Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що право користування житловим приміщенням, та до [PERSON] про виселення. Просила виселити [PERSON] із квартири [ADDRESS] без іншої житлової площі, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №3 по вул. Леніна, 65 в м. Христинівці. В обґрунтування позову [PERSON] посилалась на такі обставини. На підставі договору дарування, посвідченого 17.07.1967 р. державним нотаріусом нівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1028, та технічного паспорта на житловий будинок, виданого Христинівським відділком Черкаського ного обєднаного бюро технічної інвентаризації, вона є власником квартири №3 по вул. іа, 65 в м. Христинівці. Разом з нею в квартирі [ADDRESS] зареєстровані її син [PERSON] та онук [PERSON] Її син [PERSON] усе своє свідоме життя перебуває в місцях позбавлення волі, він був суджений близько семи раз. У даний час він перебуває під вартою у слідчому ізоляторі № 30 м. Черкас та обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.І ст.263 КК України. [PERSON], залишившись без батьківської та материнської опіки, ріс та виховувався у неї. Але в даний час їхнє з останнім спільне проживання в одній квартирі виявилось неможливим. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, має умовну судимість, кошти на його проживання витрачаються тільки з її пенсії, яку він у неї забирає та витрачає для задоволення своїх потреб в горілці, цигарках та ін. Вона є людиною похилого віку, [INFO], хворіє на гіпертонію, пенсії їй не вистачає навіть на ліки, натомість її онук [PERSON] повністю її забирає, жодного разу не викликав їй швидкої допомоги. Вона весь час вимушена у сусідів позичати гроші для того, щоб як-небудь дожити свого віку. Страждаючи на хворобу серця, вона потребує спокою та догляду, натомість проживання в одній квартирі з [PERSON] тільки погіршує її самопочуття, подальше спільне проживання з останнім суперечить її інтересам. В даний час дочка хоче забрати її до себе, тому вона має намір продати належну їй на праві приватної власності вказану квартиру. У добровільному порядку виселитись із належної їй квартири [PERSON] відмовляється, чим порушує зміст її права власності - ст. 317 ЦК України. Перераховані вище дії [PERSON] по відношенню до неї є підставою для його виселення з належної їй квартири без надання іншого жилого приміщення та такими, що передбачені ч. 1 ст. 116 ЖК України. [PERSON] відповідно до вимог п. 7 ч.З ст. 71 ЖК України вважається таким, що втратив право користування зазначеною квартирою. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, однак її інтереси в судовому засіданні представляв представник [PERSON], який у судовому засіданні підтримав позов, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, на даний час він перебуває під вартою у СІЗО м. Черкас. Від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він вказує, що не визнає позов [PERSON], оскільки позбавлення його права користування вказаною квартирою автоматично робить його безпритульним та штовхає на вчинення нових злочинів. На виселення його сина відповідача [PERSON] він погоджується, оскільки то проживати у своєї матері. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ш [PERSON] та відповідача [PERSON] і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив при цьс зазначені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові доказ договору дарування між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідченого 17.07.1967р. державним нотаріусом Христинівської держнотконтори в реєстрі за довідки Старобабанівської ВК №92 Черкаської області від 07.02.2005р. про те, що [PERSON] відбуває покарання за вироком Монастирищенського районного суду Черкаської від 22.03.2004р. у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі за скоєння злочину, передб; ч.З ст. 185 КК України, початок строку відбування покарання 24.07.2003р., а 24.11.2006р., довідку виконкому Христинівської міської ради від 04.08.2010р. за №'2 те, що [PERSON] зареєстрована [INFO], разом зареєстровані [PERSON] та [PERSON], будинкової книги для прописки гр що проживають [INFO], технічного паспорту на жі будинок по вул. Леніна, 65 в м. Христинівці, постанови Христинівського районного 28.06.2010р. про обрання щодо [PERSON] запобіжного заходу у вигляді взяття варту, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких піде Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 17.07. державним нотаріусом Христинівської державної нотаріальної контори, зареєстров реєстрі за № 1028 , позивач [PERSON] є власником частини житлового будинку Леніна, 65 в м. Христинівці. Разом з нею в житловому будинку по вул. Леніна, 65 в м. Христинівці зареєстрова [PERSON] та онук [PERSON] Підставою для виселення з будинку відповідача [PERSON] позивач [PERSON] вказує положення ст. ст. 157,116 ч.І ЖК України. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сімї власника жилого будинку (квартир бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст. 116 цього Кодексу. Ви провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно з ч.І ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сімї або інші ос проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщеь використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил сі роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному бу заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення ві вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого приміщення. Фактично обставиною, на підставі якої відповідача [PERSON] необхідно ви житлового будинку, позивач [PERSON] у позовній заяві вказує систематичне порушення правил співжиття. Для застосування норм ч.І ст.116 ЖК України необхідна наявність дво систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів запоб громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, заходи громадського пливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, і колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцеї або проживання відповідача. Відповідно до ч.І ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обсп які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встаї статтею 61 цього Кодексу. Позивачем [PERSON] та її представником [PERSON] у судовому засі доведені обставини систематичного порушеня відаовідачем [PERSON] правила співжиття , які роблять неможливим дляінших проживання із ним одні квартирі чи в одному будинку. Щодо вжиття заходів запобігання і громадського впливу до відповідача [PERSON], то вони взагалі не зазначені у позовній заяві і про них не згадував у судовому засіданні представник позивача. Підставою для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, позивач [PERSON] вказує положення п.7 ч.З ст. 71 України. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів кого сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення вберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців в тому числі у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавления волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу Перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сімї. У позовній заяві зазначено, що відповідач [PERSON] усе своє свідоме життя перебуває в місцях позбавлення волі, був засуджений близько семи разів, на даний час також перебуває під вартою у СІЗО № ЗО м. Черкас, що підтверджується також і постановою Христинівського районного суду від 28.06.2010р. про обрання щодо [PERSON] запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Тобто, відповідно до положення п.7 ч.З ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за ним понад шість місяців. У позовній заяві також вказується, що відповідач [PERSON], відмовляючись в добровільному порядку виселитись із належної позивачу квартири, порушує зміст права власності позивача - ст. 317 ЦК України. Суд вважає, що при вирішенні питання про виселення із житлового приміщення та про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, необхідно керуватись положеннями ЖК України, а не ЦК України. Таким чином, сторона позивача на довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed