Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 6 червня 1997 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Харківській товарній біржі, придбала квартиру за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, б. 40, кв. 135. Грошові кошти на придбання вищевказаної квартири їй надала мати [PERSON], яка й розраховувалася з продавцем, однак не порадившись з матірю оформила квартиру на своє імя, оскільки вважала, що квартира в подальшому перейде їй у спадщину. На теперішній час [PERSON] наполягає, щоб вона переоформила квартиру на її імя, але не має можливості виконати вимоги [PERSON] бо договір купівлі-продажу оформлений на біржі не є правовстановлюючим документом та потребує визнання його дійсності судом. Просить визнати за нею право власності на квартиру за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, б. 40, кв. 135. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на квартиру. В обгрунтування вимог зустрічного позову відповідач посилалася на те, що 6 червня 1997 року за договором купівлі-продажу, укладеного на Харківській товарній біржі, придбана квартира за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, б. 40, кв. 135, грошові кошти на придбання якої вона надала своїй доньці [PERSON] та була впевнена, що квартира оформлена на її імя. [PERSON] без її згоди зареєструвала за адресою вищевказаної квартири дружину онука - [PERSON]. На теперішній час, вона як власник квартири не має можливості потрапити до квартири. Будинок в якому вона проживає з хворим чоловіком, на теперішній час, прийшов до занепаду. Відповідач [PERSON] не має можливості переоформити вищевказану квартиру на неї, оскільки договір купівлі-продажу оформлений на біржі та за діючим законодавством не приймається, як правовстановлюючий документ на обєкт нерухомості та потребує визнання судом. Посилається на те, що не має грошових коштів для переоформлення вищевказаного договору. Вказує на те, що [PERSON] готова відмовитися на її користь від права власності на квартиру за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, б. 40, кв. 135, оскільки фактично є її власником. Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу НЗ-190 від 6 червня 1997 року укладений муж [PERSON] та [PERSON], визнати за нею право власності на квартиру за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, б. 40, кв. 135. Присутня у судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти зустрічного позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду заяви у яких вказав, що не заперечує проти первісного та зустрічного позовів, послався на те, що дійсно квартиру за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, б. 40 кв. 135 вибирала [PERSON], яка також передавала йому грошові кошти. Просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримали зустрічну позовну заяву, проти первісного позову заперечували, посилалися на те, що вищевказаний правочин вчинений під впливом помилки та обману, в результаті чого просять визнати недійсним договір купівлі-продажу від 6 червня 1997 року та визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, б. 40, кв. 135. Третя особа - [PERSON], присутній у судовому засіданні, не заперечував проти позовних вимог та просив суд задовольнити зустрічний позов, вказував, що є чоловіком позивача та дійсно відповідач [PERSON] надавала гроші на придбання квартири за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, б. 40 кв. 135, однак квартира була оформлена на позивача без згоди з [PERSON] Третя особа - [PERSON] у судове засідання не зявилася, повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи [PERSON] та свідків по справі, дослідивши докази у їх сукупності, вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви та задовольни позовну заяву [PERSON] у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 6 червня 1997 року на Харківській товарній біржі укладено договір купівлі-продажу НЗ-190, за яким відповідач продав, а позивач купила квартиру за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, б. 40, кв. 135, житловою площею 27 кв.м., загальною площею 45,1 кв.м. За домовленістю сторін квартира продана за 6754 грн. За договором грошові кошти були передані продавцеві до укладання угоди. Договір купівлі-продажу зареєстрований в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 6 червня 1997 року за реєстраційним № 56109, що підтверджується реєстраційним посвідченням КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 19.10.2008 року. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю- продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Таким чином, при укладенні договору купівлі-продажу квартири сторонами не були дотримані вимоги ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент укладення договору, згідно якої договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією стороною є громадянин. Договір купівлі-продажу не був сторонами договору нотаріально посвідчений, оскільки п.10 договору зазначено, що він не підлягає нотаріальному посвідченню відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Судом встановлено, що сторони даного договору купівлі-продажу повністю виконали умови договору, право власності на квартиру за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, б. 40, кв. 135 комунальним підприємством «Харківське бюро технічно: інвентаризації» зареєстровано за [PERSON] Відповідно до вимог ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу, суд вважає угоду купівлі-продажу дійсною, у звязку з чим за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за позивачем право власності на вищевказану квартиру. Доводи відповідача [PERSON] за зустрічною позовною заявою суд вважає таким, що не знайшли свого законодавчого підтвердження та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 56 ЦК України в редакції 1963 року угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦК України в редакції 1963 року угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації. Доводи відповідача, що правочин вчинений під впливом помилки та обману не доведений відповідачем. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику в справах про визнання угод недійсними від 27.04.1978 року з послідуючими змінами, роз'яснюється, що під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена. Виходячи із змісту цих норм права, зазначені в них обставини можуть бути підставою для визнання угоди недійсною, якщо вони мали місце до укладення угоди або в процесі її укладення. Тільки при доведеності факту обману (тобто винних дій сторони в угоді) і безпосереднього впливу цього обману на волевиявлення іншої сторони укласти оспорювану угоду на зазначених в угоді умовах, така угода могла бути визнана недійсною на підставі ст.57 ЦК УРСР. Вирішуючи спір суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічного позову, оскільки вважає встановленим, що підстав для визнання договору дарування квартири недійсним за ст.ст.56, 57 ЦК України немає.

Outcome: approved