Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-30 00:00:00

У січні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що вона з 20 вересня 1986 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], який зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану виконкому Антрацитівської міської ради Ворошиловградської області, актовий запис № 431. Від шлюбу вони мають повнолітню дочку. Шлюб із відповідачем виявився невдалим, спільне подружнє життя не склалося, оскільки у них виявилися різні характери та погляди на життя, з цього приводу між ними часто виникали суперечки. Більш як півроку вони подружніх стосунків не підтримують, хоча проживають в одній квартирі, спільного господарства теж не ведуть. Їхній шлюб існує лише формально. Спір про поділ спільного майна подружжя між ними відсутній. Подавати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу відповідач не бажає, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 20 вересня 1986 року Відділом запису актів громадянського стану виконкому Антрацитівської міської ради Ворошиловградської області, актовий запис № 431. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, дала суду пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 вересня 1986 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі запису актів громадянського стану виконкому Антрацитівської міської ради Ворошиловградської області, актовий запис № 431. Більше півроку сторони, проживаючи в одній квартирі, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи, що сторони, проживаючи в одній квартирі, більше півроку подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 21, 24, 104, 110, 111, 112 СК України,

Outcome: approved