Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Прилуцького міськрайонного суду із позовною заявою у якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля [NUMBER], укладений між ним та відповідачем [PERSON], оскільки незважаючи на існування «генеральної» довіреності, фактично відбувся продаж транспортного засобу. Проте, 23.09.2010р. державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту та заборону відчуження спірного автомобіля по виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяної шкоди. Постанову держвиконавця позивач вважає незаконною, оскільки не зясовано всі обставини права власності на даний автомобіль. Так, 04.09.2008р. приватним нотаріусом було посвідчено довіреність відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON]. [PERSON] В.В. і [PERSON] розпоряджатися, здійснювати передбачені законом угоди, знімати з обліку в ДАІ, ставити на облік та продавати за ціну і на умовах на свій розсуд, укласти договір позички, здати в оренду автомобіль [NUMBER]. Перед посвідченням довіреності ним (позивачем) була сплачена [PERSON] узгоджена сума коштів за автомобіль і отримана відповідна письмова розписка. На час вчинення купівлі- продажу автомобіля жодних заборон на його відчуження не існувало і постанова держвиконавця про його арешт винесена лише через два роки після укладеної угоди. У судовому засіданні позивач зі своїм представником повністю підтримали позовні вимоги, просять такі задовольнити. Також пояснили, що придбаний автомобіль не був переоформлений у звязку з відсутністю коштів. Відповідач [PERSON] у суді проти позову не заперечує та підтвердив, що дійсно [PERSON] купив у нього належний йому автомобіль [NUMBER], який був придбаний ним у кредит. Так, [PERSON] сплатив за нього кредит, і він видав йому довіреність через відсутність в останнього грошових коштів для переоформлення даного автомобіля. Він вважає позивача законним власником спірного автомобіля. Держвиконавець [PERSON] у суді проти позову заперечує, оскільки видача довіреності не є підставою для переходу права власності на майно. Винесена держвиконавцем постанова про арешт, у том у числі, і спірного автомобіля є законною, бо [PERSON] є боржником (на користь [PERSON] згідно рішення суду стягується 14976,99 грн. шкоди) по виконавчому провадженні та згідно даних Прилуцького ВРЕР на ньому значиться автомобіль [NUMBER]. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні також заперечує проти позову, оскільки вважає власником спірного автомобіля саме [PERSON], з якого суд присудив відшкодувати йому заподіяну шкоду, але останнім взагалі не сплачено йому ніяких коштів. Треті особи [PERSON] і [PERSON] у суді вважають за необхідне позов задовольнити, оскільки вони знають, що їх батько та чоловік - відповідно [PERSON] за власні кошти купив у [PERSON] спірний автомобіль [NUMBER], але за браком коштів не переоформив такий на себе. Також він їх вписав у відповідну довіреність. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її дядько [PERSON] за гроші купив у [PERSON] спірний автомобіль, але угоду оформили по довіреності, через відсутність необхідних коштів для перереєстрації. Заслухавши сторін, представника, думку третіх осіб, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у своїй сукупності суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 4 вересня 2008 року відповідач [PERSON] видав на ім'я [PERSON] (позивач), [PERSON], [PERSON] (треті особи) нотаріально посвідчену довіреність, згідно якої уповноважив останніх розпоряджатися, здійснювати передбачені законом угоди, знімати з обліку в ДАІ, ставити на облік та продавати за ціну і на умовах на свій розсуд, укласти договір позички, здати в оренду належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль [NUMBER] (а.с. 8). Постановою держвиконавця відділу ДВС Прилуцького МРУЮ від 23.09.2010р., з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] - 14976,99 гривень грошових коштів, накладено арешт, у тому числі, на автомобіль [NUMBER], що належить боржнику [PERSON] (а.с. 6). Сторона позивача вважає, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] фактично відбувся договір купівлі-продажу спірного автомобіля, тому просить визнати такий договір дійсним, посилаючись при цьому на ч.5 ст.48 Закону України Про власність. Проте, згідно Закону України Про внесення змін, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів у звязку з прийняттям Цивільного кодексу України від 27.04.2007р., Закон України Про власність втратив свою чинність. Спірні правовідносини сторін регулюються нормами законодавства щодо права власності, правочинів, обліку транспортних засобів. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст. 11, 316, 328 ч.І ЦК України, право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом, у тому числі, із правочинів. Згідно п.З ч.І ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Також згідно ч.І ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. За змістом ст.ст. 626-629. 638-640 ЦК України, договір може бути укладений у будь- якій формі лише в тому випадку, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір купівлі-продажу автомобіля є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля також передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338 (у редакції постанови КМУ від 23.12.2009 р № 1371), якою затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок), згідно з п.2 якого він є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Здійснення у повному обсязі права власності на автомобіль повязується з його державною реєстрацією, яка у свою чергу, не може бути проведена за відсутності належних правовстановлюючих документів на транспортний засіб. За змістом норм законодавства, договір купівлі-продажу автомобіля повинен бути вчинений у письмовій формі. Згідно зі ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, грунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Видача довіреності не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Також за змістом ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Між тим для договору купівлі-продажу автомобіля нотаріальна форма не вимагається. Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля не належить до угод, що підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, тому вимоги позивача про визнання такого договору дійсним суперечать вищевказаним нормам закону. У судовому засіданні не було здобуто доказів укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля, зняття транспортного засобу з обліку і реєстрації такого за позивачем [PERSON] Посилання позивача, який вважає себе власником автомобіля, на довіреність від 04.09.2008р. та розписку від цього ж числа про отримання від нього [PERSON] 37000,0грн. грошових коштів у рахунок продажу-купівлі автомобіля є безпідставними, оскільки не відповідають вищезазначеним вимогам законодавства (а.с.5). Крім того, у період дії виданої [PERSON] довіреності, позивач [PERSON] угод, повязаних з відчуженням щодо спірного автомобіля не вчиняв, відповідна перереєстрація власника автомобіля органами ДАІ не проводилася, та автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зареєстрований за [PERSON] (а.с.7, 26). За наведених вище викладених обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, а тому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed