Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, обгрунтовуючи яку зазначив, ідо після смерті чоловіка - [PERSON], якому належала земельна ділянка у с. Григорівка, Обухівського району, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовив позивачу у зв'язку з відсутністю державного акту на вказану земельну ділянку. Таким чином спадкоємць не має змоги отримати у власність вказану земельну ділянку, тому звернувися до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, та подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, та подав до суду заяву в якій зазначив що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, таким чином після смерті [PERSON], який помер 02 березня 2010 року, до складу спадщини увійшло право власності на земельну ділянку, площею 0,1573 га на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області для ведення особистого селянського господарства. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, у звязку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за заповітом і його звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем па час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняли спадщину, що не спростовується відповідачем у справі. Згідно ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивач, набувши право на спадкове майно, набув його правомірно, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, що вказує на незаконність набуття позивачем права власності, а тому суд для захисту прав позивача вважає за необхідне визнати його власником майна в порядку спадкування. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Так як померла особа за життя не отримала правовстановлюючий документ, то її спадкоємці не можуть це зробити замість неї. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved