Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-21 00:00:00

В квітні 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовем до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 550 177,27 грн., стверджуючи, що [PERSON] не виконує умови кредитного договору №393- 013/ФКВ-08 від 18 червня 2008 року, згідно якого отримав кредит у розмірі 65 000 -долларів США на строк до 17 червня 2015 року, у зв'язку з цим, позивач просить стягнути зі [PERSON]Г солідарно з поручителями [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 550 177,27 грн.. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до Банку та [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та розірвання договорів поруки та договору застави транспортного засобу, вказуючи, що у шлюбі зі [PERSON] 17 червня 2008 року вони придбали автомобіль марки CHEVROLET CORVETTE, 2007 року випуску, який за пропозицією [PERSON]Г, був переданий у заставу Банку для отримання кредиту для розвитку сімейного бізнесу, отримання прибутку, щоб мати можливість утримувати родину. Крім того, необхідність зайняття бізнесом була пов'язана з народженням дитини, [PERSON], 17 жовтня 2007 року. При підписанні договору поруки, за яким вона поручалася перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, вона не була ознайомлена. При цьому, вона ніколи не давала згоди на отримання кредиту з метою придбання автомобілю, більше того, автомобіль на який позичалися гроші вже було придбано до отримання кредиту. Просила визнати недійсним спірний кредитний договір, розірвати договір застави транспортного засобу та відповідні договори поруки(а.с.50-54). Судом за клопотанням представника відповідачки були залучені у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачки - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Представник Банку до судових засідань не з'яелявся, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку. Представник відповідачки [PERSON], [PERSON], з позовними вимогами Банку не погодився, заперечував проти їх задоволення та просив задовольнити зустрічний позов у повному обсязі. Відповідач за первісним та зустрічним позовами, [PERSON], в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, у своїй письмовій заяві пояснив, що автомобіль CHEVROLET CORVETTE, 2007 року випуску, придбав за рахунок сімейних збережень та грошей отриманих в борг у [PERSON]. Дружині, [PERSON], про те, що гроші на купіа.~ автомобілю були позичені він нічого не розповів. Через складнощі у власних бізнес справах, не зміг погасити борг перед [PERSON] та був змушений укласти кредитний договір з 7СЕ «Укрпрсмбанк» та ввести [PERSON] в оману щодо мети кредитування. Просив відмовитм у задоволенні позову Банку гро стягнення кредитної заборгованості та визнав позовні виьгг:. зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсними кредитного договору та розірвання договорів поруки та договору застави транспортного засобу у повному обсязі. Відповідачі за первісним позовом та треті особи на стороні позивача за зустрічним позовом - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідань не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, причини неявки не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Банку не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] - підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 18 червня 2008 року [PERSON] та Банк уклали кредитний договір №393-013/ФКВ-08, згідно з яким банк надав йому кредит у розмірі 65 ООО долл. США строком до 17 червня 2015 року (а.с.10-16). 18 червня 2008 року [PERSON] укладено з Банком договір поруки №393- 013/ZOIIOP1-08 згідно з яким вона поручалася перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 18 червня 2008 року №393-013/ФКВ-08. Аналогічний договір поруки №393-013/Z<MTOP2-08 в той же день було укладено Банком з [PERSON] (а.с.21,22) . 14 вересня 2009 року між [PERSON] та Банком укладено додатковий договір №1 до кредитного договору від 18 червня 2008 року №393-013/ФКВ-08, згідно з яким були внесені зміни в п.3.1. кредитного договору шляхом викладення його в новій редакції, а саме збільшена кількість поручителів (а.с.20). На виконання додаткового договору були укладені договори поруки від 15 вересня 2009 року №393-013/ZOTIOP3-09 з [PERSON] та від 15 вересня 2009 року №393-013/гФГОР4-09 з [PERSON] (а.с.23,24). Крім того, для забезпечення вимог Банку за кредитним договором від 18 червня 2008 року №393-013/ФКВ-08 між Банкам та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу №393-013/гФКВ-08. Відповідно до цього договору [PERSON] передав у заставу автомобіль марки «CHEVROLET CORVETTE», 2007 року випуску, колір чорний, шасі №1G1YY25U575121549, об'єм двигуна 5967, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕВ №2 при УДАЛ ГУМВС України в Одеській області, 17 червня 2008 року (а.с.55-58). [PERSON]Г та [PERSON] знаходяться у шлюбі з 09 червня 2006 року (а.с.59). 17 червня 2008 року [PERSON] придбав автомобіль марки CHEVROLET CORVETTE, 2007 року випуску, колір чорний, шасі № 1G1YY25U575121549, об'єм двигуна 5967, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕВ №2 при УДА[ ГУМВС України в Одеській області (а.с.12). За договором безвідсоткової позики від ЗО червня 2008 року [PERSON] отримав від [PERSON] 65000,00 доларів США на придбання вказаного автомобілю (а.с.63-65). Будучі опитаною в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що її чоловік придбав вказаний автомобіль 17 червня 2008 року, як вона вважала за рахунок коштів сімейного бюджету, та запропонував їй передати автомобіль у заставу Банку під отримання кредиту нібито для розвитку сімейного бізнесу, отримання прибутку, щоб мати можливість утримувати родину та малолітню дитину. У зв'язку з чим вона вважала, що кредитні кошти будуть використані на фінансування діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «НОРМА промзушен»^ Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛС», приватного підприємства «ВЕГА», засновником яких був її чоловік - [PERSON] При підписанні договору поруки з текстом кредитного договору вона не ознайомилися, довіряючи чоловіку та не знала про іншу мету використання кредитних коштів ніж розвиток сімейного бізнесу. Проте, що гроші на купівлю нового авто були позичені у [PERSON] він її не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що ЗО червня 2008 року між ним та знайомим [PERSON] укладено короткостроковий договір позики на один місяць на суму 65 000 доларів США для придбання автомобіля CHEVROLET CORVETTE, 2007 року випуску. Відповідно до ст.63 CK України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об' єктсм права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Однак, дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовам про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її/його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законам. Статтею 369 Цивільного кодексу України передбачено, що розпорядження майном, що є у г.міе.-.гь ?ч за згодою всіх співвласників. Правочнн щодо розпорядження спільним майнем, вчинений одним із співвласників, маже бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника, у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згідно ч.З ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В п.26 Постанови Пленуму Верховного Сулу України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від Об листопада 2009 року вказується, що у разі відсутності згоди співвласників щодо розпорядження спільним майном, інші співвласники, відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України, можуть пред4явити позов про визнання такого правочину недійсним. Відповідно до ст.593 Цивільного кодексу України право застави має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсним до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Судом враховується, що відсутні докази того, що [PERSON] була ознайомлена з кредитним договором від 18 червня 2008 року №393-013/ФКВ-08 в цілому та додатковим договором №1 від 14 вересня 2009 року, і, таким чином, їй не було відомо про мету кредитування, та вона не давала згоди на отримання кредиту з метою придбання автомобілю. Такими діями Банк та [PERSON] порушили право спільної сумісної власності, так як [PERSON] давала згоду на передачу автомобіля у заставу з метою отримання кЗіігтів для ведення бізнесу, а [PERSON] фактично розрахувався цими кредитними коштами за свій борг перед [PERSON]. Суд приходить до висновку, що підлягає визнанню недійсними кредитний договір від 18 червня 2008 року №393-013/ФКВ-08 із змінами, внесеними додатковим договором №1 від 14 вересня 2009 року. Таким чином, договір застави транспортного засобу від 18 червня 2008 року №393- 013/ИФКВ-08, укладений між [PERSON] та Банком, зареєстрований за №846, який було укладено на забезпечення зобов'язань за кредитним договором, припиняє чинність внаслідок визнання недійсним кредитного договору, тобто припинення основного зобов'язання, забезпеченого цією заставою. Відповідно до цього, договір застави, яким було забезпечено кредитні зобов'язання, має бути розірвано. Відповідно до ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Таким чином, договори поруки, укладені на забезпечення спірного кредитного договору мають бути також розірвані. Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майнем, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи вимоги даної статті, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тобто [PERSON] зобов'язаний повернути банку суму кредиту, яку він 18 червня 2008 року отримав в гривневому еквіваленті відповідно до вимог ч.І ст.192 ЦК України, а саме 240121,00 грн., що еквівалентно 65 000 доларів США на час отримання кредиту. Що стосується вимог щодо розірвання договорів поруки, які укладалися TOB «Український промисловий банк» з [PERSON], [PERSON], [PERSON] - вони не підлягають задоволенню, так як [PERSON] не є стороною по правовідносинам які склалися між вказаними особами.

Outcome: partial