Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-24 00:00:00

Позивач, звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання за нею права власності на приватизовані земельні ділянки площею 0,076га для будівництва і обслуговування квартири № 1 житлового будинку № 1-В і господарських будівель по провулку Садовому в селищі Малинівка Чугуївського району Харківської області та земельну ділянку площею 0,157 га розташовану за тією ж адресою для ведення особистого підсобного господарства. В позовній заяві позивач повідомила наступне. їй, згідно до договорів дарування, на праві приватної власності належить житлова квартира [ADDRESS]. Земельна ділянка, загальним розміром 0,233га призначена для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку і господарських будівель та введення особистого підсобного господарства в рівних частках, по 1Л кожному належить померлим батькам позивача. Після смерті батьків, позивач та відповідачі прийняли в встановленому законом порядку спадщину, отримавши свідоцтво про право власності на спадщину за законом, яке складається з відповідної частки кожному вищевказаної земельної ділянки. Оскільки, позивач є одноособовим власником житлової квартири [ADDRESS], то просить суд визнати за нею право власності і на всю земельну ділянку призначену для обслуговування даного будинку та ведення особистого підсобного господарства, проти чого не заперечують і самі відповідачі. Сторони в судове засідання не з'явилися, надавши суду письмові заяви про прохання слухати справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачі позов визнали та не заперечують проти визнання права власності на земельні ділянки за [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Позивачу на праві приватної власності належить житлова квартира [ADDRESS]. Це підтверджується договором дарування 5/6 частин квартири посвідченим 23.01.2007 року приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 306 та договором дарування 1/6 частин вищевказаної квартири посвідченим приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 493. За цією ж адресою розташована приватизована земельна ділянка розміром 0,233 га. Ця земельна ділянка складається із двох окремих земельних ділянок: площею 0,076га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та площею 0,157 га для ведення особистого підсобного господарства і належить згідно до [PERSON] актів на право приватної власності на землю серії Р1 № 700567, № 700568, № 700602, № 700603 від 11.02.2002 року на праві спільної часткової власності, по Уі частці кожному, померлим батькам позивача - [PERSON] та [PERSON] Після їх смерті, спадкоємці прийняли в встановленому законом порядку спадок, отримавши свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Згідно до цих свідоцтв, [PERSON] має право на 2/4 частини вищевказаної земельної ділянки, [PERSON] 1/4 та 1/6 частини, [PERSON] - 1/4 частини, [PERSON] - 1/6 частини. Згідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувача! документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянку, та його державної реєстрації. Стаття 126 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується [PERSON] актами, форма яких затверджена Кабінетом міністрів України. Однак, відповідачі відмовляються отримати в відділі Держкомзему Чугуївського району [PERSON] акти про право власності на землю на своє ім'я, оскільки не хочуть нести витрати пов'язані з оформленням цих документів. Тому, відсутність у відповідачів [PERSON] актів на свою частку земельної ділянки, на дає їм можливості в встановленому законом порядку передати їх позивачу, як одноособовому власнику житлового будинку для обслуговування якого виділена спірна земельна ділянка. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю, споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право на ту частину земельної ділянки, як зайнята житловим будинком, будівлею, спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. За таких умов суд вважає, що позов ґрунтується на фактичних обставинах, доказах та як такий, що знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved