Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що вона була власницею 52/100 часток квартири [ADDRESS], що розташована на 2-му поверсі житлового будинку. На 1-му поверсі будинку розташоване відділення «Хоум кредит банку», співробітник якого, що назвався [PERSON] вмовив її оформити договір дарування належної їй частки квартири та надати гроші, щоб вона змогла купити собі окрему квартиру. Позивачка погодилася, оскільки фактично її частка квартири складається з кімнати, що розташована у колишній комунальній квартирі, другим власником є третя особа у справі, який заважав їй користуватися місцями загального користування, в них виникали постійні конфлікти. 01.04.2010 вона оформила договір дарування своєї частки квартири у нотаріуса та отримала від [PERSON] 10 тисяч доларів США, про що написала розписку. Так як ринкова вартість її частки квартири становить 28 тисяч доларів США, позивачка вважає, що вона не доотримала гроші за свою квартиру, які їй необхідні для лікування. Також вважає, що договір дарування вона уклала на вкрай невигідних умовах та під впливом тяжкої для неї обставини. Просить суд визнати договір дарування частки квартири недійсним, повернути сторони у первісний стан та вселити її у квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивачки повністю підтримала позовні вимоги та, посилаючись на підстави позову, просила суд їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з»явився, але у попередньому судовому засіданні відповідач надав суду клопотання про закриття провадження у цивільній справі, так як Баглійським районним відділом внутрішніх справ м.Дніпродзержинська про факту укладення договору дарування порушена кримінальна справа за ст.190 ч.2 КК України. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні залишив на розсуд суду вирішення позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] до суду не з»явилася, що не перешкоджає суду розглянути справу по суті. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Договір дарування, який позивачка просить суд визнати недійсним, регулюється спеціальними нормами ЦК України (ст.ст.717-728), які не передбачають визнання договору дарування недійсним, а передбачають можливість розірвання договору дарування на вимогу дарувальника. Відповідно до ст.727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоровя, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить історичну, наукову, культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент предявлення вимоги дарунок є збереженим. У разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобовязаний повернути дарунок у натурі. Жодна з підстав, передбачених ст.727 ЦК України, не зазначена позивачкою у своїй позовній заяві. Фактично обставини, що викладені у позовній заяві, свідчать про укладення договору купівлі-продажу частки квартири, але позивачка не просить суд визнати укладений договір дарування удаваним або фіктивним правочином, самостійно ж суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог. До того ж, п.9 договору дарування свідчить, що дарувальник та обдаровуваний стверджують, що однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки, підтверджують дійсність намірів при його укладенні, а також те, що він не має характеру фіктивного та удаваного правочину. П.15 договору дарування свідчить, що сторони ознайомлені нотаріусом зі змістом статей 717-728 ЦК України, а п.16 передбачає, що зміст цього договору, статей ЦК України, що були роз»яснені ним нотаріусом, їм зрозумілий, питань, які б залишилися нез»ясованими і незрозумілими для них, немає. Договір посвідчений нотаріусом, особи сторін договору встановлені та їх дієздатність перевірена, договір підписаний сторонами у присутності нотаріуса. На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання договору дарування недійсним. Оскільки вимога про вселення позивачки до квартири є похідною від вимоги про визнання договору дарування недійсним, що судом не задовольняється, вимога про вселення також задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed