Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу нерухомості дійсною та визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 14 травня 1998 року відповідно до договору купівлі-продажу позивач купив квартиру [ADDRESS]. Укладений договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований на товарній біржі «Правобережна» за реєстраційним № Т-23. На теперішній час у позивача виникла потреба розпорядитися належним йому майном, але в посвідченні договору нотаріусом було відмовлено, у звязку з тим, що угода купівлі-продажу оформлена Товарною біржею «Правобережна», нотаріально не посвідчена, а тому є недійсною. Право власності позивача на квартиру нікім не оспорюється, але й не визнається державними установами за відсутності належних правовстановлюючих документів. Сторони свої зобов'язання за даним договором виконали в повному обсязі. У зв'язку з вище викладеним позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання за нею права власності на квартиру. Позивач в судове засідання не зявився, відповідно до наданої суду заяви позов підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявився, відповідно до наданої суду заяви позов визнала, просила справу розглянути за її відсутності. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, 14 травня 1998 року сторони уклали письмовий договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який було зареєстрована Товарною біржею «Правобережна» за реєстраційним № Т-23 від 14.05.1998 р.. Описані правовідносини є цивільно-правовими, тому, враховуючи час їх виникнення, слід застосувати Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, ст.128 якого вказує на те, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором . За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно( товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В даному випадку сторони виконали суттєві умови угоди купівлі продажу квартири, а саме: продавець [PERSON] передала у власність покупця [PERSON] квартиру [ADDRESS]; покупець [PERSON] прийняв будинок та сплатила за нього зазначену в договорі суму. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (1963р.), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати останню дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди у подальшому не вимагається. З огляду на вище зазначене позивачем був придбаний будинок, тому за ним слід визнати право власності на цей будинок. На підставі викладеного та

Outcome: approved