Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому вказала, що 24 липня 2004 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] В шлюбі у них 14 вересня 2008 року народився син [PERSON], який після розірвання їхнього шлюбу 26 січня 2010 року проживає із нею. Під час шлюбу 10 серпня 2006 року вони разом із відповідачем [PERSON] купили однокімнатну квартиру [ADDRESS], оформивши право власності на неї по ? частині за кожним. Крім того, в шлюбі ними було надбане також і рухоме майно, а саме: стінку вартістю 1300 грн., ліжко вартістю 600 грн., вітальню вартістю 800 грн., сканер вартістю 200 грн., принтер вартістю 200 грн., компютер вартістю 1800 грн., кондиціонер вартістю 1500 грн., холодильник вартістю 1900 грн., газову плиту вартістю 500 грн., кухонну стінку вартістю 900 грн., мякий куточок вартістю 2400 грн., мікрохвильову піч вартістю 300 грн., супутникову антену вартістю 600 грн., пральну машину вартістю 1500 грн., газовий котел вартістю 1500 грн., компютерні стіл та стілець вартістю 600 грн. та програвач оптичних дисків вартістю 300 грн. Дійти згоди про поділ майна в добровільному порядку вони з [PERSON] не можуть, тому вона просить суд поділити перелічене майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, виділивши їй, з урахуванням зміни нею позовних вимог, інтересів малолітньої дитини і уточнення вартості майна: кондиціонер вартістю 700 грн., стінку-вітальню з двох предметів вартістю 500 грн., холодильник вартістю 800 грн., пральну машину вартістю 800 грн., компютерну техніку вартістю 1000 грн., супутникову антену вартістю 300 грн., компютерні стіл і стілець вартістю 300 грн. і кухонний мякий куточок вартістю 350 грн. Стосовно вимоги щодо розподілу нерухомого майна вона вважає, що, оскільки частка відповідача у власності квартири є незначною, квартира за експертним висновком є неподільною, спільне володіння і користування нею шляхом сумісного проживання у ній є неможливим, тому просить суд припинити право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]. Понесені нею судові витрати по справі позивач просить суд стягнути на її користь із відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, пояснивши, що правових підстав для розподілу нерухомого майна спірної квартири, яка уже із моменту придбання належить їм із позивачем в рівних частках на праві приватної спільної часткової власності, немає, тому в цій частині позов не може бути задоволений. Щодо розподілу рухомого майна, то він просить залишити йому кухонні меблі, стінку, мякий куточок, кухонний куточок, кондиціонер і газовий котел, а всю решту майна виділити позивачу. При тому, що компютерну техніку вона уже забрала собі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних мотивів. Правовідносини, що є предметом спору між сторонами, регулюються цивільним і сімейним законодавством України щодо правового режиму майна спільної сумісної власності подружжя та принципів його поділу. Зокрема, відповідно до ст.ст.183, 364, 370, 372 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності ; якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом ; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою; неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. За нормами ст.ст. 60, 69, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Судом встановлені наступні обставини у справі: -24 липня 2004 року сторони уклали шлюб (пояснення сторін); -10 серпня 2006 року сторони у справі [PERSON] і [PERSON] за договором купівлі-продажу придбали в рівних долях по ? частці кожен одну цілу однокімнатну квартиру № 58 в житловому будинку № 13 по вул.Пестеля в м.Іллінці Вінницької області, набувши кожен право приватної спільної часткової власності на неї в рівних частках по ? (пояснення сторін, копія договору купівлі-продажу на а.с.12 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно на а.с.13); -14 вересня 2008 року у сторін народився син [PERSON] (копія свідоцтва про народження на а.с.7); -22 квітня 2010 року [PERSON] звернулась до суду із цим позовом (позовна заява на а.с.2); -15 червня 2010 року державним виконавцем відділу ДВС Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області на виконання ухвали суду складено акт опису й арешту рухомого майна, що знаходиться у квартирі [ADDRESS], у якому описано і накладено арешт на таке майно: мякий куточок світло-коричневого кольору б/в вартістю 1000 грн., кімнатна стінка з пяти предметів світло-коричневого кольору б/в вартістю 800 грн., телевізор JVC сірого кольору в робочому стані вартістю 600 грн., кондиціонер білого кольору DAEWOO б/в в робочому стані вартістю 700 грн., два пластмасові карнизи на суму 80 грн., тюль біло-зеленого кольору вартістю 15 грн., люстра на три плафони вартістю 50 грн., матрац від двоспального ліжка вартістю 50 грн., напільний килим вартістю 50 грн., люстра на три плафони вартістю 50 грн., стінка-вітальня із двох предметів вартістю 500 грн., палас вартістю 50 грн., кухонний мякий куточок вартістю 350 грн., набір кухонних меблів вартістю 400 грн., холодильник NORD вартістю 800 грн., котел Vaillant білий 1989 р.в., дві батареї опалення на суму 3000 грн., таганок газовий вартістю 300 грн., люстра кухонна вартістю 30 грн. і ванна, унітаз та умивальник на суму 300 грн., а всього майна на загальну суму 8925 грн. (акт опису й арешту майна серії АА № 352103); -за висновком судової будівельно-технічної експертизи від 8 листопада 2010 року, ринкова вартість цілої однокімнатної квартири [ADDRESS] становить 137663 грн., вартість кожної її ? частини становить 68831 грн. 50 коп., розподіл її в частках ? та ? не вбачається можливим ((висновок № 1032, 1033 судової будівельно-технічної експертизи); - витрати позивача [PERSON] по справі загалом склали: 165 грн. 71 коп. сплати судового збору, 120 грн. сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 1496 грн. 40 коп. оплати вартості проведення судової будівельно-технічної експертизи та 1500 грн. оплати юридичних послуг (платіжні документи та їх копії на а.с.4, 5). Оцінюючи в сукупності встановлені на підставі досліджених доказів у справі, суд доходить наступних висновків. Надбане сторонами в шлюбі описане рухоме майно підлягає розподілу на вимогу позивача за принципом рівності часток сторін з урахуванням пріоритету інтересів того із подружжя, з ким проживає малолітня дитина. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, яка проживає із матірю, суд вважає необхідним поділити описане спільне рухоме майно сторін за запропонованим позивачем [PERSON] варіантом, оскільки мотиви відповідача щодо його варіанту розподілу не є обґрунтованими і переконливими. За таких обставин, суд вважає, що за позовними вимогами [PERSON] слід поділити спільне рухоме майно подружжя сторін, виділивши позивачу кондиціонер DAEWOO, стінку-вітальню з двох предметів, холодильник NORD, пральну машину-автомат, компютер, сканер і принтер, супутникову антену, компютерний стіл та стілець і кухонний мякий куточок, а відповідачу [PERSON], відповідно, стінку із пяти предметів, набір кухонних меблів, кухонну стінку, мякий куточок, газову плиту, газовий котел, карнизи, тюль, три люстри, матрац, напольний килим, палас, ванну, унітаз і умивальник. При цьому із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути 172 грн. 50 коп. грошової компенсації різниці вартості 1/2 частини рухомого майна та 1/15 частину усіх понесених нею судових витрат у справі пропорційно задоволеним вимогам. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 10 серпня 2006 року уже належить сторонам на праві спільної часткової власності в рівних долях по ? частині кожному. З цієї причини первісна вимога позивача на її розподіл на ? і ? частини не могла бути задоволена внаслідок відсутності власне самого предмету спору. Змінена позивачем вимога у виді припинення права власності відповідача на належну йому частку квартири на підставі норми ст.365 ЦК України також не може бути задоволена судом внаслідок відсутності усіх передбачених законом умов для цього. Зокрема, частка відповідача [PERSON] у власності спірного нерухомого майна у виді ? його частини, тобто половини майна, не може вважатись незначною, неможливість спільного володіння і користування сторонами спірною квартирою та відсутність істотної шкоди для відповідача внаслідок позбавлення його таким чином власного житла не доведені позивачем. Тому і в решті позовних вимог [PERSON] щодо припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] належить відмовити за їх безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial