Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-05 00:00:00

В травні 2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позовній заяві зазначено, що 04 листопада 2000 р. позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], який на теперішній час розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на повному матеріальному утриманні позивачки. Відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини та у добровільному порядку не приймає участі у матеріальному утриманні останнього. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка [PERSON] просила позов задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини в розмірі % частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 травня 2011р. і до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні останнього. При цьому зазначала, що відповідач [PERSON] є працездатною особою та має можливість сплачувати аліменти в розмірі, визначеному в позовній заяві. Враховуючи наведене, просила позов задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі У* частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 травня 2011 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (про що свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази), про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивачка [PERSON] проти цього не заперечувала. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], та позивачка [PERSON] (до шлюбу - Шевченко) [PERSON], [INFO], уродженка міста Новий Буг Миколаївської області, перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2000 р. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія І-НО №294582, виданого виконавчим комітетом Володимирівської селищної Ради Волноваського району Донецької області 14 червня 2002 р. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 серпня 2005 p., шлюб, зареєстрований 04 листопада 2000 р. Дорошівською сільською Радою Вознесенського району Миколаївської області між сторонами розірвано. Розлучення зареєстровано в органах реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, про що 11 березня 2010 р. було видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Згідно довідки Дорошівської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області від 20 травня 2011 p., малолітня дитина [PERSON], [INFO], на даний час проживає разом з матірю за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, с. Дорошівка, вулиця Свірьопкіна, будинок №154 (сто пятдесят чотири). Ч.З ст.11 Закону України „Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 р. (з наступними змінами та доповненнями), передбачає, що батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.З ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст,183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. При визначені розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує обставини справи, стан здоровя, матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON], який є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], зобовязаний до утримання дитини й вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі % частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. За правилами ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на утримання дитини, в якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що такий договір між сторонами не укладався, тому, при вищезгаданих обставинах з відповідача можуть бути стягнуті аліменти на утримання дитини на користь позивачки. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу предявлення позову- 20 травня 2011р. і до досягнення дитиною повноліття. В силу ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 51 (пятдесят одна) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved