Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-06 00:00:00

31.08.2010 року Закрите акціонерне товариство «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» (далі - ЗАТ УІСК «Інвестсервіс») звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа ДП ТВФ «Стиль» ТзОВ фірма «Гоба» про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги мотивують тим, що 15.08.2006 р. між ЗАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» та ДП ТВФ «Стиль» ТзОВ фірма «Гоба» було укладено Договір страхування автотранспорту (КАСКО) № 4458-003-06, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб марки «ТОYОТА RAV-4», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Після ДТП, що сталося 22.06.2007 р. в м.Калуші Івано-Франківської області по вул.Івано-Франківській, в якій мало місце зіткнення застрахованого автомобіля, під керуванням гр.[PERSON] та автомобіля марки «SKODA Fabia», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON], страхова компанія виплатила потерпілій стороні - ДП ТВФ «Стиль» ТзОВ фірма «Гоба» страхове відшкодування в розмірі 12280,78 грн., а також ними сплачено вартість автотоварознавчого дослідження спеціаліста в розмірі 320,00 грн. Оскільки відповідача по справі [PERSON] визнано винуватим у вчиненні ДТП, що сталося 22.06.2007 р., позивач у відповідності до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, просить стягнути з останнього на користь ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» в порядку регресу сумі коштів в розмірі 12 600,78 грн. та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, також зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], позовні вимоги не визнав, свою думку виклав в письмовому запереченні проти позову, стверджуючи, що позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом. Крім того, вважає, що позивачем не вчасно здійснив виплату страхового відшкодування, а тому останнім не дотримано вимог п.2 ч.1 cт.988 ЦК України та ч. 37.1 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також зазначив, що сума страхового відшкодування є сумнівною, оскільки визначена некомпетентною особою га всупереч вимогам законодавства України та не може слугувати доказом у справі, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, ДП ТВФ «Стиль» ТзОВ фірма «Гоба» у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Так у судовому засіданні встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 3-6967/2007 р. від 10.08.2007 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме в тому, що він порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу при наступних обставинах: 22.06.2007р. о 19год.30хв. в м.Калуші Івано-Франківської області по вул.Івано-Франківській Файфер Роман Ігорович, керуючи транспортним засобом марки «SKODA Fabia», державний реєстраційний номер [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості руху та не дотримавшись, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ТОYОТА RAV-4», державний реєстраційний номер [NUMBER], який отримав механічні пошкодження (а.с.6) 15.08.2006 р. між ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» та ДП ТВФ «Стиль» ТзОВ фірма «Гоба» було укладено Договір страхування автотранспорту (КАСКО) № 4458-003-06, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб марки «ТОYОТА RAV-4», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7). ДП ТВФ «Стиль» ТзОВ фірма «Гоба» звернулося до ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» із заявою про настання страхового випадку, який мав місце 22.06.2007 р. Оскільки даний випадок є страховим, ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» вищевказана заява була прийнята та були здійсненні дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування. Відповідно до норм ст. 25 Закону України «Про страхування», позивачем було виплачено ДП ТВФ «Стиль» ТзОВ фірма «Гоба» страхове відшкодування в розмірі 12280,78 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1042 від 12.09.2007 р. (а.с.8). Крім того, ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» сплачено вартість автотоварознавчого дослідження спеціаліста в розмірі 320,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3778 від 26.07.2007 р. (а.с.9). Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 992 року № 69 з наступними змінами і доповненнями) визначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). З огляду на те, що [PERSON] на відповідній правовій підставі керував автомобілем марки «SKODA Fabia», державний реєстраційний номер [NUMBER], то відповідальність за завдану шкоду покладена саме на нього, як на володільця джерела підвищеної небезпеки. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що доводи відповідача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а вимога позивача про стягнення шкоди в порядку регресу ґрунтується на законі та підлягає до задоволення повністю. Тому з [PERSON] слід стягнути в користь ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» 12280,78 грн. матеріальної шкоди, а також витрати оплачені за проведення автотоварознавчого спеціаліста в розмірі 320,00 грн., всього - 12 600,78 грн. Враховуючи те, що відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а основне зобов'язання позивачем було виконане 12.09.2007 року, позовна заява подана позивачем в межах стоку позовної давності. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача по справі, [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати, які останнім були сплачені при подачі позовної заяви до суду, а саме: 126,00 грн. державного мита та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього: - 246,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: approved