється [PERSON]. Це ж в судовому засіданні підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного, суд знаходить що в силу ст. 60 ЦПК України заява доведена і підлягає задоволенню відповідно до ст.ст. 256 ч.1п.1, 257, 259 ЦПК України.

Outcome: approved