Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

26.10.2010 року [PERSON] звернувся до суду до [PERSON] з позовом про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи це тим, що 21.12.2009року відповідач [PERSON] позичив у нього 140000 грн., про що відповідачем в присутності двох свідків було надано відповідну розписку з вказівкою повернення позичених коштів до 31.01.2010 року. Однак у вказаний строк відповідач гроші не повернув, посилаючись на відсутність коштів і обіцяючи повернути борг найближчим часом.. Позивач неодноразово намагався зв*язатися з відповідачем, однак той всіляко ухиляється від зустрічі, що вимусило позивача звернутися до суду з даним позовом про стягнення боргу. Позивач, крім просить Сіягнути з відповідача суму боргу за розпискою - 140000 грн. з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення за прострочення відповідачем виконання грошовсо зобов*язання з 01.02.2010року до 19.10.2010 року - дати розрахунку заборгованості - в сумі 7560 грн. 26 коп. та стягнути 3% річних за час прострочення виконання зобов*язання в сумі 3003 грн. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] у відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 1506 грн. і витрати по сплаті збору на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. Позивач свій позов підтримав і просив його задовольнити, підтвердивши всі доводи, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з*явився, двічі повідомлявся, про причини не явки суду не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи або про слухання справи у відсутності відповідача до суду не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів і постановити по справі заочне рішення у відповідності до правил ст. ст. 169, 224 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивач після роз*яснення йому правових наслідків постановлення заочного рішення, проти цього не заперечує. Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що заснований на Законі та такий, що підтверджується матеріалами справи, при цьому суд виходить із наступного: 21.12.2009 року [PERSON] позичив у [PERSON] 140000 грн. з зобов'язанням [PERSON] повернути борг до 31.01.2010 року, про що відповідачем в присутності двох свідків було надано відповідну розписку (а. с. 10). Згідно ст. 526 ЦК України зобов*язання повинно виконуватися відповідно до умов договору. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або Законом. Суд набуває висновку, що факт позичання коштів [PERSON] у [PERSON] 31.01.2010 року у розмірі 140000 грн. дійсно мав місце., в той час як докази повернення відповідачем боргу позивачу відсутні. Таким чином з відповідача належить стягнути на користь позивача 140000 грн. з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення з 01.02.2010 року до 19.10.2010 року в сумі 7560 грн. згідно розрахунку (а. с. 7), а також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов*язання в сумі 3003 грн., згідно розрахунку (а. с. 5), а всього стягнути 150563 грн. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1506 грн. та збору на ІТЗ в сумі 120 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved