Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про спонукання укласти договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води,\~\~в якому зазначив наступне. \~\~Відповідач є власником приміщення, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, бул.Центральний, 20 кв. 110. \~\~Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово комунальні послуги» позивач звернувся до Відповідача з пропозицією укласти договір № 10691169 від 14.07.2010 року, однак Відповідач договір не уклав.\~\~Позивач просить спонукати відповідача укласти договір № 10691169 від 14.07.2010 року «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води» з [PERSON] «МТМ». В судове засідання представник позивача не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. \~Відповідач в судове засідання не зявився, \~ про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд визнає причину неявки відповідача до суду неповажною і вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного розгляду за відсутності відповідача по наявних матеріалах. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Відповідач є власником квартири № 110 у будинку № 20 по бул.Центральному у м.Запоріжжі, в звязку з чим є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які являються комунальними послугами і надаються позивачем. Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення крім усього іншого врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ N 630 від 21.07.2005 року (надалі Правила) та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 8 Правил дані послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. На підставі п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п.3 ч.2 ст.21 цього Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами. Проте, відповідно до п.п. 25, 26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Однак, у визначеному Правилами порядку Відповідач не вчиняв відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, продовжує користуватись даними комунальними послугами. А тому його відмову від передбаченого законом обовязку щодо укладення договору суд розцінює як спосіб ухилення від оплати спожитих послуг саме з мотивів відсутності договірних відносин між сторонами. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмітити, що суд не вправі зобовязати відповідача укласти конкретний договір з певним номером, до того ж датою яка вже минула, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ст. ст. 10,11,209,212,214-215, 224 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial