Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-06 00:00:00

В квітні 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві зазначено, що 05 січня 1996 р. Дмитрівською сільською Радою Вознесенського району Миколаївської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу-Гунда) [PERSON] даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано, розлучення зареєстровано в органах реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському районі Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №79 від 18 грудня 2009 р. За час шлюбу подружжя за спільні кошти придбало житловий будинок №2 (два), що розташований по вулиці Жукова в селі Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, але право власності на обумовлений будинок оформлено лише на відповідача по справі [PERSON] Посилаючись на викладене, а також на те, що сторони не можуть поділити вказане нерухоме майно добровільно, позивачка [PERSON] просила позов задовольнити, провести поділ спірного майна між нею та відповідачем, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку житлового будинку №2 (два) по вулиці Жукова в селі Прибужани Вознесенського району Миколаївської області. Протокольною ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 червня 2011 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON]. В судовому засіданні від 06 липня 2011 р. позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], посилаючись на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2011 р., уточнили позовні вимоги, та остаточно просили визнати 76/100 часток житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, поділити це майно та визнати за позивачкою право власності на 38/100 часток спірного будинку. При цьому, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, а також просили вирішити питання щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки судових витрат по справі, до складу яких увійшли: судовий збір в розмірі 387 (триста вісімдесят сім) грн. 10 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. Відповідач [PERSON]Є, в судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнав. Вимоги в частині стягнення судових витрат по справі не визнав та просив в цій частині позивачці відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON], в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала на адресу суду письмові заперечення, відповідно до яких просила розглянути справу у її відсутність. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність третьої особи [PERSON], оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали цивільної справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], та позивачка [PERSON] (до шлюбу - Гунда) [PERSON], [INFO], уродженка с. Нове Вознесенського району Миколаївської області, знаходились в зареєстрованому шлюбі з 05 січня 1996 р. [PERSON] даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне), серія І - ФП №088648, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 22 жовтня 2008 p., на утримання якого, за рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2009 р. відповідач [PERSON] зобов'язаний щомісячно сплачувати на користь позивачки [PERSON] аліменти у розмірі % частки всіх видів його заробітку (доходу), але. не менше ніж ЗО (тридцяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду - 01 грудня 2009 р. і до досягнення дитиною повноліття. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2009 р. Розлучення зареєстровано в органах реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що було видано свідоцтво про розірвання шлюбу. 28 січня 2008 р. на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу житлового будинку, в якому покупцем вказаний відповідач [PERSON], був придбаний житловий будинок, з всіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться по вулиці Жукова в селі Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, житловою площею 39. 90 кв.м., загальною площею 63.80 кв.м., який позначений на плані літ. А-1, та складався з: погребу-літ. Г-1 п/д, вбиральні літ. Є-1, літньої кухні - літ. 3-1, гаражу-літ. 1-1, сараїв-літ. К-1, Л-1, споруд за №2, огорож за №1, 3-5. Вказаний договір був посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за №247 (двісті сорок сім). Згідно рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2011 р. за [PERSON] було визнано право власності на 24/100 частин житлового будинку №2 (два) по вулиці Жукова в селі Прибужани Вознесенського району Миколаївської області. Згідно з приписами ст.5 ЦК України та п.4 Прикінцевих та перехідних положень цього кодексу, норм розділу VII Прикінцеві положення СК України, правовий статус майна щодо якого виник спір, визначається нормами матеріального права, яке діяло на час його придбання (утворення). Так, відповідно до ст.ст.60,61 СК України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин в частині визначення правового статусу майна, нажитого подружжям після 2004 p., майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального використання, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2 ст.60 СК України). За таких обставин та враховуючи, що 76/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та побутових споруд було придбано сторонами під час перебування у шлюбі (вказана обставина сторонами не оспорювалась), тому суд вважає, що воно є спільною сумісною власністю позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] За правилами ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також, при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №11 від 21 грудня 2007 р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, суд має встановлювати обсяг спільно нажитого майна та з'ясувати як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання. Оскільки будь - яких доказів про існування домовленостей між сторонами по справі щодо спірного майна не надано, суд приходить до висновку, що їх частки у спільному майні є рівними, тому враховуючи наведені обставини та положення ч.1 ст.70 СК України суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на 38/100 часток житлового будинку №2 (два), який розташований по вулиці Жукова в селі Прибужани Вознесенського району Миколаївської області. За правилами ст.15 ЦК України, суд захищає порушені, невизнанні чи оспорювані права. Виходячи з наведених обставин та вказаних положень закону, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, позивачем, відповідно до наявних у матеріалах справи оригіналів квитанцій понесені судові витрати: 387 (триста вісімдесят сім) грн. 10 коп. судового збору та 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, які підлягають стягненню на її користь з відповідача. Також, з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 89 (вісімдесят девять) грн. 52 коп. (виходячи з вартості 38/100 частки житлового будинку).

Outcome: approved