Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-08 00:00:00

У жовтні 2010 року представник ПАТ « Всеукраїнський [PERSON]» звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] - 15\~943, 91 грн. кредитної заборгованості та судові витрати, вказуючи на те, що 21 квітня 2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу був наданий споживчий кредит у розмірі 12 000 грн., які остання зобовязалась повернути до 21 квітня 2011 року, шляхом внесення обовязкових, щомісячних платежів, відповідно до встановленого графіку. У позові також зазначається, що [PERSON] в порушення умов договору, свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за його користування не виконала і фактично припинила внесення платежів, спрямованих на погашення кредиту, внаслідок чого на момент звернення позивача до суду заборгованість [PERSON] перед банком становить - 15\~943, 91 грн. В судове засідання представник позивача не зявився і звернувся до суду з заявою в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від [PERSON] до суду не надходило. Відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази та зваживши доводи представника позивача, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ « Всеукраїнський [PERSON]» підлягає задоволенню за таких підстав. Суд встановив, що зобовязальні відносини між сторонами ґрунтуються на кредитному договорі № 178\\2008\\Б, укладеного 21 квітня 2008 року між ПАТ « Всеукраїнський [PERSON]» і [PERSON], згідно якого банк надав відповідачу споживчий кредит у розмірі - 12 000 грн., які остання зобовязалась повернути до 21 квітня 2011 року на умовах та в порядку встановлених договором. Відповідно до положень ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. В порушення умов договору, встановлених п. 2 « Порядок виконання зобовязань … « та п.п. 3.3 п.3 « Права та обовязки сторін « даного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала і фактично з лютого 2009 року припинила погашати кредит та вносити щомісячні платежі, відповідно до встановленого графіку, у звязку з чим банком ініційовано питання про дострокове стягнення з [PERSON] основної суми заборгованості по кредиту у розмірі - 9381, 90 грн., 2847, 22 грн. заборгованості по відсотках, 1800, 00 грн. комісійних, а також штрафних санкцій у розмірі - 1914, 79 грн. за несвоєчасне внесення платежів. Наведені обставини підтверджуються, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами і фактично ніким не оспороюється. За змістом ст.ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ« Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, заборгованості по відсотках, штрафних санкцій та судових витрат ґрунтуються на Законі, відповідають характеру цивільно-правового спору і підлягають задоволенню.

Outcome: approved