Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 16.03.2002 року. Від шлюбу у них дитина [PERSON] [INFO]. Позивачка вказує, що збереження сім'ї неможливе, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося. Основною причиною розриву відносин стало те, що відповідач не працював і не забезпечував сім'ю, зловживав алкогольними напоями, не приділяв уваги дитині. З моменту приїзду в Україну, з дитиною, про існування відповідача більше п'яти років нічого не відомо. Просить шлюб укладений між ними розірвати. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а саме шляхом опублікування в пресі оголошення про виклик до суду. Суд про причини неявки в судове засідання позивач не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка [PERSON] суду пояснила, що основною причиною розриву відносин стало те, що відповідач не працював і не забезпечував сім'ю, не приділяв уваги дитині. З моменту приїзду в Україну, з дитиною, про існування відповідача більше п'яти років нічого не відомо. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Позивачка позов підтримала. Просила суд шлюб розірвати. Так судом встаноатено, що сторони зареєстрували шлюб 16.03.2002 року у міському відділі реєстрації актів громадського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, актовий з апис за №286, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу. /а.с.3/. Від шлюбу у них дитина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. /а.с.4/. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки спільне життя між сторонами не склалося, на даний час шлюб носить формальний характер. Основною причиною розриву відносин стало те, що відповідач не працював і не забезпечував сім'ю, зловживав алкогольними напоями, не приділяв уваги дитині. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивачки, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved