Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-30 00:00:00

У липні 2010 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. На обгрунтування позову зазначає, що в квітні 2008 року він на прохання відповідачки [PERSON] М.„ за умови, що вона буде в подальшому погашати кредит, оформив на себе кредит на суму 2000 доларів США у Новоград-Волинському відділенні ЗАТ «Альфа-банк» та після цього передав кредитну картку в руки відповідачки [PERSON]. яка в подальшому передала її відповідачки [PERSON]. В зв'язку з цім просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно 3888.53 доларів США на погашення боргу за договором позики, який був укладений між ним та відповідачами. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просить суд його задовольнити. Представники позивача також просять суд позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та просила у його задоволенні відмови ти. Представник відповідачки також просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась про місце і час слухання справи повідомлена належним чином. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві так\\ ж суму позики. Договір позики є укладеним з моменту переданим грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно сі. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивач представив суду розписку, як на підтвердження укладення договору позики між ним га [PERSON]. в якій вказане наступне: «Я, [PERSON] зобов'язуюсь сплачувати кредит N9500103936 та заборгованість по ньому. Весь обсяг кредиту 2 000 доларів США (дані паспорта)» /а.с.6/. Суд не може погодитись з доводами позивача га його представників, що розписка, постанови Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області від 15.08.2008 року та віл 04.10.2008 року /а.с.21.21/. пояснення [PERSON] /а.с.7,8/, свідчить про укладання між позивачем [PERSON] та відповідачками [PERSON] і [PERSON] договору позики, оскільки борговій документ повинний підтверджувати дві обставини: по-перше факт отримання боржником грошей або речей, по-друге, волевиявлення боржника в певний строк - точно визначений чи визначений моментом витребування - повернути гроші або речі. В даній розписці та інших вищеперерахованих документах відсутні безумовні обставини договору позики: факт передачі позивачем та отримання боржниками [PERSON] і [PERSON] грошових коштів та волевиявлення боржників повернути гроші саме позичальнику [PERSON]. Зміст розписки, постанов Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області від 15.08.2008 року та від 04.10.2008 року, пояснення [PERSON] наданих позивачем суду, свідчить про те, що [PERSON] зобов'язується сплачувати кошти за кредит, який згідно договору кредиту №500103936 від 18.04.2008 р. був наданий позивачу [PERSON] В./а.с.9/ тобто мова не йде про укладання договору позики між сторонами. За змістом статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Всупереч вказаним статтям, позивач не надав суду доказів, які підтверджують обґрунтованість його позовних вимог. Позивачем та його представниками не було надано конкретних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що між ним та відповідачами було укладено саме договір позики. Крім того, зважаючи на норми ст. 11 ЦК України про виникнення прав і обов'язків із дій осіб га ст. 13 ЦК України про межі здійснення цивільних прав, пред'явлення позову на підставі ст.ст. 386. 1047. 1049 ЦК України у даному випадку є неможливим, оскільки для захисту права в даних відносинах повинні застосовуватись інші спеціальні норми і передбачені ними способи захисту цивільного права. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] не був укладений договір позики, тому вимоги позивача стягнути з відповідача борг за договором позики безпідставні і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed