Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-01 00:00:00

Позивач ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові посилається на те, що 24.02.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №2492. Відповідно до умов договору відповідач зобовязалася щомісячно здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, здійснювати погашення суми заборгованості яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості, всю суму відсотків та всю суму пені. В позові вказує на те, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконує взяті на себе зобовязання і у звязку з чим, станом на 27.01.2011 рік за ним утворилась заборгованість в сумі 1342065,96 грн. Посилаються на те, що в рахунок забезпечення виконання зобовязання 03.06.2009 року між банком та [PERSON] було укладено договір застави, відповідно до умов якого останній забезпечує заставою (земельна ділянку, площею 0,1162 га, що знаходиться за адресою: Київської області, Києво-Святошинський район, с. Ходосівська). Крім цього, вказують в позові на те, що в забезпечення кредиту був укладений договір поруки № 2494 від 19.09.2007 року з [PERSON], який добровільно взяв на себе зобовязання в повному обсязі відповідати за [PERSON], відповідно умов кредитного договору. Просять солідарно стягнути з відповідачів на їхню користь заборгованість за кредитним договором №2492 від 24.02.2009 року в сумі 1342065,96 грн. та судові витрати в сумі 1820 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та дав прояснення аналогічні позовним вимогам. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнають позов частково за винятком нарахованої пені у розмірі 38080,12 грн. у звязку з пропуском позовної давності. Відповідач [PERSON] позов не визнав повністю та подав до суду заперечення на позов. В запереченні вказує на те, що між банком та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №2492 від 19.09.2007 року. Сума кредиту 800000 доларів США за відсоткової ставкою 12,9 % річних з кінцевим терміном повернення 07.09.2027 року. В забезпечення вказаного договору між ним та банком був укладений договір поруки №2493 від 19.09.2007 року відповідно до якого він взяв на себе зобовязання в повному обсязі відповідати за [PERSON], відповідно умов кредитного договору . Після чого 16.10.2008 року між відповідачем [PERSON] та банком були укладені договір про внесення змін до договору про іпотечний кредит згідно якого збільшилась відсоткова ставка до 15% та 20.02.2009 року договір про внесення змін до договору про іпотечний кредит згідно якого збільшився розмір наданого позичальнику кредиту до 12138720 грн. Однак вказані договори були укладені без його відома та згоди і з змістом яких він не був ознайомлений. Далі банком було запропоновано підписати договори про зміну до договору поруки, однак він відмовився їх підписати. Вказує, що відповідно до ЦК України порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Вважає, що у звязку із зміною зобовязань [PERSON] перед банком, без його згоди, шляхом укладання договорі про внесення змін до договору про іпотечний кредит, що призвело до збільшення обсягу його відповідальності за договором поруки, тому її слід вважати припиненою. Просить в позові в частині стягнення з нього частини заборгованості відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, відповідачів, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно укладеного та в установленому порядку підписаного договору про іпотечний кредит №2492 від 19.09.2007 року банком надано відповідачу [PERSON] кредит. Судом встановлено в рахунок забезпечення виконання зобовязання 03.06.2009 року між банком та [PERSON] було укладено договір застави, відповідно до умов якого останній забезпечує заставою (земельна ділянку, площею 0,1162 га, що знаходиться за адресою: Київської області, Києво-Святошинський район, с. Ходосівська). Крім цього в рахунок забезпечення кредиту був укладений договір поруки № 2494 від 19.09.2007 року з [PERSON], який добровільно взяв на себе зобовязання в повному обсязі відповідати за [PERSON], відповідно умов кредитного договору. З розрахунку видно, що заборгованість за кредитним договором з урахуванням тіла кредиту, відсотків за його користування та штрафних санкцій, станом на 27.01.2011 року складає гроші в сумі 1342065,96 грн. Крім цього між відповідачем [PERSON] та банком були укладені договір №117 від 20.02.2009 року про внесення змін до договору про іпотечний кредит та договір №1441 від 16.10.2008 року про внесення змін до договору про іпотечний кредит. Ці обставини знайшли підтверджені дослідженими доказами. Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 554 ЦК України, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязання повністю від позичальника та поручителя, як разом так і окремо від кожного. Відповідно до ст. 559 ЦК України поруки припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та банком були укладені договори про внесення змін до договору про іпотечний кредит, без згоди відповідача [PERSON], який являється поручителем за договором про іпотечний кредит. Вказані зміни призвели до збільшення обсягу його відповідальності за договором поруки, тому її слід вважати припиненою. Суд приходить до висновку, що в позові в частині стягнення заборгованості з [PERSON] слід відмовити. Заява представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] про відмову в позові в частині стягнення пені за порушення зобовязання у звязку з пропуском строку суд вважає необґрунтованою, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а позивачем вказаний строк порушено не було, тому в цій частині позов підлягає задоволенню Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі викладеного, часткового визнання відповідачами [PERSON], [PERSON] та матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Слід стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON]Я на користь позивача заборгованість за договором про іпотечний кредит №2492 від 19.09.2007 року в сумі 1342065,96 грн. Крім цього слід стягнути з відповідача [PERSON], [PERSON] на користь позивача судові витрати, повязані із сплатою державного мита в сумі 1700 грн. та оплату за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. згідно квитанцій. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial