Jurisdiction: civil
Date: 2011-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів [PERSON] сільської ради, Новобузького району, [PERSON] та [PERSON] за якою просив визнати за ним по праву спадкування за законом право власності на земельні ділянки площею 8,10 га, 0,21 га та 0,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території [PERSON] сільської ради, Новобузького району, Миколаївської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказав,\~ що його батько [PERSON], який помер 10.09.2009 року, набув право власності на вищевказані земельні ділянки по праву спадкування за законом після смерті [PERSON], що мала місце 31.12.2011 року, яка доводилася йому матірю, однак правовстановлюючих документів (державних актів) на зазначене спадкове майно [PERSON] за життя не виготовив, що унеможливлює прийняття позивачем після його смерті зазначеного спадкового майна при зверненні до державної нотаріальної контори. До початку розгляду судом справи по суті позивач змінив предмет і підстави позову і посилаючись на зміст ст. 1276 ЦК України та неприйняття його батьком [PERSON] за життя спадщини після смерті [PERSON], що мало місце 31.12.2007 року, просив визнати за собою, як за спадкоємцем за правом спадкової трансмісії після смерті своєї бабусі [PERSON], право власності на земельні ділянки площею 8,10 га, 0,21 га та 0,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території [PERSON] сільської ради, Новобузького району. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнали повністю, пояснили, що являючись спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] належне їй спадкове майно у вигляді земельних ділянок не приймали. Вказали, що на зазначену спадщину вони не претендують і не заперечують проти визнання права власності на це спадкове майно за позивачкою. Представник відповідача - Софіївської сільської ради, Новобузького району, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки, посилаючись на достатність для цього підстав. Вислухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає можливим згідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що громадянці [PERSON], згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №911920 від 14.12.2007 року, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №911922 від 14.12.2007 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №911921 від 14.12.2007 року, належали земельні ділянки площею 8,10 га, 0,21 га та 0,04 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території [PERSON] сільської ради, Новобузького району. 31.12.2007 року [PERSON] у віці 86 років в м. Новий Буг, Миколаївської області померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 067476, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області від 03.01.2008 року. Після смерті [PERSON], її син [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори і одержав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 8,10 га датоване 21.11.2008 року. Згідно ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником державного акту, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Втім, [PERSON] такі вимоги Закону за життя не виконав і у віці 48 років 10.09.2009 року в м. Новий Буг, Миколаївської області помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 103710 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області від 15.09.2009 року. Іншу частину спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] за життя не встиг прийняти. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Такими спадкоємцями являються дружина спадкодавця відповідачка по справі [PERSON] та його діти: позивач по справі [PERSON] та відповідач [PERSON] Інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Відповідачі [PERSON], [PERSON], як спадкоємці за законом, не бажають приймати спадщину після смерті [PERSON] про що останні повідомили в судовому засіданні. Єдиним спадкоємцем, який бажає прийняти зазначену спадщину є позивач [PERSON]О, однак зважаючи на те, що його батько [PERSON] за життя встиг прийняти частину цієї спадщини, зокрема земельну ділянку площею 8,10 га., яку не зареєстрував в установленому законом порядку, позивач не може її успадкувати шляхом предявлення заяви до нотаріальної контори. Так, згідно ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. За таких обставин, зважаючи на те, що права власності [PERSON] на це спадкове майно не набув, за позивачем [PERSON] в силу ст. 1276 ЦК України, як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], може бути визнано право власності на вказану частину спадщини. Таким чином, позов [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки по праву спадкування обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved