overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 23 листопада 1997 року та матері [PERSON], яка померла 10 жовтня 2006 року обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що нею строк, який встановлений законом для прийняття спадщини, пропущений з поважних причин. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просить суд їх задовільнити. Комарівська сільська Рада Борзнянського району поважного представника до суду не направила, а подали заяву в якій просять суд справу розглядати в їх відсутність, позовні вимоги визнають і не заперечують на їх задоволенні. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 23 листопада 1997 року, а мати [PERSON] померла 10 жовтня 2006 року. Відповідно до повідомлення нотаріуса після смерті вищезазначених осіб ніхто з заявою про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не звертався. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а часом відкриття спадщини є день смерті особи ( ст.1220 ЦК України). У визначений законом строк після смерті матері [PERSON], позивачка не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно до ст.1272 п.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви. Відповідно до ст.1233 ЦК України позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, так як остання при житті, 14 березня 2001 року, склала заповіт, який посвідчений Комарівською сільською Радою Борзнянського району і згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося заповідала [PERSON], позивачці по справі. Як встановлено в судовому засіданні позивачка пропустила строк, який встановлений законом для прийняття спадщини, з поважних причин, оскільки виробничі, побутові потреби, а також її хвороба перешкодили це зробити у встановлений законом строк. Тому суд вважає за можливе визначити позивачці додатковий строк після смерті матері. Щодо визначення додаткового строку після смерті батька, який помер 23 листопада 1997 року, то суд не находить підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки дане положення закону , а іменно ст.1272 ЦК України застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло після набрання чинності Цивільного Кодексу України в редакції 2004 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини терміном на три місяця після смерті [PERSON]. В позовній заяві позивач зазначила, що 16 червня 2006 року померла [PERSON], після її його смерті відкрилась спадщина за заповітом. Просить задовольнити позовні вимоги і причину пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини пояснює тим, що вона тривалий час тяжко хворіла. Представник позивача в судове засідання не зявився , надав заяву про розгляд справи в його вітсутності , позов підтримав. Представник відповідача по справі Смичинська сільська рада Городнянського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, сільській голова надав листа згідно якого просить справу слухати без участі їх представника і проти позову не заперечують. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підтверджені доказами, зібраними по справі, а саме свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 6), Заповітом ( а.с. 7), ., довідкою Смичинської сільської ради (а.с. 8), довідкою Смичинського ФАП (а.с. 9). . Відповідно до вимог статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Обговорюючи причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд прийшов до висновку, що дійсно пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, допущений з поважної причини.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Хоростківської міської ради про визнання права власності на домоволодіння, що складається: житловий будинок, сарай, літня кухня, погреб, що знаходиться в с.Карашинці по вул. Лисенка,39а Гусятинського району Тернопільської області, посилаючись на те, що 12.01.2011 року помер [PERSON] і після його смерті залишилось спадкове майно, якого він є спадкоємцем за заповітом. Після смерті батька позивач відразу вступив в оперативне володіння майном, так як являвся їх спадкоємцем. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Карашинці по вул. Лисенка,39а Гусятинського району Тернопільської області у порядку спадкування після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує і просить задовольнити позов. Відповідач подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає і просить справу слухати в їх відсутності. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив слідуючі факти. Як вбачається із ксерокопії свідоцтва про смерть серії 1-ИД №091153 від 13.01.2001 року [PERSON] помер 12.01.2001 року. [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], що вбачається із заповіту від 06.02.1999 року. Згідно довідки №134 від 18.02.2011 року, виданої виконкомом Хоростківської міської ради, [PERSON] після смерті [PERSON] вступив в оперативне управління його спадковим майном. Рішенням реєстратора №10 від 13.01.2011 року було відмовлено позивачу у реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Карашинці по вул. Лисенка,39а Гусятинського району Тернопільської області. Постановою державного нотаріуса Гусятинської державної нотаріальної контори вих.№13/01-16 від 17.01.2011 року позивачу відмовлено в отриманні свідоцтві про право на спадщину після смерті [PERSON] посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 346 ЦК України смерть власника є підставою для припинення права власності, а також відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року: „у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація обєкта права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Із статті 328 Цивільного кодексу України слідує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Вивчивши матеріали справи, вислухавши п позивача, суд прийшов до висновку, що оскільки із смертю [PERSON] припинилось його право власності на домоволодіння, а позивач являється спадкоємцем, то позовні вимоги слід задовольнити, визнавши право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] банк «Український комунальний банк» в лютому 2011 року звернувся в суд з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 1760,40 грн. суми основного боргу за кредитним договором, 1944,70 грн. відсотків за користування кредитом, 771,52 грн. пені за прострочені відсотки, а разом суму боргу 4476,62 грн. Зазначив, що з відповідачем 30 липня 2007 року укладено кредитний договір №00861/07-0401, згідно якого банк надав [PERSON] 7500,00 грн. споживчого кредиту на строк до 29 липня 2009 року із сплатою 12 % річних за користування коштами та комісійної винагороди 1,2 % від суми наданого кредиту. Однак позичальник [PERSON] ухиляється від виконання взятих зобов»язань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом, порушила графік погашення кредиту, що привело до виникнення заборгованості в сумі 4476,62 грн., яку відповідач не сплатила. В попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON] присутня не була. До суду надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнала і пояснила, що 30 липня 2007 року вона уклала кредитний договір з АК «Укркомунбанк» на суму 7500,00 грн. з виплатою відсотків та комісійної винагороди. Внаслідок скрутних матеріальних труднощів кредит не сплачувала, з розміром заборгованості згодна. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Укладення договору між АБ «Укркомунбанком» і [PERSON] підтверджено наданою ксерокопією кредитного договору №00861/07-0401 від 30 липня 2007 року, за яким позичальник отримала споживчий кредит в розмірі 7500,00 грн. зі сплатою 12 % річних за користування коштами та комісійної винагороди 1,2 % від суми наданого кредиту, строком погашення до 29 липня 2009 року. За умовами п.1.1 кредитного договору позичальник зобов»язаний погашати отриманий кредит згідно графіка, який є невід»ємною частиною договору. Згідно п.3.7 договору у випадку порушення умов договору банк має право вимагати від позичальника повернути всю заборгованість, включаючи суму кредиту, відсотки за його користування, комісію та пеню. Наданою позивачем довідкою та розрахунком заборгованості по кредитному договору підтверджується наявність заборгованості станом на 31 січня 2011 року загалом 4476,62 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідачем зобовязання за кредитним договором не виконано, сума заборгованості, яка підтверджена документально, підлягає стягненню в повному обсязі. Відповідно до ст.ст.629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 червня 2007 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 641. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують подружніх стосунків. Сімя розпалась по тій причині, що сторони не можуть проживати спільно і бути подружжям, оскільки мають різні погляди на життя. На даний час сімя існує формально. Подружні стосунки не підтримуються, спільне господарство не ведеться. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 14 червня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 641, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON]. Сторони припинили подружні стосунки та поновлювати їх наміру не мають. Сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати. Витрати необхідно покласти на позивача. На підставі ст. ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що 14.02.2003 року їх шлюб з відповідачем було зареєстровано органом РАГСУ Черкаської області, який було розірвано рішенням Соснівського районного суду від 21.01.2010 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем і перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, чим ставить її та сина у тяжке матеріальне становище, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги змінила, просила суд стягнути з [PERSON], на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 10 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 3000 грн. щомісячно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Стаття 181 ч. 3 передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як вбачається з наданих позивачкою доказів, вона не працює, дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні Відповідач [PERSON] являється приватним підприємцем та має нерегулярний мінливий дохід. Спільне сумісне майно сторін використовуються відповідачем для підприємницької діяльності і відповідно всі доходи від підприємницької діяльності залишаються у [PERSON]. Статтею 184 ч. 1 Сімейного кодексу України передбачено якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платина або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно копії виконавчого листа № 2-1477/2002, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, відповідач також з лютого 2002 року сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], в сумі 7000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-24 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на його користь у звязку з навчанням, посилаючись на те що, відповідач являється його батьком. Шлюб між батьком та матірю був розірваний 11.05.2004 року. На даний час він навчається в Черкаському професійному ліцеї на денній формі навчання і потребує матеріальної допомоги, яку батько відмовляється надавати.. Поскільки він ніде не працює, своїх прибутків не має, тому просить стягнути аліменти на його утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення 23 років. В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшив, просив стягнути 200 грн., щомісячно до досягнення 23 років. Відповідач позов не визнав. Пояснив суду, що і 500 грн. і 200 грн. щомісячно виплачувати він не зможе, так як його заробітна плата за січень становить 174, 42 грн., а пенсія 574 з вирахуванням аліментів на неповнолітню дитину. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], який на даний час перебуває на утриманні матері, яка являється інвалідом 1 групи, навчається в Черкаському професійному ліцеї на денній формі навчання, своїх прибутків не має, ніде не працює. Позивачу потрібні кошти на придбання підручників, зошитів та іншого канцелярського приладдя, на проїзд до учбового закладу , їжу, одяг та інше. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідач [PERSON] працює в Черкаському УВП УТОС та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи. Відповідач також отримує пенсію, про, що надав суду довідку з пенсійного фонду. Доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу, суду не надав, а тому суд вважає за належне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в сумі 150 грн., що частково покриє витрати позивача, які пов»язані з навчанням. Суд вважає, що сума, яку визначив суд є цілком можливою для сплати відповідачем та відповідає його матеріальному стану. Постільки, позивач, згідно довідки Черкаського професійного ліцею, закінчує навчання 30 червня 2011 року, то і аліменти суд може стягнути по даний період. Враховуючи тяжкий матеріальний стан відповідача та те, що він є інвалідом, суд вважає судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеозначеним позовом. В судовому засіданні прокурор пояснив, що 15.02.2007 року ВАТ «Державний ощадний банк України», від імені якого виступало Новотроїцьке ТВБВ № 10021/0119 було надано кредит [PERSON] в розмірі 4069,10 строком на 36 місяців зі сплатою 21% річних за користування кредитними коштами. Термін остаточного погашення кредиту встановлено не пізніше 14.02.2010 року. З метою забезпечення зобов»язань за кредитним договором банком було укладено договір поруки № 31 від 15.02.2007 року з [PERSON], [PERSON] відповідно до цих договорів вони несуть пряму повну солідарну відповідальність по зобов»язаннях позичальника(кредитна заборгованість, проценти, штраф, пеня) в повному обсязі всім власним майном. Просить стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі 4069,10 грн. Представник позивача «Державного ощадного банку»[PERSON] надала аналогічні прокурору обґрунтування позовних вимог. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов визнали, [PERSON] повідомила, що буде самостійно сплачувати суму боргу. Відповідач [PERSON] до суду не з»явився хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, доказів чому порушив зобов»язання не надав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що предметом спору являється право на стягнення заборгованості за кредитним договором і правовідносини регулюються нормами цивільного права. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч.3 ст. 550 ЦК України кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобовязання. Згідно зі ст.617 ЦК України особа. яка порушила зобовязання звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити повністю, стягнувши солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість по сплаті кредиту, несплачених відсотків за користування кредитом, пені за рік. На підставі вимог ст.88 ЦПК понесені сторонами і документально підтверджені судові витрати підлягають відшкодуванню відповідно до задоволених вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-24 00:00:00

29 листопада 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина в звязку з його навчанням, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання в Чернігівському державному технологічному університеті. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. В даний час він навчається в Чернігівському державному технологічному університеті, на першому курсі денного відділення і буде там навчатись до 30.06.2014 року, та потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову, оскільки має від іншого шлюбу двоє неповнолітніх дітей та отримував судову повістку про стягнення аліментів на їх утримання, проте про прийняте рішення йому на даний час не відомо. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4), який навчається в Чернігівському державному технологічному університеті. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобовязані утримувати повнолітнього сина, який навчається і потребує матеріальної допомоги до досягнення 23 років за умови, якщо вони можуть надавати таку допомогу. Довідкою від 24.11.2010 року підтверджується, що [PERSON] перебуває на навчанні в Чернігівському державному технологічному університеті, на першому курсі денна форма навчання. Крім того, необхідно здійснювати витрати на харчування, одяг, проїзд та задоволення інших потреб. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.01.2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, від шлюбу відповідач має двох неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З врахуванням вищевикладеного, доходів сторін, ненадання відповідачем суду доказів про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей синів [PERSON] та [PERSON] та вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку, щомісячно.

Outcome: partial