Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-26 00:00:00

Камянець - Подільська ОДПІ Хмельницької області звернулась в суд з заявою про розкриття ПАТ «УкрСиббанк»в особі Камянець - Подільського відділення №524 інформації, яка містить банківську таємницю, щодо руху та обсягу коштів на рахунках ПП «Імператор-2». В поданій заяві заявник просить зобовязати банк надати інформацію про обіг та обсяг коштів по рахунку №26005966226282 (код валюти 980, гривня) із розшифровкою контрагентів, з якими проводились господарські операції та призначенням платежів за період з 30.03.2009 року по 11.03.2011 року. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав та суду пояснив, що ПП «Імператор-2» було включено до плану графіку перевірок в І кварталі 2010 року, про що йому було вручено лист. Протягом 2010 року перевірка так і не була проведена з обєктивних причин. В звязку з набранням чинності Податкового кодексу з 01 січня 2011 року, Камянець - Подільська ОДПІ Хмельницької області звернулась в суд з даною заявою, з посиланням на те, що норми нового Податкового кодексу, зокрема п. 20.1.3 ст. 20, п. 73.4 ст. 73, ст. 74, надають їм право безпосередньо звертатись в суд з відповідною заявою про розкриття банківської таємниці, а вже за наслідками отриманої в ході розкриття банківської таємниці інформації, і буде прийматись рішення про необхідність проведення перевірки для встановлення своєчасності, достовірності та повноти сплати податків та зборів ПП «Імператор-2». Представник ПАТ «УкрСиббанк»в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник ПП «Імператор-2»[PERSON] проти заяви заперечував, посилаючись на те, що жодних правових підстав для надання такої інформації немає, оскільки лише в ході проведення перевірки у відповідності до вимог чинного Податкового кодексу України, зокрема надіслання повідомлення, винесення керівником органу наказу про проведення перевірки та повторного повідомлення субєкта господарювання, працівник ДПІ може встановити наявність чи відсутність необхідності звернення до суду з заявою про розкриття банківської таємниці. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 288, ч. 2 ст. 290 ЦПК України у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження. Якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав та повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволені заяви. Судом встановлено, що в обґрунтування поданої заяви заявник посилається на вимоги Податкового кодексу України, зокрема п. 20.1.3 ст. 20, п. 73.4 ст. 73, ст. 74, які, на його думку, надають органам ДПІ право безпосередньо звертатись до суду за отриманням інформації, яка містить банківську таємницю, відносно будь-якого господарюючого субєкта, без обовязку першочергово проведення перевірки, як це було визначено Законом України «Про державну податкову службу в Україні». Однак з таким висновком суд не може погодитись. Системний аналіз норм Податкового кодексу України, зокрема ст. 20, ст. 72-86, свідчить про те, що органам ДПІ для отримання підстав звернення з вимогою про розкриття банківської таємниці необхідно провести відповідну документальну перевірку, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, і лише в тому випадку, якщо матеріали перевірки дають для цього підстави, звертатися до суду із заявою про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю. Тобто лише на підставі інформації про фінансово-господарську діяльність підприємства, яка може бути отримана під час проведення документальної перевірки, орган ДПІ може зробити висновок про необхідність отримання додаткової інформації, яка містить банківську таємницю, і, як наслідок, набудуть право на звернення до суду. В даному випадку, судом було встановлено, що згідно плану-графіку документальних перевірок на І квартал 2010 року було включено ПП «Імператор-2». 18 січня 2010 року керівник ПП «Імператор-2»отримав повідомлення про проведення документальної планової перевірки. Однак, протягом 2010 року планова документальна перевірка так і не була призначена та проведена з причин хвороби керівника підприємства, а в подальшому втрати документів, внаслідок чого було встановлено строк до 31 грудня 2010 року для відновлення документації. Після спливу зазначеного строку органами ДПІ не було зясовано питання про виконання вказаної вимоги. Крім того, в січні 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, нормами якого і повинен був керуватись орган ДПІ. Відповідно до п. 77.4. ст. 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки. Представником заявника не представлено суду документів, які б надавали право на проведення перевірки ПП «Імператор-2», зокрема ні наказ про проведення перевірки протягом 2010 року, як того вимагало чинне на той момент податкове законодавство, ні наказ та повідомлення протягом 2011 року, як того вимагає чинний Податковий кодекс України. Таким чином, звернення заявником з заявою про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, без належним чином прийнятого рішення уповноваженої особи про проведення перевірки, а також до початку її проведення, є передчасним. Суд критично оцінює посилання представника заявника про те, що п. 20.1.3 ст. 20, п. 73.4 ст. 73, ст. 74 Податкового кодексу України надають право на звернення в будь-якому випадку до суду за отриманням інформації, що містить банківську таємницю, оскільки аналіз даним нормам слід давати в їх сукупності з іншими пунктами кодексу, які, на думку суду, обовязковою підставою звернення до суду визначають необхідність першочергового проведення документальної перевірки. Крім того, суд звертає увагу на пояснення представника заявника, який зазначив, що за наслідками проведених документальних перевірок не завжди є необхідність звернення до суду з заявою про розкриття банківської таємниці, оскільки відомості, які отримані під час проведення документальної перевірки, є достатніми для зясування своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства. Крім того, в силу ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" органи Державної податкової служби України входять до кола суб'єктів, які за законом мають право вимагати безпосередньо від банку розкриття інформації, яка містить банківську таємницю. Зокрема, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками органам Державної податкової служби України на їх письмову вимогу з питань оподаткування та валютного контролю стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу. У випадку відмови банку розкрити банківську таємницю за письмовою вимогою суб'єктів, наділених правом безпосереднього звернення до банку, останні мають право звернутися до суду із заявою про розкриття банківської таємниці, яка розглядається за правилами окремого провадження. Однак, оскільки запит податкового органу в банк не відповідав вимогам законодавства, так як не був оформлений належним чином (не скріплений гербовою печаткою), тому банк був позбавлений законних підстав надати таку інформацію. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звертаючись до суду з даною заявою без попереднього вчинення дій, спрямованих на перевірку фінансово-господарської діяльності ПП «Імператор-2», заявник фактично перекладає на суд покладені на податкову службу обовязки, тому суд вважає таке звернення передчасним і на підставі такого висновку відмовляє в задоволенні даної заяви.

Outcome: dismissed