overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

02.03.2011 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.. Шлюб між сторонами було укладено 02.10.2004 року, який зареєстрований виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району , Дніпропетровської області, актовий запис № 72. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Сімейні відносини сторони припинили. Причиною розпаду сімї стало різні інтереси, різні погляди на життя, внаслідок чого постійно виникали сварки, суперечки. Відповідач створив нову сімю. Сторони остаточно втратили почуття любові, взаємної поваги та довіри одне до одного, спільного господарства не ведуть, тому позивачка просить не надавати строку для примирення. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ спільно нажитого майна між сторонами не має. Шлюб, що розривається у позивачки перший. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, до суду не надійшло ніяких заперечень проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 224 ЦПК України У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки ..., суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

29.03.2011 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.. Шлюб між сторонами було укладено 16.11.1996 року, який зареєстрований виконкомом Камянської сільської ради Апостолівського району , Дніпропетровської області, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина- Сувид [PERSON], [INFO], який проживає з матірю та знаходиться на її утриманні Сімейні відносини сторони припинили. Причиною розпаду сімї стало зловживання відповідачем спиртними напоями, внаслідок чого виникають сварки, суперечки в присутності дитини. Сторони остаточно втратили почуття любові, взаємної поваги та довіри одне до одного, спільного господарства не ведуть, тому позивачка просить не надавати строку для примирення. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Спір про поділ спільно нажитого майна сторони вирішуватимуть в добровільному порядку. Шлюб , що розривається у позивачки перший. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, до суду не надійшло ніяких заперечень проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 224 ЦПК України У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки ..., суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

25.02.2011 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.. Шлюб між сторонами було укладено 23.01.2009 року, який зареєстрований виконкомом Токівської сільської ради Апостолівського району , Дніпропетровської області, актовий запис № 02. Від шлюбу сторони дітей не мають. Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не бажає. Сімейні відносини сторони припинили, разом не проживають з червня 2010 року. Причиною розпаду сімї стало різні інтереси. Різні погляди на життя, внаслідок чого постійно виникали сварки, суперечки. Сторони остаточно втратили почуття любові, взаємної поваги та довіри одне до одного, спільного господарства не ведуть, тому позивачка просить не надавати строку для примирення. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ спільно нажитого майна між сторонами не має. Шлюб, що розривається у позивачки другий. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, до суду не надійшло ніяких заперечень проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 224 ЦПК України У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки ..., суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка [PERSON] (дошлюбне Георгієва) М.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 травня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, актовий запис № 159, мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведуть, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та примирення є неможливим. Спору про місце проживання дитини немає. Питання щодо розподілу сумісно нажитого майна буде вирішуватися окремо. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги визнав, не погодився з обставинами, викладеними в позовній заяві та пояснив, що протягом останніх півтора року він не підтримував відносин з іншою жінкою, а знаходився у відрядженні в Ізраїлі, за цей час позивачка почала проживати з іншим чоловіком. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони знаходяться в шлюбі з 08.05.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД № 064844 від 08.05.1998 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю [PERSON] Сторони спільне господарство не ведуть. Спору про місце проживання дитини немає, дочка [PERSON] залишається проживати з матірю. Питання щодо розподілу сумісно нажитого майна буде вирішуватися окремо. Відповідно до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом і в обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 16.10.2004 року. Від шлюбу є неповнолітня дочка: [PERSON] -[INFO] та син: [PERSON] [INFO], а тому просить винести рішення про стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання позивач зявилася та позовні вимоги підтримала з тих же підстав. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, а тому суд розглядає справу у відсутність відповідача. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку про обгрунтованість позову, оскільки судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебували у шлюбі з 16.10.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] -[INFO] та син: [PERSON] [INFO], відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, але зобовязаний її надавати, а тому суд вважає позов обгрунтований.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом і в судовому засіданні пояснила, 25 січня 2005 року між нею та відповідачем [PERSON], було розірвано шлюб, який був зареєстрований Житомирським міським відділом РАГСу. Від цього шлюбу у них є дитина [PERSON] [INFO] на даний момент сторони припинили шлюбні відносинидитина проживає разом з позивачкою. Відповідач не надає допомогу на утримання дитини, в зв»язку з чим просить стягнути аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі по 1\\4 частина на дитину всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що може сплачувати аліменти у розмірі 1\\6 частини всіх видів доходів, так як він ніде не працює та має на утриманні неповнолітню дитину від другого шлюбу. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ним повноліття. Судом встановлено, що позивачка перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є донька [PERSON] [INFO] В даний час дитина проживає з матірю і перебуває на її утриманні. Відповідач є батьком доньки [PERSON] не працює, має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Враховуючи стан здоровя дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку про те, що [PERSON]. може надавати позивачці матеріальну допомогу в розмірі 1\\6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку мотивав тим, що згідно свідоцтва про народження він записаний, як [PERSON], [INFO]. У відповідності до паспорта громадянина України серії ВО №432221 виданого Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області 22.04.1998 року, він є [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про укладення шлюбу та згідно картки фізичної особи -платника податків ДПІ в Рахівському районі від 27.06.2002 року, його прізвище, ім"я, по-батькові теж вказано, як [PERSON], [INFO]. При здачі документів на отримання пенсії він отримав усну відмову від управління ПФУ в Рахівському районі, в зв"язку з тим, що в трудовій книжці його ім"я [PERSON], вказано як [PERSON], а рік народження 1956 вказаний з виправленням. Враховуючи те, що вказані розбіжності перешкоджають йому в праві на отримання пенсії та те, що вирішення даного питання іншим правовим шляхом не являється можливим, із-за відсутності правового механізму досудового врегулювання спору, змушений звернутися в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Тому на підставі вище наведеного просить встановити юридичний факт, за яким визнати, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], являється однією і тією ж особою [PERSON], [INFO], мешканцем с. Богдан, вул. Шевченка, № 26 Рахівського району Закарпатської області. В судове засідання, заявник [PERSON] не з"явився, однак надіслав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник управління Пенсійного фонду України в Рахівському районі, [PERSON] не з"явилася, однак надісалала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, заявлені вимоги заявлені вимоги визнає, не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що в трудовій книжці серії БТ-1 № 0891285 ім"я заявника вказано, як [PERSON], а рік народження - 1956, записаний з виправленням. Однак такий факт спростовується свідоцтвом про народження серії ЯЖ № 999754 від 16.05.1956 року та паспортом громадянина України серії ВО 432221, виданого Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області 22.04.1998 року, де заявника вірно зазначено, як [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого Лугівською сільською радою Рахівського району, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 9 від 14.10.1979 року та картки фізичної особи - платника податків ДПІ в Рахівському районі від 27.06.2002 року, прізвище, ім"я, по-батькові заявника теж вірно вказано, як [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити та встановити юридичний факт, за яким визнати, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], являється однією і тією ж особою [PERSON], [INFO], мешканцем с. Богдан, вул. Шевченка, № 26 Рахівського району Закарпатської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

11 січня 2011 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбала будинковолодіння № 11 вул. Кірова с. Сердюківка Смілянського району Черкаської області. Позивачка, посилаючись на те, що відповідачка зобовязалася до 11 лютого 2011 року посвідчити договір у нотаріальній конторі, але до цього часу свого зобовязання не виконала та всіляко ухиляється від його нотаріального посвідчення, звернулася в суд з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за нею права власності на придбане майно. Відповідачка проти позову не заперечує. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 29744282 від 21 квітня 2011 року будинковолодіння № 11 вул. Кірова с. Сердюківка Смілянського району Черкаської області належить [PERSON] Згідно з розпискою від 11 січня 2011 року [PERSON] продала [PERSON] будинковолодіння № 11 вул. Кірова с. Сердюківка Смілянського району Черкаської області за 48000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і частково його виконали, а тому його слід визнати дійсним, визнавши за [PERSON] право власності на будинковолодіння № 11 вул. Кірова с. Сердюківка Смілянського району Черкаської області. На підставі викладеного, ст.ст. 220, 334 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту належності на праві власності житлового будинку та господарчо-побутових будівель та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом , мотивуючи тим, що с. Прилужжя , Конотопського району , по вул. Лісова , 9 розташований житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями , який належав на праві приватної власності її бабусі [PERSON], яка померла 06 грудня 2003 року. Після смерті бабусі відкрилася спадщина, яку вона , як спадкоємець за заповітом від 10 серпня 2001 року прийняла , оскільки займалася похованням бабусі, розпорядилася речами померлої та звернулася з заявою до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Однак при оформленні права на спадщину на житловий будинок та господарчо-побутові будівлі було виявлено, що документ, який би посвідчував право власності бабусі на вказаний житловий будинок відсутній. В КП « Конотопське МБТІ» житловий будинок та господарчо-побутові будівлі , що знаходяться в с. Прилужжя , вул. Лісова, 9 не були зареєстровані. При таких обставинах, вона , фактично прийнявши спадщину після смерті бабусі, не взмозі одержати свідоцтво про право на спадщину, зареєструвати житловий будинок на законних підставах та набути право власності на нього. Позивачка в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився , надав заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги визнає безумовно. Треті особи : Конотопська міська державна нотаріальна контора , КП « Конотопське МБТІ» в судове засідання не зявилися , надали заяви про розгляд справи без їх участі , позовні вимоги визнають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що в с. Прилужжя , Конотопського району, Сумської області, по вул. Лісова , 9 знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями , який належав на праві власності [PERSON] , яка померла 06 грудня 2003 року , але вказаний будинок на обліку в КП «Конотопське МБТІ» не зареєстрований , що підтверджується довідками Хижківської сільської ради та КП Конотопське МБТІ ( а.с. 8, 9,11 ) . Згідно заповіту від 10 серпня 2001 року [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] ( а.с. 7 ). Таким чином в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які доводять факт, що [PERSON] , яка померла 06 грудня 2003 року на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями в с. Прилужжя, Конотопського району , по вул. Лісова, 9 , а тому за позивачкою слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Прилужжя, Конотопського району , по вул. Лісова, 9 в порядку спадкування .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою Ізмаїльський район, с.Стара Некрасівка, вул.Жовтнева, 18, мотивуючи тим, що з 10.10.1999 року до 24.02.2011 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. У період шлюбу ними було придбано вищезазначений житловий будинок. Згоди про добровільний розподіл цього майна між ними не досягнуто. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст..174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. У відповідності зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі з 10.10.1999 року. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 24.02.2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10.10.1999 року Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 12. Під час шлюбу подружжя [PERSON] та [PERSON] придбало житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою Ізмаїльський район, с.Стара Некрасівка, вул.Жовтнева, 18, відповідно договору купівлі-продажу від 18.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON], реєстр № 1435, зареєстрований за [PERSON] Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Заслухавши пояснення позивачки, її представника, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, на підставі чого суд визнає за позивачкою право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою Ізмаїльський район, с.Стара Некрасівка, вул.Жовтнева, 18, та припиняє за відповідачем право власності на 1/2 частину вищезазначеного будинку, оскільки відповідач визнав позов і обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved