Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-13 00:00:00

21.02.2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в якому вказує. Що 07.06.1998 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по вулиці Колгоспній № 7 в м. Вознесенську Миколаївської області, що був придбаний спадкодавицею за життя. Спадщина прийнята та належним чином оформлена позивачем як єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0773 га., призначеній для обслуговування будинку . На даний час позивач бажає розпорядитись своїм майном але при зверненні до нотаріуса йому було відмовлено в оформленні договору дарування, через невідповідність імені і по батькові власника землі та померлої, неправильно зазначене цільове призначення землі, не зазначена адреса ділянки. Позивач просить визнати право приватної власності на землю. Позивач в судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги, зазначив, що у звязку з можливістю виправлення помилки в адміністративному порядку просить суд встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю та визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Представник відповідача - Вознесенської міської ради в судове засідання не зявився, направивши адресу суду письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі та повне визнання позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив ступне. Згідно свідоцтва про смерть від 08.06.1998 року [PERSON] померла 07.06.1998 року ( а.с. 13). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по вулиці Колгоспна № 7 в м. Вознесенську Миколаївської області, що належав спадкодавці за життя на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок ( а.с. 12). Спадщина прийнята та належним чином оформлена позивачкою, як єдиним спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0773 га. призначеній для обслуговування цього ж житла. Право власності на землю зареєстроване за першим власником будинку - [PERSON]( а.с. 10, 24). Судом встановлено, що в правовстановлюючому документі, що підтверджує право власності на землю було помилково зазначено ім.»я та по батькові власника земельної ділянки [PERSON], що не відповідає відомостям, зазначеним в її паспорті та свідоцтві про смерть ( а.с. 10). Факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю підтверджується: свідоцтвом про спадщину за законом, згідно якого [PERSON] на час смерті була власником житилового будинку по вулиці Колгоспній № 7 в м. Вознесенську Миколаївської області; копією свідоцтва про народження позивача, де в графі мати зазначено [PERSON]( а.с. 5); копією рішення Вознесенської міської ради Миколаївської області від 21.09.1993 року щодо передачу в приватну власність [PERSON] земельної ділянки по вулиці, довідкою КП «Вознесенська МБТІ», яка підтверджує, що згідно рішення виконкому Вознесенської міської ради від 28.12.1976 року за № 642 за житловим будинком № 5 по вул. Колгоспній в м. Вознесенську закріплено № 7 ( а.с. 6). За інформацією відділу Держкомзему у м. Вознесенську Миколаївської області № 0470 від 13.04.2011 року, що відповідно до земельно-кадастрових даних відділу земельна ділянка по вул.. Колгоспній, 5 передана у приватну власність смерть [PERSON] ( а.с.21) Зважаючи на ту обставину, що неможливо виправити помилки в адміністративному порядку та того, що встановлення цього факту необхідне позивачу для подальшого вирішення питання про отримання ділянки у власність, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. [PERSON] належить на праві власності житловий будинок по вулиці Колгоспній № 7 в м. Вознесенську Миколаївської області в порядку спадкування після [PERSON] і такий перехід відбувся за у 1999 році, тому питання переходу земельної ділянки під будинком регламентується нормами ст. 30 ЗК України 1990 року. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину оформивши свідоцтво про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовляє йому в оформленні спадкових прав з підстав наявності протиріччя щодо місця розташування спадкового майна, найменування власника земельної ділянки та її цільового призначення та ці протиріччя не можуть бути усунуті в адміністративному порядку. В силу п.п. 4, 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відносини між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України (1963 року), чинного на час відкриття та прийняття спадщини. Згідно ст. 548 ЦК України ( в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він подав відповідну заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено. Зважаючи на викладене суд вважає, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України їх цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved