Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-21 00:00:00

У грудні 2009р. Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 15 серпня 2007р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» /далі ЗАТ «ОТП Банк»/ та [PERSON] був укладений кредитний договір №PL-502/038/2007, згідно якого останній був наданий кредит в сумі 28750 грн., зі сплатою фіксованої процентної ставки 3% за кожен календарний місяць користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту та плати за кредит 15 серпня 2012р. Оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань, позивач просив суд стягнути з останньої на користь ПАТ «ОТП Банк», що є правонаступником всіх прав та обовязків ЗАТ «ОТП Банк» загальну суму заборгованості за кредитним договором від 15.08.2007р. PL-502/038/2007 в сумі 34290,75грн., та судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1700,00 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 120,00 грн., Представник позивача за довіреністю від 17.05.2010р. (а.с.67) [PERSON] в судовому засіданні надала заяву про зменшення позовних вимог і остаточно просила суд стягнути з відповідачки на користь ПАТ «ОТП Банк», суму заборгованості за кредитним договором від 15.08.2007р. PL-502/038/2007 в сумі 28768,85 грн.(а.с.98). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача за довіреністю від 20.12.2010 року (а.с.95) в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 09.10.2006 року Акціонерно-комерційний банк «Райффайзенбанк Україна» змінив свою назву на Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» правонаступником якого, за всіма правами та обовязками є ПАТ «ОТП Банк», яка є юридичною особою і керується у своїй діяльності Статутом (а.с.20). Судом встановлено, що 15 серпня 2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №PL-502/038/2007, згідно якого останній був наданий кредит в сумі 28750,00 грн., зі сплатою фіксованої процентної ставки 3% за кожен календарний місяць користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту та плати за кредит 15 серпня 2012р. (а.с.8-11). Через невиконання відповідачкою зобовязань за вказаним кредитним договором, склалася заборгованість перед позивачем в сумі 27768,00 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 21844,11 грн.; - заборгованості за відсотками 2378,00 грн.; - суми пені за прострочення виконання зобовязань 3546,74; - штрафних санкцій 75,00 грн. Вказані факти підтверджуються розрахунком заборгованості від 13.08.2010р. № 502-01-1/550 (а.с.98-113) Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється. Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, позивач звертався до відповідачки з повідомленням про виконання зобовязань за кредитним договором в добровільному порядку, але остання свої зобовязання відповідно до кредитного договору не виконувала(а.с.13). В судовому засіданні було встановлено, що відповідачкою 1 листопада 2010р. було зараховано на поточний рахунок для погашення кредиту позивачу 1000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 01.11.2010р. №8 (а.с.) Тому загальна сума заборгованості відповідачки повинна бути зменшена на 1000,00 грн. і становить на день винесення рішення 27768,85 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання порушених умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договорів кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Заперечення надані суду представником відповідача, не враховуються судом, оскільки не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовій збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в розмірі 120,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial