Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи [PERSON], держаний нотаріус Золотоніської міської державної нотаріальної контори, про визнання недійним договору купівліпродажу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21.09.2002 року померла її мати [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина, до якої, зокрема ввійшов будинок по вул.Благовіщенській,188/87. та вона успадкувала ? частину будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою м. Золотоноша, вул.Благовіщенська,188/87. В квітні 2005 року її чоловік [PERSON] потрапив до лікарні в критичному стані із діагнозом ішемічна хвороба серця. Зважаючи на тривалий курс лікування та необхідність купувати ліки вона звернулась до свого брата відповідача по справі, з проханням позичити 7000 грн., які були мені необхідні в той час для закупівлі ліків, на що відповідач погодився за умови, що вона відступить свою частку у спадковому майні. Сторонами було погоджено суму частки позивачки, яка буде становить 10000 доларів США та був укладений попередній договір, і відповідач дав їй 7000 грн. та надав їй розписку, що суму в 10\~000 доларів США він буде погашати частинами по 2000доларів США на рік. 01.07.2005р. між сторонами був оформлений договір купівлі-продажу належної їй частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Благовіщенська, 188/87 м. Золотоноша, при цьому інвентаризаційна оцінка частини будинку становить 15312 грн., тобто фактично в договорі купівлі-продажу зазначене не реальна ціна вказаної частини будівлі, а значно зменшена, а позивачка в рахунок оплати по цьому договору отримала від відповідача лише 7000 грн. На її неодноразові звернення до відповідача про повернення грошей, він і його дружина [PERSON] не реагували. В грудні 2009 року позивачка випадково дізналася, що відповідач її частину успадкованого майна подарував своїй дружині [PERSON] так і не розрахувавшись з нею, тому дії відповідача свідчать про те, що він скористався її скрутним матеріальним становищем, оскільки її родина гостро потребувала коштів на придбання ліків, і якби не потреба в коштах вона не погодилась би на такі умови договору в звязку з чим просила суд визнати договір купівлі-продажу недійсним, визнати недійсним договір дарування ? частини будинку укладений між [PERSON] та [PERSON], визнати право власності на спірну частину будинку за нею та зобовязати Золотоніський відділок КП ЧООБТІ провести реєстрацію права власності на ? частину будинку за позивачкою. Крім того позивачка просила суд поновити строк звернення до суду, мотивуючи це тим, що її чоловік тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні, перебував в критичному стані знаходиться в лікарні і на даний час та потребував постійного догляду і піклування вона фактично не мала можливості звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Державний нотаріус Золотоніської міської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявився ,але надав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі. Третя особа [PERSON]А в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про день та час розгляду справи належним чином, оскільки судові повістки направлялись за місцем реєстрації у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України та не повідомила суд про причини неявки. Оскільки чоловік позивачки тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні, перебував в критичному стані знаходиться в лікарні і на даний час та потребував постійного догляду і піклування вона фактично не мала можливості звернутись до суду, тому суд визнає пропущення строків поважними і ухвалив поновити процесуальні строки для звернення до суду проти якого не заперечує відповідач по справі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.12.2004 року № 3767 посвідченого Державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори [PERSON], вбачається, що позивачка успадкувала після померлої [PERSON] ? частину будинку з надвірними спорудами по вул. Благовіщенська, 188/87 м. Золотоноша. Відповідно до договору купівлі продажу від 01.07.2005 року № 1756 посвідченого Державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори [PERSON], вбачається, що позивачка продала [PERSON] ? частину будинку з надвірними спорудами по вул. Благовіщенська, 188/87 м. Золотоноша, при цьому продаж вчинено за 15312 грн. Згідно договору дарування частини будинку від 24.12.2005 року № 4212 посвідченого Державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори [PERSON], вбачається, що відповідач [PERSON] подарував [PERSON] ? частину будинку з надвірними спорудами по вул. Благовіщенська, 188/87 м. Золотоноша. У відповідності до попереднього договору 20 квітня 2005 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], вбачається, що сторони домовились в строк до 01 серпня 2005 року укласти договір купівлі - продажу ? частину будинку з надвірними спорудами по вул. Благовіщенська, 188/87 м. Золотоноша за ціною 10000 доларів США, при цьому [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 7000 грн. як доказ забезпечення та виконання умов договору. Згідно розписки від 20 квітня 2005 року, вбачається, що [PERSON] зобовязувався виплачувати борг за будинок [PERSON] по 2000 доларів США кожен рік. У відповідності до довідки № 1435 від 19.11.2010 року виданої Золотоніської ЦРЛ, вбачається, що [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні з 15.11.2010 року і по даний час з діагнозом ішемічна хвороба серця, кардіосклероз атеросклеротичний, миготлива аритмія. Відповідно до ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, який не відповідає хоча б одній вимозі закону, визнається недійсним. Згідно з ч.1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам розяснено, що тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Згідно ст. 330 ЦК України встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до \~ст. 388 цього кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, зокрема, \~у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі ст. 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" документи, що встановлюють виникнення, припинення, перехід прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав на нерухоме майно, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом, Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давністю встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3 ст.258 ЦК України позовна давність у пять років застосовується до вимог про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства або обману. Згідно з ч.1 ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. У відповідності до абз.4 п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», рішенням суду не може бути зобовязано сторони здійснити державну реєстрацію правочину, оскільки це суперечить загальним засадам цивільного законодавства\~ свободі договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК). Норма частини третьої статті 182 ЦК щодо можливості оскарження до суду відмови у державній реєстрації, ухилення від державної реєстрації, відмови від надання інформації про реєстрацію застосовується лише щодо дій (бездіяльності) органів, які здійснюють таку реєстрацію. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі був укладений договір купівлі - продажу ? частину будинку з надвірними спорудами по вул. Благовіщенська, 188/87 м. Золотоноша під впливом тяжкої обставини для позивачки, зокрема тяжка хвороба чоловіка і на вкрай невигідних умовах, оскільки відповідачем було передано кошти в сумі 7000 грн., хоча у відповідності до попереднього договору укладеного між сторонами від 20 квітня 2005 року ціна спірного будинку повинна складати 10000 доларів США за таких обставин суд визнає договір купівлі продажу частини будинку від 01 липня 2005 року недійсним. Крім того суд не може вважати добросовісним набувачем [PERSON] якій у відповідності до договору дарування від 24 грудня 2005 року відповідач подарував частину будинку, що являється предметом спору, оскільки вона будучи дружиною відповідача знала про умови укладення оспорюваного договору купівлі -продажу та позивачка неодноразово зверталась до як до неї так і до відповідача з вимогою про повернення коштів в звязку з чим суд визнає договір дарування ? частини будинку з надвірними спорудами по вул. Благовіщенська, 188/87 м. Золотоноша від 24 грудня 2005 року недійсним та визнає за позивачкою право власності за спірну частину будинку, оскільки вона являється добросовісним набувачем вказаної частини будинку успадкувавши її після смерті матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Дану позицію підтримав Верховний суду України в своїй ухвалі від 27 жовтня 2010 року. В той же час суд відмовляє позивачці в позові в частині зобовязання Золотоніський відділок КП ЧООБТІ провести реєстрацію права власності на ? частину будинку, оскільки рішенням суду не може бути зобовязано сторони здійснити державну реєстрацію правочину, оскільки це суперечить загальним засадам цивільного законодавства\~ свободі договору. Оскільки суд задовольняє позов повість то у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 154 грн. 00 коп., та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього судових витрат 274 грн.

Outcome: partial