Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Старовірівської сільради Нововодолазького району про зобовязання вчинення певних дій. В обгрунтування своїх позовних вимог вона посилається на те, що в травні 2010 року за її замовленням комунальним підприємством «архітектурно-планувальним бюро» була розроблена схема привязки малої архітектурної форми в селі Старовірівка по вулиці Павлова №6 . Зазначена схема була погоджена Старовірівським сільським головою [PERSON] та головним архітектором району [PERSON]. Відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України №982 від 26 серпня 2009 року «Про затвердження Порядку розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності» до сільської ради нею було подано заяву про розміщення малої архітектурної форми для провадження підприємницької діяльності, виписку з Єдиного державного реєстру фізичних осіб підприємців та схему привязки малої архітектурної форми (далі МАФ). 21 травня 2010 року на ХХVІІІ сесії V скликання Старовірівської сільської ради було прийняте рішення «Про попереднє погодження місця розташування малої архітектурної форми в с. Старовірівка по вулиці Павлова Тимощук Неллі Аршавірівні». Відповідно до п. 3 зазначених рішень нею було замовлено в комунальному підприємстві «архітектурно-планувальним бюро» паспорт привязки розміщення МАФ для здійснення підприємницької діяльності . Після виготовлення паспорту привязки вона знову звернулася до сільської ради з заявою про розміщення малої архітектурної форми для провадження підприємницької діяльності. 20 липня 2010 року, відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України №982 від 26 серпня 2009 року, на ХХІХ сесії V скликання Старовірівської сільської ради було прийняте рішення «Про надання дозволу на розміщення малої архітектурної форми в с. Старовірівка по вулиці Павлова, №6 фізичній особі підприємцю [PERSON]». В даному рішенні їй було надано дозвіл на розміщення МАФ, встановлено строк її розміщення. 26 липня 2010 року Старовірівською сільською радою, після подачі нею заяви декларації про розміщення МАФ, було видано Реєстраційне посвідчення на стаціонарну малу архітектурні форму, розміщена в с. Старовірівка по вулиці Павлова, №6. Але незважаючи на прийняте рішення селищною радою було не виконано п 12 постанови Кабінету Міністрів України №982 від 26 серпня 2009 року, в якому зазначено, що у разі відсутності у субєкта господарювання державного акта на право власності на земельну ділянку чи на право постійного користування земельною ділянкою або договору оренди такої земельної ділянки сільська, селищна, міська рада укладає з таким суб'єктом господарювання в десятиденний строк з дня прийняття передбаченого пунктом 10 цього Порядку рішення договір особистого строкового сервітуту в порядку, визначеному законодавством. В п. 13 та 14 вищевказаної постанови зазначено, що строк розміщення малої архітектурної форми не може перевищувати строк дії договору оренди земельної ділянки або договору особистого строкового сервітуту. Для стаціонарної малої архітектурної форми зазначений строк становить більш як три роки. Умови договору особистого строкового сервітуту визначаються сільською, селищною, міською радою. Розмір плати за таким договором не може перевищувати розмір орендної плати для даної земельної ділянки. 28 жовтня 2010 року позивач звернулася до голови Старовірівської сільської ради [PERSON] з проханням укласти з нею договір особистого строкового сервітуту земельної ділянки наданої їй для розміщення малої архітектурної форми, що розташована с. Старовірівка по вулиці Павлова, №6, строком на двадцять років. Але, незважаючи на постанову КМУ, сільська рада відмовляється укладати договір строкового сервітуту, посилаючись на те, що Нововодолазький районний відділ Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК при Держкомземі України» відмовляється реєструвати договори особистого строкового сервітуту та рекомендували звернутися до Нововодолазького районного суду, лист від 28.10.2010 року за Вих. №Т-94. Представник відповідача надав суду листа в якому не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд заслухавши пояснення , дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовна заява є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню . Відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України №982 від 26 серпня 2009 року «Про затвердження Порядку розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності» до сільської ради позивачем було подано заяву про розміщення малої архітектурної форми для провадження підприємницької діяльності, виписку з Єдиного державного реєстру фізичних осіб підприємців та схему привязки малої архітектурної форми. Пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України №982 від 26 серпня 2009 року, передбачено , що у разі відсутності у субєкта господарювання державного акта на право власності на земельну ділянку чи на право постійного користування земельною ділянкою або договору оренди такої земельної ділянки сільська, селищна, міська рада укладає з таким суб'єктом господарювання в десятиденний строк з дня прийняття передбаченого пунктом 10 цього Порядку рішення договір особистого строкового сервітуту в порядку, визначеному законодавством. В п. 13 та 14 вищевказаної постанови зазначено, що строк розміщення малої архітектурної форми не може перевищувати строк дії договору оренди земельної ділянки або договору особистого строкового сервітуту. Для стаціонарної малої архітектурної форми зазначений строк становить більш як три роки. Умови договору особистого строкового сервітуту визначаються сільською, селищною, міською радою. Розмір плати за таким договором не може перевищувати розмір орендної плати для даної земельної ділянки. Відповідно вимог ст. 100 Земельного Кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Крім того ст. 792 ЦК України вказує на те , що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату , так як на ХХІХ сесії V скликання Старовірівської сільської ради було прийняте рішення «Про надання дозволу на розміщення малої архітектурної форми в с. Старовірівка по вулиці Павлова, №6 фізичній особі підприємцю [PERSON]». В даному рішенні їй було надано дозвіл на розміщення МАФ, встановлено строк її розміщення. 26 липня 2010 року Старовірівською сільською радою, після подачі нею заяви декларації про розміщення МАФ, було видано Реєстраційне посвідчення на стаціонарну малу архітектурні форму, розміщена в с. Старовірівка по вулиці Павлова, №6 .

Outcome: partial