overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Представник позивача просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] повнолітньої мешканки [INFO], в інтересах КП ВРЕЖО-9, заборгованість по квартплаті та по комунальним послугам, що утворилась станом на 01.02.2010 р. в сумі 2774,35 грн. /заборгованість по квартплаті в сумі 1420 80 грн. та заборгованість за комунальні послуги в сумі 1353,55 грн./ з урахуванням зроблених нею оплат, а також інформаційно-технічний збір в сумі 30 грн. та держмито в сумі 51 грн. в доход держави. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилась з невідомих причин, причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена вчасно. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності зі ст.ст. 64,67-68 ЖК України, наймач (власник) квартири зобов'язаний вчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця, вносити квартплату і плату за комунальні послуги, а члени його родини несуть з наймачем солідарну відповідальність по зобов'язанням з договору наймання житлового приміщення. Як встановлено в судовому засіданні в [ADDRESS] прописана і проживає відповідачка [PERSON]., яка є відповідальним квартиронаймачем. Відповідачка вчасно не вносила оплату за житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим, за період часу з 01.08.2007 р. по 01.02.2010 р. утворилась заборгованість у розмірі грн. 2774,35 грн. /заборгованість по квартплаті в сумі 1420 80 грн. та заборгованість за комунальні послуги в сумі 1353,55 грн./ з урахуванням зроблених нею оплат, яка входить у строк позовної давності та яку представник позивача просить стягнути за рішенням суду. Так як, тривалий час відповідачка не бажає в добровільному порядку у повному обсязі оплачувати заборгованість за житлово-комунальні послуги, з неї на користь КП ВРЕЖО-9 необхідно в судовому порядку стягнути цю заборгованість, яка утворилась за період часу з 01.08.2007 р. по 01.02.2010 р. в сумі 2774,35 грн., з урахуванням зроблених нею оплат, а також інформаційно-технічний збір в розмірі 30 грн., та держмито в сумі 51 грн. в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач подав до суду позов, в якому просить стягувати з [PERSON], [INFO], на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову позивач вказує, що її шлюб з відповідачем розірвано у 23 червні 1999 року. Від шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач ухиляється від виконання обовязків утримувати дитину. Сторони по справі в судове засідання не зявились. Повідомлялись належним чином та своєчасно, про що свідчать повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступне. Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини [PERSON] батьком вказаний [PERSON], а матірю [PERSON]. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд, враховуючи наведене, та приймаючи до уваги стан здоровя та матеріальне становище сторін, приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця щомісячно. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути державне мито на користь держави. Згідно ст. 81 ЦПК України з відповідача стягуються витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

До суду звернувся позивач із позовом про визнання права власності на земельну ділянку. В позові зазначає , що 27.06.2008року помер [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно яке складається з земельної ділянки розміром 1,0482 га. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом , бажає оформити спадкове майно, але позбавлений такої можливості через те, що у заповіті зазначено , що [PERSON] заповів право на земельну частку(пай) відповідно до сертифіката. Потім після складання заповіту [PERSON] оформив Державний акт на земельну ділянку і вона змінила статус. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 1,0482 га. яка розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 864. В судове засідання сторони не зявились , подали заяви в яких просять справу розглянути без їх участі , позивач позов підтримав, відповідач позов визнав. Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.12) встановлено, що [PERSON] помер 27.06.2008року . Копія заповіту (а.с.13) свідчить, що [PERSON] заповів право на земельну частку(пай) відповідно до сертифіката [PERSON] Копія Державного акта (а.с.14) підтверджує право власності на земельну ділянку розміром 1,0482 га. яка розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 864 за [PERSON] Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.11) свідчить про відкриття спадщини після смерті [PERSON] Згідно ст.1222 ч.1 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно ст.120 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельну ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ст.1225 ч.1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з пп.1 п.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту права може бути його визнання. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своє власністю. Проте, в даному випадку позивач позбавлений можливості володіти ,користуватись та розпоряджатись своєю власністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що залишився після смерті її бабки [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і пояснила суду, що 24.01.1981 року померла бабуся позивачки [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку, який знаходиться в с. Стецева по вул. Л. Українки,14 Снятинського району. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є батько позивачки. Однак останній в управління спадковим майном не вступав. Позивачка проживає в будинку бабусі з 01.01.1980 р. і так як після смерті останньої залишилася проживати у вище зазначеному будинку, то вважається такою, що вступила в управління спадковим майном . На даний час вона хотіла оформити на себе право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, та виявилося, що у бабусі не було правовстановлюючих документів на житловий будинок та господарські будівлі, а тому вона змушена була звернутися до суду для встановлення права власності за нею на житловий будинок та господарські споруди, що залишилося після смерті її бабусі просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, просив позов задоволити. Суд аналізуючи обставини встановлені під час розгляду та дослідивши зібрані докази, а саме: свідоцтво про смерть видане на [PERSON] згідно якого остання померла 24.01.1981 р., свідоцтво про народження [PERSON], технічний паспорт на спірне будиноковолодіння, довідку видану Стецівською сільською радою від 10.11.2010 р. згідно якої за господарством по вул.Л. Українки, 14 закріплено 0,13 га землі для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, довідки Стецівської сільської ради від 13.10.2010 р. № 1938 з якої вбачається, що позивачка станом на 01.01.1980 р. і на день смерті [PERSON] проживала з останньою і вела спільне господарство, довідку Коломийського МБТІ про те, що приватної власності на будинок за адресою в с.Стецева по вул.Л.Українки,14 не зареєстровано, довідки виданої державною архітектурно - будівельною інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю в Івано - Франківській області про те, що фізичний стан будинку с.Стецева по вул. Л.Українки,14 Снятинського району відповідає вимогам державних будівельних норм стандартів і правил - вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що позивачка набула право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в с.Стецева по вул.Л.Українки,14, Снятинського району. Суд на підставі встановленого та ст.ст. 392 ,1261 ,1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суд із позовом до відповідачки про усунення перешкод в здійсненні права власності та виселення з жилого приміщення мотивуючи тим, що в 1979 році за власні кошти її батьків був побудований житловий будинок по вул. Джерельна №15 в м. Снятині, батько позивачки [PERSON] помер в 1995 році і в будинку залишилась проживати її мати [PERSON] В 2006 році [PERSON] подарувала їй даний будинок, і вона являється його власником. Відповідач проживав в даному будинку з її матірю, а коли вони розірвали шлюб в 2008 році то він перестав проживати і приходив до її будинку. В даний час позивачці не відомо де він проживає, а на її адресу постійно приходять виклики про сплату про сплату різного виду штрафів на відповідача. Відповідач веде невідомий спосіб життя, більше двох років взагалі не проживає в її будинку, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом, так як вважає що відповідач втратив право на проживання та користування житловим будинком №15 по вул.. Джерельна в м. Снятин Івано-Франківській області. Просить позов задоволити, визнати відповідача таким, що втратив право на проживання та користування будинком по вул.. Джерельна №15 в м. Снятин Івано-Франківській області, висилети його з випискою з цієї адреси. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належними чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази, а саме: довідку Снятинської міської ради від 27.10.2010 року № 2861 відповідач зареєстрований в господарстві позивачки. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов №2860 від 27.10.2010 року складеного комісією Снятинської міської ради відповідач в господарстві позивачки прописаний, але не проживає - вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що відповідач змінив місце проживання і не проживає в будинку позивача з 2008 року, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Із ст.71 ЖК України вбачається, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно норм ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. На підставі вищевказаних доказів встановлено, що відповідач змінив місце проживання і не проживає в будинку позивачки більше шести місяців, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та ст.ст. 71, 72 ЖК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що в с. Стецева по вул. Л.Українки,5, Снятинського району Івано-Франківської області. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала і пояснила суду, що 29.09.1999 р. померла [PERSON] бабуся позивачки. Згідно заповіту від 29.11.1996 р. покійна заповіла все своє майно на користь позивачки. Після смерті [PERSON] позивачка вступила в управління спадковим майном. На даний час позивачка має намір оформити право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що в с. Стецева по вул. Л.Українки,5, Снятинського району, що залишилися після смерті [PERSON] однак у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів вимушена звернутися до суду із позовом в якому просить встановити за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що в с. Стецева по вул. Л.Українки,5, Снятинського району. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує. Просив справу розглядати за його відсутності. Суд вислухавши сторін, аналізуючи обставини встановлені під час розгляду та дослідивши зібрані докази, а саме: довідку Стецівської сільської ради від 09.08.2010 р. №01-19\\373 згідно якої після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила позивачка, заповіт від 29.11.1996 р. згідно якого [PERSON] заповіла все своє майно на користь позивачки, свідоцтво про смерть видане на [PERSON] згідно якого остання померла 29.09.1999 р., витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі, технічний паспорт, довідку Коломийського МБТІ про те, що приватної власності на будинок за адресою в с.Стецева по вул.Л.Українки,5 не зареєстровано, довідки виданої державною архітектурно - будівельною інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю в Івано - Франківській області про те, що фізичний стан будинку с.Стецева по вул.Л.Українки,5 Снятинського району відповідає вимогам державних будівельних норм стандартів і правил - вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що позивачка набула право власності на житловий будинок та господарські будівлі в с.Стецева по вул.Л.Українки,5 Снятинського району Івано-Франківської області. Суд на підставі встановленого та ст.ст.347, 392, 1233, 1235 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

14 червня 2010 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на 1\\2 частину автомобіля [NUMBER], посилалась на те, що в період з 2002 року по 2010 рік вона проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON], вела спільне господарство, мала спільний бюджет. У жовтні 2008 року за спільні кошти вони придбали автомобіль, гроші за який сплачувала вона. Правовстановлюючі документи на автомобіль оформлені на відповідача. В січні 2010 року вони припинили сімейні стосунки, а відповідач залишив автомобіль собі. Зазначає, що вона має право власності, відповідно до ст. 74 СК України , на 1\\2 частину автомобіля. Просила визнати за нею право власності на 1\\2 частину автомобіля ВАЗ 21070 днз ВІ 44-25 В А, що належить [PERSON]. У судове засідання позивач не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, визнав позовні вимоги . Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] з 2002 року по січень 2010 року проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Зазначена обставина підтверджується визнанням цього факту відповідачем, довідкою Харківського професійного ліцею будівництва № 331 від 02.06.2010 року, з якої вбачається, що позивач проживала у гуртожитку Харківського професійного ліцею будівництва разом з [PERSON] з листопада 2002 року по вересень 2004 року та з грудня 2004 року по січень 2010 року., довідкою про стан сім»ї [PERSON]. з якої вбачається що відповідач з листопада 2002 року по січень 2010 року проживала в гуртожитку та до члену її сім»ї входив [PERSON], як співмешканець. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Оскільки спірний автомобіль придбаний в період спільного проживання сторін, він є їхньою спільною сумісною власністю та позивач має право на 1\\2 частину спірного автомобіль, але по даним УДАІ ГУМВС України в Полтавській області спірний автомобіль, який був зареєстрований за [PERSON] був знятий ним з обліку для реалізації . За даними інформаційної системи ДАІ вищевказаний автомобіль 09.06.2010 року зареєстрований за [PERSON], державний номерний знак АХ 3005СЕ. Отже на час розгляду справи спірний автомобіль вже не належить відповідачеві, ва переданий ним іншій особі. Позивач не оспорює договір купівлі-продажу автомобіля, не ставить питання про стягнення з відповідача грошової компенсації половини вартості автомобіля. А суд, відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

[PERSON] 30 вересня 2010 року предявила позов до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не менше ніж 30% прожиткового мінімуму щомісячно на утримання неповнолітніх дітей. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] та сина [PERSON], котрі перебувають на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Під час судового розгляду [PERSON] збільшила позовні вимоги, просила стягнути із відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку(доходу), у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтв про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Рудківської міської ради Львівської області, діти проживають з матір»ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Однак, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, сторони не домовилися про спосіб виконання обов»язку утримувати дітей, а тому згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України є підстави присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у частці від доходу відповідача. [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та протягом березня-серпня 2010 року нарахування заробітної плати та інших виплат їй не проводилося, що видно із довідки, виданої Самбірською районною державною лікарнею ветеринарної медицини. Ураховуючи наведене і те, що [PERSON] на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і тому перебуває у скрутному матеріальному становищі, а відповідач не має на утриманні інших осіб, є підстави присудити з відповідача у користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинком №6Г/3 по вул. Річній у м. Самборі Львівської області. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що з 1988 року вона разом зі своїми дітьми проживала в [INFO], дім №6Г/3, і є зареєстрована за вказаною адресою. В березні місяці 1999 року, її дочка [PERSON], не знявшись із реєстрації з будинку №6Г/3 в м.Самборі по вул. Річній, забравши свої речі, з власної волі пішла з дому і з того часу місце її перебування не відоме. В травні місяці 2003 року, її дочка [PERSON], не знявшись із реєстрації з будинку №6Г/3 в м.Самборі по вул. Річній, забравши свої речі, з власної волі пішла з дому і з того часу місце її перебування не відоме. Відсутність відповідачів протягом трьох років по місцю реєстрації в будинку №6Г/3 по вул. Річній в м.Самборі створює їй значні незручності, оскільки вона змушена оплачувати за них непосильні комунальні послуги. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час і місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Із наявного у матеріалах справи свідоцтва про право на спадщину за законом, вбачається, що спадкоємцем ? (однієї четвертої) будинку №6Г, що знаходиться по вул.Річній в м.Самборі, Львівської області , є [PERSON]. Згідно довідки №2459 від 8.10.2010 року виданої ЖЕК №1, вбачається, що [PERSON], [PERSON] є прописані в будинку позивачки в м.Самборі по вул. Річна, 6Г/3, Львівської області. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], добровільно вибули із житлового будинку позивачки по вул.Річній, 6Г/3 в м.Самборі, Львівської області в 1999 та 2003 році, і більше шести місяців не проживають в ньому без поважних причин, що підтверджується особистими поясненнями позивача та поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], а тому позов є підставним і його слід задовольнити.

Outcome: approved