Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-07 00:00:00

Позивач у справі [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про захист честі і гідності та ділової репутації (а.с.232-240), посилаючись на те, що з жовтня 2000 року по теперішній час є адвокатом [PERSON] міської колегії адвокатів та здійснює індивідуальну адвокатську діяльність. Зазначала, що в листопаді 2008 року при розгляді дисциплінарною комісією адвокатури скарги [PERSON], їй стало відомо, що гр. [PERSON], також подала скаргу до дисциплінарної комісії адвокатури, з якою вона не перебувала у договірних відносинах. Зазначала, що скаргу у письмовому вигляді їй не надали, а заслухали гр. [PERSON] в той же день, коли й гр. [PERSON] Позивач зазначала, що на дисциплінарній комісії адвокатури в листопаді 2008 року [PERSON] розповіла членам комісії, як [PERSON] запропонувала написати до вказаної комісії скаргу на [PERSON] та отримати моральну шкоду з неї, що вказано зафіксовано у протоколі, які підкреслюють неправдивість її висловів, викладених у скарзі [PERSON] міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (надалі по тексту КМКДКА) від 25.11.2008 року. Позивач зазначала, що була здивована поведінкою гр. [PERSON] та тим, що вона оговорювала від свого імені та від імені співвідповідача за довіреністю, а тому вирішила захищати свою честь і гідність та ділову репутацію у суді. Позивач зазначала, що на початку листопада 2006 року до неї як адвоката індивідуальної діяльності на прийом для отримання юридичної консультації та складення процесуальних документів звернувся гр.[PERSON] зі своєю матір»ю з питання про встановлення факту прийняття спадщини. Посилаючись на похилий вік матері, [PERSON] запропонував вступити з ним у договірні правовідносини, а фактично захищати у суді інтереси його матері, складати процесуальні документи та надавати консультації. Зазначала, що всі питання нею як адвокатом узгоджені були із [PERSON] та його матір»ю і тому у присутності помічника [PERSON] було укладено перший договір від 11.11.2006 року по справі про встановлення факту прийняття спадщини із погодженням винагороди по 500 грн. за судодень. Другий договір із [PERSON] було укладено по цивільній справі про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на земельну ділянку з визначенням гонорару в 5000 доларів США в присутності [PERSON] зазначала, що згідно поданої до КМКДКА скарги від 25.11.2008 року, у відповідачів до неї були претензії по договору від 11.12.2006 року. Зазначала, що нею було змінено юридичну адресу та з січня 2007 року вона виїхала з приміщення за адресою [ADDRESS] до приміщення за адресою м. Київ вул.Гарматна,39-в, про що було повідомлено всім клієнтам, з якими продовжувались договірні зобов»язання. Зазначала, що відповідачка [PERSON] оформила довіреність на ведення справи у суді на її ім»я, у тому числі, на [PERSON] та [PERSON] Позивач зазначала, що особисто брала участь у судових засіданнях, деякі засідання були перенесені за її заявою, у зв»язку із не оплатою клієнтом послуг після проведеного фінансового звіту. Позивач зазначала, що після дослідження матеріалів справи на стадії судових дебатів, до офісу на прийом громадян з»явилась [PERSON] зі своїм сином [PERSON] з претензіями через те, що вона їх не повідомила, що в державі існує ще апеляційний та Верховний суд України, що інший адвокат їх проконсультував про можливі оскарження рішення суду, навіть якщо справу буде вийграно, а тому наполягали на розірванні договору в той же день з поверненням повної суми, що була передана як бюджетні кошти справи. Позивач зазначала, що повідомила відповідачів, що залишилось останнє судове засідання і кошти можуть бути відроблені та зробила акцент на тому, що в разі повернення коштів все рівно треба буде оплатити юридичні послуги згідно тарифів, що розлютило [PERSON] Позивач зазначала, що в останнє судове вона не з»явилась, але завчасно суддю Святошинського районного суду м. Києва повідомила про те, що [PERSON] відмовились від її послуг, а тому вона буде відсутня у призначений день розгляду справи. Позивач зазначала, що нею було написано та відправлено [PERSON] фінансовий звіт. Через деякий час відповідачі приїхали до офісу за адресою м. Київ вул.Гарматна,39-в де [PERSON] отримав на руки гроші у сумі 3900 доларів США, про що власноручно написав розписку, а 1100 доларів США було відраховано в рахунок оплати юридичних послуг. Позивачка у позовній заяві з викладенням обґрунтувань зазначала, що викладені у скарзі [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах свого сина [PERSON] вислови направлені на адресу КМКДКА, не відповідають дійсності та ганьблять її особу і підривають її ділову репутацію. І обставини викладені у зверненні [PERSON] від 25.11.2008 року з поширенням недостовірної інформації є фактичними твердженнями, а не оціночним судженням у розумінні ч.2 ст. 471 Закону України «Про інформацію», а тому позивач вважає, що вислови відповідача [PERSON], яка діє в інтересах свого сина [PERSON], які не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, які виражені наступним чином: «..Посилаючись на приватні зв»язки [PERSON] впевнила нас, що справа буде розглянута на нашу користь, навіть без нашої присутності і вона буде відстоювати наші інтереси». На думку позивача не відповідають дійсності вислови [PERSON], яка діє в інтересах свого сина [PERSON] «..з моменту підписання договору з [PERSON] ми з сином неодноразово намагались зустрітись з нею, але вона уникала зустрічі з нами, аргументуючи своєю зайнятістю по іншим справам, впевнюючи нас, що судові засідання з незалежних від неї причин..». А також вислів [PERSON] «..До цього часу ми з сином намагались по людськи вирішити всі непорозуміння, але марно. Ми цинічно ошукані…». «.. про те, що дії [PERSON] ставлять під сумнів порядність всіх адвокатів..». На думку позивача такі вислові є неправдивими та не підтверджені жодним належним доказом. Позивач зазначала, що з приводу статті «Берегись адвоката», викладеній в №144 (2312), 2009 у Всеукраїнській газеті «Вечірні вісті» заявник (скаржник) [PERSON] « ..Считающие себя потерпевшими ( в т.ч. й [PERSON] никаких обещаных адвокатом услуг не получали.. Защитник позволяла себе вообще не являться на судебные заседания, не составляла третуемых запросив, жалоб и ходатайств..», «..Одним из наиболее непорядочных действий обмануте ( в т.ч. [PERSON] называют невозврат специалистом вверенных ей оригиналов документов, крайне необходимых для решения вопросов потерпевших..», а тому з посиланням на обґрунтування викладені у позовній заяві просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити. Пояснюючи, що їх з сином ошукали, що позивачка не належно виконувала свої обов»язки, як адвоката, що позивачка не приходила у судові засідання, обіцяла про розгляд справи за їх відсутності і впевнювала у позитивному вирішення справи, яку вона вела. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений, у судове засідання не з»явився, заяв про поважні причини неявки до суду не подав. Відповідач [PERSON] заперечувала по участь у судовому засіданні її сина відповідача [PERSON] Треті особи належним чином повідомлені в судовому засіданні відсутні, про свою участь у судовому засіданні суд не повідомили, в матеріалах справи містяться пояснення (а.с.39-41 т.1). Суд заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] у справі, дослідивши письмові докази, надані сторонами у справі в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти, та подані у порядку ст. 131 ЦПК України до початку розгулу справи по суті встановив наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються нормами ст. 277-280 ЦК України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57 ЦПУ України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб,їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. З боку сторін у справі клопотань про вжиття заходів забезпечення доказів, у розумінні ст.ст.135-137 ЦПК України до суду не надходило. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, позивач у справі [PERSON] на підставі рішення [PERSON] міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 26.10.2000 року видано Свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №1547 ( а.с.14 т.1). Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] звернулася до Голови [PERSON] міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів у листопаді 2008 року ( а.с.15,16 т.1), з письмовою скаргою у якій стверджувала щодо дій адвоката [PERSON] з приводу невиконання умов договору про юридичне та консультаційне обслуговування від 01.12.2006 року, а також стверджувала про вислови адвоката [PERSON], які на її думку мали місце, що є предметом розгляду, і які позивач у справі просить суд визнати такими, що не відповідають дійсності та ганьблять її особу та підривають її адвоката [PERSON] ділову репутацію наступні вислови гр. [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах співвідповідача [PERSON], а саме: «..Посилаючись на приватні зв»язки [PERSON] впевнила нас, що справа буде розглянута на нашу користь, навіть без нашої присутності », «..з моменту підписання договору з [PERSON] ми з сином неодноразово намагались зустрітись з нею, але вона уникала зустрічі з нами, аргументуючи своєю зайнятістю по іншим справам, впевнюючи нас, що судові засідання з незалежних від неї причин..»., «..До цього часу ми з сином намагались по людськи вирішити всі непорозуміння, але марно. Ми цинічно ошукані…». «.. про те, що дії [PERSON] ставлять під сумнів порядність всіх адвокатів..» Судом встановлено, що згідно договору про юридичне та консультаційне обслуговування від 11.11.2006 року (а.с.18,19 т.1) укладеного між Приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] адвокат прийняв на себе зобов»язання представляти інтереси матері замовника в Святошинському районному суді м. Києва у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON]. Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченої довіреності (а.с.24 т.1) від 10.11.1006 року [PERSON] на підставі попереднього усного договору уповноважила гр.гр. [PERSON],[PERSON], [PERSON] представляти її інтереси і вести від її імені справи в усіх установах та організаціях без винятку, у тому числі у судах всіх інстанцій з правами наданими стороні та третій особі, стягувану чи боржнику у справі. Відповідач у справі не повідомила суд, чи скасовано було нею вказану довіреність. У судовому засіданні представник позивача повідомив суд, що позивачем на виконання договірних стосунків про надання юридичних та консультаційних послуг було складено процесуальні документи, а саме позовні заяви ( а.с.20-22 т.1), про що у судовому засіданні не заперечувала відповідач [PERSON], та представництво інтересів у Святошинському районному суді м. Києва. У судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що відповідачка [PERSON], на стадії судового розгляду у Святошинському районному суді м. Києва після дослідження матеріалів справи на стадії судових дебатів, з»явилась до офісу на прийом громадян зі своїм сином [PERSON] з претензіями через те, що вона їх не повідомила, що в державі існує ще апеляційний та Верховний суд України, що інший адвокат їх проконсультував про можливі оскарження рішення суду, навіть якщо справу буде виграно, а тому наполягали на розірванні договору в той же день з поверненням повної суми, що була передана як бюджетні кошти справи. Представник позивача зазначав, що в останнє судове засідання адвокат [PERSON] не з»явилась, але завчасно повідомила суддю Святошинського районного суду м. Києва про те, що [PERSON] відмовились від її послуг, а тому вона буде відсутня у призначений день розгляду справи. Представник позивача зазначав, що позивачем було 08.04.2008 року написано та відправлено [PERSON] фінансовий звіт. Через деякий час відповідачі приїхали до офісу за адресою м. Київ вул. Гарматна,39-в де [PERSON] отримав на руки гроші у сумі 3900 доларів США, про що власноручно написав розписку, а 1100 доларів США було відраховано в рахунок оплати юридичних послуг. Представник позивача зазначав, що 26.10.2007 року сторони договору від 11.12.2006 року приватній підприємець [PERSON] та [PERSON] підписали договір про розірвання договірних відносин та узгодили суму гонорару, який підлягав поверненню ( а.с.28 т.1). Судом встановлено, що згідно розписки (а.с.29 т.1) [PERSON] отримав на руки 09.05.2008 року на виконання договору 3900 доларів США та сторона позивача не має матеріальних претензій до адвоката [PERSON], оригінал довіреності від 10.11.2006 року отримав на руки. Відповідачі у справі суд не повідомили, що розписка є недійсною. Відповідачка у судовому засіданні пояснювала, що її син [PERSON] не має ніякого відношення до відносин адвоката [PERSON] та її [PERSON]Я, повідомила суд, що адвокат [PERSON] не з»являлась у судові засідання, що її помічники повідомляли, що судові засідання не відбудуться і у суд йти не потрібно. Відповідачка [PERSON], у судовому засіданні висловлювалась що, таких адвокатів необхідно вбивати, які обманюють людей, а також повідомила суд, що все що нею написано було у скарзі на ім»я Голови [PERSON] міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів у листопаді 2008 року є правдою, бо вона у житті каже лише правду. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON]Я та її син [PERSON] та адвокат [PERSON] договору доручення у розумінні ст. 1000 ЦК України про зобов»язання вчинення від імені та за рахунок другої сторони певних юридичний дій не укладали. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка [PERSON] зверталася до органів внутрішніх справ, щодо неналежного виконання з боку адвоката [PERSON] договору про надання юридичних та консультаційних послуг від 11.11.2006 року , але згідно Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.41,42 т.2) в порушенні кримінальної справи за заявами, у чому числі, [PERSON] за ст.190 КК України відмовлено. Доказів про оскарження вказаної постанови [PERSON] суду подано не було. Судом встановлено, що згідно рішення КМКДКА від 28.05.2009 року (а.с.51 т.1) за результатами скарги [PERSON] дисциплінарну скаргу закрито у зв»язку із закінченням строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Судом встановлено, що рішення КМКДКА від 28.05.2009 року (а.с.52-53 т.1) скаргу [PERSON] задоволено до адвоката [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді анулювання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Судом встановлено, що згідно рішення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури (а.с.111-113 т1) скаргу [PERSON] задоволено вищевказані рішення КМКДКА від 28.05.2009 року скасовані. Судом встановлено, що згідно постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.09.2010 року ( а.с.33,34 т.1) у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до [PERSON] міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа: [PERSON] відмовлено. Згідно ч.1 ст. 277 ЦК України зазначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Судом встановлено, що позивач адвокат [PERSON] листом від 30.01.2009 року (а.с.63) зверталася до відповідача [PERSON] про надання відповіді та спростування викладеною нею недостовірною інформацією у скарзі КМДКА, та пропонувала вирішити спір у досудовому порядку. Про існування вказаного листів відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала. Згідно ч.3 ст. 277 ЦК України передбачено, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до ч.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) ощирення інформації, що порушує особисті немайнові права тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте не майнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Як вбачається із матеріалів справи відповідачем у справі до суду було подано письмові заперечення проти позову (а.с.54-59 т.1, а.с.11-18 т.1) але не було надано суду доказів на підтвердження заперечень проти позову, або щоб суд міг вважати, що відбулося поширення, саме достовірної інформації, що є предметом спору. Як вбачається із матеріалів справи, пояснень сторін у справі, що факти викладені у скарзі на ім»я Голови [PERSON] міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів у листопаді 2008 року (а.с.15,16), з наступними твердженнями гр. [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах співвідповідача [PERSON], а саме: «..Посилаючись на приватні зв»язки [PERSON] впевнила нас, що справа буде розглянута на нашу користь, навіть без нашої присутності », «..з моменту підписання договору з [PERSON] ми з сином неодноразово намагались зустрітись з нею, але вона уникала зустрічі з нами, аргументуючи своєю зайнятістю по іншим справам, впевнюючи нас, що судові засідання з незалежних від неї причин..»., «..До цього часу ми з сином намагались по людськи вирішити всі непорозуміння, але марно. Ми цинічно ошукані…». «.. про те, що дії [PERSON] ставлять під сумнів порядність всіх адвокатів..» на думку суду були поширені [PERSON], щляхом їх викладення у письмовій скарзі, про що відповідач [PERSON] не заперечувала у судовому засіданні. Відповідачі у справі не надали суду доказів, що інформація про адвоката [PERSON], яка викладена у їх скарзі до КМДКА у листопаді 2008 року, що є предметом спору викладена правдиво тобто містить відомості про події та явища, яки існували і про них відповідають дійсності. Відповідачі у справі не надали суду належних доказів, щодо предмету доказування в підтвердження заперечень проти позову, а також не повідомили суд та не надали докази про підстави звільнення від доказування у прядку ст. 61 ЦПК України, які б суд міг врахувати, як підтвердження заперечень проти позову. Судом встановлено, що згідно матеріалів справи ( а.с.66-70,226-23 т.1) у Всеукраїнській газеті «Вечірні вісті» №144 (2312),2009 року у статті «Берегись адвоката» висвітлено, що гр. [PERSON], [PERSON] та інші зверталися до [PERSON] міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури зі скаргами на шахрайські на їх думку дії адвоката [PERSON] з наступними висловами : «… Считающие себя потерпевшими ( у тому числі й [PERSON]Я.) никаких обещаных адвокатом услуг не получали … Защитник позволяла себе вообще не являться на судебные заседания, не составляла требуемых запросив, жалоб, ходотайств..», « ..Одним из наиболее непорядочных действий обмануте (у тому числі й [PERSON]Я.) называют невозврат специалистом вверенных ей оригиналов документов, крайне необходимых для решения вопросов потерпевших..». У судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомила суд, що ніяких звернень до редакції Всеукраїнської газети «Вечірні вісті» не надсилала, хоча з висловами у вказаній статті згодна, та повідомила суд, адвокат [PERSON] обманювала багатьох людей. Відповідачі також не повідомили суд, які саме оригінали документів не було повернуто [PERSON] Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані із порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.ч.4,3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачі у справі до суду із позовами до [PERSON] про стягнення коштів на невиконання договору про надання юридичних та консультаційних послуг від 11.11.2006 року не зверталась. У цьому проваджені зустрічний позов не подавали. А тому, суд дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення сторін у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об»активному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, вважає що вислови [PERSON] викладена у скарзі до КМДКА у листопаді 2008 року, що є предметом спору не відповідають дійсності, тобто місять відомості про події та явища, які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені), а тому позов доведений та підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають відшкодуванню у порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved