Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

В жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, посилаючись на те, що працював на шахтi iм. Фрунзе ВАТ "Суха Балка" з 27.12.1994р. та у 2007р. змушений був звільнитись за станом здоровя. Працював підземним гірником очисного вибою, підземним гірником очисного вибою з правом ведення вибухових робіт. Працював у шкiдливих для здоровя умовах. Внаслiдок цього oстаннім часом стан його здоровя постiйно погiршувався i тому він був змушений звертатись за медичною допомогою. Пiсля неодноразових лiкувань, при черговому зверненi до лiкарнi i направленi до Українського Н Д 1 промислової медицини, було встанолено звязок мiж його захворюванням та колишньою працею на протязi багатьох років у шкiдливих умовах. У нього виявлено декiлька професiйних захворюваннь: радикулопатія попереково-крижова та шийна з порушенням біомеханіки хребта тругого-третього ст.., стабільним больовим синдромом та нейроваскуляоним синдромом, переважно верхніх кінцівок, з помірним трофічним порушенням в ділянці кистей(М54,1); хронічний бронхіт, ЛН першого ст. Внаслiдок професiйного захворювання висновком МСЕК вiд 08.07.2007р. йому вперше встановлено 50 % втрати професiйної працездатностi , при чому 40% - у звязку iз захворюванням хребта (радiкулопатiею), та 10% - у звязку iз захворюванням легень . Kpiм того згiдно довiдки до акту огляду МСЕК вiд 08.07.2007р. - встановлено третя група iнвалiдностi вперше . При проходженнi 19.08.200 8р. повторного огляду у МСЕК йому пiдтверджено втрату професiйної працездатнотi у розмiрi 50% та третю групу iнвалiдностi. З вини відповідача, який порушив норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, йому була спричинена моральна шкода. Саме з вини підприємства, яке порушував норми з безпеки праці та не забезпечило безпечні умови праці, він частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоровя, йому була спричинена моральна шкода. Оскільки, він отримав професійне захворювання під час виконання трудових обовязків, то заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Вважає, що при ухваленні рішення суд зобов'язаний врахувати ступінь ушкодження здоров'я, а також те, що його фізичні і моральні страждання і переживання носять тривалий і незворотний характер. Просив стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства Суха Балка на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 176800 гр. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON]. позов підтримала, просила стягнути на користь позивача з відповідача в відшкодування моральної шкоди 176 800,00 гр.. Представник відповідача відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» в особі [PERSON] позов не визнав. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював на шахтi iм. Фрунзе ВАТ "Суха Балка" з 27.12.1994р. по 2007р., звільнився з роботи за станом здоровя. Позивач працював підземним гірником очисного вибою, підземним гірником очисного вибою з правом ведення вибухових робіт, у шкiдливих для здоровя умовах. Рішенням ЛЕК Українського НДІ промислової медицини від 05.06.2007 року позивачу встанолено звязок мiж захворюванням та колишньою працею на протязi багатьох років у шкiдливих умовах. У позивача виявлено декiлька професiйних захворюваннь: радикулопатія попереково-крижова та шийна з порушенням біомеханіки хребта тругого-третього ст.., стабільним больовим синдромом та нейроваскуляоним синдромом, переважно верхніх кінцівок, з помірним трофічним порушенням в ділянці кистей(М54,1); хронічний бронхіт, ЛН першого ст. Висновком МСЕК вiд 08.07.2007р. позивачу вперше встановлено 50% втрати професiйної працездатностi, із них 40% - у звязку iз захворюванням хребта (радiкулопатiею), та 10% - у звязку iз захворюванням легень. Kpiм того згiдно довiдки до акту огляду МСЕК вiд 08.07.2007р. встановлено третя група iнвалiдностi вперше. При проходженнi повторного огляду у МСЕК 19.08.2008р. позивачу пiдтверджено втрату професiйної працездатнотi у розмiрi 50% та третю групу iнвалiдностi. [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання №38 від 25.06.2007 р. п.16, п.17 позивач на протязi багатьох pоків виконувати роботи, якi характеризувались важкою фiзичною працею, внаслiдок вiдсутностi засобiв малоi механiзацii, крім того працював у шкiдливих умовах несприятливого мiкроклiмату, пiдвищеної запиленостi - внаслiдок маючих мiсце порушень нормативного провiтрювання. Так пил з вмістом вiльного кремнiю дiоксиду кристалiчного вiд 1О до 70% складав 10,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 протягом 85,35 % робочого часу; пiднiмання i перемiщення вантажiв вагою 16-45 кг - при допустимiй 10кг; робоча поза (до 300/бiльше 30°) 44,5/2,4 - при нормі 25,0/0; кiлькiсть нахiлiв тулубу за змiну (бiльше 30°) 164 при нормі 100. [PERSON] санітарно-гігєнічній характеристиці умов праці від 07.08.2006р. №183. робоче місце позивача має два фактори 111ступеня, два фактори 11 ступеня та два фактори 1 ступеня важкості і шкідливості умови праці відносяться до 11 класу 2 ступеню і є важкими та шкідливими. [PERSON] п.19 [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання №38 від 25.06.2007 р. керівництво шахти «Обєднана», ш.»Першотравнева-2» ВО «Кривбасруда», ш.ім..ФрунзеРУ «Суха Балка» не створило та не забезпечило належні, безпечні для здоровя умови праці,чим порушило ст..153 КЗпП України. Ст.5 ЗУ «Про охорону праці» передбачено, що під час укладання трудового договору роботодавець повинен проінформувати працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів, можливі наслідки їх впливу на здоров*я. Крім того згідно ст.. 6 ЗУ «Про охорону праці»умови праці на робочому місці повинні відповідати вимогам законодавства. [PERSON] ст..13 вищезазначеного закона саме роботодавець зобов*язаний створити на робочому місці у кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівник ків в галузі охорони праці. Роботодавець несе відповідальність за порушення зазначених вимог. Крім того, згідно ст.. 153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні та нешкідливі умови праці. Забезпечення цих вимог покладається на власника або уповноважений ним орган. У разі неможливості повного усунення небезпечних та шкідливих для здоровя умов праці власник зобовязаний повідомити про це орган державного нагляду за охороною праці. [PERSON] ст.. 160 КЗпП України постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок отримання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, порушення відносин з оточуючими людьми. На підставі висновку МСЕК вiд 10.07.07 р., у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку рівень фізичного перевантаження, як одного із шкідливих факторів, що став причиною профзахворювання позивача, перевищував гранично-допустимі норми, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії \~при \~розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач. В судовому засіданні встановлено, \~що \~при \~виконанні \~трудових \~обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода \~професійним захворюванням, \~винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач. Від професійного захворювання позивач \~на цей час втратив працездатність в розмірі 50%.і йому встановлена третя група iнвалiдностi Від професійного захворювання позивач \~переносить \~фізичний \~біль. При вказаних \~обставинах \~суд \~вважає, що професійним захворюванням порушено звичайний \~для \~нього спосіб життя, він \~ вимушений \~витрачати \~додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. \~ \~ \~ Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України та акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, який затверджений державним санітарним лікарем Жовтнового району 25.06.07 року, виписки із історії хвороби [PERSON] Українського НД1 промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що позивачу встановлено 50% втрати працездатності і 3 група інвалідності, а також характер захворювання, пов'язаних з заподіянням профзахворюванням фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, а саме в розмірі 50 000 гр. та стягнути з відповідача ВАТ «Суха Балка» на користь позивача 50 000 гри у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved