Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що просить суд стягнути з відповідача суму 80000 євро, що він отримав в борг та зобов»язувався повернути. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що 18.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 80000 євро, яку позивач передав, а відповідач прийняв та зобов»язувався повернути в строк 31 грудня 2008 року. Коли прийшов строк повернення коштів. Відповідач відмовлявся спілкуватись з позивачем та відповідати на телефоні дзвінки, уникав будь-якого спілкування та зустрічей з позивачем. Тому позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що кошти він не отримував, тому повертати нічого не буде. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач кошти від позивача не отримував, кошти на рахунок відповідача позивачем не перераховувались і він не видавав позивачу касового ордера на зазначену суму, тому повертати зазначену суму не зобов»язаний. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 80000 євро. Відповідно до умов договору [PERSON] видав тимчасову позику в сумі 80000 євро терміном до 31.12.2008 року приватному підприємцю [PERSON], а він прийняв дану суму в якості тимчасової позики. [PERSON] зобов»язується повернути вказану суму до 31.12.2008 року. Про що сторони поставили свої підписи та [PERSON] будучи приватним підприємцем поставив печатку. Сторонами не оспорюється факт підписання угоди. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що на договорі його підпис та печатка. Оспорював ся факт передачі коштів, оскільки відповідач стверджував, що на рахунок йому кошти не перераховувались і касовий приходний чек ним не видавався. Як встановлено в судовому засіданні валютного рахунку у відповідача не було і на цей час немає, а касові ордери ним не виписувались жодного разу і не велись. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Сума позики в еквіваленті по курсу НБУ на день подачі позову до суду становила 100 євро = 995,6100, тобто 796488 гривень 00 коп. Задоволенню підлягають і витрати понесені позивач при зверненні до суду, оскільки ст. 88 ч. 1 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved