Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-11 00:00:00

[PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11 січня 1995 року належить домоволодіння № 21 по вул. Громова в м. Сміла. 12 червня 2010 року між позивачкою та представником відповідачки укладено договір, згідно якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар належне [PERSON] домоволодіння. За умовами договору представник відповідачки зобовязався до 15 липня 2010 року підготувати всю необхідну документацію, потрібну для нотаріального оформлення договору дарування, а саме: провести поточну інвентаризацію домоволодіння, отримати технічний паспорт, замовити витяг в Смілянському відділі ЧОО БТІ для відчуження та посвідчити договір дарування у нотаріуса. Посилаючись на ці обставини і те, що представник відповідача ухиляється від нотаріального посвідчення договору, вказуючи на проблеми у підготовці документів, оскільки в домоволодінні є самочинна будівля, а саме житлова прибудова з підвалом, яка незавершена будівництвом, позивачка звернулася в суд і просить визнати договір дарування домоволодіння, дійсним та визнати за нею право власності на спірне майно. Представник відповідачки проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво. Згідно висновку управління архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста виконавчого комітету Смілянської міської ради №615 від 19 листопада 2010 року вбачається, що прибудову розміщено без порушень Державних будівельних норм та правил ДБН-360-92** «Містобудування. Планування та забудова сільських і міських поселень». Крім цього, висновком начальника ВНПД Смілянського РВ ГУ МНС України в Черкаській області та Смілянською міською СЕС погоджено вказане самочинне будівництво. Статтями 717, 722 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (даруватьник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 2 ст. 719 ЦК України) та державній реєстрації (ст. 334 ЦК України). Договір дарування є одностороннім правочином, реальним - з дня передачі речі, і нотаріально посвідченим та зареєстрованим. Згідно з вимогами ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Крім того, згідно із ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились про всі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і мало місце повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального засвідчення, суд може такий договір визнати дійсним. В цьому випадку наступне нотаріальне засвідчення договору не потребує. Оскільки сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору дарування, який фактично здійснений 12 червня 2010 року, за позивачкою слід визнати право власності на спірне майно. На підставі наведеного, ст.ст. 219, 220, 334, 717, 719, 722 ЦК України,

Outcome: approved