Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-19 00:00:00

23.11.2010 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що у лютому 2001 року вона домовилась з відповідачкою про те, що, оскільки вона одинока людина, є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього нагляду, то остання буде доглядати за нею, а за це її єдиний жилий будинок стане власністю відповідачки. 14.03.2001 року відповідачка запропонувала їй оформити їх домовленість у нотаріальній конторі, вона погодилась. і в цей же день був посвідчений у нотаріальній конторі договір дарування жилого будинку, оскільки відповідачка обіцяла їй, що вона буде проживати у своєму будинку до кінця життя, буде доглядати за нею і з будинку її ніхто не вижене. Під впливом свого стану здоров*я, одинокості, безпомічності вона була вимушена укласти договір дарування, але після цього відповідачка припинила доглядати її та надавати будь-яку допомогу, а з 2007 року періодично виганяла її із будинку, оскільки вважала себе його власницею. Просить суд поновити пропущений нею строк звернення до суду та визнати договір дарування жилого будинку № 48, розташованого по вул. Губенко в с. Чичерино Волноваського району Донецької області, укладеного 14.03.2001 року між нею та відповідачкою в Волноваській нотаріальній конторі, недійсним та виключити із державного реєстру прав власності реєстрацію будинку за [PERSON] Позивачка у судове засіданні не з*явилась, надала письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав її позовні вимоги. Відповідачка позов не визнала та пояснила, що позивачка по своїй волі подарувала їй свій жилий будинок і тому вона бажає, щоб будинок належав саме їй на праві власності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Згідно з п.12 постанов Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.12.1992 року та №15 від 25.05.1990 року) "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" збігом тяжких обставин слід вважати такий майновий або особистий стан громадянина чи його близьких (крайня нужденність, хвороба і т.і.), які примусили укласти угоду на вкрай невигідних для нього умовах. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], яка мала на праві власності єдиний жилий будинок, розташований у с. Чичерино по вул. Губенко, 48, та проживала у ньому, 14.03.2001 року подарувала його [PERSON], яка мешкала у м. Донецьку, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого у Волноваській нотаріальній конторі. Факт наявності тяжких обставин та невигідність вказаного правочину для позивачки, яка, як вважає суд, діяла під впливом цих обставин , підтверджується наданими останньою доказами, а саме: довідкою Прохорівської сільської ради № 282, із якої слідує, що позивачка зареєстрована у спірному будинку та проживає у ньому одна; посвідченням серії № 069041 та довідкою до акту огляду МСЕК № 406133, із яких вбачається, що вона визнана інвалідом першої групи безстроково з причини поранення на фронті під час ВВВ та потребує постійного стороннього догляду, а також постійного лікування у невропатолога; довідкою головного лікаря Волноваської ЦРЛ, де вказано, що [PERSON] як на момент уладення правочину, так і після цього періодично знаходилась у лікарні із рядом тяжких захворювань у терапевтичному та неврологічному відділеннях, які пов*язані, у тому числі і з пораненням голови, отриманого позивачкою у 1941 році; довідкою Прохорівської сільської ради № 02-22-165, із якої вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталась до сільської ради із скаргами на психічний натиск із сторони [PERSON] Відповідачка у судовому засіданні не спростувала жодного доказу позивачки і тому, враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і договір дарування спірного жилого будинку необхідно визнати недійсним, поновивши позивачці строк звернення із заявою до суду, оскільки пропустила вона його у зв*язку із віком та станом свого здоров*я, що суд визнає поважною причиною. На підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивачки 120 гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 51 гр. судового збору в хід держави, оскільки позов судом задоволений у повному обсязі. На підставі ст.ст. 203, 215, 216, 233, 267 ЦК України,

Outcome: approved