Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-23 00:00:00

22 березня 2011 року позивач [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду з позовом до відповідача до [PERSON], в якому просить стягнути на її користь аліменти у твердій грошовій суму в розмірі - 1000 грн. щомісячно на утримання сина - [PERSON], [INFO], який в даний час проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що відповідач офіційно ніде не працює, отримує мінливий дохід, матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає, участь у його вихованні не приймає, проживає окремо. Також у позові зазначається, що позивач в даний час не працює, дитина відвідує дошкільний заклад і потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила суду їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, при цьому судом роз'яснено її право на розгляд справи у звичайному порядку, а також зміст ч.3 ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, зваживши доводи позивача та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суд встановив і матеріалами справи підтверджується, що сторони в даний перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16 грудня 2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції (а. с. 3). Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що також підтверджується копією свідоцтва про його народження, виданого 04 червня 2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 1082. Також суд встановив, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, домовленості між ними щодо розміру аліментів, порядку їх сплати, інших витрат пов'язаних з утриманням та вихованням дитини - немає. В даний час малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги по утриманню дитини не надає. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому він не може бути меншим за розміром, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України, тобто меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу ) її матері, батька або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК України ) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України враховує: стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього аліментів на інших дітей, а також і те, що [PERSON] офіційно ніде не працює, має нерегулярний та мінливий дохід, позивач самостійно забезпечити належне виховання та утримання дитини не може і потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України, судовий збір у сумі 51,00 грн. та витрати на ІТЗ, від сплати яких позивач була звільнена у встановленому законом порядку, також підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. ст. 180, 180 - 184, 191 ч. 1 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved