Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-26 00:00:00

В грудні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документа - Державного акту на землю на ім"я його покійної матері - [PERSON], яка померла 26.08.2009 року, та неможливість в зв"язку з цим оформлення свідоцтва про право на спадщину, просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, розташовану на території Бистрицької сільської ради Ружинського району Житомирської області. А також зобов»язати відповідача видати державний акт на землю. Позивач в судове засідання не з»явився. подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник Бистрицької сільської ради в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши та оглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є спадкоємцем по заповіту майна [PERSON], яка померла 26.08.2009 року в с.Бистрик Ружинського району Житомирської області, що стверджується, свідоцтвом про народження серії IV-УР №1504112, виданим 19.02.1962 року Бистрицьким бюро ЗАГС Ружинського району Житомирської області, свідоцтвом про одруження серії III- УР №067753. виданим 07.05.1961 року Бистрицьким бюро ЗАГС Ружинського району Житомирської області, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ТП №256933, виданим 27.05.1974 року Рай бюро ЗАГС Ружинського району Житомирської області, свідоцтвом про одруження серії І-ТП № 291096, виданим 02.05.1974 року Бистрицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області,свідоцтвом про смерть серії І-ТП №122149, виданим 26.08.2009 року Бистрицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, заповітом від 05 лютого 2004 року посвідченим секретарем Бистрицької сільської ради. З Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЖТ №012116 , виданого 25.03.2002р. Бистрицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, вбачається, що на підставі XXI сесії 2-го скликання Бистрицької сільської ради народних депутатів від 30.12.2001 року, земельна ділянка площею 2.37 га, розташована на території Бистрицької сільської ради Ружинського району Житомирської області передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON]. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем Бистрицької сільської ради 05.02.2004 року, [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 2.37 га передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2003 року [PERSON] прийняла від [PERSON] вищевказану земельну ділянку. Однак 26 серпня 2009 року [PERSON] померла, не провівши державної реєстрації права власності на землю, що підтверджується відмовою від 07.12.201(. року Ружинської районної державної нотаріальної контори Житомирської області про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності правовстановлюючого документу на неї. Оскільки відповідно до ст.ст. 331,1299 ЦК України, ст.125 ЗК України, право власності на нерухоме майно, в т.ч. на земельну ділянку, виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, то [PERSON], хоча і отримала свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, однак не набула права власності на неї, оскільки за свого життя не провела державну реєстрації цього майна. Таким чином, право власності на вищевказану земельну ділянку залишилось за [PERSON]. Суд враховує те, що після смерті спадкодавця - позивач подав до Ружинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] і згідно до вимог ст.1269 ЦК України визнається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до вимог ч.І ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.З ст.22 Земельного кодексу України 2001 року землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого сільськогосподарського селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а у відповідності з п."г" ч.І ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Суд відмовляє позивачу у позовній вимозі щодо зобов»язання відповідача видати державний акт на землю, за безпідставністю. При таких обставинах суд задовольняє позов частково.

Outcome: partial