Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки житловий будинок № 8 по вулиці Радянська в с. Красилівка Ставищенського району Київської області, 1974 року побудови, відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживали та не втратили права на нього вона (позивачка) та її чоловік [PERSON], які згідно діючих на той час ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України Про власність набули право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору в рівних частках. 14 травня 2010 року помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла вона (його дружина) [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори. Спадкоємцями першої черги, окрім неї, є діти спадкодавця треті особи по справі, які пропустили строк на прийняття спадщини. [PERSON] сільська рада свідоцтва про право власності на будинок не видала, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. Вартість вищевказаного житлового будинку становить відповідно до технічного паспорта 66075 гривень, загальна площа 76,3 кв. метри, жила площа 48,1 кв. метри. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, не приватизована. Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та право власності на спадщину за законом після смерті 14 травня 2010 року чоловіка [PERSON] на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Представник [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, сільська рада до суду подала заяву, в якій просить слухати справу без їх представника, позовні вимоги визнає. Треті особи [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, проте, до суду подав заяву, в якій проти позову не заперечує, справу просить слухати без його участі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, письмову заяву відповідача [PERSON] сільської ради про визнання вказаного позову, пояснення третіх осіб - [PERSON] та [PERSON], письмову заяву третьої особи [PERSON] В якій він проти задоволення позову не заперечує та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки житловий будинок № 8по вулиці Радянська Ставищенського району Київської області, 1974 року побудови, відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та не втратили права на частку в його майні [PERSON] (позивачка), та її чоловік [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.). 14.05.2010 року помер [PERSON] спадщину після його смерті прийняла його дружина (позивачка) [PERSON] відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1269, 1270 ЦК, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори відповідну заяву у встановлений шестимісячний строк. Інші спадкоємці [PERSON], [PERSON], та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] Не прийняли. Вартість зазначеного житлового будинку відповідно до технічного паспорту складає 66075 гривень. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, не приватизована. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Проте, свідоцтво про право власності [PERSON] сільською радою на вищевказаний будинок на імя [PERSON] не видавалось і сільська рада відмовила позивачці у видачі такого свідоцтва на імя [PERSON] оскільки первинна видача свідоцтв на право власності вказаним Типовим положенням на імя померлих не передбачена. Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. Згідно ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] (за свого життя) та позивачка [PERSON] набули право власності на будинок № 8 по вулиці Радянська в селі Красилівка Ставищенського району Київської області, як члени колгоспного двору в рівних частках, кожен на 1/2 його частину відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.). Після смерті 14 травня 2010 року [PERSON] спадщину за законом на 1/2 частину, вказаного житлового будинку набула [PERSON] і оскільки відповідачем [PERSON] сільською радою позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved