Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-12 00:00:00

15.03.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Базис» про стягнення коштів та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги наступним. Він являється акціонером відкритого акціонерного товариства «Базис» та володіє 70 акціями. При виплаті акціонеру дивідендів відповідач утримує прибутковий податок. При наявності дивідендів за 2008-2009 р. відповідач з нього намагався утримати прибутковий податок незаконно. Його права інваліда війни 1 групи захищені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Інвалідам війни надаються пільги, а саме: звільнення від сплати податків, зборів, мита і всіх видів земельного податку. Таким чином, відповідач при нарахуванні і намагаючись утримати з нього прибутковий податок, порушує його права, передбачені п. 23 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 22, 23 ЦК України. У звязку з невиплатою йому в 2008-2009 р. дивідендів, він не поклав гроші в банк на депозит і тому поніс матеріальні збитки. Весь цей час він знаходився в нервовому стані, що негативно відобразилось на його стані і це спричинило йому моральну шкоду. Просив стягнути з відповідача на його користь: суму дивідендів без утримання податку 110 грн. 24 коп.; суму втраченої вигоди за 2009-2010 р. 56 грн. 22 коп.; дивіденди за 2009 р. без утримання податку 101 грн. 05 коп.; суму втраченої вигоди за 2010р. 25 грн. 77 коп. ; моральну шкоду в розмірі 200 грн. 00 коп. і всього разом 493 грн. 28 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Підтримав те, що викладено в позовній заяві. Не заперечував, що відмовився отримувати суму дивідендів з яких утримано податок, оскільки вважає, що податок утримано незаконно. Представник відповідача позов не визнала повністю, просила в задоволенні позову відмовити згідно наданих суду письмових заперечень. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач є акціонером відкритого акціонерного товариства «Базис» та володіє простими іменними акціями в кількості 70 штук, номінальною вартістю 0,15 грн. за акцію (а.с.6). Загальними зборами акціонерів товариства від 27.03.2009 р. прийнято рішення, яким затверджено розмір, строк та порядок виплати дивідендів за 2008 р. Строк виплати дивідендів з 1 квітня 2009 р. по 25 червня 2009 р. У 2009 р. позивачу були нараховані дивіденди за 2008 р. в сумі 110,24 грн., з яких утримано податок з доходів з фізичних осіб в сумі 16,54 грн. Дивіденди в сумі 93,70 грн. позивачем не отримані за його власною ініціативою, чого не заперечував сам позивач в судовому засіданні. Загальними зборами акціонерів товариства від 30.03.2010 р. прийнято рішення, яким затверджено розмір, строк та порядок виплати дивідендів за 2009 р. Строк виплати дивідендів з 1 квітня 2010 р. по 25 червня 2010 р. У 2010 р. позивачу були нараховані дивіденди в сумі 101,05 грн., з яких утримано податок з доходів з фізичних осіб в сумі 15,16 грн. Дивіденди в сумі 85,89 грн. позивачем не отримані за його власною ініціативою, чого не заперечував сам позивач в судовому засіданні. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що при виплаті йому дивідендів відповідачем було порушено норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551 - ХІІ, а саме: утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 15%, що на його думку суперечить змісту п. 23 ст. 13 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему оподаткування» встановлення і скасування податків і зборів (обовязкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, також пільг їх платниками здійснюються Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього Закону, інших законів України про оподаткування. Будь які податки і збори (обовязкові платежі), які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Частиною 3 ст. 1 Закону України «Про систему оподаткування» встановлено, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обовязкових платежів) і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів оподаткування. В преамбулі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначено, що цей закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них. Стаття 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» установлені пільги, що надаються інвалідам війни. Пунктом 23 ст. 13 даного закону передбачено звільнення інвалідів війни від сплати податків, зборів і мита всіх видів та земельного податку. Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 р. № 889 - ІV не передбачає звільнення інвалідів війни від сплати податку, лише надає податкову соціальну пільгу. Відповідно п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» - обєктом оподаткування резидента, зокрема, є загальний місячний оподатковуваний дохід. До складу загального місячного оподаткування доходу включається дохід у вигляді процентів (дисконтних доходів), дивідендів та роялті, виграшів, призів, інші доходи. Підпунктом 9.3.4 п. 9.3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено, що дивіденди, які нараховані платнику податку емітентом корпоративних прав резидентом, що є фізичною або юридичною особою, підлягають оподаткуванню за ставкою, визначеною п. 7.1 ст. 7 цього Закону. Доходи, зазначені у цьому пункті, кінцево оподатковуються при їх виплаті за їх рахунок. На думку суду, відповідач правомірно утримував цей податок до бюджету, оскільки відповідач є податковим агентом по сплаті податків та відповідно до ЗУ «Про податок з доходів фізичних осіб» зобовязаний нараховувати, утримати та сплатити податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку (п. 1.15 ст. 1 цього Закону). Посилання позивача на норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як на пріоритетні, порівняно з законодавчими актами про оподаткування є безпідставним, оскільки ч. 3 ст. 1 Закону України «Про систему оподаткування» встановлено, що пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування. Крім того, п. 22.2 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено, що у разі якщо норми інших законів чи інших законодавчих актів, що містить правила оподаткування доходів (прибутків) фізичних осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цього Закону. Оскільки відповідачем дивіденди за 2008,2009 рік були нараховані, але не отримані позивачем за власної ініціативи, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для примусового стягнення дивідендів та упущеної вигоди з відповідача на користь позивача. В звязку з не встановленням порушень з боку відповідача, позовна вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає. Таким чином, відповідач, як податковий агент, діяв у відповідності до чинного законодавства не порушуючи норм з питань оподаткування, правомірно утримав за 2008-2009 р. податок з доходу, що нараховувався позивачу і у звязку з вище викладеним, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до відкритого акціонерного товариства «Базис» про стягнення коштів та моральної шкоди необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed