Jurisdiction: civil
Date: 2011-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що договору між сторонами про постачання електричної енергії укладено не було. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Відповідач укладати договір не бажав і на попередження контролерів не реагував, чим постійно завдавав збитки позивачу. 05 травня 2004 року року при контрольному відвідуванні домоволодіння відповідача, розташованого за адресою: [ADDRESS], було виявлено порушення п.п.42, 48 „[PERSON] користування електричною енергією для населення, а саме: безоблікове користування електричною енергією, самовільне підключення без приладу обліку. На підставі цього контролерами був складений акт-протокол та нарахований збиток на суму 954,65 грн. При контрольному відвідуванні відповідача 07 червня 2004 року контролерами знову було виявлено порушення п.п.42, 48 „[PERSON] користування електричною енергією для населення та нарахований збиток на суму 214,71 грн. При контрольному відвідуванні відповідача 26 червня 2004 року було виявлено порушення п.п.42, 48 „[PERSON] користування електричною енергією для населення та нарахований збиток на суму 104,33 грн. При контрольному відвідуванні відповідача 30 липня 2004 року було виявлено порушення п.п.42, 48 „[PERSON] користування електричною енергією для населення та нарахований збиток на суму 182,58 грн. При контрольному відвідуванні відповідача 11 серпня 2004 року було виявлено порушення п.п.42, 48 „[PERSON] користування електричною енергією для населення та нарахований збиток на суму 49,41 грн. При контрольному відвідуванні відповідача 05 лютого 2004 року було виявлено порушення п.п.42, 48 „[PERSON] користування електричною енергією для населення та нарахований збиток на суму 135,64 грн. При контрольному відвідуванні відповідача 23 вересня 2004 року було виявлено порушення п.п.42, 48 „[PERSON] користування електричною енергією для населення та нарахований збиток на суму 119,98 грн. При контрольному відвідуванні відповідача 11 жовтня 2004 року було виявлено порушення п.п.42, 48 „[PERSON] користування електричною енергією для населення та нарахований збиток на суму 113,67 грн. При контрольному відвідуванні відповідача 26 жовтня 2004 року було виявлено порушення п.п.42, 48 „[PERSON] користування електричною енергією для населення та нарахований збиток на суму 78,25 грн. При контрольному відвідуванні відповідача 24 листопада 2004 року було виявлено порушення п.п.42, 48 „[PERSON] користування електричною енергією для населення та нарахований збиток на суму 151,28 грн. При контрольному відвідуванні відповідача 07 грудня 2004 року було виявлено порушення п.п.42, 48 „[PERSON] користування електричною енергією для населення та нарахований збиток на суму 89,23 грн. Отже, загальний розмір збитків складає 2193,73 грн., а за використану та не сплачену електричну енергію заборгованість складає 08,00 грн. за період з січня 2000 року по березень 2004 року. Всі вищезазначені акти відповідач підписував. Позивач просить суд стягнути з відповідача розмір збитків, завданий порушенням [PERSON] користування електроенергією та суму заборгованості в загальному розмірі 2201,73 грн., а також судові витрати в розмірі 81,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Також зазначила, що причину пропущення позивачем позовної давності для звернення до суду їй невідомі, оскільки вона лише пять місяців працює юрисконсультом Синельниківського РЕМ. Відповідач в судове засідання не зявився, але завчасно надав письмові заперечення проти позову, де зазначив, що позовні вимоги він не визнає, оскільки за вказаною позивачем адресою давно не мешкає. З 2006 року домоволодіння непридатне для проживання. Також просить застосувати позовну давність, оскільки вже пройшов трирічний строк для звернення до суду. Крім того, зазначив, що він хворіє, грошей не вистачає навіть на медикаменти, тому не може зявитися до суду. Таким чином, суд, заслухавши пояснення представник позивача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.22 ЦК України особа, яеій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В матеріалах справи є Акти і відповідні розрахунки недооблікованої електроенергії, якими підтверджується факт завдання позивачу матеріальної шкоди внаслідок порушення відповідачем [PERSON] користування електричною енергією. Зазначені акти підписані відповідачем особисто, що свідчить про визнання останнім факту завдання позивачу матеріальної шкоди. Даний факт також доводиться розрахунком заборгованості по актам порушення [PERSON] користування електричною енергією та розрахунком заборгованості за використану та несплачену електричну енергію. Зазначені акти відповідач не оскаржував, в самих актах відсутні будь-які письмові пояснення відповідача, який у разі наявності у нього незгоди, мав можливість виклати свої пояснення у актах. Письмові пояснення відповідача про непридатність житлового приміщення для проживання і довгий час не проживання ним у цьому приміщенні з 2006 року не є підставами для відмови у позові, оскільки дії, якими були завдані позивачу збитки, були вчинені відповідачем ще у 2004 році, тобто до часу не проживання відповідача за місцем виявлення порушень [PERSON] користування електричною енергією. Також не є обґрунтованими заперечення відповідача в частині недостатності коштів та хвороби, оскільки зазначені обставини не звільняють його від обовязку відшкодувати завдані позивачу збитки. Правильність зроблених позивачем розрахунків збитків по актам та заборгованості за використану електричну енергію відповідачем не оспорюється, тому розмір завданих збитків нарахований позивачем вірно і не підлягає доказуванню у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України. Одночасно з цим у відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, допущені відповідачем порушення [PERSON] користування електричною енергією мали місце у 2004 році, а позивач звернувся до суду з позовною заявою у жовтні 2010 року, тобто майже через шість років після виявлення завданих відповідачем збитків. У відповідності до ч.ч.3, 4, 5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Уданому випадку відповідач до винесення судом рішення у справі заявив про застосування позовної давності, тому її сплив є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Як пояснила представник позивача, їй невідомі причини пропущення позовної давності, тому у даній справі поважних причин її пропущення суд не знаходить. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Понесені позивачем судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою і понесені позивачем судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed