Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-22 00:00:00

06 травня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та [PERSON] 09 жовтня 1996 року був /кладений договір купівлі-продажу будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лаврова, 16. Даний договір був посвідчений квартальним комітетом № 21 в присутності свідка [PERSON] Позивач та [PERSON] погодили 05 грудня 1997 року з'явитися до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лаврова, 16, але останній не з'явився для нотаріального посвідчення договору у зв'язку зі смертю. 26 червня 2003 року між Позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лаврова, 14. Даний договір був посвідчений квартальним комітетом № 21 в присутності свідка [PERSON] Позивач та відповідач [PERSON] погодили 10 липня 2006 року з'явитися до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лаврова, 14, але незважаючи на погодження сторонами всіх істотних умов укладення даного договору, відповідач не з'явився для його нотаріального посвідчення, мотивуючи свою неявку тим, що не оформив документи на будівлю по вул. Лаврова, 14 в м. Дніпропетровську, що являється його спадщиною після померлих батьків. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги 'підтримала повністю та просила суд позов задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник Дніпропетровської міської ради позовні вимоги визнав повністю, проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. Згідно ст.16 ЦК України кожна сторона має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Між [PERSON] та [PERSON] 09 жовтня 1996 року був укладений договір купівлі-продажу будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лаврова, 16. Даний договір був посвідчений квартальним комітетом № 21 в присутності свідка [PERSON] Відповідно до умов договору купівлі-продажу, останні зобов'язалися 05 грудня 1997 року з'явитися до нотаріуса для його нотаріального посвідчення, але [PERSON] не з'явився у зв'язку зі смертю, про що свідчить копія довідки з відділу реєстрації актів громадського стану. 26 червня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будівлі від 26.06.2003 року, посвідчений квартальним комітетом № 21 в присутності свідка [PERSON] Позивач та відповідач [PERSON] погодили 10 липня 2006 року з'явитися до нотаріуса для його нотаріального посвідчення, але незважаючи на погодження сторонами всіх істотних умов укладення договору купівлі-продажу, відповідач не з'явився до нотаріуса, мотивуючи свою неявку тим, що не оформив документи на будівлю по вул. Лаврова, 14 в м. Дніпропетровську, що являється його спадщиною після померлих батьків. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, у тому числі є договори та інші правочини. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Враховуючи викладене вбачається, що укладення позивачем та відповідачем, позивачем та [PERSON] договорів купівлі-продажу є правочинами, які породжують для них викладені в цих договорах зобов'язання. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У той же час, ст. 615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Зі змісту договору купівлі-продажу будівлі від 09.10.1996 року вбачається, що сторонами були погоджені всі істотні умови укладення договору купівлі-продажу, однак із не залежних від них причин, а саме смерті [PERSON] стало не можливо нотаріально посвідчити даний договір, тобто зі сторони позивача не було порушень своїх зобов'язань за цим договором. Зі змісту договору купівлі-продажу будівлі від 26.06.2003 року вбачається, що сторонами були погоджені всі істотні умови укладення договору купівлі-продажу, однак відповідач не з'явився для нотаріального посвідчення даного договору у зв'язку із тим, що не оформив спадщину на будівлю післ| « померлих батьків, що являється предметом договору. На підставі ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на чг: відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідач [PERSON] весь час проживав разом зі своїми батьками, тому на час укладеш я вищезазначеного договору був власником будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, ву.і. Лаврова, 14. На підставі ст. 33 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісними набувач набуває право власності на нього. На підставі вищевикладеного вбачається, що позивач є добросовісним набувачем спірного майна, а сам ; будівель по вул. Лаврова, 16 та по вул. Лаврова, 14 в м. Дніпропетровську. Позивач, користуючись правами власника будівель, у зв'язку із їх перебуванням в аварійному стані т; будучи не придатним для користування, здійснив їх перебудову. У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майні вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу абіі? певним чином затвердженого проекту. Виходячи з викладеного вбачається, що належні позивачу будівлі, що знаходяться по вул. Лаврова, 14 л і по вул. Лаврова, 16 в м. Дніпропетровську є об'єктами самочинного будівництва. Ч. 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд можо визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушу : права інших осіб. Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися т< розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-як дії, які не суперечать закону. Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз було проведено обслідування оцінку технічного стану будівель, що складаються з таких приміщень: літ. А-1 будинку, літ. А-1 навісу, літ В гаражу, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, по вул. Лаврова, 14 та по вул. Лаврова, 16 в м Дніпропетровську. Згідно даного обслідування та висновку основні несучі конструкції (фундаменти, стіш Перегородки, перекриття) знаходяться в нормальному і задовільному стані і придатні до подальшо* експлуатації за функціональним призначенням та відповідають категорії К-1 та К-2. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає і: закону або незаконність набуття права власності <не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено - власник майна може пред'явити позов про визнання його праві власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на дан об'єкти нерухомості. Відповідно до п.10 Переліку право встановлюваних документів, на підставі яких проводиться реєстрацЬ права власності на об'єкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок державної реєстраці прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р №7/5] рішення суду про визнання права власності є право встановлюваним документом і підлягає реєстраці' в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації)! Дніпропетровської обласної ради. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved