Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

09.11.2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він працював та проживав в колгоспі ім. 40-річчя ВЛКСМ Новомиргородського району. В 1975 році в зв"язку з ліквідацією господарства частина його земель була передана у встановленому порядку до Мар"янівської сільської ради Мар"янівському бурякорадгоспу разом з будівлями та спорудами Ковалевського відділення колгоспу. Всі були переведені на постійну роботу до даного відділення, його було прийнято на роботу радгоспу різноробочим. 30.11.1977 року внаслідок погіршення стану здоров"я звільнився з виходом на пенсію по інвалідності. Після чого періодично працював у ВАТ " Вись" до 1980 року. 16.05.1999 року зборами акціонерів ВАТ " Вись" було прийнято рішення про розпаювання земель господарства, однак його в список не включили. 23 квітня 2010 року рішенням Маловисківського районного суду визнано за позивачем право власності на земельну частку пай із земель резерву обо земель [PERSON]"'янівської сільської ради. Маловисківського району Кіровоградської області. Але на протязі тривалого часу, починаючи з 1999 року позивач був позбавлений права розпоряджатися своїм земельним паєм та отримувати прибуток. Тому позивач вважає що йому завдано матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди. Просить суд зобов'язати відповідача відшкодувати йому матеріальні збитки в сумі 28 тис.800 грн. моральні збитки в сумі 300 тис. грн., судові витрати стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача, позов підтримав в повному обсязі, пояснив що [PERSON], згідно закону мав право на виділення йому земельної частки (пай), але рішенням загальних зборів ВАТ ''Вись'" його прізвище не було внесено до списків на виділення земельної частка (пай). В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та пояснив, що в 1999 році земля була в колективній власності ВАТ"Вись" розпаювання землі проводилось на загальних зборах, а тому Маловисківська РДА не може відповідати за дії загальних зборів ВАТ *'Вись'\\ які з невідомих причин не включили до списків на розпаювання землі позивача по справі [PERSON] Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Позивач з 1960 року працював в колгоспі '"40- років ВЛКСМ". з 1976 року був прийнятий на роботу в Ковалівське відділення Мар"янівського бурякорадгоспу різноробочим з зарахування стажу отриманного в колгоспі "40- років ВЛКСМ". В 1977 році був звільнений за поданою заявою. Причиною переїзду до с. Паліївка Мшювисківського району стало занепад села. В 1999 році було проведено розпаювання земель ВАТ " Вись", яке являється правонаступником Мар"янівського бурякорадгоспу, однак позивачу відмовлено у виділенні земельної частки, з посиланням на те, що він не являється членом господарства, та переїхав до іншого села. Взв'язку з чим починаючи з 1999 року позивач був позбавлений права власності на земельну частку пай. Лише 23.04.2010 року за рішенням Маловисківського районного суду за ним визнано право власності на земельну частку пай. Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією, тобто в даному випадку Маловисківською районною державною адміністрацією - відповідачем по справі. В зв'язку з тим що при прийнятті рішення про розпаювання земель господарства ,зборами акціонерів ВАТ "Вись" позивач по справі не був включений до спису то Маловисківська районна державна адміністрація не мала законних підстав для видачи [PERSON], сертифікату на право на земельну частку пай. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. .Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Як вбачається з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 07.03.1992 року, зі змінами та доповненнями, при розгляді таких позовів суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. На підставі викладеного суд приходить до висновку що в діях відповідача по справі відсутні неправомірні діє, шкода та безпосередній причинний зв'язок та вина, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed