Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача суду пояснив, що до Позивача звернувся Відповідач з проханням надати йому кредит. 23 квітня 2008 року між AT «Банк «[PERSON] та кредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір про видачу та використання платіжної картки № 016-Р/000940 та договір про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту від 25 квітня 2008 року № 016-KV/000940, згідно з яким Боржнику було надано Відновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 5000 Євро зі строком повернення до 30 квітня 2010 року. Відповідно до угоди, у період користування кредитними ресурсами Позичальник зобовязувався щомісячно, в термін до 30 числа поточного місяця, зявлятись в [PERSON] і одержувати виписку по картрахунку Позичальника з зазначеною в ній сумою зменшення позичкової заборгованості, що підлягає сплаті позичальником. Відповідач не виконує умови Договору, ігнорує вимоги банку щодо повернення простроченої заборгованості.Станом на 12 листопада 2010 року загальна заборгованість по тілу кредиту становить 5000 Євро., по відсоткам 590,74 Євро., пеня за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату відсотків 111246,41 грн.„ загальна заборгованість становить 172843,34 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату та час розгляду справи повідомлявся заздалегідь та у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши думку представника позивача та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності та постановлення заочного рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 23 квітня 2008 року між AT «Банк «[PERSON] та кредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір про видачу та використання платіжної картки № 016-Р/000940 та договір про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту від 25 квітня 2008 року № 016-КV/000940 згідно з яким Боржнику було надано Відновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 5000 Євро зі строком повернення до 30 квітня 2010 року. Відповідно до угоди, у період користування кредитними ресурсами Позичальник зобовязувався щомісячно, в термін до 30 числа поточного місяця, зявлятись в [PERSON] і одержувати виписку по картрахунку Позичальника з зазначеною в ній сумою зменшення позичкової заборгованості, що підлягає сплаті позичальником. Відповідач не виконує умови Договору, ігнорує вимоги банку щодо повернення простроченої заборгованості. Станом на 12 листопада 2010 року загальна заборгованість по тілу кредиту становить 5000 Євро., по відсоткам 590,74 Євро, пеня за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату відсотків 111246,41 грн., загальна заборгованість становить 172843,34 грн. Відповідно до п.3.4 Кредитного договору у звязку з порушенням відповідачем умов договору [PERSON] має право на дострокове стягнення заборгованості. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявністю інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до позовних вимог сума заборгованості за договором про надання споживчого кредиту складається із тіла кредиту та нарахованих відсотків. Таким чином, у позивача відсутні прямі збитки від порушення відповідачем своїх зобов'язань. За таких обставин, а також враховуючи, що розмір пені в декілька раз перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту та відсоткам суд приходить до переконання про можливість зменшення розміру нарахованої пені за порушення по виконанню кредитних зобовязань, до однієї тисячі гривень (1000 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обовязковим до прийняття за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Декретом КМУ від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», Законом «Про банки і банківську діяльність» не передбачено випадки, порядок та мови використання іноземної валюти за зобовязаннями юридичних осіб (банків) перед фізичними особами, тому суд не може задоволити позов шляхом стягнення з відповідача коштів в іноземній валюті. Судом встановлено, що офіційний курс гривні, встановлений НБУ по відношенню до долару станом на день винесення судом рішення складає 1030,4277 грн. за 1 Євро. Одночасно суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 1700 грн. ( судовий збір ) та 120 грн. (витрати на інформаційне - технічне забезпечення розгляду справи). На підставі вищенаведеного, ст.ст. 2,15,526,551,611,612 ЦК України,

Outcome: partial