Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-15 00:00:00

У вересні 2010 року Відкрите акціонерне товариство Софія (далі ВАТ Софія) звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що у господарському віданні товариства знаходиться гуртожиток № 2, що розташований за адресою: місто Бровари Київської області, бульвар Незалежності, 16-Б, який побудований у 1984 році. Відповідно до ст. ст. 128, 129 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету, на підставі якого адміністрація видає громадянину спеціальний ордер, що є підставою для заселення. У звязку з перебуванням у трудових відносинах із ВАТ Софія [PERSON] 04 листопада 1988 року була надана кімната № 401 у гуртожитку № 2, де на даний час проживає відповідач [PERSON]. Останній був заселений та зареєстрований у гуртожитку ВАТ Софія у вказану вище кімнату як чоловік працівника підприємства 04 лютого 1998 року. За останні роки сумісного проживання між [PERSON] і [PERSON] постійно виникали сварки та бійки, ініціатором яких є відповідач. Ці обставини призвели до того, що шлюб між ними розірвано. Однак, незважаючи на розірвання шлюбу, [PERSON] продовжує постійно конфліктувати в сімї, на очах неповнолітнього сина вчиняє сварки, застосовує фізичну силу до [PERSON], що підтверджується постановами про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Відповідно до п. 44 Примірного положення про гуртожитки громадяни можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення також на підставах, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України, а саме у разі порушення особою правил проживання, що робить неможливим проживання разом з ним в одній кімнаті інших осіб, а заходи попередження і суспільного впливу є безрезультатними. Виселення винних по вимозі наймодавця чи інших зацікавлених осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. У ст. 127 ЖК України передбачено, що гуртожитки підприємства призначені для проживання в них працівників та членів їх сімей в період роботи. Оскільки відповідач [PERSON] не є працівником підприємства та членом сімї працівника підприємства, він не має підстав для проживання у гуртожитку ВАТ Софія, тому має бути виселений із займаного ним приміщення без надання іншого житла. Просило виселити [PERSON] із кімнати № 401 А-Б гуртожитку № 2 ВАТ Софія, що розташований у місті Броварах Київської області по бульвару Незалежності, 16-Б, без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, дала суду пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він із 1993 року перебував у зареєстрованому шлюбі з третьою особою [PERSON], 27 жовтня 2009 року шлюб між ними розірвано. При вселенні у гуртожиток [PERSON] у ордер на її вселення він включений не був, оскільки був зареєстрованим за іншою адресою. У гуртожиток він був вселений та зареєстрований як член сімї працівника товариства. На даний час сумісне проживання із [PERSON] є неможливим, так як вона влаштовує скандали. Через відсутність місця проживання, просив суд надати йому інше житло. Третя особа: [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що у звязку з перебуванням у трудових відносинах із ВАТ Софія їй із сином була надана кімната у гуртожитку, куди пізніше вона прописала та вселила на той час свого чоловіка [PERSON] При наданні їй житла адміністрацією ВАТ Софія було враховано той факт, що на той час вона була також опікуном двох своїх неповнолітніх брата та сестри, які проживали разом із нею. З відповідачем [PERSON] спільне сімейне життя у неї не склалося, оскільки він зловживає спиртними напоями. Перебуваючи у нетверезому стані, вчиняє сварки, застосовує до неї фізичну силу. З цього приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Через таку поведінку відповідача склалися неприязні відносини між [PERSON] та їхнім сином. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 24 квітня 1998 року № 128 будинки по бульвару Незалежності, 16-Б і 16-В у місті Броварах на 535 ліжко-місць кожний, зареєстровані як гуртожитки для проживання сімей. Згідно із довідкою ВАТ Софія від 02 грудня 2009 року зазначені гуртожитки знаходяться в господарському віддані ВАТ Софія згідно із планом приватизації 1993 року. Із свідоцтва про одруження видно, що [PERSON] та [PERSON] 22 січня 1993 року зареєстрували шлюб у м. Києві у Палаці одружень Дарницький, актовий запис № 98. Відповідно до довідки, виданої 13 листопада 2009 року ВАТ Софія, [PERSON] дійсно працювала у ВАТ Софія з 05 липня 1988 рік по 25 березня 2002 року на посаді розкрійниці. 26 грудня 1997 року [PERSON], яка працювала у ВАТ Софія, видано ордер на жилу площу в гуртожитку з правом зайняття сімєю з двох чоловік жилої площі в гуртожитку № 2 по бульвару Незалежності, 16-Б. Ордер виданий на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету АТ Софія. У ордері зазначено, що до складу її сімї входять: вона, [PERSON], та її син [PERSON], [INFO]. Згідно із довідкою форми № 3 [PERSON] зареєстрована за вказаною вище адресою з 04 листопада 1988 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у лютому 1998 року був заселений у кімнату № 401 А-Б гуртожитку № 2 по бульвару Незалежності, 16-Б у місті Броварах Київської області як член сімї працівника ВАТ Софія. Зареєстрований він за цією адресою з 04 лютого 1998 року, що підтверджується довідкою форми № 3. Ордер на його вселення не видавався. Підставою заселення [PERSON] у гуртожиток було те, що він був членом сімї [PERSON], оскільки перебував із нею у зареєстрованому шлюбі. Згідно із ч. 1 ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ст. 129 ЖК України, п. 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Радою Міністрів Української РСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Згідно із п. 17 Примірного положення про гуртожитки громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вправі вселити в займані приміщення своїх неповнолітніх дітей. Вселення інших членів сімї в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету установи, організації та письмової згоди членів сімї громадянина, які проживають разом із ним. Враховуючи наведене вище, а також те, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ВАТ Софія, слід дійти висновку, що відповідач [PERSON] був вселений у кімнату № 401 гуртожитку № 2 з дозволу останньої та адміністрації, профспілкового комітету підприємства, установи, організації. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що сімю [PERSON] знає давно, так як разом з [PERSON] працювала на ВАТ Софія. Неодноразово бувала у них у кімнаті, при цьому в її присутності відповідач вів себе неприпустимо, сварився. Про свою сімю [PERSON] ніколи не дбав, всі обовязки в сімї були покладені на його дружину. Вважає, що спільне сумісне проживання відповідача та третьої особи є неможливим. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] є її рідною сестрою. Дійсно, коли їх батьки померли, то [PERSON] опікувалась двома меншими братом і сестрою, які проживали разом із нею в гуртожитку. У звязку з цими обставинами, їй надали більшу житлову площу. Відповідач у справі заселився до [PERSON] вже після того, як вона одержала кімнату № 401. Останнім часом відповідач зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки, свідком яких вона була неодноразово. [PERSON] застосовує до своєї дружини фізичну силу, веде неправильний спосіб життя. Були навіть випадки, коли відповідач інсценував самогубство, чим дуже налякав неповнолітнього сина. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за протиправну поведінку. Вважає, що сумісне проживання сімї [PERSON] у одному приміщенні є неможливим через їхні взаємовідносини та негативний вплив на дитину. Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 430 від 27 жовтня 2009 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] неодноразово за місцем проживання вчиняв сварки, бійки, застосовував у сімї насильство. Відповідно до постанов Броварського міськрайонного суду Київської області від 26, 27 березня 2009 року, 09, 16 червня 2009 року за вчинення насильства в сімї [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 1732 КУпАП та до нього застосовувались стягнення у виді штрафу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше сумісне проживання відповідача [PERSON] із третьою особою [PERSON] у кімнаті № 401 гуртожитку ВАТ Софія є неможливим. У ст. 116 ЖК України встановлено, що якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадянського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно із п. 44 Примірного положення про гуртожитки громадяни можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення також на підставах, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що спільне проживання [PERSON] і відповідача [PERSON] у одній кімнаті гуртожитку є неможливим через протиправну поведінку останнього, шлюб між ними розірвано, відповідач не перебуває у трудових відносинах із позивачем ВАТ Софія, правові підстави для проживання [PERSON] у гуртожитку відсутні, суд дійшов висновку, що позов ВАТ Софія є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 116, 127 132 ЖК України, п. 44 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 03 червня 1986 року № 208,

Outcome: approved