Jurisdiction: civil
Date: 2011-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розподіл майна подружжя, посилаючись на те, що під час зареєстрованого шлюбу ними була придбана квартира, право власності на яку було оформлено на відповідача. Після розірвання шлюбу виник спір щодо розподілу майна подружжя, а саме вказаної квартири. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та за відповідачем право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в ньому. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29 серпня 1997 року між сторонами - [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5 ). Згідно даних свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 640 від З серпня 2010 року (а.с. 6). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 21 січня 2002 року (під час шлюбу) на ім"я відповідача [PERSON] сторонами була придбана чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] житловою площею 61,10 кв. м, загальною площею 124,50 кв. м, яка зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] у БТІ м. Києва 22 січня 2002 року (а.с.8). Таким чином, судом достовірно встановлено, що спірна квартира була придбана під час шлюбу сторін і є їх спільною сумісною власністю. Враховуючи, те що право власності на спірну квартиру набуто в 2002 році до вказаних правовідносини сторін слід застосовувати положення Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції 1991 року з наступними змінами і доповненнями та ЗУ «Про власність» в редакції 1969 року з наступними змінами і доповненнями. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 22 КпПІСУ (який діяв до 01.01.2004 року, тобто на час виникнення відповідних правовідносин), майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Вказані положення також закріплені у ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України, ст. 368 ЦК України. Зокрема, згідно ст. 60 СК України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить д ружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 61 Сімейного кодексу України, передбачено що, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Положеннями ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно статі 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка дітей та інші обставини справи, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обгрунтованим та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки представник сторін не заперечують проти вище вказаного розподілу майна, відповідний розподіл не порушує їх прав та законні інтереси і не погіршує їх становище. Крім того з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved