Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

24 вересня 2010 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Мукачівського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON], Споживчого товариства «Кредосоюз», третьої особи - [PERSON] про стягнення боргу та відсотків за договором позики. Свої вимоги мотивують тим, що в травні між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на суму 100000,00 грн. з метою виконання програми «Мій капітал» Споживчого товариства «Кредосоюз». [PERSON]І, повинна була перерахувати позичені ними кошти як її цільовий внесок до СТ «Кредосоюз», що є необхідною умовою укладення нею договору позики з СТ «Кредосоюз» згідно вказаної програми «Мій капітал». Також в травні 2009 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 100000,00 грн., що були позичені позивачами у [PERSON], з метою внесення як цільовий внесок [PERSON] на виконання програми «Позика» СТ «Кредосоюз». Відповідач добровільно повернути кошти відмовляється, а тому просять стягнути солідарно з [PERSON] та Споживчого товариства «Кредосоюз» борг за договором позики в сумі 200000,00 грн., а також проценти в сумі 24172, 65 грн., збитки, повязані з сумою інфляції в розмірі 17188,65 грн., а також 3 % річних в сумі 5917,80 грн.. та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов та його мотиви підтримав повністю, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задоволити. В судовому засіданні третя особа позов та його мотиви підтримав повністю, просив позов задоволити та пояснив, що він дійсно позичив [PERSON], [PERSON] 100000,00 грн. для подальшої передачі [PERSON]І для внесення як цільового внеску на виконання програми «Позика» СТ «Кредосоюз». В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справу у її відсутності. В судове засідання представник Споживчого товариства «Кредосоюз» не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а також надав суду письмове заперечення, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з товариства заборгованості на підставі того, що воно не може бути солідарним відповідачем взагалі, так як ніякого відношення до взятої [PERSON] у позивачі суми має. Позивачі станом на травень 2009 року не були членами СТ «Кредосоюз», а тому соціальними програмами товариства «Мій капітал», «Позика», не мали права користуватися і не користувалися. Товариство приймає внески виключно від членів ( асоційованих членів), а тому твердження позивачів що вони дали кошти [PERSON] для їх внесення на рахунки товариства на реалізацію програм товариства є безпідставними. На даний час саме [PERSON]І, перебуває в складі членів Споживчого товариства «Кредосоюз» , вона особисто є членом програм «Мій капітал», «Позика» на підставі відповідних договорів. Внески [PERSON] робила особисто в виключно в її інтересах. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що [PERSON] зобовязувалася через два місяці віддати [PERSON]В, та [PERSON] суму 340000,00 грн., що підтверджується розпискою [PERSON] від 05.05.2009 року. З розписки [PERSON] вбачається, що вона отримала від [PERSON] 100000,00 грн., власником коштів яких є [PERSON], для сплати в Споживче товариство «Кредосоюз» на програму «Позика». Власнику грошей було повернуто 20000,00 грн.. іншу суму [PERSON]І, зобовязувалася повернути тоді, коли СТ «Кредосоюз» перерахує на її рахунок кошти з програми «Позика». Затримка повернення коштів зумовлена тим, що не закрита перша програма «Мій капітал». У випадку обману з боку СТ «Кредосоюз», [PERSON] зобовязалася при першій можливості повернути кошти. З огляду на протокол № 4/09 засідання правління Споживчого товариства «Кредосоюз», [PERSON] є членом споживчого товариства на підставі поданої нею особисто заяви про прийняття в пайовики СТ «Кредосоюз» (фізичної особи) від 13.04.2009 року. Згідно довідки Споживчого товариства «Кредосоюз» № 100 від 18.10.2010 року, [PERSON], [PERSON] не перебували в складі членів (асоційованих членів) Споживчого товариства «Кредосоюз», не були подані та зареєстровані заяви про вступ вказаними особами, а також ніяких платежів Товариством не було прийнято від імені цих фізичних осіб. Згідно вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Однак вимоги ст.218 ЦК України, передбачають, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. [PERSON] підтвердила наявність договірних відносин між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] шодо позики коштів в сумі 200000,00 грн. Як вбачається з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК тощо. Законодавством, зокрема ст. 1047 ЦК України, прямо не передбачено, що порушення вимог закону щодо укладення правочину (договору позики) в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним. Чинне законодавство, зокрема ч.2 ст. 1047 ЦК України, не передбачають вимог, яким повинна відповідати розписка, дана особою на підтвердження укладення договору позики та його умов укладення договору позики. Сторонами не надано жодного доказу, що волевиявлення [PERSON] при наданні нею розписок не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. Згідно вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1049 ч.1 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст.526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. Вимоги ст. 536 ЦК України передбачають, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Позивачами на підставі ст. 60 ЦПК України не доведено обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог щодо стягнення з Споживчого товариства «Кредосоюз» коштів в сумі 200000,00 грн., процентів в сумі 24172,65 грн., 17188,65 грн. с уми інфляції, та 3 % річних в сумі 5917,80 грн., як солідарного боржника [PERSON], а тому в задоволенні позовних вимог в даній частині слід відмовити. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачів слід стягнути понесені судові витрати в сумі 1700 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу.

Outcome: approved