Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-22 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~18.03.2011р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд зобовязати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні житловим будинком загальною площею 245,07 кв.м, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0267 га за адресою: м. Одеса, провулок Амбулаторний, 4, а також визнати за ним право власності на вказаний будинок. 10.05.2011р. позивач надав до канцелярії суду уточнену позовну заяву (вх. № 20605), в якій просить суд зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні житловим будинком загальною площею 239,5 кв.м, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0267 га за адресою: м. Одеса, провулок Амбулаторний, 4, а також визнати за ним право власності на цей житловий будинок. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що він на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2010р. набув у власність земельну ділянку площею 0,0267 га за адресою м. Одеса, пров. Амбулаторний, 4, яка належала продавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 753408, кадастровий номер земельної ділянки №5110136900:39:006:0081, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач також вказує, що після придбання земельної ділянки він за власні кошти здійснив будівництво нового будинку для своєї родини. До завершення всіх будівельних робіт його жінка відповідачка [PERSON] не мала нічого проти, однак в подальшому вона постійно влаштовує сварки, позбавила позивача можливості вільно користуватися належним йому майном, посилаючись на те, що частина вказаного будинку, який було збудовано за власні кошти позивача, є її власністю, оскільки вона перебуває у шлюбі з позивачем [PERSON] З посиланням на положення ст.ст. 317, 319, 386, 391, 392 ЦК України, ст. 57 СК України, позивач просить суд задовольнити позов. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти того, що збудований будинок загальною площею 239,5 кв.м, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0267 га за адресою: м. Одеса, провулок Амбулаторний, 4, належить позивачу на праві особистої приватної власності, оскільки його було збудовано за особисті кошти [PERSON] Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 01.07.2010р. (а.с. 14) належить земельна ділянка площею 0,0267 га за адресою м. Одеса, пров. Амбулаторний, 4. Ця земельна ділянка належала її продавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 753408, кадастровий номер земельної ділянки №5110136900:39:006:0081, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с 15). З наявної в матеріалах справи копії зазначеного державного акту вбачається, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 01.07.2010р. за реєстровим № 1057 посвідчено договір купівлі-продажу, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку переходить до [PERSON] Право власності [PERSON] зареєстроване в Поземельній книзі 21.07.2010р. за реєстровим № 505390060081001. Судом також встановлено, що після придбання земельної ділянки позивач за власні кошти здійснив на ній будівництво нового будинку. Після завершення всіх будівельних робіт його жінка відповідачка [PERSON] позбавила позивача можливості вільно користуватися належним йому майном, посилаючись на те, що частина вказаного будинку, який було збудовано за власні кошти позивача, є її власністю, оскільки вона перебуває у шлюбі з позивачем [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На замовлення позивача ПП «Дельта-Консалтинг»було проведено відповідне дослідження та надано звіт про можливість збереження та подальшої експлуатації житлового будинку № 4 в якості самостійного обєкту по провулку Амбулаторному в м. Одесі (а.с. 18-33). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно висновків, викладених у звіті, двоповерховий житловий будинок з підвалом, розташований за адресою: м. Одеса, провулок Амбулаторний, 4 збудовано [PERSON] за рахунок власних коштів. Результати дослідження свідчать про те, що стан будинку є добрим, знос конструкцій та елементів складає 3%, якість виконаних робіт відповідає діючим нормам. Виконані роботи не вплинули негативно на основні параметри, що визначають експлуатаційну надійність, жорсткість окремих конструкцій та елементів будівлі, відповідають вимогам ДБН В.2.2-15-2005р. «Житлові будинки. Основні положення», а також вимогам норм з пожежної безпеки ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва», вимогам СНіП 3.03.01-87 «Несучі та огороджуючі конструкції». Будинок має окремі входи і виходи, огороджений від інших будівель парканом. Облік електро, газо і водопостачання здійснюється окремо. Зроблено позитивний висновок про технічну можливість збереження будинку, його експлуатації, а також встановлено, що виконане будівництво не порушує прав суміжних користувачів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~17.03.2011р. КП «ОМБТІ та РОН»виготовило технічний паспорт на спірний будинок (а.с. 49-54), з якого вбачається, що він має загальну площу 239,5 кв.м, житлову 71,8 кв.м, підсобну 167,7 кв.м. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч.4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до положень ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до положень ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що здійснене [PERSON] будівництво відповідало цільовому призначенню земельної ділянки та здійснювалося особою, яка на відповідній правовій підставі (згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 753408, договору купівлі-продажу від 01.07.2010р., цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), отримала у власність земельну ділянку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позивач є належним власником земельної ділянки загальною площею 0,0267 га за адресою: м. Одеса, провулок Амбулаторний, 4, а самочинне будівництво будинку на земельній ділянці, що знаходиться в його власності, не порушує прав третіх осіб, та було здійснене з повним дотриманням містобудівних, санітарних, протипожежних, природоохоронних та інших норм і правил. Враховуючи викладене вище, визнання відповідачкою позову, в тому числі і в частині будівництва будинку за особисті кошти позивача, а також те, що власник спірного будинку [PERSON] не має можливості користуватися та володіти приналежним йому майном, з огляду на положення ст.ст. 317, 319, 321, 380, 383, 386, 387, 392 ЦК України, ст. 57 СК України, суд вважає, що оспорюване та невизнане право [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права особистої приватної власності на житловий будинок загальною площею 239,5 кв.м, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0267 га за адресою: м. Одеса, провулок Амбулаторний, 4, а також шляхом зобовязання відповідачки [PERSON] не чинити позивачу перешкод у користуванні спірним майном. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на обєкти нерухомого майна. З урахуванням того, що будівництво житлового будинку проводилась у відповідності із чинним законодавством України, а визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування державного мита та витрат на ІТЗ розгляду справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідачку, разом з тим суд зазначає, що [PERSON] не позбавлений права звернутися в подальшому до суду з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved