Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-03 00:00:00

22 липня 2003 року між Закритим акціонерним товариством комерційного банку «Приватбанк» та [PERSON] 1В. був укладений договір № НАН2А000140129 про відкриття картрахунку та встановлення кредитного ліміта «VISA ELECTRON SERVICE. У відповідності до умов договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок та випускає відповідачу платіжну картку. При цьому у відповідності до п.6.1 договору банк зобовязався здійснювати кредитне обслуговування відповідача за карткою, що полягає у проведенні платежів надлишку коштів на картковому рахунку. З цією метою та у відповідності з п. 6.2 договору банк установив відповідачу кредит на картковому рахунку у розмірі 18830 доларів США з остаточним строком погашення не пізніше 21.07.2008 року, виходячи з 1,06 % на місяць, тобто 12,72 % річних. 13.01.2005 року Закрите акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» в особі філії «Харківське головне регіональне управління» закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором від 22.07.2003 року у розмірі 13610,63 грн. та судові витрати у справі. Заочним рішенням від ЗО листопада 2005 року позовні вимоги Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в особі філії «Харківське головне регіональне управління» закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» були задоволені у повному обсязі. Ухвалою суду від 15.10.2008 року заочне рішення суду від 30.11.2005 року було скасоване, справу призначено до розгляду у загальному порядку. 07.09.2010 року представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на користь банку суму заборгованості за кредитними договорами від 22.07.2003 року та 23.05.2003 року у розмірі 443747,29 грн., передати в заклад ПриватБанку шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставлене майно, а саме: автомобіль ВАЗ 21213, рік випуску 2003, кузов ХТА21213031712760, державний номер [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НАН2А000140088 від 23.05.2003 року у розмірі 103735,17 грн. звернути стягнення на автомобіль ВАЗ 21213, рік випуску 2003, кузов ХТА21213031712760, державний номер [NUMBER], шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі - продажу предмету застави від імені заставодавця зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем не виконуються зобов язання за договором № НАН2А000140129 від 22.07.2003 року та договором № НАН2А000140088 від 23.05.2003року, у зв язку з чим виникла заборгованість у розмірі 340012,12 грн. та 103735,17 грн. відповідно. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором НАН2А000140088 від 23.05.2003року, між ними та [PERSON] був укладений договір застави автотранспорту від 23.05.2003року, предметом якого є автомобіль ВАЗ 21213, рік випуску 2003, кузов ХТА21213031712760, державний номер 95551ХК. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом надання оголошення через засоби масової інформації, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача [PERSON], вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до етап 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У порушення вимог діючого законодавства та умов кредитного договору № НАН2А000140129 від 22.07.2003 року відповідач не виконав узяті на себе зобовязання, у звязку з чим станом на 21.08.2010 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 43092,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.08.2010 року складає 340012,12 грн., яка складається з наступного: -14554,11 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; -13486,86 доларів США - заборгованість по відсоткам; -15051,45 доларів СІЛА - заборгованість з пені; У порушення вимог діючого законодавства та умов кредитного договору № НАН2А000140088 від 23.05.2003 року відповідач не виконав узяті на себе зобов язання, у зв язку з чим станом на 21.08.2010року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 11034,71 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.08.2010 року складає 103735,17 грн., яка складається з наступного: -3351,96 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; -3261,29 доларів США - заборгованість по відсоткам; -2379,18 доларів США - заборгованість з пені; -16668,00 грн. - судові штрафи. Статтями 546 і 549 ЦК України визначено, що виконання зобов язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов язання. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором № НАН2А000140129 від 22.07.2003року та кредитним договором № НАН2А000140088 від 23.05.2003 року у розмірі 340012,12 грн. та 103735,17 грн. відповідно, а всього 443747,29 грн., оскільки відповідач всупереч діючому законодавству та умовам договорів не виконав у повному обсязі обоє 'язки по вказаним вище кредитним договорам. Одночасно з відповідача [PERSON] у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1193,92 грн. Таким чином, всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 444941,21 грн. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором НАН2А000140088 від 23.05.2003 року, між ними та [PERSON] був укладений договір застави автотранспорту від 23.05.2003 року, предметом якого є автомобіль ВАЗ 21213, рік випуску 2003, кузов ХТА21213031712760, державний номер 95551ХК. Відповідно до ст..ст.19,20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача в частині звернення стягнення на предмет застави за договором застави від 23.05.2003 року.

Outcome: approved