Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-16 00:00:00

11 січня 2011 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 18.09.1976 року перебувала у шлюбі із [PERSON] та 12.11.2002 року даний шлюб було розірвано. У даному шлюбі мають двох дітей: сина [PERSON] та доньку [PERSON], яка у шлюбі набула прізвища «Сизихіна». 09.07.2007 року [PERSON] помер. В період зареєстрованого шлюбу, а саме 03.12.1987 року [PERSON], як члену ЖБК «Орджонікідзевський-158», на родину з 4-х осіб було надано для проживання з правом викупу шляхом пайових внесків кооперативну квартиру [ADDRESS]. Станом на 01.11.1990 року пайові внески було сплачено у повному обсязі, однак правовстановлюючої документації на право власності на квартиру [PERSON] за життя не оформив. Вважаючи, що вона набула права власності на ? частку зазначеної квартирі, як обєкту спільної із чоловіком власності, просить визнати за собою таке право власності. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, надавши письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Зазначили, що позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи - Житлово-будівельного кооперативу "Орджонікідзевський-158" в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно, та належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. Встановлено, що на підставі рішення міськвиконкому № 47 від 02.12.1987 р. і списків членів ЖБК „Орджонікідзевський-158 квартира [ADDRESS] була надана для проживання родини [PERSON], в тому числі дружини [PERSON], сина [PERSON] та доньки [PERSON]. 23 жовтня 2008 року [PERSON] у шлюбі із гр. [PERSON] набула прізвища «Сизихіна». Відповідно до ст. 328 ЦК України (в редакції 2003 року) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За довідкою ЖБК "Орджонікідзевський-158" № 55 від 06.09.2010 року [PERSON] був членом вказаного житлово-будівельного кооперативу і ним станом на 01.11.1990 року в повному обсязі було внесено пай за квартиру [ADDRESS]. Технічний паспорт на зазначену квартиру оформлений на [PERSON] у якості власника. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 215079, виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ донецької області, [PERSON] помер 09 липня 2007 року, про що вчинено актовий запис за № 997. Відповідно до ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] за життя набув права власності на вказане нерухоме майно правомірно. Його право на володіння квартирою ніким не ставилося під сумнів на протязі більш ніж 20 років. Та ж обставина, що він за життя не отримав правовстановлюючий документ не може бути покладена судом, як підстава для відмови позивачці в задоволенні позову. Разом із цим, як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НО № 381923, виданого Будинком одруження виконкому міської Ради депутатів трудящих міста Жданова Донецької області від 18.09.1976 року, [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом серії І-НО № 329967, виданого відділом РАГС Орджонікідзевського РУЮ м. Маріуполя Донецької області, даний шлюб було розірвано від 12 листопада 2002 року, про що вчинено актовий запис № 451. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналогічні положення встановлені ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969 року). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, в сенсі наведених норм та викладених обставин квартира [ADDRESS], що була набута [PERSON] в період зареєстрованого із [PERSON] шлюбу є обєктом права їх спільної сумісної власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 70 СК України та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] за життя будь-якої домовленості щодо розподілу часток у праві спільної сумісної власності визначено не було, а шлюбний договір між ними не укладався. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За таких обставин, суд вважає, що зібрані та досліджені в ході судового розгляду справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], а тому задовольняючи їх у повному обсязі визнає за позивачем право власності на ? частку квартири [ADDRESS], як обєкту спільної сумісної власності подружжя Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 328, 384 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 70 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved