Jurisdiction: civil
Date: 2010-12-08 00:00:00

В Рівненській міський суд з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просить суд позов задоволити за всіх обставин викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечує проти визнання права власності за позивачем на частину майнового комплексу паливного складу № 2 ДП « ТОП» ДКП « Рівнепаливо», оскільки права та інтереси інших осіб, держави не порушуються. Заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що між сторонами 09 грудня 1998 року було укладено договір комісії відповідно до п. 2.1 - 2.1.7 комісіонер зобов'язаний: укласти Договір 1 відповідно до вказівок комітента на найбільш вигідних для останнього умовах у строк ЗО календарних днів з дня набрання чинності цим Договором. За Договором 1 придбати від свого імені та за рахунок комітента майновий комплекс чи його частину в м. Рівне по вул. Курчатова, що складається з бензозаправки, бензозаправочних колонок, огорожі та земельної ділянки. Оформити право власності на придбаний за Договором 1 майновий комплекс чи його частину на комітента. Виконати всі обов'язки і здійснити всі права, які випливають з Договору. Протягом 5 календарних днів письмово повідомити комітента про укладення Договору 1 та надати комітентові копію укладеного Договору 1 та іншу необхідну документацію. Протягом 10 календарних днів з дня укладення Договору 1 здійснити передачу комітенту майнового комплексу чи його частини, придбаного за Договором 1 за актом приймання-передачі та видати свідоцтво про право власності на нього. Протягом 5 календарних днів після передання майнового комплексу комітенту надати останньому письмовий звіт про виконання цього Договору. В подальшому позивач передав відповідачу обумовлені договором кошти в сумі 16 000,00 грн. для придбання товару за договором. Після чого 30 грудня 1998 року відповідач та дочірнє підприємство «ТОП» ДКП «Рівнепаливо» уклали договір купівлі-продажу частини майнового комплексу паливного складу № 2 ДП «ТОП» ДКП «Рівнепаливо», що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Курчатова, 24 та складається з бензозаправки в складі шести металевих резервуарів ємкістю 5,5 м.куб. кожен; навісу з металевим каркасом, огородженого металевою сіткою по периметру; 2 бензозаправочних колонок; залізобетонної огорожі та земельної ділянки площею 0,19 га, в т.ч. асфальтове покриття 0,095 га, вартістю 15128 (п'ятнадцять тисяч сто двадцять вісім) грн. 00коп., право власності на яке було оформлено на приватного підприємця [PERSON]. Однак в подальшому відповідач не виконав передбачені умови договором комісії, не оформив право власності на придбане майно на позивача, не здійснив передачу придбаної частини майнового комплексу, не надав письмового звіту про виконання договору комісії. Також ст.ст. 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п.п. 2.1.2. та 2.1. договору комісії говорить, що комісіонер зобов»язаний придбати від свого імені та за рахунок комітента майновий комплекс чи його частину в м. Рівне по вул.. Курчатова, що складається з бензозаправки, бензозаправочних колонок, огорожі та земельної ділянки. В п.п. 2.1.3. та 2.1. Договору комісії зазначається, що комісіонер зобов»язаний зареєструвати право власності на придбаний за договором 1 майновий комплекс чи його частину за комітентом. Оскільки з листа управління земельних ресурсів у м. Рівному № М07-98Л05 від 24.09.07 року вбачається, що рішенням Рівненської міської ради від 10.07.1997 року надано Рівненському обласному державно-комунальному підприємству по заготівлях і постачання палива « Рівнепаливо» у тимчасове довгострокове користування строком на 5 років земельну ділянку по вул.. Курчатова, 24 площею 8300 кв.м. та укладено договір на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди) № 117 від 31.07.1997 року, то в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на вищевказану земельну ділянку слід відмовити, оскільки вона перебуває в оренді і належить на праві власності Рівненської міської ради. Оцінюючи в сукупності докази, суд рахує, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення частково, оскільки визнання відповідачем позову не порушує права та інтереси інших фізичних осіб, держави в цілому. На підставі ст.ст. 203, 392, 526, 629 ЦК України,

Outcome: partial