Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-07 00:00:00

Позивачем подано до суду позов про стягнення 5000-00 грн. Вимоги мотивуються тим, що за договором позики передав у власність відповідача 5000-00 грн., який прийняв грошову суму, зобовязався повернути таку ж суму грошей, однак свого зобовязання не виконує. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, настоює на позовних вимогах про стягнення 5000-00 грн. В судове засідання відповідач не зявилася, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги про стягнення 5000-00 грн. визнає. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до письмової розписки від 01 червня 2010 року [PERSON] (а.с.4), за договором позики позивач передав у власність відповідачу 5000-00 грн., який прийняв грошову суму, і зобовязався повернути таку ж суму грошей до 02 січня 2011 року, однак свого зобовязання не виконує. Сторонами правочин вчинено відповідно до п.3 ст.208, ст.1047 ЦК України у письмовій формі. За ч.2 ст.59 ЦПК України письмова розписка [PERSON] є допустимим доказом про спірні між сторонами правовідносини, на підставі яких, судом, в порядку ст.1046 ЦК України встановлюються обставини договору позики. Сторонами договір позики укладено, відповідно до письмової розписки від 01 червня 2010 року, за якою позивачем передано, а відповідачем прийнято у власність грошову суму 5000-00 грн., а за абз. 2 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідачем в порядку ст.1051 ЦК України, не оспорюється договор позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані від позикодавця або були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач, як позичальник, зобовязався повернути позивачу, як позикодавцю, за договором позики 5000-00 грн. 02 січня 2011 року, однак свого зобовязання згідно письмової розписки не виконує, коли за ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, і відповідно до ст.ст.526,1046, ч.1 ст.530, ч.1 ст.1049 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по справі в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved