overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 500 гривень, щомісячно, до їх повноліття. В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, зменшила розмір аліментів, просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно до повноліття дітей і пояснила, що 07 червня 2007 року розірвала шлюб з відповідачем в відділі реєстрації актів цивільного стану Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис № 49. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких батьком вказаний відповідач [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання двох неповнолітніх дітей в добровільному порядку не надає, спільно не проживають. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав повністю і пояснив, шо не працює, згідний сплачувати аліментів у розмірі 300 гривень щомісячно, на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтв про народження [PERSON] народилася 08 жовтня 2000 року, [PERSON] народилася 25 листопада 2008 року, батьком вказаний відповідач [PERSON], матір'ю - позивачка [PERSON] ( а.с. 4, 5 ). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 07 червня 2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано в відділі реєстрації актів цивільного стану Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області, позивачка залишила прізвище [PERSON] (а.с. 3). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів визначається судом у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач ніде не працює, суд вважає за необхідне визначити аліменти у твердій сумі - 300 гривень щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Позивачі, звернувся до суду з позовом до відділу Держкомзему в Нововодолазькому районі продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину В судовому засіданні представник позивачів пояснив, що 12 січня 2009 року помер ба позивачів - [PERSON]. На день смерті батька залишилась спадщина у вигляді державного акту серії ІІІ-ХР № 086467 право приватної власності на землю, яка перебуває у колективній власності КСП „Федорівка" на території Знам'янської сільської ради Нововодолазького району Харківської області у розмірах 0,74 пасовища, 0,50 гектара сіножаті та 8,87 гектара ріллі у межах згідно з планом. Крім позивачів інших спадкоємців на спадщину після померлого [PERSON] не має. Позивачі в наслідок своєї юридичної необізнаності не звернулись у встановлений законом т для прийняття спадщини до нотаріальної контори. Представник відповідача до суду не прибув, але надіслав листа в якому вказав, що він не заперечує проти задоволення позову і просить суд розглянути справу у його відсутність. Суд, вислухав пояснення представника позивачів, перевірив матеріали справи вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, так як встановлено, що згідно актового запису про №2 від 14.01.2009 року [PERSON] помер. На день його смерті залишилась спадщина у вигляді державного акту серії ІІІ-ХР № 086467 право приватної власності на землю, яка перебуває у колективній власності КСП „Федорівка" на території Знам'янської сільської ради Нововодолазького району Харківської області у розмірах 0,74 пасовища, 0,50 гектара сіножаті та 8,87 гектара ріллі у межах згідно з планом, виданий на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Знам'янської сільської ради Нововодолазького району Харківської області №39 від 09.10.2001 року. Позивач [PERSON] є сином, а позивач [PERSON] донькою по» [PERSON], тобто вони є спадкоємцями першої черги. Інші спадкоємці крім позивачів відсутні. Позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідно до 1258,1261 ЦК України [PERSON], та [PERSON] є спадкоємцями першої черги на майно померлого [PERSON] Згідно вимог ч.З ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Суд визнає причину пропуску позивачем терміну для прийняття спадщини - поважною. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.І ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема з правочинів, що має місце в даному випадку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

18.11.2010 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на доньку [PERSON], [INFO], в сумі по 500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідач письмових заперечень проти позову не подав. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги частково зменшила. Пояснила, що 20.03.1998 року зареєструвала шлюб із відповідачем. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя між ними не склалося, шлюб розірвано, доньку залишено на вихованні матері. Після розірвання шлюбу відповідач не турбується про потреби своєї дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Покликаючись на викладені обставини, просить позов задовольнити, стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на доньку в сумі по 300 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 18.11.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] згідний сплачувати на утримання своєї доньки по 300 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] сторони по справі,20.03.1998 зареєстрували шлюб. Із свідоцтва про народження серії І-ГЮ №070078 [PERSON] вбачається, що її батьками є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з пояснень сторін, дитина перебуває на утриманні матері, відповідач участі у її вихованні не приймає, не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, згідний надавати таку допомогу в подальшому, підстави для стягнення з нього аліментів наявні. На підставі ст.ст.155,180-182,184,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

В листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом відповідача, посилаючись на те, що 27.06.1984 р. [PERSON] було надане жиле приміщення в кімнаті № 31 будинку № 19 по вул. Червономаяцькій в м. Маріуполі, яке знаходиться на балансі ДП «ММТП». Разом із [PERSON] у зазначеному житлі були зареєстровані також і [PERSON] із синами [PERSON], [PERSON] в 1999 р. [PERSON] разом із синами на підставі особистої заяви була виписана у Дніпропетровську область, після чого виселилася. 01.08.2007 р. наймач [PERSON] був знятий з реєстрації у зв'язку із його смертю. Після його смерті [PERSON] відповідачка [PERSON] самовільно вселилася в кімнату 31 та додатково зайняла ще одну кімнату. На вимоги адміністрації ДП «ММТП» про виселення [PERSON] надала письмову заяву, що вона виселиться добровільно, але цього не зробила. Крім того, вона не працює, зловживає спиртними напоями, систематично порушує громадський порядок та споків інших мешканців будинку. Тому позивач просив виселити відповідачку із займаного приміщення без надання їй іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача ДП «ММТП» [PERSON] позов підтримала, пояснивши у відповідності із заявою. Просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучі повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Причин неявки суду не представила, на просила розглянути справу за її відсутності. Тому справу розглянуто за відсутності відповідачки заочно, без заперечень проти цього представника позивача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи. У відповідності із ч. З ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно ст.ст. 52, 61 ч. 1 ЖК України жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Користування жилим приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що у 1984 р. [PERSON] та [PERSON] вселилися до кімнати № 31 по віл Червономаяцькій, 19 в м. Маріуполі, що належить ДП «ММТП». В подальшому у кімнаті були зареєстровані їх сини [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 7). У 1999 р. [PERSON] разом із синами знялася з реєстрації та вибила у Дніпропетровську область (а.с. 6). 01.08.2007 р. [PERSON] був знятий з реєстрації у зв'язку із його смертю (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відповідачка [PERSON] самовільно вселилася до зазначеної кімнати та на вимоги адміністрації ДП «ММТП» про виселення не реагує (а.с. 8-15). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідачки слід стягнути на користь позивача його судові витрати в загальному розмірі 45,50 грн. (8,50+37,00).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

22 листопада 2010 року позивач [PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, в липні 2010 року [PERSON] залишив її та сина, почав жити окремо, турботу про неї та дитини не виявляє, їхнім життям не цікавиться, збереження сімї є неможливим і недоцільним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги та їх мотиви підтримала повністю, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просила їх задоволити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги та їх мотиви визнав повністю, не заперечив проти задоволення позовну. Заслухавши пояснення сторні, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони уклали шлюб 28 травня 2009 року про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділом РАЦС по м.Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 181, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 061347 від 27 лютого 2010 року. Згідно свідоцтва про народження серії І-ФМ № 167191 від 23.06.2010 року, у сторін 09.06.2010 року народився син [PERSON]. Відповідно до статті 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. З матеріалів справи вбачається, що даний шлюб у сторін виявився невдалим, шлюбних відносини не підтримують, намірів їх поновити не мають, фактично сім»я існує тільки формально, а тому суд вважає, що цей шлюб слід розірвати. Майнового спору та спору про дітей немає. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що складаються з 08 (вісім) грн. 50 (пятдесят) коп. державного мита та 30 (тридцять) грн.. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, на підставі договору дарування від 19.10.2005року. Також в даній квартирі зареєстровані [PERSON] [INFO] колишній чоловік та [PERSON] [INFO] брат. З квітня 2008року [PERSON] в вказаній квартирі не мешкає добровільно виїхав , участі по сплаті комунальних послуг не приймає, з 06.10.2009року шлюб розірвано. [PERSON] з 2005року в квартирі не мешкає- мешкає з дружиною за адресою : м. Маріуполь , вул. Леніна б.5 Оскільки відповідачі мають інше місце мешкання, в вказаній квартирі не проживають [PERSON] 5 років, а [PERSON] 2 роки, вважає,що має право просити суд визнати відповідачів такими, що втратила право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя. У судовому засіданні позивачка [PERSON], підтримала свої позовні вимоги. В обґрунтування вимог вказаних в позовній заяві пояснила, що вона є власником квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя з 19.10.2005року В даній квартирі у різний період були зареєстровані відповідачі, але оскільки на даний час відповідачі не мешкають в спірній квартирі, участі по сплаті комунальних послуг не приймають, позивачка посилаючись на ст..71, 72 ЖК України просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, знявши їх з реєстрації. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання зявились, позов визнали. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.10.2005р. Це право власності було зареєстровано, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольського БТІ (а.с.6) 25 лютого 2010року було видано свідоцтво І-НО №177593 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]О.(а.с.7) Ст.. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Провадиться в судовому порядку. Актом комісії ЖКП -4 Приморського району м. Маріуполя від 17 листопада 2010року було встановлено,що [PERSON] в квартирі не мешкає з 2005року, а [PERSON] не мешкає в даній квартирі з квітня 2008року.(а.с.4) Задовольняючи позво частково, суд відмовляє в задоволені вимог про зняття з реєстрації, оскільки це не входить до компетенції судів України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в особі Філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м.Рахів Закарпатської област» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.10.2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі Філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м.Рахів Закарпатської області» було укладено кредитний договір № 1882, згідно відповідач отримав кредит в сумі 10000,00 гривень зі сплатою 19 відсотків річних за користування кредитом терміном до 24 жовтня 2009 року. Відповідачем кредитні кошти отримані повністю, що підтверджується заявою на видачу готівки. Позичальник не виконав свої зобовязання за кредитним договором, в результаті чого в нього виникла заборгованість перед банком в сумі 9033,67 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.. Причину неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 25.10.2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі Філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м.Рахів Закарпатської області» було укладено кредитний договір № 1882, згідно відповідач отримав кредит в сумі 10000,00 гривень зі сплатою 19 відсотків річних за користування кредитом терміном до 24 жовтня 2009 року. Відповідачем кредитні кошти отримані повністю, що підтверджується заявою на видачу готівки. Позичальник не виконав свої зобовязання за кредитним договором, в результаті чого в нього виникла заборгованість перед банком в сумі 9033,67 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частина перша ст.. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Виникші правовідносини випливають з договірних зобовязань та регулюються цивільним законодавством України. З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обгрунтуванні доводів представника позивача, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резулютивну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-09 00:00:00

Кредитна спілка «Святий Мартин» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач свої вимоги мотивує тим, що між кредитною спілкою «Святий Мартин» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 391-09 від 13 серпня 2009 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 6200,00 грн. та зобовязався повернути вказані кредитні кошти в строки, зазначені в договорі і сплатити відповідні проценти за користування кредитом. З моменту отримання кредиту і до сьогоднішнього дня відповідач сплатив позивачу 358,66 грн. відсотки за користування кредитом, та 27,26 тіло кредиту. Останню проплату він здійснював 31 грудня 2009 року. Станом на 30 вересня 2010 року у відповідача виникла заборгованість перед кредитною спілкою в сумі 9669,45 грн., з яких 6172,74 грн. сума несплаченого кредиту та 3496,71 грн. несплачені відсотки за користування кредитними коштами. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не зявився, причину неявки в судове засідання суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що між кредитною спілкою «Святий Мартин» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 391-09 від 13 серпня 2009 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 6200,00 грн. та зобовязався повернути вказані кредитні кошти в строки, зазначені в договорі і сплатити відповідні проценти за користування кредитом. З моменту отримання кредиту і до сьогоднішнього дня відповідач сплатив позивачу 358,66 грн. відсотки за користування кредитом, та 27,26 тіло кредиту. Останню проплату він здійснював 31 грудня 2009 року. Станом на 30 вересня 2010 року у відповідача виникла заборгованість перед кредитною спілкою в сумі 9669,45 грн., з яких 6172,74 грн. сума несплаченого кредиту та 3496,71 грн. несплачені відсотки за користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частина перша ст.. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що збільшені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved