Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства «Автопромінь» та Приватного підприємця [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, в якій просила суд: -стягнути з відповідачів в солідарному порядку на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди суму у розмірі - 4235,34 гривень; -стягнути з відповідачів на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 17 вересня 2004 року в наслідок дорожньо-транспортної пригоди їй були спричинені тілесні ушкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталася під час її перебування у міжміському маршрутному таксі, яки здійснював перевезення пасажирів по маршруту Дніпропетровськ-Павлоград. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2009 року була підтверджена вина відповідачів у спричиненні їй матеріальних збитків та моральної шкоди, на підставі чого на її користь стягнуті грошові компенсації. В період з 08 грудня 2010 року по 24 грудня 2010 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні, де проходила черговий курс лікування ЧМТ отриманої внаслідок зазначеної ДТП. За період лікування нею були понесені додаткові витрати, які не були компенсовані відповідачами. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримали у повному обсязі, надавши пояснення які відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача ВАТ «Автопромінь» зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки відсутні правові підстави для стягнення спричиненої позивачці шкоди саме з відповідача інтереси якого вона представляє. Відповідач ПП [PERSON] в судове засідання не зявився, причин не явки не повідомив, заяв про перенесення розгляду справи не подавав, у звязку з чим, суд з урахуванням точки зору учасників судового процесу, ухвалив слухати справу за його відсутністю. Третя особа не зявилась в судове засідання, не явка якої не перешкоджала розгляду справи по суті. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні докази по справі, встановив наступні обставини: 17 вересня 2004 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на 566км, в районі села Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, по автомагістралі Київ- Луганськ-Ізваріно, з вини третьої особи [PERSON], який в момент ДТП керував автобусом (маршрутним таксі) марки Форд-Транзит, державний номер 437-92АВ, що здійснював рейс за маршрутом з міста Дніпропетровську до міста Павлоград Дніпропетровської області, позивач отримала легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоровя та разом з тим була визнана інвалідом третьої групи. Після постановления рішення суду від 27 січня 2009 року (а.с. 6 - 9), а також рішення суду від 18 лютого 2010 року (а.с. 19 - 20), в період часу з 08 грудня 2010 року по 24 грудня 2010 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у поліклінічному відділенні СМСЧ №7, де проходила черговий курс лікування ЧМТ отриманої внаслідок зазначеної ДТП (а.с. 10 ). За період лікування нею були понесені додаткові витрати, які не були компенсовані відповідачами, та загальний розмір яких становить - 4235,34 гривень (а.с. 11, 12, 13, 14). Зазначені обставини не оспорюються представником відповідача, а тому не підлягають додатковому доказуванню. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно до ч.І ст.1190 ЦК України, - особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Крім того, ч.І ст.1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Таким чином, з урахуванням встановлених по справі обставин та положення чинного законодавства, яке регулює спірні питання, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимоги щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивачки, в рахунок відшкодування майнової шкоди, суму у розмірі - 4235,34 гривень, оскільки зазначені витрати підтверджені позивачкою документально, та викликані вони в наслідок ДТП відповідальність за яку повинні нести саме відповідачі по цій справі. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог, які стосуються стягнення з відповідачів на користь позивачки судових витрат, так як згідно чинного законодавства України, вона звільнена від сплати судових витрат по цій справі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приймає до уваги вимоги ч.3 ст.88 ЦПК України, - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а також ч.3 ст.81 ЦПК України. Розмір таких витрат становить - 15 (пятнадцять) гривень «за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи» та - 51 (пятдесят одну) гривню «судового забору».

Outcome: partial