Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-21 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON] з вимогою до відповідача [PERSON] про розірвання договору про порядок володіння та користування спільним майном, який було складено 24 травня 2005 року реєстр. № 2070 у приватного нотаріуса [PERSON] у м. Ізюм, Харківської області. Позивачка вказує, що умови укладеного договору порушувалися відповідачем неодноразово і продовжуються порушуватись по цей час. Так відповідач розпочав самочинну забудову на земельній ділянці без права власності неї, по городу встановив огорожу, вмонтував арматурні кріплення на капітальної підставі, що відрізає доступ до майна спільного користування та майна що належить позивачці, а також до озера, яке належить позивачці. Позивачка наполягає, що всі ці дії позивач провів безпідставно та самочинно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка підтверджує право користування земельною ділянкою ген. планом від 1947-також зі змінами 1957р.р. у розмірі 1200 кв.м., та договором користування землею від 1995року, у вигляді дорізку до озеру, та вказує що враховуючи норми діючого законодавства, на час коли було відчуження 2/5 часток недобудованого будинку у 1998 році, законодавство не передбачало відчуження пропорційної долі земельної ділянки до часток придбаного майна, та позивачка вказує, що не могла передбачати зміни законодавства, та зміну у відношенні до неї відповідача, який використовував слабкий стан здоровя позивачці на свою користь. Позивачка вказує на порушення своїх майнових прав відповідачем починаючи з кінця 2006- початку 2007років, який став одностайно грубо порушувати умови укладеного договору спільного користування від 2005р., розпочав самочинне будівництво на земельній ділянці, захопив та перебудовував будинок без погоджень та дозволу позивачки і дозвільних органів, без виділу своєї частки у натурі, в той час як жоден пункт договору не передбачав ні забудови ні перебудови будинку, так у власності відповідача опинилась частина майна яке йому не належить. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги на підставі ст. 369 ЦК України, яка встановлює «… що користування та розпорядження спільним майном може здійснюватися лише за згодою всіх його співвласників»; також обґрунтовує своє право користування земельної ділянкою п.7 перехідних положень розділу Х Земельного кодексу України № 2768-ІІІ від 25.10.01 «… громадяни, що одержали у тимчасове користування земельні ділянки, у розмірі, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці земельні ділянки...»Ст. 391ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном»ст. 386 про «Засади захисту права власності»та ст. 41 Конституції України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представники позивачки підтримали позовні вимоги. Відповідач та його представники у залі суду вимоги позивачки не визнали, просили відмовити у повному обсязі на тій підставі, що відповідач має усі відповідні правовстановлюючі документи на майно та відповідні дозвільні документи. Факт будівництва не заперечував та надав до суду дозвільні документи та акт добровільного розподілу майна від 20.08.1997 року в якому позивачка надала йому дозвіл на будівництво добудови. Відповідач у Запереченнях проти позову вказує на трактовку ст..651 ЦК України, яка встановлює правові підстави щодо розірвання договору, де підставою є порушення істотних умов договору, та окремо визначає, що «При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Представники позивачки обґрунтували, що при укладенні договору користування майном позивачка розраховувала на користування майном в тому порядку, який визначений договором, а виявилось що відповідач почав самовільно, без погодження з нею, як співвласником, перебудовувати їх спільний будинок, проводити комунікації, використовувати одноосібно майно, в тому числі частину земельної ділянки, що перебуває у їх спільному користуванні. Самовільне будівництво прибудови під час відсутності позивачки та без її погодження призвело до пошкодження частини будинку, що перебуває у користуванні позивачки, оскільки було знято частину даху і вода потрапляла в будинок. Послалась на договір дарування від 1998 року, який вказує на відчуження 2/5 часток недобудованого будинку відповідачу, наполягає, що це є єдина підстава розміру часткової власності відповідача, інше майно було відокремлено відповідачем собі одноособово та безпідставно. Поряд з цим представники позивачки наполягали, що істотними умовами «договору конкретного користування», є перелік експлікацій приміщень, якими користуються співвласники, та відповідачем було зроблено самочинна перебудова та технічне переобладнання частини будинку, без виділу своєї частки у натурі, на свій розсуд без погодження на це другого співвласника, а саме позивачки, тим самим відповідач порушив істотні умови договору конкретного користування, які повинні виконуватися на тих умовах, на яких досягнуто згоди сторін та не повинні змінюватися одною із сторін. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони та їх представників, свідків, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, в 1990 року домоволодіння за адресою м.Ізюм Харківської області, вул. Пржевальського, 24 позивачці подарувала тітка позивачки. 20 серпня 1997 року [PERSON] та [PERSON] складено акт розподілу майна в результаті розірвання шлюбу, де зазначили порядок користування майном (а.с.56). У жовтні 1998 року [PERSON] подаровано [PERSON] 2/5 частини недобудованого будинку готовністю 95% за адресою м.Ізюм Харківської області, вул. Пржевальського, 24.(а.с 97 інвентаризаційної справи). 24.05.2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про порядок володіння та користування спільним майном за адресою м.Ізюм Харківської області, вул. Пржевальського, 24. (а.с.21). Відповідачем зроблено прибудову до будинку розміром 4х8м (а.с.232), що не заперечує і сам відповідач. З урахуванням того, що відповідач добровільно договір розірвати не бажав, позовні вимоги не визнав, свої дії рахував законними та обґрунтованими, суд для зясування обставин, що мають значення для справи, враховуючи необхідність спеціальних знань в галузі будівництва, призначив судову будівельно-технічну експертизу. Судова будівельно-технічна експертиза № 9141, була виконана судовим експертом Харківського науково-дослідчого Інституту Судових експертиз ім.. Засл. професора [PERSON] [PERSON] Витрати за проведення експертизи понесла позивачка (а.с.156,241). Експерту поставлені наступні запитання: Матеріали даної справи мають підтвердження що у 2/5 частині будинку були проведені наступні роботи, а саме: було закладено міжкімнатні проходи, влаштовано окремий вихід (вхідна група) з тильної частини будинку проведені роботи з посилення фундаменту, що відступає від загальної межі фундаменту тим самим займає додаткову площу земельної ділянки, між поверхами влаштовані сходинкові клітини та проведені роботи з технічного переобладнання будинку у цій 2/5 частині спірного будинку. - зясувати чи мають місце зазначені роботи в наявності? - чи відносяться вказані роботи до будівельних робіт з реконструкції? - чи необхідно мати погодження другого співвласника щодо отримання дозволу на проведення будівельних робіт з реконструкції? - якщо є тому підтвердження чи є реальний виділ у натурі часток співвласників будинку, згідно інвентаризаційної справи, та чи обовязкове мати розподіл майна щодо перебудови будинку? - вказати чи мають матеріали інвентаризаційної справи реєстрацію самочинної забудови, якщо так, то в якому розмірі, та коли було зареєстровано? - вказати щодо початку будівельних робіт з прибудови до будинку чи обовязкове мати право власності на земельну ділянку? - згідно експлікації технічного паспорту на будинок за адресою: Харківська область м. Ізюм пров. Пржевальського 24, скільки жилих будинків там знаходиться у наявності? - які господарські будівлі є в наявності на земельній ділянці, де розташовано домоволодіння по пров. Пржевальського 24 в м. Ізюм Харківської області? - чи є у межах земельної ділянки забудовані стовпи арматурних кріплень на капітальної підставі? ( вказати їх кількість та місце розташування відносно будівель) - чи підтверджують матеріали інвентаризаційної справи наявність права власності [PERSON] на гараж розташований за адресою : Харківська область м. Ізюм пров. Пржевальського 24? - чи можливо з технічної точки зору встановити наявності чи відсутності факту погіршення технічного стану частини житлового будинку №24 по пров. Пржевальського в м. Ізюм, що знаходиться у користуванні [PERSON] згідно договору про порядок володіння та користування спільним майном від 24.05.2005 р. (далі житлового будинку [PERSON]О.)? - якщо факт погіршення технічного стану частини житлового будинку [PERSON] є, то визначити : у чому саме це погіршення виражається, час виникнення такого погіршення та встановити причини, які їх викликали? Чи відповідає це погіршення технічного стану частини житлового будинку [PERSON] рівню нормального зносу? - чи можливо з технічної точки зору погіршення технічного стану частини житлового будинку [PERSON] в результаті відсутності в її частині житлового будинку опалення до 2006 року та відсутності поточного та капітального ремонту протягом 2002 по 2009 роки? Розглянув матеріали цивільної справи у повному обсязі та на підставі досліджень та висновків технічно-будівельної експертизи № 9141 судом встановлено: 1.Дослідження першого питання вказує перелік проведених будівельних робіт у 2/5 частині будинку, що відносяться до будівельних робіт з реконструкції, додатково підтверджує що в наявності є самочинна двохповерхова добудова, з втручанням до загального сполучення даху та підтверджує займання додаткової площі земельної ділянки розміром 1,7 кв.м. Також із плану 1:500 (додаток до висновку 9-го питання ) та (фото 9-10,19-20,21-22), дійсно судовим експертом чітко показано вже встановлені контури земельної ділянки та забудов: так згідно експлікації плану 1:500 та (фото 15,16) бетонування посилення фундаменту переходить у цегляну огорожу, примикає до старого будинку, відокремивши доступ до нього, стовпами арматурних кріплень відокремлює гараж, на який у відповідача, згідно висновку 10-го питання - не має права власності, що дійсно збільшує безпідставно займану площу земельної ділянки, включаючи старий будинок, що перейшов до власності позивачки у 1990 році згідно договору дарування. Відповідач [PERSON] надав копію рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0446 від 23.04.2008 року, що дозволяє проведення перепланування. Позивачка вказує на невідповідність рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0446 від 23.04.2008 року складеному Акту про технічний стан будинку від 17.09.2007 року, посвідченого Ізюмською міською радою та головою кварталу №19 [PERSON], у зазначеному Акті також вказані роботи, які були розпочати, а це майже за рік до надання дозволу на перепланування, що є протизаконно (а.с.24). Допитаний як свідок голова кварталу №19 [PERSON] пояснив, що акт дійсно підписаний ним, але він не зміг підтвердити інформацію викладену в цьому акті, так як ніколи не заходив у будинок [PERSON] і не памятає, за яких обставин він підписав акт. 2.Дослідження та висновок другого питання встановлює факт проведення будівельних робіт з реконструкції у 2/5 частинах будинку, зі зміною площ, зафіксовано самочинна забудова прибудови та втручання до сполучення даху над житловим будинком літ. А-1Ж . 3.Третім питанням експертиза встановлює факт «Що необхідно мати погодження другого співвласника щодо отримання дозволу на проведення будівельних робіт з реконструкції»та дослідження цього питання має посилання до п.п.1.2; 2.3;6.4;6.8;6.11 регіональних правил забудови, що наполягає мати не тільки погодження проектної документації, та дозвіл на початок будівельних робіт, але і документ що підтверджує право власності на земельну ділянку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Витяг з протоколу засідання постійної депутатської комісії Ізюмської міської ради з питань регулювання земельних відносин та охорони довкілля від 19.04.2010р. п.42, листом від 23.04.2010 вих. №1778 підтверджує відсутність у відповідача права власності на земельну ділянку, за адресою м. Ізюм, пров.. Пржевальського,24 (а.с.112). Відповідач посилався, що прибудова не є самочинною і дозвіл на будівництво прибудови позивачка йому надала, що зафіксовано в акті розподілу майна в результаті розірвання шлюбу від 20 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] Представники позивачки пояснили, що домовленості викладені у акті розподілу майна в результаті розірвання шлюбу складеного в 1997 році втратили чинність і не створюють наслідків після укладення договору дарування від 21.10.98 року і тим більше після договору про порядок володіння та користування спільним майном від 24.05.2005 року, в якому жодних дозволів на ведення будівництва позивачка відповідачу не надавала. Позиція відповідача щодо надання дозволу позивачкою на добудову є невірною, оскільки акт розподілу майна в результаті розірвання шлюбу складено в 1997 році, в той час як будинок за адресою м. Ізюм вул. Пржевальського, 24 до 21.10.98 року перебував повністю у власності позивачки, який вона, в свою чергу, отримала в дарунок від своєї тітки. Відносини щодо порядку користування спільним майном врегульовані договором в 2005 році, тобто спірний будинок в 1997 році не був спільною власністю сторін, а отже мав інший правовий статус, і домовленості щодо користування цим будинком які досягнуті у 1997 році і зафіксовані у акті розподілу майна не створюють наслідків після укладення договору дарування від 21.10.98 року і тим більше після договору про порядок володіння та користування спільним майном від 24.05.2005 року, в якому жодних дозволів на ведення будівництва позивачка відповідачу не надавала. 4.Четверте питання встановлює факт «відсутності висновку щодо виділу в натурі часток співвласників будинку»також розширює це питання та вказує, що «обовязково мати розподіл майна щодо перебудови (перепланування, реконструкції та технічного переоснащення)» Судом прийняті обґрунтування з боку позивачки про відсутність права власності у відповідача на займання та відокремлення майна ділянки та будівель, а саме: розмір самочинної прибудови (31,4 кв.м пит. №5 суд.Експерт.) розмір ділянки що відповідачем відокремив цегляною огорожею (40. 32 кв.м. згідно листа МБТІ №133 від 30.04.10), розмір старого будинку (25,8 кв.м згідно технічного паспорту), розмір посилення фундаменту (1,7 кв.м), площа стовпів (2 кв.м.), що відокремлюють площу окремо стоячого гаражу (2,7кв.м згідно технічного паспорту) та площадки коло нього (12 кв.м). Судом встановлено що факти заявлені раніше позивачкою відповідають дійсності, про те що співвласник будинку позивачки безпідставно одноособово користується земельною ділянкою під двохповерхову забудову та капітальну огорожу, не обмежуюсь цим, без виділу в натурі своєї частки будинку відгородив суміжні проходи, розділів будинок, не має ні яких підстав до втручання до даху, його самочинного влаштування. 5.Дослідження та висновок, як першого так і пятого питання вказує на наявність самочинного будівництва прибудови 31,4 кв.м, та на відповідність відмітки про це у технічній документації. 6.Дослідження та висновок шостого питання посилаючись на «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт»ще раз визнає що до початку будівельних робіт з прибудови до будинку обовязково мати документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку та погоджений проект. 7.Дослідження та висновок сьомого питання вказує, що данні технічних паспортів відповідають дійсності, про наявність двох жилих будинків на земельній ділянці. Судом встановлено, що дозвільна документація, на яку посилається відповідач, складалась без погодження з позивачкою на іншу адресу - м. Ізюм, Харківська область, пров. Пржевальського, 24/2, а не на пров. Пржевальського, 24 (а.с.58-81). Пояснень щодо того, чому зазначені документи складались на іншу адресу відповідач надати не зміг. Таким чином судом встановлено істотне порушення відповідачем договору про порядок володіння та користування спільним майном за адресою м.Ізюм Харківської області, вул. Пржевальського, 24, так як ним здійснюється самовільне будівництво, перешкоджання у користуванні спільним майном сторін, реконструкція без погодження зі співвласником, що згідно ч.2 ст.651 ЦК України є підставою для розірвання договору. Представником відповідача в судовому засіданні надано заяву про застосування строків позовної давності, оскільки договір користування спільним майном, виконання якого є предметом спору, укладений 24.05.2005р., а позивачка звернулась до суду у травні 2009 року, тобто зі спливом трирічного строку. Представники позивачки проти застосування наслідків спливу строків позовної давності заперечували, оскільки порушення умов договору зі сторони відповідача почалося не під час його укладення, а значно пізніше і продовжується по цей час, так як відповідачем ведеться будівництво на ділянці яка перебуває у спільному користуванні. Крім того позивачка протягом 2007-2010 років зверталась до різних органів з вимогами про припинення незаконних дій відповідача, але майже всі надавали відповідь про необхідність звернення до суду. Суд вважає, що заява відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності передбачених ст.267 ЦК України не може бути задоволена а наслідки спливу строків позовної давності застосовані, оскільки строк позовної давності передбачений ст.257 ЦК України не сплинув, так як відповідачем умови договору про порядок володіння та користування спільним майном за адресою м.Ізюм Харківської області, вул. Пржевальського, 24 порушувались протягом значного часу, а саме: дозвіл на реконструкцію відповідач отримував у 2008 році (а.с.58), водопостачання, електрифікація та газопостачання здійснена у 2008 році (а.с.61-81), будівельні роботи продовжуються і в 2010 році, в звязку з чим Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 4.06.2010 року винесено ухвалу про забезпечення позову, якою відповідачу заборонено здійснювати будівельні роботи за адресою м.Ізюм Харківської області, вул. Пржевальського, 24. Також судом встановлено, що позивачка неодноразово зверталась до різних органів з вимогами про припинення незаконних дій відповідача (а.с.25,101,104,110,239,240,257,259). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved