Jurisdiction: civil
Date: 2011-04-26 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Брагинівської сільської ради про перерозподіл спадкового майна та визнання права власності на таке спадкове майно . В обґрунтування позову зазначили, що 09 липня 2010 року померла мати позивачів [PERSON], свідоцтво про смерть серії І-КИ № 353527 видане 13.07.2010 року виконкомом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 28. На момент відкриття спадщини [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка (пай), загальним розміром 10,5886Га. розташована на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкова земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 126101 виданого Петропавлівською райдержадміністрацією 05.03.2002 року на підставі розпорядження голови Петропавлівської райдержадміністрації № 58-р від 28.02.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. За життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено 14.07.2004 року секретарем виконавчого комітету Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за реєстровим № 133. Відповідно до заповіту спадкодавець зробила наступне розпорядження: земельну ділянку розміром 5.2943 [PERSON] (пай № 520). згідно державного акту ІУ-ДП № 126101 вона заповідала [PERSON] та земельну ділянку розміром 5,2943 [PERSON]., згідно державного акту ІУ-ДП № 126101 вона заповідала [PERSON] і [PERSON] в рівних долях. Коли спадкоємці спільно звернулись до нотаріальної контори в лютому 2011 року з метою подачі заяви про отримання спадщини та її розподілу, то нотаріус їм повідомила, що ними пропущено строк звернення до нотаріальної контори, що вона не має можливості в разі надання в судовому порядку спадкоємцям додаткового строку для подачі заяви на отримання спадщини перерозподілити спадщину між ними саме в такому порядку як це визначено в заповіті, адже в розпорядженні йдеться мова про дві різних земельних ділянки, в той час як ними подано до нотаріальної контори єдиний державний акт на єдину земельну ділянку розміром 10,5886 [PERSON]. Для оформлення на імена позивачів земельних ділянок у розмірах визначених в заповіті кожен із них повинен відмовитись на користь іншого від своєї частки в окремо виділеному майні. Чинним же законодавством надання додаткового строку для відмови від спадкового майна чи від його частини не передбачено. Отже нотаріус в разі надання на користь спадкоємців додаткового строку мав би змогу оформити в порядку спадкування на імена позивачів у рівних долях тобто в | розмірі 1/3 частини на імя кожного, що позивачів не влаштовує і суперечить заповіту. Враховуючи все вищенаведене нотаріус запропонував позивачам звернутись до суду для вирішення даного питання. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявились, надали заяву розглянути справу у її відсутність позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, письмово просить суд розглянути справу у відсутність представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують, доповнень не має. Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги викладенні в позові доказаними і такими що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є сестрами і дочками померлої [PERSON]. Факт смерті [PERSON], підтверджується свідоцтвом про смерть 1-КИ № 353527 від 13 липня 2010 року виданим виконкомом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Державним актом 1V-ДП №126101 на право приватної власності на землю підтверджується, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 10,5886 га. Відповідно до належним чином оформленого заповіту в позивачам померла [PERSON] заповідала землю та будинок. Відповідно до листа № 64/02-14 від 09.02.2011 року, завідуючої Петропавлівської державної нотаріальної контори, заперечення щодо видачі свідоцтва на право власності, на спадщину за законом, на земельну ділянку мали місце в звязку з тим, що в заповіті померла заповідала земельні ділянки площею 5,2943 га., розташовану на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області а відповідно до Державного акту 1V-ДП №126101 на право приватної власності на землю підтверджується, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 10,5886 га. Довідкою від 13.03.2008 року виданою Петропавлівським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області підтверджується що, померлому [PERSON] на підставі рішення 28 сесії 23 скликання Дмитрівської сільської ради від 03.12.2001 р. передана у приватну власність земельна ділянка площею 5.090 га. Судом встановлено, що позивачки пропустили строк на прийняття спадщини, інших спадкоємців немає. Ніхто з вищеперерахованих осіб не звернувся до нотаріальної контори на підставі ст. 1270 ЦК України, тобто на протязі шести місяців, вважаючи, що виконання заповіту матері можливо за будь-яких обставин в такому обсязі, як це визначено в заповіті. Відповідно до заповіту померла заповідала позивачці [PERSON] земельну ділянку розміром 5,2943 га., відповідно до Державного акту 1V-ДП №126101 на право приватної власності на землю це є ? частина земельної ділянки, що була в приватній власності померлої і не суперечить позовним вимогам . Відповідно до заповіту померла заповідала позивачам [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку розміром 5,2943 га в рівних долях, відповідно до Державного акту 1V-ДП №126101 на право приватної власності на землю це є по 1/4 частина земельної ділянки, що була в приватній власності померлої і не суперечить позовним вимогам . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або і законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а відповідно до ч. 2 у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержуючі особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особі на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1234 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В даному випадку спадкодавець заповідав все майно своїм трьом донькам з різним визначенням часток в такому спадковому майні. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 1279 ЦК України спадкоємці, які протягом не менш як одного року до часу відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем однією сім'єю, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку в розмірі частки у спадщині, яка їм належить, а відповідно до ч. 2 спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 4 ППВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування » передбачений ст.549 ЦК ( ст. 1270 ЦК України в новій редакції ) шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Суд бере до уваги, що позивачами не надано правовстановлюючі документи на майно, яке померла заповідала, а саме, домоволодіння в розташоване с. Олександрівка по вул. Кірова 61 Петропавлівського району Дніпропетровської області і в позові вимога визнати право власності на зазначене спадкове майно відсутня, тому суд не вирішує питання про визнання права власності на зазначене домоволодіння. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивачів слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved