Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ПТСВ КП «Вагінтур». в якому просить суд винести рішення, яким зобовязати відповідача донарахувати йому належну заборгованість по заробітній платі. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що працював в у ПТСВ КП «Вагінтур» на посаді головного енергетика з 05.05.2008р. по 26.12.2009р. по переводу з посадовим місячним окладом в 3000 грн. В 2009 році почалися перебої з виплатою заробітної плати, в результаті чого його посадовий оклад скоротився до 2000 грн., про що він довідався лише в кінці жовтня 2009р., тобто з порушенням строків повідомлення про зміну організації виробництва та праці. Крім того, в березні 2009р. відповідачем, в порушення норм трудового законодавства, його було відправлено у вимушені простої, без оплати таких, також його згоди. Крім того, при звільненні з роботи, йому не була виплачена заробітна плата в повному обсязі, після чого, на його неодноразові звернення до відповідача з вимогою про нарахування йому невиплачених коштів по заробітній платі, останній не реагував жодним чином, що змусило його звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, а саме просить суд винести рішення, яким зобовязати відповідача ГІТСВК «Вагінтур» провести повний розрахунок по борговим збов'язанням, перед ним, нарахованої та невиплаченої заробітної плати, виходячи з посадового окладу 3 000,00 грн. на підставі наказу про прийняття його на роботу за період з квітня 2009 року по 26 грудня 2009 року, тобто по момент його звільнення, в сумі, що становить 8826,20 грн. Крім того просить зобовязати відповідача провести повний розрахунок по борговим зобовязанням у відповідності до наданих розрахункових листів, що становить 4 438,67 грн.. а також зобовязати відповідача провести повний розрахунок по борговим зобовязанням, перед ним. за час вимушеного простою, тобто за час перебування у відпустці без збереження заробітної плати, що становить 5 052,64 грн. та зобовязати відповідача провести повний розрахунок за час затримки виплати належних йому сум, а саме середнього заробітку за час затримки виплати належної суми заробітної плати в розмірі 8 631,88 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала уточнення до позовної заяви, надані позивачем [PERSON]., просить позов задовольнити в повному обємі. В подальшому в судовому засіданні позивач [PERSON] знову уточнив позовні вимоги, а саме просить суд зобовязати відповідача відшкодувати йому заборгованість по заробітній платі, нарахованій відповідно до розрахункових листків по заробітній платі, що відповідно до вказаних розрахунків за період часу з листопада 2008 року по грудень 2009 року, становить 6 459,64 грн. Крім цього просить зобовязати відповідача відшкодувати йому 2/3 посадового окладу за час вимушеного простою, посилаюсь на те, що з 29.01.2009р. по 31.03.2009р. на підприємстві був період простою, хоча такий офіційно не оголошувався, проте було призупинення роботи, так як згідно табелів обліку робочого часу, основна частина робітників не працювала, також зазначив, що простій відбувся не з його вини, тому відповідно до норм трудового законодавства, час такого простою повинен бути йому оплачений з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду, що становить 4 226,30 грн. Крімм цього, позивач просить суд зобов'язати відповідача відшкодувати йому суму середнього заробітку за весь період затримки після звільнення, тобто з 27.12.2009р. по даний час, що становить ЗО 278,01 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав остаточні уточнення до позовної заяви, надані позивачем [PERSON], просить позов задовольнити в повному об'ємі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні повністю заперечила щодо позовних вимог, надавши суду письмові заперечення, де зазначила, що посилання позивача нате, що з 26.01.2009р. по 31.03.2009р. він перебував у вимушеній відпустці без збереження заробітної рлати, не відповідає дійсності, так як згідно заяви останнього від 26.12.2008р., наказом № 140-К від 26.12.2008р., йому було надано відпустку на 24 календарні дні, з 29.12.2008р. по 23.01.2009р. та було виплачено відпускні в повному обсязі. Одночасно, наказом № 124-К від 20.10.2008р. на ПТСВКП «Вагінтур» було вжито антикризових заходів, в результаті чого змінено організацію виробництва і праці, зокрема затверджено змінені посадові оклади та всіх працівників підприємства переведено на роботу з умовами неповного трудового тижня та з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу згідно табелю обліку робочого часу. Даний наказ введено в дію 01.01.2009р. та доведено до відома всіх працівників підприємства, зокрема позивача [PERSON], протягом 22-23 жовтня 2008р., про що останній розписався. Тому, твердження позивача про наявність простою на підприємстві протягом січня-березня 2009р. є неправдивим, так як такий на підприємстві не оголошувався, а про зміну істотних умов праці позивача було повідомлено в належні строки. 25.12.2009р. [PERSON] було звільнено з роботи за згодою сторін, наказом № 107-1К від 25.12.2009р., тоді ж видано трудову книжку, а 17.03.2010р. з останнім було проведено розрахунок при звільненні, шляхом зарахування коштів на особовий картковий рахунок в Приватбанку. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що працює на ПТСВКП «Вагінтур» на посаді заступника директора, також вказала, що відповідно до наказу № 124-К від 20.10.2008р. на даному підприємстві вжито антикризових заходів, в результаті чого змінено організацію виробництва і праці, зокрема затверджено змінені посадові оклади та всіх працівників підприємства переведено на роботу з умовами неповного трудового тижня та з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу, згідно табелю обліку робочого часу. Даний наказ введено в дію 01.01.2009р., в результаті чого на неї покладено обовязок довести даний наказ до відома всім працівникам підприємства, що вона і зробила на протязі 22-23 жовтня 2008р. Таким чином, позивач [PERSON] був повідомлений про зміни в організації праці підприємства належним чином, що також підтверджується його підписом про ознайомлення із вищевказаними змінами. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], свідка [PERSON], з ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював в у ПТСВ КП «Вагінтур» на посаді головного енергетика з 05.05.2008р. по 26.12.2009р. по переводу з посадовим місячним окладом в 3000 грн., що підтверджується наказом від 05.05.2008р. № 40К про прийняття останнього на роботу. 20.10.2008р. директором підприємства видано наказ № 124- К, на підставі якого, ПТСВКП «Вагінтур» вжито антикризових заходів, в результаті чого змінено організацію виробництва і праці, зокрема затверджено нові посадові оклади та всіх працівників підприємства переведено на роботу з умовами неповного трудового тижня та з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу, згідно табелю обліку робочого часу. Відповідно до додатку до даного наказу від 20.10.2008р. (а.с.68), позивача належним чином було ознайомлено з наказом «Про зміну організації праці», про що свідчить його підпис, твердження останнього про те, що чітко не впевнений в належності саме йому даного підпису, суд не бере до уваги, оскільки, як з боку позивача [PERSON], так і його представника [PERSON] не представлено обґрунтованих доказів зворотнього. З 02.01.2009р. позивачу було змінено посадовий оклад на 2 000,00 грн., жодних претензій з цього приводу на адресу відповідача з боку позивача не надходило. Також, суд бере до уваги те, що згідно заяви позивача [PERSON] від 26.12.2008р., наказом за № 140-К від 26.12.2008р. останньому було надано відпустку строком на 24 календарних днів з Р 29.12.2008 по 23.01.2009р., відпускні нараховано та виплачено в повному обсязі. Посилання позивача на те, що з 26.01.2008р. по 31.03.2009р. він перебував у вимушеній відпустці без юереження заробітної плати не відповідає дійсним обставинам справи, про що стверджується представленими представником відповідача, табелями робочого часу в спірний період з січня по березень 2009р.(А.с.110-119). Після чого, наказом від 25.12.2009р. № 107-1К позивача [PERSON] звільнено з даного підприємства за угодою сторін, відповідно до гі.1 ст. 36 КЗпГІ України, з „«платою компенсації за невикористану відпустку 14 к.д., за період з 04.05.2009р. по 1 ;4.12.2009р., підставою даного наказу була особиста заява позивача від 25.12.2009р. З даним наказом позивач [PERSON] належним чином був ознайомлений, про що свідчить його підпис. Трудову книжку видано 25.12.2009р. На момент звільнення, відповідно до розрахункового листка по заробітній платі позивача за грудень 2009 року, заборгованість підприємства перед останнім на кінець місяця становила 4 438,67 коп., розрахунок по сумі в розмірі 4 394,28 грн. з позивачем ! був проведений лише 17.03.2010р., шляхом зарахування коштів останньому на його пенсійний рахунок в Приватбанку, про що свідчить виписка з рахунку позивача, так як відповідно до відомостей на виплату грошей за листопад 2009 року (а.с.65), позивач відмовився від отримання частини коштів в розмірі 1 638,80 грн., внаслідок чого 24.02.2010р. дана сума була депонована. Крім того, в судовому засіданні, представником відповідача [PERSON] представлено і суду належні обґрунтування виплати зарплати за жовтень 2009 року в сумі 983,28 грн., шляхом зарахування даних коштів на особовий картковий рахунок позивача в ЗГРУ КБ «Приватбанк» і 17.12.2009р. Вимогу позивача та його представника щодо зобовязання відповідача ПТСВ КП «Вагінтур» відшкодувати середній заробіток внаслідок невиплати в строки, передбачений законодавством України відповідно до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд вважає безпідставною, так як саме з вини позивача, відповідачем було депоновано частину коштів, | оскільки останній відмовився від отримання таких. Також, як зясувалось в судовому засіданні, 17.03.2010р. було проведено остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем в сумі 4394,28 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 ] КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні 1 виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про належність звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Враховуючи те, що наказом № 124-К від 20.10.2008р. на ПТСВКП «Вагінтур» було вжито антикризових заходів, в звязку з погіршенням фінансового стану даного підприємтсва, тому і вимога позивача щодо зобовязання відповідача ПТСВ КП «Вагінтур» відшкодувати йому середній заробіток внаслідок невиплати в строки, передбачений законодавством України не підлягає до задоволення.

Outcome: partial