Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до Гірницького районного суду м. Макіївки до відповідача із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю - [PERSON], уточнив позовні вимоги та показав суду, що позивач на теперішній час працює директором шахти «Холодна Балка» та одночасно є депутатом Макіївської міської ради шостого скликання від «Партії Регіонів». Раніше, на зазначеному вище підприємстві працював син відповідача, який приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На підставі рішення суду, адміністрація шахти 16 травня 2001 року надала довідку сину відповідача про середній заробіток за увесь час знаходження в зоні відчуження для нарахування та виплати відповідних сум. Починаючи з 2001 року відповідач, яка представляє інтереси свого сина, зверталась до судів різних ланок про перерахунок та стягнення з ДП «Макіїввугілля» ВП «Холодна Балка» не донарахованих сум по заробітній платні та пенсії, що належали її сину. Проте, незважаючи на рішення Гірницького районного суду від 16 травня 2001 року та судів вищих ланок, [PERSON] почала складати скарги, звернення та заяви, в яких зневажливо, в грубій формі почала ображати позивача, уражаючи його честь, гідність та ділову репутацію. Так, відповідач 25 грудня 2009 року склала від свого імені заяву на ім'я міністра вугільної промисловості Полтавца В.І., в якій зневажливо охарактеризувала позивача як безталанного керівника підприємства, до того ж підкресливши і його національність. Також, відповідач звернулась до Адміністрації Президента України із скаргою, в якій образливо визначила позивача «дурнем». Таким, чином позивач, вважає, що вказаними образливими зверненнями відповідача, на які він вимушений був робити відповіді, постраждала його честь, гідність та ділова репутація, оскільки необґрунтовано та незаконно завдала моральної шкоди йому, розповсюджуючи в адміністративні заклади недостовірну та образливу інформацію в грубій формі. Він особа із вищою освітою, маюча многорічний досвід роботи на посаді директора підприємства, авторитет та повагу керівництва державного підприємства «Макіїввугілля», колег по роботі, знайомих та друзів, являючись діючим депутатом Міської ради від Партії Регіонів повинен був реагувати на вказані образливі звернення відповідача чисельними відповідями. За таких обставин представник позивача прохав зобов'язати [PERSON] спростувати необґрунтовану та образливу інформацію в грубій формі, яка була розповсюджена в заявах та листах, тим же засобом, яким вона була розповсюджена та стягнути на користь позивача одну гривню в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Відповідач, у судовому засіданні, заявлений до неї позов не визнала та показала суду, що відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти письмові звернення в органи державної влади, органи місцевого самоврядування, посадовим та службовим особам цих органів. Вона зверталась в ці інстанції за захистом особисто її та її сина конституційних прав. До того ж, позивач є депутатом Макіївської міської ради від політичної партії, тобто представником територіальної громади, який займається публічною діяльністю. В статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів в засобах масової інформації зазначається, що оскільки політичні діячі вирішили звернутися до довіри суспільства та погодились піддатися публічним політичним обговоренням, то вони підлягають ретельному суспільному контролю та потенційній різкій суспільній критиці. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за виключенням образи та поклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, в ому числі критика, оцінка дій, а також висловлювання, які не можуть бути розтлумачені як такі, що містять фактичні дані, з урахуванням характеру використання мовних засобів, у тому числі гіпербол, алегорій, сатири. Таким чином, відповідач вважала заявлений до неї позов необґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази встановив такі факти та відповідні ним відносини. Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Стаття 28 Конституції України закріплює право кожної людини на повагу до його гідності. Ч. 4 ст. 32 Конституції України передбачає кожному гарантований судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучання будь - якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: - визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання обов'язку в натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Ст. 277 ЦК України визначає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такій же спосіб, у який вона була поширена. Законом, а саме в ст. 277 ЦК України встановлено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Тобто, таким чином законодавець встановив презумпцію, відповідно до якої доказування того, що розповсюджена інформація є достовірною, покладається на особу, які її розповсюдила, у даному випадку на відповідача. Судом встановлено, що дійсно відповідач двічі зверталась до міністра вугільної промисловості Полтавца В.І. із відповідними заявами (а.с. 7-9) та із скаргою в Адміністрацію Президента України (а.с. 10) Ст. 40 Конституції України гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Але, на думку суду, вказані звернення повинні мати виключно коректну, необразливу форму, що зокрема закріплено в ст. 47-1 Закону України «Про інформацію». Так, в скарзі складеної в Адміністрацію Президента України відповідач застосувала наступний вислів: «Директор шахты [PERSON] я неоднократно обращалась как депутату и как директору…Кто взял такого дур..ка как директор шахты «Холодная Балка» в вашу партию депутатом» В судовому засіданні по суті цієї скарги та застосування зазначеного вище образливого висловлювання [PERSON] показала суду, що застосування вислову «дур..к» відносно [PERSON] вона мала на увазі, що останній в силу свого розумового розвитку не розуміє законів та підзаконних актів, і відповідно не може надати їй документи, які їй необхідні та не може вирішити спірне питання, яке стосується її сина. Тобто, таким чином відповідач саме не заперечувала, що вона фактично застосувала образливий вислів у скарзі для того щоб підкреслити некомпетентність позивача у певних питаннях. Оскільки відповідач застосувала образливе російське слово, то тлумачний словник російської мови інституту російської мови ім. В.В. Віноградова Російської академії наук С.І.Ожегова та Н.Ю.Швєдової 4 - го видання, доповненого, видавництва 1999 року, розтлумачує вислів «Дур..к» як глупу людину. (арк. 182) Відповідно до сучасної версії тлумачного словнику російської мови В.І. Даля, видавництва ЕКСМО 2010 року, - вислів «Дур..к» розтлумачується як «глупый человек, тупица, тупой, непонятливый, безрассудный, малоумный, безумный, юродивый. Шут, промышляющий дурью, шутовством» (арк. 225) Судом було встановлено, що позивач наказом від 28 листопада 1996 року призначений директором шахти «Холодна Балка». На теперішній час позивач є депутатом Макіївської міської ради VI скликання 2010 - 2015 років, що підтверджує посвідчення [NUMBER]. Указом Президента України від 26 серпня 2004 року № 1002 [PERSON] присвоєне почесне звання «Заслужений шахтар України», що об'єктивно підтверджує копія посвідчення [NUMBER]. Таким чином, не думку суду, сукупність рис публічної особи, до якої і відноситься позивач, передбачає певне коректне ставлення до останнього будь - кого, тому характеристика з боку [PERSON] викладена у скарзі в Адміністрацію Президента України позивача як глупої, мало розумної, не тямущої людини завдало моральної шкоди його честі, гідності та діловій репутації, оскільки на думку суду така образлива характеристика позивача викликала у позивача почуття обіди, обурення та неспокою, тому за таких підстав останньому було завдано моральної шкоди. Проте суд вважає, що вказаний позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач зазначав, що фактично відповідач образила його і в заявах складених на ім'я міністра вугільної промисловості. Але аналіз зазначених заяв не дає суду підстав вважати, що тезиси викладені у вказаних заявах містять образи по відношенню до відповідача. З огляду на вищенаведене суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з мотивів наведених вище. На підставі викладеного та

Outcome: partial