Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

13.01.2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь Фінансового управління Миколаївської міської Ради суму понесених витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілого у розмірі 1419,10 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор та представник позивача у судовому засіданні вказували, що 03.11.2008 року відповідач, керуючи автомобілем Шевроле, державний номер [NUMBER], проїзжаючи перехрестя вул.. Космонавтів та вул.. Китобоїв, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав перехрестя по нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаку небезпечності для життя. У зв'язку із тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги з 03 листопада 2008 року по 17 листопада 2009 року. Витрати на лікування згідно з довідкою Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги склали 1419,10 грн. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на те, що самостійно сплачував всі ліки, які були використані в процесі лікування потерпілого [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ч.І ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Судом встановлено, що 03.11.2008 року відповідач, керуючи автомобілем Шевроле, державний номер [NUMBER], проїзжаючи перехрестя вул.. Космонавтів та вул.. Китобоїв, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав перехрестя по нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаку небезпечності для життя. У зв'язку із тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги з 03 листопада 2008 року по 17 листопада 2009 року. Витрати на лікування згідно з довідкою Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги склали 1419,10 грн. Фактичні витрати закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545. Як передбачено п.1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або рахунок юридичної особи,якій належить останній . Відповідно до п.2 Порядку, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць, на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Як встановлено судом, потерпілий перебував на лікуванні саме з приводу одержаних в результаті ДТП тілесних ушкоджень, а ця дорожньо-транспортна пригода мала місце з вини відповідача, в зв'язку з чим стосовно неї і було порушено кримінальну справу. Тобто, перебування потерпілого на лікуванні в даному випадку є наслідком злочинних дій відповідача. Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2009 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з забороною керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. На підстав і ст. 75 Кримінального кодексу України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. З огляду на наведене суд вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved