Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 вересня 2010 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про відшкодування грошових коштів на відновлювальний ремонт квартири, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що він [PERSON] є власником чотирьохкімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], яка належить йому на праві особистої приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 26 березня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-1728 та зареєстрованого Криворізьким БТІ 22 квітня 1992 року в реєстрову книгу під № 17 сторінка № 137 запис № 5747. З листопада 2009 року відповідачка проводить ремонтні роботи в своїй квартирі розташованій за адресою [ADDRESS]. Відповідачка є власницею зазначеною квартири. Перепланування квартири відповідачкою здійснюється без дозволу виконавчого комітету Дзержинської районної у місті [PERSON] Ради, що на думку позивача суперечить вимогам ст.. 152 Житлового кодексу УРСР, п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року. В результаті проведення відповідачкою ремонтних робіт у своїй квартирі були пошкоджені стелі та стіни квартири позивача. Крім того, 06 липня 2010 року з вини відповідачки було затоплено квартиру позивача. Факт затоплення квартири позивача підтверджується Актом про затоплення квартири від 06 липня 2010 року, складеним КП «ЖЕО-8»(дільниця 1), за участю спеціалістів КП «ЖЕО-8»та мешканців квартир № 57, 60 будинку № 8 по вул. Революційна в місті Кривому Розі. Відповідно до вищезгаданого Акту, причиною затоплення квартири № 57 стала недбалість мешканців квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що відповідачка добровільно відмовилась компенсувати спричинену йому матеріальну шкоду, тому він був змушений звернутись до суду. Уточнивши заявлені вимоги, позивач просив стягнути з відповідачки спричинену йому матеріальну шкоду в сумі 5075,00 гривень. Також позивач просив стягнути з відповідачки спричинену йому моральну шкоду в сумі 10 000,00гривень. Позивач просив стягнути з відповідачки витрати повязані з розглядом цивільної справи в сумі 5028,50 грн., до яких входять: сплата судового збору в сумі 8,50 грн. та 100,00 грн., витрати на інформаційне-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн., витрати з оформленням нотаріально посвідченої довіреності в сумі 200,00 грн., витрати пов»язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 3 500,00 грн. та вартість проведеної судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1100 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності та договору, підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов визнав частко. Факт затоплення квартири позивача відповідачкою підтвердив. Розмір матеріальної шкоди визначений судовою будівельно-технічною експертизою визнав та визнав судові витрати до яких входять: сплата судового збору в сумі 8,50 грн. та 100,00 грн., витрати на інформаційне-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн. та вартість проведеної судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1100 грн. В іншій частині позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Так, в судовому засіданні було з»ясовано, що [PERSON] є власником чотирьохкімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], яка належить йому на праві особистої приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 26 березня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-1728 та зареєстрованого Криворізьким БТІ 22 квітня 1992 року в реєстрову книгу під № 17 сторінка № 137 запис № 5747 (а.с.11,12). Відповідачка є власницею квартири [ADDRESS]. Даний факт підтверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.09.2007 року (а.с.80) , згідно до якого вказана квартира належить відповідачці на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі № 5518 та зареєстровано КП «Криворізьке БТІ»в книзі 140п-331-331. Судом встановлено, що з листопада 2009 року відповідачка проводить ремонтні роботи в своїй квартирі розташованій за адресою [ADDRESS]. Внаслідок зазначених робот, 06 липня 2010 року з вини відповідачки було затоплено квартиру позивача. Факт затоплення квартири позивача підтверджується Актом про затоплення квартири від 06 липня 2010 року, складеним КП «ЖЕО-8», за участю спеціалістів КП «ЖЕО-8»та мешканців квартир № 57, 60 будинку № 8 по вул. Революційна в місті Кривому Розі (а.с.9). Відповідно до вищезгаданого Акту, причиною затоплення квартири № 57 стала недбалість мешканців квартири [ADDRESS]. Добровільно шкода не відшкодована. Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, ухвалою Дзержинського районного суд м. Кривого Рогу від 05 листопада 2010 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено ПП «Експоцентр». Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 104 від 01 грудня 2010 року (а.с.39-56), поведеної ПП «Експоцентр» загальний розмір шкоди заподіяної затопленням і пошкодженням квартири розташованої за адресою [ADDRESS] складає 5 075,00 грн. Також, саме висновком зазначеної експертизи було встановлено, що факторами, які спричинили затоплення та пошкодження квартири позивача є її затоплення з вини власників квартири №60 буд. №8 по вул.. революційній в м. Кривому Розі; перепланування (демонтаж перегородок та зняття звукоізоляційного шару з підлоги) квартири [ADDRESS]. Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні факт та розмір матеріальної шкоди спричиненої позивачу, визначений висновком судової будівельно-технічної експертизи (а.с.39-56) визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог в цій частині. Враховуючи зазначене та той факт, що представник відповідача не заперечує проти вимог позивача саме в цій частині, суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 5 075,00 грн. підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд керується ст.1167 ЦК України і роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 ( з наступними змінами і доповненнями) "Про судову практику по справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди". Згідно п.3 вищеназваної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Разом з тим, у п.4 постанови вказується, що позивач зобов'язаний довести не тільки факт заподіяння моральних страждань, але і пояснити з яких міркувань він виходив, зазначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд бере до уваги ті обставини, що посилаючись на наявність моральних страждань, позивач не пред'явив будь-які докази, які підтверджують заявлений у позові розмір моральної шкоди 10 000 гривен, не довів, що внаслідок перенесених моральних страждань погіршився його стан здоровя. Між тим, суд приймає до уваги ті обставини, що позивач переживав з приводу ушкодження належної йому власності, а відповідно ніс певні моральні страждання. Суд також враховує те, що представник позивачки визнав спричинену позивачу матеріальну шкоду. На підставі викладеного, суд, виходячи із принципів розумності, обєктивності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір заявленої позивачем моральної шкоди з 10 000 грн. до 1000 гривен, що є співрозмірним тяжкості перенесених позивачем страждань. Дана сума підлягає стягненню з відповідачки [PERSON], оскільки, моральна шкода позивачу була заподіяна безпосередньо з вини відповідачки. Крім того, на підставі ст.ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача і судові витрати, понесені позивачем, а саме: сплата судового збору в сумі 8,50 грн. та 100,00 грн., витрати на інформаційне-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн.,а також вартість судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1 100грн. Щодо компенсації позивачу витрат пов»язаних з оформленням нотаріально посвідченої довіреності, на суму 200,00 грн., суд критично ставиться до наданої квитанції (а.с.21) та вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його вимог в цій частин, у звязку з тим, що саме до судових витрат пов»язаних з розглядом справи не належать витрати пов»язані з оформленням нотаріально посвідченої довіреності. Крім того, як вбачається із зазначеної довіреності, в ній відсутні посилання про те, що вона надана позивачем лише для вчинення дій пов»язаних із розглядом зазначеної справи. Стосовно відшкодування позивачу витрат на послуги адвоката в розмірі 3 500,00 грн. У відповідності до ст.ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (ЦПК України) витрати на правову допомогу є судовими витратами, що присуджуються стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, за рахунок іншої сторони. Разом з тим, граничний розмір компенсації таких витрат, згідно з частиною 2 статті 84 ЦПК України встановлюється законом. Враховуючи відсутність відповідного закону, на виконання пункту 2 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України Кабінет Міністрів України (КМУ) прийняв постанову від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», згідно з підпунктом 1 пункту 1 додатка якої граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків мінімальної заробітної плати за годину роботи особи, що надає правову допомогу. В якості доказу суду була надана квитанція від 09 липня 2010 року (а.с.23) про сплату за юридичні послуги адвокату на суму 3 500,00 грн. Суд вважає, що зазначена в квитанції сума є необґрунтованою, суду не надані докази того, яким чином було визначено оплату за юридичні послуги адвоката саме в такому розмірі. Однак, суд вважає, що максимальний розмір компенсації позивачу витрат на правову допомогу може бути обчислений відповідно до часу фактичного перебування представника позивача на судових засіданнях по даній справі відповідно журналу судового засідання звукозаписувального технічного засобу «Оберіг», яким фіксується судовий процес. На 23 березня 2011, (день винесення рішення) відповідно до ст.. 22 Закону України «Про державний Бюджет на 2011 рік»розмір мінімальної заробітної платні становить 941,00 грн. Відповідно розмір витрат на правову допомогу, який підлягає компенсації позивачу становить: (941,00 грн.Х40%) Х 01 годину 40 хвилин), що дорівнює - 540 грн.14 коп. Враховуючи вищевикладене та ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 7,10,11,59, 60, 79, 81, 84, 88, 215, ЦПК України, №20-рп/2008 від 08.10.2008р., постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року, суд -

Outcome: partial