Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її вплати та моральної шкоди. На обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з травня 1986 року по травень 2006 року він працював слюсарем з ремонту автомобілів в ВАТ «Дніпродзержинськ АТ 11232», розташованому по вул. Широкій, 49 в м. Дніпродзержинську. З грудня 1996 року по червень 2005 року йому була нарахована заробітна плата в сумі 4852,63 грн., яка до цього часу йому не виплачена. В звязку із систематичною невиплатою заробітної плати, утворенням багатомісячної заборгованості він був вимушений звернутися де комісії з трудових спорів за захистом своїх порушених прав. 14 лютого 2006 року комісією з трудових спорів ВАТ «Дніпродзержинське АТП 11232» йому було вручена постанова № 139 та старшим державним виконавцем в Заводському районі м. Дніпродзержинська [PERSON] було винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового стягнення заборгованості по заробітній платі. Для захисту своїх порушених прав він 06 квітня 2006 року звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з цивільним позовом про стягнення з ВАТ «Дніпродзержинське АТП 11232» заборгованості по заробітній платі, і рішенням суду від 16 червня 2006 року його позов було задоволено. Але державний виконавець Заводського району Воробйова Л.І. відмовилася прийняти виконавчі листи, що були видані судом для примусового виконання рішення суду, посилаючись на те, що з 01 лютого 2005 року до 01 травня 2006 року розпочалася процедура ліквідації підприємства-боржника, і керуючим санацією призначений відповідач [PERSON] Тому 20 червня 2006 року виконавчі листи про стягнення заборгованості по заробітній платі були передані [PERSON], який їх зареєстрував, поставив підпис та печатки. Але [PERSON], який був призначений керуючим санацією ВАТ «Дніпродзержинське АТП 11232», будучі особою, що відповідальна за своєчасну виплату заборгованості по заробітній платі, в період ліквідації підприємства з 01 листопада 2005 року по 01 травня 2006 року, маючі на поточному рахунку грошові кошти, які надходили внаслідок фінансово-господарської діяльності підприємства, в сумі 470600 грн., і які відповідач повинний був в першу чергу використати для погашення заборгованості по заробітній платі, безпід ставно використав ці грошові кошти на свої власні потреби, таким чином порушивши чинне законодавство. Прокуратурою м. Дніпродзержинська 07 липня 2007 року, 15 березня 2007 року щодо [PERSON] було порушені кримінальні справи за ч.І ст. 175 та ч.2 ст. 364 КК України. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 травня 2009 року кримінальна справа щодо [PERSON] була закрита в звязку зі закінченням строку давності притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, крім цього, із звинувачення [PERSON] безпідставно виключена ст. 364 ч.2 КК України. Вважає, що з вини відповідача він не отримав заборгованість по заробітній платі, при тому, що на підприємстві він відпрацював багато років, користувався повагою робітників підприємства. Невиплата заробітної плати завдала йому моральної шкоди, так як він морально страждав, переніс три серцевих напади, хворіє, зараз не працює, і за станом здоровя не може працевлаштуватися. Відсутність грошових коштів протягом довго часу негативно вплинула на життєвий рівень його сімї, він один виховує двох дітей, є єдиним годувальником в сімї, дружина померла в 1999 році, і до смерті хворіла протягом 5 років. З вини відповідача, який не виплачував йому, позивачу, заборгованість по заробітній платі, ні він, ні його діти не мали можливості повноцінно харчуватися, він не мав можливості придбавати для дітей одяг, обув та інші предмети першої необхідності, були втрачені його звичайні життєві звязки, він постійно повинний був думати та шукати додаткові джерела доходу, застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя. Він має велику заборгованість по сплаті за комунальні послуги, в зві зку з чим йому погрожують припиненням постачання води, газу, світла. Тому вважає, що діями відповідач йому завдано моральної шкоди, розмір якої він оцінює в 100000 грн.. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 4852,63 грн., компенсацію по заробітній платі в звязку з затримкою її виплати в сумі 1027,03 грн. та моральну шкоду в сумі 100000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов по суті та за обставинами справи підтримує у повному обсязі, і у випадку неявки відповідача - згодний на розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення, йому розяснений порядок перегляду заочного рішення за лявою відповідача. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити -сюпотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату' та місце розгляд) справи неодноразово повідомлявся належним чином згідно вимог ст.76 ЦПК України, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 55, 60, 81) Крім цього. 23 листопада 2010 року відповідач поштовим відправленням надіслав до суду свої заперечення проти позову, у яких зазначив, що постановою господарського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2006 року у справі про банкрутство № Б 26/94-05 ВАТ «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232» було визнане банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, а його, арбітражного керуючого [PERSON], призначено ліквідатором у справі. Вважає, що він є неналежним відповідачем у справі за позовом [PERSON], так як, між позивачем та ним не існувало трудових відносин, він не укладав ні колективного, ні трудового договору з [PERSON], як того вимагає законодавств з, він здійснював діяльність арбітражного керуючого (ліквідатора) відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Господарський суд Дніпропетровської області затвердив ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, ліквідував юридичну особу ВАТ «Дніпродзержинське АТП 11232», припинив провадження у справі про банкрутство. Також відповідач зазначив, що під час процедури задоволення вимог кредиторів (в тому числі й погашення заборгованості по заробітній платі), відбувається за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута в порядку та черговості, встановленої ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Поточна заборгованість із заробітної плати [PERSON] була погашена та йому була виплачена вихідна допомога при звільненні в порядку першочерговості відповідно до статті 31 вищевказаного Закону. Заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] в сумі 4852,63 грн. за період з грудня 1996 року по червень 2005 року виникла до порушення справи про банкрутство ВАТ «Дніпродзержинське АТП 11232», в звязку з чим згідно ст.31 Закону вона відноситься до другої черги задоволення вимог. Частиною 1 ст.31 Закону передбачено, що у другу чергу задовольняються вимоги, що виникли із зобовязань банкрута перед працівниками підприємства -банкрута ( за винятком повернення внесків члені трудового колективу до статутного фонду підприємства), крім вимог, задоволених в першу чергу, зобовязань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян, шляхом капіталізації відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування ід нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за громадян, які застраховані в цьому Фонді, в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України, зобовязань зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообовязкового державного соціального страхування, а також вимоги громадян - довірителів в (вкладників) довірчих товариств або інших субєктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників). Також відповідач у своїх запереченнях повідомив, що основні активи ВАТ «Дніпродзержинське АТП 11232» було реалізоване відділом Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з метою погашення заборгованості із заробітної плати, що відбувалося в період часу до порушення провадження у справі про банкрутство. Під час процедури ліквідації ним, відповідачем, відповідно до законодавства України було реалізовано лише залишки майна ВАТ «Дніпродзержинське АТП 11232», і коштів , отриманих від продажу залишків майна, вистачило лише на виплату тільки тієї частини зобовязань банкрута перед колишніми працівниками, які підлягають задоволенню в першу чергу відповідно до п.1 ч.І ст. 31 Закону України про банкрутство. Майна, за рахунок коштів від реалізації якого можна було б у повному обсязі погасити заборгованість із заробітної плати перед колишніми працівниками банкрута, на підприємстві на час призначення його ліквідатором, було недостатньо. Тому згідно з ч.б ст. 31 Закону про банкрутство вимоги (в тому числі і ті, що виникли із зобовязань боржника перед колишніми працівниками), не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними. Тому про* ить суд відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог про стягнення з нього, відповідача, заборгованості по заробітній платі в повному обсязі. З увагою на те, що відповідач по справі, який про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, але надав свої письмові заперечення проти позову, суд відповідно до ст.169 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Зі згоди позивача, якому розяснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом досліджені докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні. копія паспорту позивача (а.с. 5-6), яким підтверджується його особа громадянина України; копія трудової книжки позивача ( а.с. 8-9), якою підтверджується факт роботи позивача на підприємстві ВАТ «Дніпродзержинське АТП 1 1232 з 07 травня 1986 року по 05 травня 2006 року; І довідка ВАТ «Дніпродзержинське АТП 11232» від 04.04.2006 р. № 90 (а.с. 10), якою підтверджується факт існ\\вання заборгованості по заробітній платі в сумі 4852, 63 грн.; постанова Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.11. 2008 року (а.с. 11). я.'-.ою підтверджується факт направлення кримінальної справи щодо відповідача за ст. 364 ч.2. ст. 175 ч.І КК України на додаткове розслідування: постанова Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.05. 2009 року ( а.с. 14- 19). якою встановлювався факт того, що в період часу з 01.10.2005 р. станом на 01.05.2006 р. з вини керуючого санацією [PERSON] працівникам ВАТ «АТП 11232» була безпідставна не виплачена заробітна плата, і тому числі і позивачу [PERSON]; ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.08.2009 р. (ас. 41), якою підтверджується факт скасування постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.11. 2008 року за скаргами потерпілих; постанова Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.01.2010 р.(а.с .29-30), якою підтверджується що в період часу з 01.10.2005 р. станом на 01.05.2006 р. з вини керуючого санацією [PERSON] працівникам ВАТ «АТП 11232» була безпідставна не виплачена заробітна плата, і тому числі і позивачу [PERSON]; копія касаційної скарги [PERSON] (а.с. 42), якою підтверджується факт подання позивачем касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.04 2010 р. та на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.01.2010 р. з вимогами про скасування ухвали та постанови і направлення кримінальної справи за звинуваченням [PERSON] за ст. 364 ч.2 КК України на додаткове розслідування; постанова Верховного суду України від 03.06. 2010 р. ( а.с. 43), якою підтверджується факт відмови у витребуванні кримінальної справи щодо [PERSON] для перевірки в касаційному порядку; свідоцтво про укладення шлюбу ( а.с. 20), яким підтверджується факт знаходження в зареєстрованому шлюбі громадян [PERSON] та [PERSON] з 26 квітня 1986 року; свідоцтва про народження дітей ( а.с.21), якими підтверджується, що позивач є батьком двох дітей, [INFO] та [INFO]; свідоцтво про смерть ( а.с. 22), яким підтверджується факт та дата смерті дружини позивача - [PERSON]; заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 06.2006 року, ухваленого за позовом [PERSON] до ВАТ «АТП 11232» про стягнення заборгованості по заробітній платі (а.с. 23), яким підтверджується наявність заборгованості в сумі 4852,63 грн. , її стягнення та стягнення компенсації в звязку з порушенням строків в плати заробітної плати в сумі 1027,03 грн. з підприємства на користь позивача в судовому порядку; заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 грудня (а.с. 26), яким підтверджується факт стягнення з позивача заборгованості за по квартплаті; копії постанови старшого державного виконавця Заводської державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська від 13 лютого 2006 р. про закінчення виконавчого провадження ( а.с. 28), якою підтверджується факт направлення відповідачу, як ліквідатору підприємства, виконавчих листів про стягнення з ВАТ «АТП 11232» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі, для примусового виконання; рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 березня 2010 року (а.с. 31-32), яким підтверджується стягнення з позивача суми заборгованості за спожитий природний газ; епікризи із історії хвороби [PERSON] (а.с. 35 -37)., якими підтверджується наявність у позивача хронічних захворювань; копії виконавчих листів, виданих Заводським районним судом м. Дніпродзержинська ( а.с. 38, 39, 40), якими підтверджується факт стягнення з ВАТ «АТП 11232» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі, компенсації за порушення строків виплати заробітної плати та моральної шкоди. Вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з травня 1986 року по 05 травня 2006 року дійсно працював на ВАТ «Дніпродзержинське АТП 11232», був звільнений з підприємства в звязку із скороченням штатів за ст. 40 п.1 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 8-9). Згідно довідки, що була видана арбітражним керуючим - відповідачем [PERSON] заборгованість із заробітної плати, яка не була виплачена позивачу станом на 10 травня 2006 року становить 4852, 63 грн. ( а.с. 10-довідка). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 червня 2006 року з ВАТ «Дніпродзержинське АТП - 11232» на користь [PERSON] була стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 4852,63 грн. та компенсація в звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 1027,03 грн. ( а.с. 38,39 - виконавчі листи). Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 січня 2010 року, що була ухвалена у кримінальній справі за звинуваченням [PERSON] за ст. 175 ч.І КК України, провадження по кримінальній справі відповідно до вимог чі. ст. 49 КК України було закрито в звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому Заводським районним судом м.Дніпродзержинська була встановлена вина відповідача, як керуючого санацією підприємства ВАТ «Дніпродзержинське АТП 11232», у безпідставній невиплаті працівникам підприємства, в тому числі й позивачу [PERSON], заборгованості по заробітній платі. І при розгляді кримінально" справи суд дійшов до висновку, про що зазначив у постанові, що своїми навмисними діями [PERSON] скоїв злочин, передбачений статей 175 ч.І КК України за ознаками безпідставної невиплати заробітної плати, більше, ніж за 1 місяць, скоєної навмисно керівником підприємства. Крім цього, у постанові суд зазначив, що згідно протоколу допиту обвинуваченого від 12.12. 2009 р , звинувачений [PERSON] свою вину визнав повністю тау скоєному покаявся. Згідно ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. А тому суд вважає встановленим той факт, що з вини відповідача позивачу дійсно безпідставно не була виплачена заборгованість по заробітній платі, що було вставлено постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 29 січня 2010 року. Суд також вважає, що позивачу діями відповідача [PERSON], який безпідставно не виплатив позивачу заробітну плату більше, ніж за 1 місяць, завдано і моральної шкоди, так як внаслідок винних дій відповідача позивач зазнав моральних страждань, переніс три серцевих напади, хворіє, що підтверджується медичними епікризами (а.с. 35, 36, 37). Відсутність зароблених працею грошових коштів протягом довго часу негативно вплинула на життєвий рівень сімї позивача, який після смерті дружини один виховував двох дітег (а.с. 21 - свідоцтва про народження доньки Олени, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], а.с. 22- свідоцтво про смерть [PERSON]), був єдиним годувальником в сімї. З вини відповідача, який не виплачував позивачу заборгованість по заробітній платі, позивач та його діти не мали можливості повноцінно харчуватися, він не мав можливості придбавати для дітей одяг, обув та інші предмети першої необхідності, були втрачені його привичні життєві звязки, він постійно повинний був думати та шукати додаткові джерела доходу, застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя. Крім цього, позивач має велику заборгованість по сплаті за комунальні послуги, що підтверджується заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 грудня 2006 року про стягнення з позивача заборгованості за по квартплаті (а.с. 26), рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 березня 2010 року про стягнення з позивача суми заборгованості за спожитий природний газ (а.с. 31-32). В звязку з тим, що судом встановлена вина відповідача у завданні позивачу матеріальної шкоди внаслідок безпідставної невиплати заробітної плати, відповідач повинний відшкодувати і моральну шкоду. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.І ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначення моральної шкоди визначається у ст. 23 ЦК України й у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) шкоди», Так, під моральною шкодою варто розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю осіб. Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, вона підлягає відшкодуванню одноразово. При визначенні розміру й форми відшкодування моральної шкоди суд ураховує такі фактори, як глибину психологічного дискомфорту, значні порушення душевної рівноваги, тривалість страждань, які отримав позивач, а також ураховує вимоги розумності й справедливості. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути моральну шкоду в сумі 6000 грн. В звязку із задоволенням позову, заявленого позивачем, який звільнений від сплати судових витрат у вигляді судового збору та витрат з інформаційно-технічного розгляд) справи на підставі ст.88 ЦПК України, судовий збір в сумі 51 грн. за вимогами майнового характеру, та в сумі 8.50 грн. за вимогами про стягнення моральної шкоди, а також витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. належить стягнути з відповідача у справі на користь держави. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial