Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-24 00:00:00

Представник [PERSON] міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення недоїмок по сплаті сум за договором оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що на підставі рішення [PERSON] міської ради від 20 травня 2008 № 5/21-3821 між [PERSON] міською радою та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки від 13 жовтня 2008 року № 04.08.162.00610 строком на 10 років (до 20.05.2018 року). Згідно п. 4.3 договору плата за оренду землі вноситься в розмірі 4% від грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п.4.4 даного договору плата за землю повинна вноситись за базовий податковий період щомісячно на протязі 30 календарних днів, який слідує за останнім календарним днем відповідного місяця. 10.09.2009 року позивачем була надіслана претензія відповідачу про необхідність погашення заборгованості за орендну плати за землю, що підтверджується квитанцією від 1 жовтня 2009 року. Однак борг, який на 1 липня 2010 року складає 27625,07 гривень, відповідачка не сплатила. В звязку з тим, що територіальна громада міста Маріуполя в особі [PERSON] міської ради є власником земельної ділянки по вулиці Ломізова 1 міста Маріуполя, то орендну плату за вказаним договором відповідачка повинна сплачувати до [PERSON] міської ради. На підставі переліченого представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу за вказаним договором оренди земельної ділянки у розмірі 27625,07 гривень. 05.07.2010 року представник [PERSON] міської ради уточнив позовні вимоги і просив стягнути з [PERSON] суму боргу за вказаним договором оренди земельної ділянки у розмірі 42 492,94 грн. та пеню в розмірі 2 832,11 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, на задоволенні позову наполягала, пояснила, що рішенням суду від 05.11.2010 року був визнаний недійсним договір оренди № 6430 від 22.09.2008 року, а позивач просить стягнути борг за договором оренди № 040816200610 від 13.10.2008 року. Крім того, вказувала, що відповідно до ст..21 Закону України «Про оренду землі», якщо в судовому порядку договір оренди землі буде визнаний недійсним, грошові кошти орендодателю не повертаються. Просить повністю задовольнити позов та судові витрати по розгляду справи покласти на відповідача. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, пояснив, що рішенням суду від 05.11.2010 року був визнаний недійсним з моменту його укладання договір оренди від 13.10.2008 року, тобто той договір на який посилається позивач. Крім того, відповідно до закону недійсний правочин не створює жодних юридичних наслідків. Вважає, що посилання позивача в обґрунтування позову на договір оренди, який визнаний недійсним є безпідставним та необґрунтованим, просить в позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Законом України «Про оренду землі», оренда землі засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Рішенням [PERSON] міської ради від 20 травня 2008 року № 5/21-3821 земельна ділянка площею 0,2298 га, яка розташована по вулиці Ломізова 1 в місті Маріуполі була надана [PERSON] з метою подальшого укладення договору оренди вказаної земельної ділянки (а.с.6). 22 вересня 2008 року між [PERSON] міською радою та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, за яким орендар отримав у орендодавця земельну ділянку площею 0,2298 га, яка розташована по вулиці Ломізова 1 в місті Маріуполі, на якій знаходиться обєкт нерухомого майна: будівля майстерень. Грошова оцінка земельної ділянки становить 429,67 грн/м2. Орендна плата сплачується у грошовій формі у розмірі 4 % від грошової оцінки земельної ділянки. Вказаний договір був зареєстрований 13 жовтня 2008 року за № 04.08.162.00610 у [PERSON] міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 22.07.2008 року в реєстрі за № 4630. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 05 листопада 2010 року, яке набрало законної сили, договір оренди земельної ділянки № 4630 від 22 вересня 2008 року, укладений між [PERSON] міською радою та [PERSON] щодо земельної ділянки, яка знаходиться по вулиці Ломізова, 1 в Орджонікідзевському районні міста Маріуполя, площею 0,2298 га., терміном на 10 років до 20 травня 2018 року, був визнаний недійсним з моменту його укладення (а.с.46-47). Згідно зі статтею 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд вважає встановленим судовим рішенням недійсність договору оренди від 22 вересня 2008 року з моменту його укладання між [PERSON] міською радою та [PERSON] Відповідно до положень ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] міської ради про стягнення заборгованості і пені за договором оренди земельної ділянки задоволенню не підлягають. Відповідно до ст..88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із рішенням [PERSON] міської ради № 788 від 17.11.2004 року, [PERSON] міська ради звільнена від оплати державного мита. За таких підстав, враховуючи, що в задоволені позову [PERSON] міської раді відмовлено, судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, приймаються на рахунок держави. При цьому суд вважає за необхідне на підставі ст..81 ЦПК України, стягнути з позивача [PERSON] міської ради витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень.

Outcome: dismissed