Jurisdiction: civil
Date: 2011-01-26 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2010 року звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради, корпорації «Житлобуд-1» про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до договору № 7 від 14.04.2010 року здійснив дольову участь в будівництві обєкту «магазин» по вул.Ватутіна, 174 в м.Черкаси, побудованого та переданого йому корпорацією «Житлобуд-1» у невведенному в експлуатацію стані, чим порушене його право власності на обєкт інвестицій. Тому позивач просить захистити своє право власності шляхом його визнання в судовому порядку, без введення вищевказаного обєкту в експлуатацію, та зобовязати комунальне підприємство «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» здійснити державну реєстрацію права. В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представники відповідачів в судовому засіданні позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Представник третьої особи КП «Черкаське обєднане бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, суд ухвалив слухати справу у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення, виходячи з наступного: судом встановлено, що відповідно до договору №7 від 14.04.2010 року, укладеного між корпорацією «Житлобуд-1» та фізичною особою-підприємцем [PERSON], останній здійснив дольову участь в будівництві обєкту «магазин» по вул.Ватутіна, 174 в м.Черкаси та повністю виконав свої зобовязання за договором. В порушення п.4.5. Договору корпорація «Житлобуд-1» за актом приймання-передачі від 04.10.2010 р. передала дольовику [PERSON] побудований обєкт, не ввівши його попередньо в експлуатацію. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Як вказано в ст.20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд, тобто самостійно обирає спосіб захисту свого порушеного права та орган, до якого вона буде звертатися, або здійснить самозахист. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, позивачем підставно обраний спосіб захисту прав відповідно до змісту позовних вимог. Згідно з висновками будівельно-технічного дослідження 102-10БТ, приміщення вбудовано-прибудованих приміщень магазину (літера А-9), що розташований по вул.Ватутіна, 174 в м.Черкаси, побудовано у відповідності до ДБН України. Вищевказаним висновком підтверджується факт придатності магазину до експлуатації, а тому він не потребує введення в експлуатацію у встановленому порядку. Відповідно до ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів. Оскільки спір не відноситься до жодної з вищевказаних категорій, предмет позову не належить до сфери економічної або підприємницької діяльності, відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального Кодексу України справу розглянуто у порядку цивільного судочинства. Оскільки позивач відмовився від присудження на свою користь судових витрат, суд, за правилом диспозитивності, вважає можливим не стягувати з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір та витрати на ІТЗ.

Outcome: approved