Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

Наприкінці жовтня 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом: просили визнати за кожним з них право власності на ? частку в жилому будинку, позначеному в технічному паспорті лі-терою „А-1; у веранді, позначеній літерою „а1; у веранді, позначеній літерою „а2; у сараї, позначеному літе-рою „Б; у сараї, позначеному літерою „В; в літньому душі, позначеному літерою „Е; в літній кухні, позначе-ній літерою „З; в убиральні, позначеній літерою „К; у сараї, позначеному літерою „Л; в погребі з шийкою, позначеному літерою „И; в погребі під частиною будівлі, позначеному літерою „М; в прибудові, позначеній літерою „Р; в прибудові, позначеній літерою „С; в огорожі, позначеній літерою „N; у хвіртці, позначеній літерою „N2, а також у воротах, позначених літерою „N3, що розташовуються в с. Мала Олександрівка Бориспільського району по вул. Центральній, 78. В ході розгляду цивільної справи позивачі збільшили розмір предявленого позову: просять визнати за кожним з них право власності на ? частку в жилому будинку, позначеному в графічній частині до акту об-стеження забудови земельної ділянки цифрою 1; в сараях, позначених цифрою 2; в ямі вигрібній, позначеній цифрою 3; у погребі, позначеному цифрою 4; в літній кухні, позначеній цифрою 5; а також в убиральні, по-значеній цифрою 6, що розташовуються в с. Мала Олександрівка Бориспільського району по вул. Центральній, 78. [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати за кожним з них право власності на ? частку в зе-мельній ділянці площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будин-ку з кадастровим номером 3220880903:02:002:0029, що розташовується в с. Мала Олександрівка Бориспільсько-го району по вул. Центральній, 78; та на ? частку в земельній ділянці площею 0,1268 га з цільовим призначен-ням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3220880903:02:002:0030, що роз-ташовується в с. Мала Олександрівка Бориспільського району. Крім того, позивачі просять зобовязати Бориспільську районну державну нотаріальну контору видати їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне майно. Представник Великоолександрівської сільської ради у судове засідання не з'явився. Великоолександрів-ський сільський голова [PERSON] надіслав до суду лист №755-1-29 від 3 листопада 2010 року, в якому про-сить розглядати справу за відсутності представника Великоолександрівської сільської ради. Позов він визнає, при вирішенні спору покладається на думку суду. Представники Бориспільської районної державної нотаріальної контори та інспекції державного архітек-турно-будівельного контролю Київської області у судове засідання не з'явились. Про своє ставлення до предяв-леного позову вони суд не повідомили. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши письмові докази, які містяться в матері-алах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає частковому задоволенню з та-ких підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2009 року помер [PERSON] За час свого життя, а саме 11 лютого 2004 року, він склав заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповів [PERSON] та [PERSON] Достовірність цих обставин підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК №165241, виданого 29 серпня 2009 року на ім'я [PERSON] (а.с.5), та копією заповіту, посвідченого 11 лютого 2004 року секретарем виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради (а.с.19). За правилами ст.ст.1268 та 1269 ЦК України, чинного на час відкриття спадщини, для набуття права на спадкове майно спадкоємець повинен прийняти спадщину. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо на час відкриття спадщини він постійно проживав зі спадкодавцем або якщо протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини він звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З довідки Великоолександрівського сільського голови №586 від 15 березня 2010 року (а.с.20) вбачається, що на час відкриття спадщини позивачі не проживали разом зі спадкодавцем [PERSON] Разом з тим, 20 жовтня 2009 року, тобто протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, вони звернулись до Бо-риспільської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Це підтверджується матеріалами спадкової справи №542/09, заведеної після смерті [PERSON] У такий спосіб кожен з позивачів прийняв спадщину та набув право власності на ? частку у майні, яке входить до спадкової маси. З довідки Великоолександрівського сільського голови №586 від 15 березня 2010 року (а.с.20) та гра-фічної частини до акту обстеження забудови земельної ділянки (а.с.25) вбачається, що за час свого життя спад-кодавець [PERSON] звів жилий будинок, позначений цифрою 1; сараї, позначені цифрою 2; яму вигрібну, позначену цифрою 3; погріб, позначений цифрою 4; літню кухню, позначену цифрою 5; а також убиральню, по-значену цифрою 6, що розташовуються в с. Мала Олександрівка Бориспільського району по вул. Центральній, 78. За змістом ч.1 та ч.5 ст.376, ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Не виклю-чення з цих прав становить і право на узаконення будівництва, самовільно зведеного спадкодавцем. Це право не припиняється після його смерті. Зокрема, жилий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. У цьому разі, на вимогу спадкоємця самочинного забудовника суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на виділеній для цієї мети земельній ділянці, якщо це не порушує права інших осіб. З висновку головного архітектора відділу містобудування та архітектури Бориспільської районної дер-жавної адміністрації (а.с.24) вбачається, що жилий будинок, позначений цифрою 1; сараї, позначені цифрою 2; яму вигрібну, позначену цифрою 3; погріб, позначений цифрою 4; літню кухню, позначену цифрою 5; а також убиральню, позначену цифрою 6, були збудовані без належного дозволу та належно затвердженого проекту. Тому ці обєкти нерухомого майна вважаються обєктами самочинного будівництва. Разом з тим, жилий будинок, позначений цифрою 1; яма вигрібна, позначена цифрою 3; погріб, позначе-ний цифрою 4; та літня кухня, позначена цифрою 5, були зведені з дотриманням державних будівельних норма-тивів та правил, санітарних та протипожежних вимог. Тому їх будівництво не порушує права інших осіб. Зведення сараїв, позначених цифрою 2, не відповідає державним будівельним нормативам та правилам, а будівництво убиральні, яка позначена цифрою 6, не відповідає санітарним нормативам та правилам по розташу-ванню до межі сусідньої земельної ділянки. З огляду на це, є підстави вважати, що зведення цих споруд порушує права інших осіб. Узагальнюючи викладене, суд вважає, що допустимо визнати за кожним з позивачів право власності на ? частку в жилому будинку, позначеному в графічній частині до акту обстеження забудови земельної ділянки цифрою 1; в ямі вигрібній, позначеній цифрою 3; у погребі, позначеній цифрою 4; в літній кухні, позначеній цифрою 5, в огорожі, позначеній у технічному паспорті літерою „N; у хвіртці, позначеній літерою „N2, а також у воротах, позначених літерою „N3, що розташовуються в с. Мала Олександрівка Бориспільського району по вул. Центральній, 78. Підстави для узаконення сараїв, позначених цифрою 2, та убиральні, позначеної цифрою 6, відсутні. Судом також встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] був власником земельної ділян-ки площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку з кадастро-вим номером 3220880903:02:002:0029, що розташовується в с. Мала Олександрівка Бориспільського району по вул. Центральній, 78; та земельної ділянки площею 0,1268 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3220880903:02:002:0030, що розташовується в с. Мала Олек-сандрівка Бориспільського району. Позивачі, прийнявши вчасно спадщину після смерті спадкодавця, набули право власності на ці земельні ділянки. Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнан-ня його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували те, що інші особи, зокрема, Бориспільська ра-йонна державна нотаріальна контора, не визнає за позивачами права власності на спадкові земельні ділянки, оспорюють це право, або його порушують. Відсутні також докази, з яких би вбачається, що позивачі втратили правоустановчі документи на земе-льні ділянки. З огляду на це, підстави для визнання в судовому порядку за кожним з позивачів права власності на ? частку в спадкових земельних ділянках відсутні. Для належного оформлення цього права позивачам належить спочатку звернутись до Бориспільської ра-йонної державної нотаріальної контори з заявами про видачу на ім'я кожного з них свідоцтв про право на спад-щину за заповітом на успадковане нерухоме майно. В матеріалах спадкової справи №542/09, заведеної після смерті [PERSON], відсутні докази, якими підтверджується те, що позивачі звертались до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з таки-ми заявами, і у задоволенні цих заяв їм було відмовлено. Тому у покладенні на Бориспільську районну державну нотаріальну контору примусового зобовязання видати на імя позивачів свідоцтв про право на спадщину за заповітом, позивачам належить відмовити.

Outcome: partial