Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-28 00:00:00

24.03.2011 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], 30.01.2003 р. нар., в розмірі 1/4 частини від його доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття сина [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2002 року, від якого в них народилася дитина син [PERSON], 30.01.2003 р. нар., батьком якого в свідоцтві про народження значиться відповідач. Зазначає, що з вини відповідача їх сімя розпалася, вони проживають окремо в різних будинках села. Син [PERSON] з дитинства є інвалідом і потребує не лише нормального уходу (харчування, одяг), але й постійного медичного нагляду з лікуванням. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, працює станковим в ДП Новоград-Волинського ДЛМГ, отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 1700 грн., інших дітей в нього немає, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу, в звязку з чим позивачка просить суд стягувати аліменти з відповідача в примусовому порядку. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з підстав та в обсязі, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позов в повному обсязі. Пояснив, що не надавав матеріальну допомогу на утримання свого сина, оскільки позивачка не просила його про неї. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку. З копії свідоцтва про одруження (а.с. 3) вбачається, що 07.09.2002 року між сторонами Наталівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу у них народилася неповнолітня дитина син [PERSON], 30.01.2003 р. нар., батьком якого записаний відповідач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Згідно ст. 51 ч. 2 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку, син [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивачки, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Наталівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області № 360 від 06.05.2010 року (а.с. 5). Судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, офіційно працює в ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство»№ 1 станковим та щомісячно отримує там заробітню платню, що підтверджується довідкою про доходи (а.с. 16), а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина. При вирішення питання розміру частки аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що дитина повністю знаходяться на утриманні позивачки, її майновий стан, стан здоровя дитина, яка є інвалідом дитинства, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 6), а тому потребує постійного догляду та медичного лікування, а також те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки офіційно працює, отримує заробітну плату, достатню для сплати аліментів в розмірі, який просить позивачка, однак не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку, стягнення аліментів на користь інших осіб з нього не проводиться, а також той факт, що відповідач визнав заявлений до нього позов, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Суд вважає, що задоволення позову відповідає фактичним обставинам справи, а отже вимогам розумності та справедливості. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені понесені останньою судові витрати (а.с.9), а також на користь держави судовий збір та збір за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved