Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

[PERSON] 17 червня 2010 року звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що є власником домоволодіння по вул. Спартака, 105 в м. Полтаві. В будинку зареєстровані, але не проживають відповідачі. Посилаючись на те, що відповідачі без поважної причини за місцем реєстрації не проживають, посилаючись на норми ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в м. Полтаві по вул. Спартака, 105 та скасувати їх реєстрацію за вказаною адресою. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] 16 серпня 2010 року звернулися в суд з зустрічним позовом до [PERSON] Посилалися на те, що власником домоволодіння по вул. Спартака, 105 в м. Полтаві була їх бабуся [PERSON], яка 09 червня 2000 року померла. Також вказували, що [PERSON] за життя склала заповіт, згідно якого вказане домоволодіння заповіла їм в рівних частках. Вважають, що оскільки на час смерті [PERSON] були неповнолітніми, є такими, що прийняли спадщину. Просили суд визнати свідоцтво про право на спадщину, видане на імя [PERSON] недійсним, а також зобовязати [PERSON] не чинити їм перешкоди в користуванні будинком по вул. Спартака, 105 в м. Полтаві. В судових засіданнях представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву [PERSON], посилаючись на викладені в ній обставини, в задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] щодо задоволення позовних вимог [PERSON] заперечували, пояснили, що в будинку по вул. Спартака, 105 в м. Полтаві не проживають, оскільки не мають можливості там проживати у звязку з відсутністю у них ключів. Також вважають, що є такими, що прийняли спадщину, яка складається з домоволодіння по вул. Спартака, 105 в м. Полтаві. Київський РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області, Друга полтавська державна нотаріальна контора подавали заяви з проханням розглядати справу без їх участі. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 серпня 2001 року є власником жилого будинку з надвірними спорудами в м. Полтаві по вулиці Спартака, 105. Вказане свідоцтво видано позивачу як спадкоємцю майна померлої 09 серпня 2000 року [PERSON]. Також встановлено, що померла 09 серпня 2000 року [PERSON], за життя 22 червня 2000 року склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла в рівних частках онукам [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON]) [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а матірю відповідачів є [PERSON], шлюб з якою позивачем було розірвано 13 серпня 2001 року. Як встановлено судом, станом на час смерті [PERSON], відповідачі по справі були неповнолітніми. Відповідно до вимог ст.524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 549 ЦК України 1963 року свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто, таким, що фактично вступили в управління спадковим майном, чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. За нормами ст.ст. 529, 530 ЦК України 1963 року спадкоємцями за законом є діти, дружина і батьки померлого (перша черга), брати і сестри, дід та бабка (друга черга). Як встановлено судом, позивач [PERSON], будучи спадкоємцем майна [PERSON] за законом, 05 січня 2001 року звернувся до Другої Полтавської державної нотаріальної контори в своїх інтересах з заявою про прийняття спадщини. В той же час, батьки відповідачів [PERSON] та [PERSON], які були неповнолітні на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], в їх інтересах до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини не звернулися. При цьому на час отримання свідоцтва про право на спадщину позивач [PERSON] знаходився в зареєстрованому шлюбі з матірю відповідачів. Тому суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є такими, що прийняли спадщину за заповітом після смерті [PERSON] При вирішенні зустрічних позовних вимог судом не застосовуються норми ст. 1268 ЦК України, на які посилаються відповідачі в поданій до суду зустрічній позовній заяві, оскільки спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України 1963 року. За таких обставин, враховуючи, що відповідачі, будучи спадкоємцями майна [PERSON] за заповітом, у встановленому законом порядку не виявили бажання прийняти спадщину, суд приходить до висновку, що будь-які правові підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого 06 серпня 2001 року на імя позивача [PERSON] відсутні. Тому зустрічні позовні вимоги в цій частині заявлені безпідставно тане підлягають задоволенню. При вирішенні позовних вимог в цій частині судом критично оцінюються посилання відповідачів на те, що позивачем [PERSON] було приховано факт наявності заповіту на їх імя, оскільки як вбачається з матеріалів спадкової справи, в ній наявний витяг з Єдиного реєстру заповітів. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO]. Також судом встановлено та не оспорювалося відповідачами, що вони в домоволодінні за вказаною адресою не проживають, особистих речей не мають. В той же час встановлено та не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні, що позивачі не мають доступу до спірного домоволодіння, ключі у них відсутні. За таких обставин, враховуючи, що за нормами чинного цивільного законодавства обовязковою умовою для визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є відсутність поважних причин, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] відсутні в м. Полтава, вул. Спартака, 105 в м. Полтаві з поважних причин, тому вимоги [PERSON] заявлено безпідставно та не підлягають до задоволення. При вирішенні позовних вимог [PERSON] судом не застосовуються норми ст. ст. 71, 72 та 107 ЖК України, на які посилається позивач в поданий до суду заяві, оскільки спірне житло не відноситься до державного житлового фонду. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON], не надаючи колючі від домоволодіння по вул. Спартака, 105 в місті Полтаві відповідачам [PERSON] та [PERSON], тим самим чинить їм перешкоди в користуванні житлом. Тому зустрічні позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, необхідно зобовязати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] та [PERSON] в користуванні будинком по вулиці Спартака, 105 в місті Полтаві.

Outcome: partial