Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права користування житловим приміщенням та вселення, зазначивши, що відповідачка є їх донькою і вони були зареєстровані в квартирі №18 в м. Харкові по вул.Тінякова, 30. В 2004р. на сумісні кошти вони разом купували однокімнатну квартиру в [ADDRESS]. Відповідачка умовила їх виписатися з квартири на час ремонту, щоб не сплачувати за комунальні послуги, що вони і зробили. Відповідачка зареєструвала батька [PERSON] в новій квартирі по вул. Старопрудній, а [PERSON] тимчасово зареєструвалася в селі. [PERSON] зареєструвати їх назад в квартирі по вул. Тінякова відмовилася і продала без їх згоди квартиру по вул. Старопрудній. Просили визнати за ними право користування спірною квартирою №18 по вул. Тінякова, 30 в м. Харкові та вселити їх в цю квартиру. У судовому засіданні позов уточнено, позивачі просили визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло видане 16.08.2005р. ВПЖФ на імя відповідачів, визнати за позивачами право користування квартирою №18 по вул. Тінякова, 30 в м. Харкові та вселити їх в цю квартиру, зобовязати Ленінський РВ зареєструвати їх за зазначеною адресою. Позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що спірну квартиру батьки отримали на сімю з шести осіб та з 1990 року мешкали разом. Він виписався 30.08.1992 року в с. Білий колодязь, звідки 19.09.2007 року був знятий з реєстрації та зареєстрований по пров. Горянський, 11.10.2007 року де йому належить частина будинку за договором дарування.. Його батьки та сестра виписалися з квартири по вул.Тінякова для зменшення сплати комунальних послуг за проханням відповідачки, з подальшою реєстрацією за їх бажанням. Його мати мешкала в спірній квартирі з 04.10.1974 року по 21.01.2004 рік, а з 17.02.2004 року по теперішній час зареєстрована в [INFO]. Будинок в с. Білий Колодязь належить його батькові, який помер та залишив заповіт на його дружину [PERSON] Його сестра, [PERSON], мешкала в спірній квартирі з 13.05.1977 року по 30.06.2004 рік, після чого дала згоду на виписку та мешкала [ADDRESS], яка належить відповідачці з 2004 року. Також з 2004 року по вул. Старопрудній був зареєстрований і його батько. Відповідачка змінила замки, викрала документи батька та його сестри і не пускала до квартири по вул. Соціалістичній. Без згоди батька та [PERSON], [PERSON] виписала останніх з зазначеної квартири, захопивши обманним шляхом квартиру по вул.Тінякова, оформила особистий рахунок на своє імя, а в подальшому приватизувала квартиру на себе та свого сина. В 2004 році КП «Вода» подало позов до батьків та згідно рішення Ленінського районного суду було стягнуто 740 грн., які утримувались з їх пенсій. У 2007 році батьки та сестра [PERSON] звернулися до суду про відновлення порушеного права та визнання зняття з реєстрації недійсним, але позов був залишений без розгляду. Вони зверталися до правоохоронних органів щодо викрадення документів та зняття з реєстрації, але в порушенні кримінальної справи було відмовлено. По вул. Залізничній, 10 батькові було виділено квартиру № 28, але в цій квартирі ніхто не мешкав та не був зареєстрований, що зараз з квартирою не відомо. Він не звертався до Ленінського РВ щодо реєстрації в спірній квартирі по вул.Соціалістичній. Вважав що йому належить частина квартири по вул. Соціалістичній, яка б належала його батькові. Позивачка [PERSON] позов підтримала, зазначила, що її сестра [PERSON] обманним шляхом понудила її та батьків знятися з реєстрації, мотивуючи це зменшенням сплати комунальних послуг та ремонтом. 21.07.2004р. вона виписалася за власною заявою з кв.18 по вул.Тінякова і з батьком зареєструвалася по вул. Старопрудній, але вважали, що ця квартира зареєстрована на їх імя, хоча будь-яких документів не підписувала до нотаріальної контори не зверталась. Тільки в подальшому вони дізналися що квартира по вул. Старопрудній належить [PERSON], хоча вказана квартира була придбана на сумісні кошти. Вона не памятає, хто і скільки коштів давав на квартиру. В подальшому вона та її батько були без їх згоди зняті з реєстрації, про що вона дізналася тільки у судовому засіданні, а квартира на Старопрудній продана в грудні 2009 році. На теперішній час вона мешкає тимчасово в будинку №20 по вул. Кубасова, що надала [PERSON], але в вказаному будинку не можливо жити. Вона не має реєстрації, що вплине на її пенсію. Позивачка [PERSON] позов підтримала та пояснила, що з квартири по вул. Тінякова вона виписалась в звязку з неможливістю сплати комунальних послуг та домовленістю щодо реєстрації у вказаній квартирі в будь який час. Вона зареєструвалася у с. Білий Колодязь, в будинку що належить її померлому чоловіку, де і мешкає 10-15 років. Відповідачка без їх згоди викинула меблі з квартири по вул. Тінякова, приватизувала квартиру на себе та на онука, не ставлячи їх до відома. Батько вважав, що частка його квартири по вул.Соціалістичній повинна належати його сину [PERSON] П.А. По вул.Залізничній її чоловік отримав квартиру по розширенню житлової площі, але так, як це був гуртожиток, то в цій квартирі ніхто не мешкав та не був зареєстрований. Відповідачка матеріальної підтримки не надає та не запрошувала проживати до себе. Її донька [PERSON] тимчасово мешкає у будинку по вул.Кубасова, 20, який належить [PERSON] та яка вже продала половину будинку. Приватний будинок вони не прохали. Представник [PERSON], [PERSON] уточнений позов підтримала в повному обсязі та зазначила, що порушено право позивачів як на приватизацію квартири, о якій вони дізналися лише в судовому засіданні, а також право на проживання у зазначеній квартирі. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що в 1989 році померла її тітка, яка залишила батькові будинок. Мати тиждень проживала у с. Білий Колодязь, а інший тиждень по вул.Соціалістична. Її брат також мешкав у Білому Колодязі, а після 1992 року виписався та переїхав на квартиру по вул.Залізничній. Її батько по виходу на пенсію виїхав в с. Білий Колодязь у 1995-1996 роках, а вона з дитиною та сестрою [PERSON] мешкала в квартирі по вул. Тінякова з 1996 по 2004 рік. Вона є приватним підприємцем і у 2004 році за свої особисті кошти купила однокімнатну квартиру по вул. Старопрудній за 6000 тис. доларів США. Тільки через пів року вона розповіла родичам що купила квартиру, за проханням сестри та батька прописала їх в цій квартирі надавши місце проживання, і в якій вони були зареєстровані до 2009 р. З квартири по вул.Соціалістичній її брат [PERSON] виписався у 1992 році, мати у 1993-1994 році, а батько з сестрою у 2004 році. Вона запрошувала батьків проживати з нею і батько попрохав придбати для нього, матері та сестри приватний будинок. Квартиру на Старопрудній вона продала у 2009 році. Після чого брат почав погрожувати та вимагати у неї гроші. Посилання позивачів на те що вони не знали про приватизацію квартири не відповідає дійсності, бо вона про це повідомляла і ніхто з них не заперечував, а виписка позивачів була за їх особистою згодою. Вона не викрадала будь яких документів у батьків, бо у них не мешкала. Батько та її сестра самостійно писали заяву до ЖЕДу у 2009р. про виписку з квартири по вул.Старопрудній. Будинок по вул. Кубасова, 22 належить їй на підставі договору дарування і вона частину вказаного будинку подарувала. Представник відповідачів [PERSON], проти задоволення позову заперечував, вважав, що позивачами порушені строки позовної давнини. Надав письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідачі самостійно знялися з реєстраційного обліку і згідно рішення Ленінського РВК м.Харкова №110 від 05.04.2005р. договір найму в квартирі [ADDRESS] був змінений у звязку з випискою позивачів, та наймачем квартири визнана [PERSON], яка разом з сином [PERSON] 16.08.2005р. стали власниками квартири згідно свідоцтва про право власності на житло і які мають право користуватися та розпоряджатися зазначеним майном. Твердження позивачів про те, що [ADDRESS] придбана за сумісні кошти не відповідає договору купівлі продажу квартири. Посилання на те, що позивачі незаконно та шахрайським шляхом виписані з квартири - не відповідає постанові про відмову в порушенні кримінальної справи. В частині визнання свідоцтва про приватизацію недійсним вимоги також є незаконними, т.я. відповідачі на момент приватизації у спірній квартирі не мешкали, на проживання у квартирі не претендували, та за ними право на проживання збережено не було. Представник відповідача Ленінський РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області просив слухати справу у його відсутність, про що надав відповідну заяву. Представник відповідача [PERSON] комунального майна та приватизації Харківської міської ради просив слухати справу у його відсутність, про що надав відповідну заяву. Суд, вислухавши пояснення і доводи позивачів та представника [PERSON], відповідачки, представника відповідачів, свідків, перевіривши матеріали справи та матеріали цивільної справи №2-3031/07, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Свідки [PERSON] та [PERSON], сусіди [PERSON], у судовому засіданні пояснили, що про події в сімї [PERSON] знають побічно зі слів [PERSON] та [PERSON], однак щодо їх виписки та приватизації квартири нічого пояснити не змогли. Рішенням РВК Ленінської райради депутатів трудящих від 06.02.1974р. №26/51 затверджено протокол засідання житлової комісії виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 28.01.1974р. №4, згідно якого затверджено списки по формі №4 про надання житлової площі, в т.ч. [PERSON] кв.№18 по вул.Золочівській,27 (зараз вул.Тінякова, 30) яка складається з 4-х кімнат, площею 46,99 кв.м. на сімю з 6 осіб.(а.с.6-10, 68-70) Згідно довідки Ленінського РВ ХМУ від 05.03.2010р., копій заяв про зняття з реєстраційного обліку та форми А, за адресою [ADDRESS] проживало дві родини: попередні власники квартири, згідно свідоцтва про право власності від 26.06.1995р., була родина [PERSON]: [PERSON] зареєстрований 16.05.1979р., помер 04.01.2000р., [PERSON], зареєстрована з 18.01.1994р., померла 19.05.2003р. Теперішній власник квартири [PERSON], згідно договору купівлі продажу від 29.01.2004р., яка мешкає без реєстрації. Батько власника [PERSON], зареєстрований з 21.07.2004р., знятий з реєстрації згідно власної заяви 09.12.2009р., сестра власника [PERSON], зареєстрована з 21.07.2004р., знята з реєстраційного обліку згідно власної заяви 30.12.2009р. На даний час осіб зареєстрованих за даною адресою не значиться.(а.с.34-39,67,68-70) Відповідно довідок Ленінського РВ ХМУ від 06.05.2010р. та від 18.10.2010р. у квартирі [ADDRESS] мешкало пять осіб: 1) чоловік - [PERSON], зареєстрований з 04.10.1974 р., знятий з реєстрації 30.06.2004р. за адресою: [ADDRESS]. 2) дружина - [PERSON] зареєстрована з 04.10.1974 р., знята з реєстрації згідно власної заяви 21.01.2004р. за адресою: Харківська обл. Вовчанський район, с. Білий Колодязь.3) донька - [PERSON] зареєстрована з 13.05.1977 р., знята з реєстрації 30.06.2004р. за адресою: [ADDRESS]. На даний час згідно рішення Ленінської районної у м.Харкові ради від 05.04.2005р. №110 власником квартири є [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та мешкає з 23.01.1990 р. з сином [PERSON], [INFO] У СГІРФО документи: заяви на реєстрацію, зняття з реєстрації та талони зняття з місця реєстрації за терміном зберігання списані.(а.с.65, 181) Як вбачається з виписки з рішення Ленінської районної у м.Харкові ради від 05.04.2005р. №110 змінено договір найму житлового приміщення у звязку з випискою наймача [PERSON], та визнано наймачем 4-х кімнатної кв.18 по вул.Тінякова,30 у м.Харкові [PERSON], з сімєю з 2-х осіб (вона та син [PERSON]В.) (а.с.66). Згідно договору купівліпродажу від 29.01.2004р. [PERSON] продав [PERSON] однокімнатну [ADDRESS] за 35800 грн. Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.02.2004р. [PERSON] є власницею зазначеної квартири.(а.с. 40,41.) Як вбачається з відповідей КП ХМБТІ від 05.03.2010р. та 10.03.2010р. [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON], згідно договору купівліпродажу від 29.01.2004р. Квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.08.2005р. виданого ВПЖФ.(а.с.33,57) Як вбачається з довідки Білоколодязької селищної ради від 01.03.2010р. будинок №56 по вул.Радянська в смп. Білий Колодязь належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності за заповітом. В вказаному будинку зареєстрована та проживає його дружина [PERSON], власник будинку [PERSON] проживає, але не зареєстрований.(а.с.32) [PERSON] помер 19.04.2010р. про що є відповідний запис за №27. (а.с.79) Згідно довідки з місця проживання КП «Житлосервіс» Ленінської філії дільниця №29 від 19.06.2007р. в 4-х кімнатній квартирі [ADDRESS] були зареєстровані: 1) [PERSON] - основний квартиронаймач, зареєстрований 04.10.1974 р., знятий з обліку 30.06.2004р. 2) [PERSON] - донька, зареєстрована 13.05.1977 р., знята з обліку 30.06.2004р.3) [PERSON] - донька, зареєстрована 23.01.1990 р., з 05.04.2005 р. основний наймач.4) [PERSON] - онук.(а.с.7 цив. справа №2-3031/07) Постановами ДІМ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС в Х/О від 25.12.2009р., 19.01.2010р. та 23.02.2010р. в порушенні кримінальної справі відносно [PERSON] за ознаками ст.296 та ст.357 КК України відмовлено за відсутністю ознак злочину. (а.с. 83,84,86,87,136,137) Як вбачається з договору купівліпродажу від 08.12.2009 р. [PERSON] продала, а [PERSON] купила однокімнатну [ADDRESS] за 177954 грн. (а.с. 102-104) Згідно свідоцтва на про право власності на житло від 16.08.2005р. ВПЖФ квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON].(а.с.105) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.07.1990р. спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є [PERSON].(а.с.107) Як вбачається з договору дарування від 23.12.2009р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] в р. за №5084, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 26/100 частини домоволодіння за №22 по вул.Кубасова у м.Харкові. (а.с.108,109) Щодо визнання права користування, вселення та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло квартиру [ADDRESS] та зобовязання реєстрації позивачів за вказаною адресою: Позивачі не заперечували, що квартира [ADDRESS] надавалася у користування на сімю з 6 осіб, які були зареєстровані з 1974 року. 21.01.2004р. [PERSON] була знята з реєстрації за вказаною адресою у звязку з переїздом у с. Білий Колодязь Вовчанського р-ну. При цьому вона зареєстрована та проживає у [INFO], що підтверджується довідкою Білоколодязьної селищної ради. Сама [PERSON] не заперечувала, що вона і зареєстрована і фактично проживає у с. Білий Колодязь у будинку, який на праві власності, згідно свідоцтва про спадщину за заповітом, належав її чоловіку [PERSON] До моменту смерті фактично у будинку без реєстрації також проживав і сам [PERSON] Відповідно до пояснень [PERSON], що не заперечували сторони, останній самостійно виписався з квартири [ADDRESS] 30.08.1992 року в с. Білий колодязь, звідки 19.09.2007 року був знятий з реєстрації та зареєстрований з 11.10.2007 року по пров. Горянському, б. 8, де йому належить частина будинку. Із довідок ВГІРФО та пояснень [PERSON], вбачається що [PERSON] та [PERSON] були зняті з реєстрації за адресою [ADDRESS] з 30.06.2004р. та зареєстровані [INFO] з 21.07.2004р. Як зазначили позивачі у позові та своїх поясненнях, наданих у судових засіданнях, данні про їх зняття з реєстрації у квартирі [ADDRESS] відповідають дійсному стану, так як з вказаної дати вони не користувалися квартирою №18 по вулиці Тінякова, 30 в м.Харкові та не заперечували, що у вказаній квартирі залишалися зареєстрованими та проживали лише [PERSON] та її син [PERSON] Відповідно до ст.ст. 1,2,3 Закону України «Про приватизацію житлового фонду», приватизація полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність квартир шляхом безоплатної передачі громадянам квартир з розрахунку санітарної норми 21 кв.м загальної площі на наймача і кожного члена сімї та додатково 10 кв.м на сімю. На час приватизації квартири [ADDRESS], наймачем квартири, яка фактично користувалася квартирою і була в ній зареєстрована, була [PERSON] відповідно до рішення Ленінської районної у місті Харкові ради від 05.04.2005р. №110, з членом її сімї [PERSON] Вказане рішення відповідає вимогам ч.2 ст. 824 ЦК України. Таким чином, жодних доказів того, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] після зняття з реєстрації користувалися спірною квартирою №18 по вулиці Тінякова, 30 в м. Харкові, матеріали справи не містять. І позивачі, і відповідачі, а також матеріали справи не спростовують тієї обставини, що позивачі реалізували своє право на обрання місця проживання та припинили фактично користуватися спірною квартирою і перебувати у ній зареєстрованими. Органами приватизації правомірно, у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію житлового фонду» здійснено передачу спірної квартири у власність наймача та члена її сімї, тобто [PERSON] та [PERSON] Підстав для визнання за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права та користування спірною квартирою не вбачається, так як позивачі не навели жодних підстав, з якими ЖК України (ст.71) повязує збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, а також будь-яких інших підстав. Тому не вбачається і підстав для реєстрації та вселення позивачів у спірну квартиру за зазначеною адресою. Щодо посилань позивачів про придбання квартири [ADDRESS] за сумісні кошти: З договору купівлі-продажу від 29.01.2004р. вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] купила [ADDRESS] за 35800 грн. Договір купівлі-продажу зареєстровано в КП «ХМБТІ» і набув чинності, відповідно вимог ст.210 ЦК України, право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. За ст.ст. 203, 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. [PERSON] дотрималася вказаних вимог щодо форми договору та її державної реєстрації. Позивачі не надали жодних доказів того, що між ними та [PERSON] існувала домовленість про придбання вказаної квартири у спільну власність. Також підтвердили, що жодних документів стосовно цієї квартири не підписували, розуміючи, що при придбанні майна слід дотримуватися встановленої процедури щодо формального посвідчення правочину. Їх посилання на реєстрацію [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі не свідчить про набуття ними права власності, оскільки [PERSON] як власник житла, вселивши [PERSON] та [PERSON] у вказану квартиру, реалізувала свої права власника щодо вільного володіння, користування та розпорядження власним майном, згідно ст.319 ЦК України. Тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На основі викладеного,

Outcome: dismissed