Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-22 00:00:00

25.01.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], з участю третіх осіб - Знам»янської районної ради ( далі по тексту Рада), Контрольно-ревізійного управління в Кіровоградській області (далі по тексту КРУ в області), про відшкодування матеріальної шкоди. Вказав, що відповідачка працювала на посаді директора КП Знам»янської районної ради «Районна аптечна мережа»(далі по тексту КП «РАМ») і на яку, як на керівника підприємства було покладено обов»язки щодо: організації виробничо-господарської, соціально-побутової діяльності підприємства, забезпечення виконання завдань, передбачених законодавством та статутом підприємства, забезпечення ефективності використання майна спільної власності територіальних громад сіл Знам»янського району і прибутку, а також майнового стану підприємства. В грудні 2007 року КРУ в області в КП «РАМ» проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності підприємства за період з 01.01.2004 року по 01.07.2007 року. За результатами зазначеної перевірки 06.12.2007 року складено Акт № 07-10/154 та в якому зазначено про фінансові порушення на загальну суму 28284,80 грн., де: зайве нарахування та виплата заробітної плати за переробку на суму 685,90 грн.; зайве нарахування та виплата доплати без проведення атестації на суму 487,17 грн.; оплата основних відпусток всупереч законодавству на суму 72,39 грн; зайве нарахування та виплата доплати за сумісництво на суму 8827,73 грн.; незаконні витрати підзвітних коштів на суму 167,54 грн.; зайве нарахування і сплата внесків до державних цільових фондів на суму 3736,60 грн.; проведення витрат внаслідок оплати навчання на суму 8795,00 грн.; незаконні витрати коштів у результаті надання спонсорської допомоги в сумі 5497,24 грн.; зайве нарахування та виплата лікарняних на суму 5,76 грн.;недостача матеріальних цінностей на суму 5,33 грн.; недоотримання доходів фізичними особами внаслідок недонарахування лікарняних на суму 4,14 грн. Як наслідок відповідачці пред»явлено вимогу № 07-14/20 від 12.01.2008 року про погашення збитків. Проте, відповідачкою частково відшкодовано завдану шкоду. Отже, невідшкодованими залишились витрати, пов»язані з навчанням [PERSON] в Національному фармацевтичному університеті з 22.07.2005 року по 05.09.2006 року на суму 8795,00грн. та витрати, пов»язані з наданням спонсорської допомоги Олександрівській центральній районній лікарні, яка не є комунальним підприємством Знам»янської районної ради протягом 2005-2006 років та І півріччя 2007 року на загальну суму 5497,24 грн. Просить стягнути з відповідачки на користь КП Знам»янської районної ради «Районна аптечна мережа» шкоду у сумі 14292 грн. 24 коп. Представник позивача в судове засідання з»явився. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання з»явились. Позовні вимоги не визнали та пояснили, що заподіяна товариству матеріальна шкода є безпідставною. Крім того, відповідачка пояснила, що вона добровільно внесла в касу підприємства кошти у розмірі 5077,54 грн. Вважає, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з даної вимогою. Просять в задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності. Представник третьої особи - Ради у судове засідання з»явився, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи -КРУ в області у судове засідання, призначене на 11.05.2011 року не з»явився. Проте, з пояснень, наданих представником у судових засіданнях, призначених раніше, вбачається, що КРУ проти задоволення позову КП «РАМ»не заперечує. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах, а саме відповідачка працювала в КП Знам»янська районна рада «Районна аптечна мережа»на посаді директора, як наслідок була наділена певними повноваженнями, а зокрема на останню покладено обов»язки організації виробничо-господарської, соціально-побутової діяльності підприємства, забезпечення виконання завдань, передбачених законодавством та статутом підприємства, забезпечення ефективності використання майна спільної власності територіальних громад сіл Знам»янського району і прибутку, а також майнового стану підприємства. За час роботи відповідачки на посаді директора на підприємстві в грудні 2007 року КРУ в області було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності підприємства за період з 01.01.2004 року по 01.07.2007 року. За результатами проведення перевірки 06.12.2007 року складено Акт №07-10/154, в якому зазначено про фінансові порушення, загальна сума яких складає 28284,80 грн. Пунктом 2 ч.1 ст. 133 КЗпП України передбачено, що у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних, грошових чи культурних цінностей. Судом встановлено, що в результаті проведення КРУ в області планової ревізії на підприємстві виявлено фінансові порушення на загальну суму 28284,80 грн. Проте, відповідачкою в добровільному порядку та в межах її місячного заробітку в касу підприємства внесено кошти в розмірі 5077,54 грн., про що свідчить касовий ордер № 1516 від 18.12.2007 року, тобто розмір внесених коштів відповіє розміру, передбаченому законом. Частиною 3 ст. 233 КЗпПУкраїни визначено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Судом встановлено, що на підприємстві, де відповідачка працювала на посаді директора, у грудні 2007 року КРУ в Кіровоградській області за період з 01.01.2004 року по 01.07.2007 року було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності підприємства. За результатами проведення перевірки 06.12.2007 року складено Акт ревізії фінансово-господарської діяльності в Знам»янському комунальному підприємстві «Райнна аптечна мережа» №07-10/154, в якому зазначено про фінансові порушення на загальну суму 28284,80 грн. (а.с.12-43). Отже, заподіяну підприємству шкоду виявлено 06.12.2007 року, а з відповідним позовом КП «РАМ»звернулося 25.01.2011 року. Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»від 06.11.1992 року № 9 зі змінами, встановлені статтею 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Отже, на підставі викладеного, суд не вбачає підстав для поновлення позивачу пропущеного встановленого законом строку звернення до суду, оскільки причин поважності пропуску строку, представником позивача суду не надано. Крім того, сума шкоди, яку КП «РАМ»бажає стягнути з відповідачки -14292,24 грн., не відповідає розрахнку, наданому у суду - 14804,41 грн. В зв'язку з повною відмовою в задоволенні позову не підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного, ст.130, ст. 233 ч.3. ст. 234 КЗпП України та

Outcome: dismissed