overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

04 жовтня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, до досягнення неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні, віку трьох років. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлений позов підтримала у повному обсязі, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 вересня 2007 року вона, [PERSON], зареєструвала шлюб з [PERSON] у Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 603. Від цього шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. З травня 2010 року з відповідачем однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Дитина знаходить на її утриманні. В даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв'язку з чим ніде не працює. Вона як мати надає дитині все необхідне, забезпечує одягом, продуктами, виховує. Її рідні не мають можливості постійно надавати їй матеріальну допомогу. Просить суд стягувати аліменти з відповідача з 29 листопада 2010 року, тобто з дати винесення судового рішення, оскільки відповідач надав матеріальну допомогу добровільно за останній місяць. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, до початку судового засіданнянадав письмову заяву, у якій висловив заперечення проти задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки не згодний платити аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усих видів його заробітку щомісячно, але під час судового розгляду визнав позов. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 21 вересня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], батьком якої являється відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (л.с. 5). Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на повному її утриманні, вона як мати надає їй все необхідне, забезпечує одягом, продуктами, виховує. Сторони проживали однією сім'єю, однак з травня 2010 року проживають окремо. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги. [PERSON] на даний момент не працює, перебуває у відпустці по догляду за малолітньою донькою до досягнення нею трьох років, тому потребує матеріальної допомоги. Згідно ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною віку трьох років. Як встановлено в судовому засіданні дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. ст. 79, 80, 84 Сімейного Кодексу України , ст. 8 , 15 , 60, 212-215, 367, 224 - 232 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивач МПП „Агенція економічної безпеки "АЛЛАН" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором доручення. В обґрунтування позовних вимог позивач МПП „Агенція економічної безпеки "АЛЛАН" зазначив, що 05.10.2000 г. між [PERSON] і МПП «АЕБ« АЛЛАН», в особі шеф-директора [PERSON], був укладений договір доручення № 84 про виконання робіт по витребуванню боргу з [PERSON] в сумі 15951 грн. 69 коп. на користь [PERSON]. У результаті роботи фахівців МПП «АЕБ «АЛЛАН» 22.11.2000 г. і 07.02.2001г. Жовтневий районний суд м. Луганська виніс ухвалу про накладення арешту на квартиру № 82 в будинку № 15а на кварталі Дружби в м. Луганську, зареєстровану на ім'я [PERSON], на майно, що належить відповідачу і знаходиться у зазначеній квартирі; на автомобілі [NUMBER] та ЛуАЗ «Волинь» - 969 держномер 88-34 ВГ., на капітальний гараж № 1714, розташований в кооперативі «Кристал» у м. Луганську. Рішенням від 24.09.2002р. суд стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] грошовий борг у розмірі 15788 грн. 90 коп., судові витрати по сплаті держмита в розмірі 162,79 грн., загальна сума до стягнення склала 15951 гривень 69 копійок. Дане рішення було оскаржене [PERSON] в апеляційному порядку. 24.02.2004 р. ухвалою Апеляційного суду м. Луганська рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 24.09.2002 р. залишено без змін. Дане рішення [PERSON] оскаржив у касаційному порядку, 15 грудня 2006 р. винесена ухвала, якою касаційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 24 вересня 2002 р. та ухвалу Апеляційного суду м. Луганська від 24.02.2004 р. залишено без змін. За умовами договору доручення № 84 від 05.11.2000 р. п. 2.2.4: «Довіритель» ([PERSON]Ф.) по повному або частковому виконанню доручення повинен сплатити «Повіреному» (МПП «АЕБ «Аллан») винагороду в розмірі 30% від суми стягнення. За рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 24.09.2002 р. сума стягнення складає 15951 грн. 69 коп., відповідно винагорода складає 4785 грн. 50 коп. (30% від суми). Після винесення ухвали Верховним судом України, МПП «АЕБ«Аллан» 07.02.2007 р. звернулося в Жовтневий районний суд м. Луганська з листом № 45 про видачу виконавчого листа по справі № 2-154/2002 для подальшого його пред'явлення в державну виконавчу службу Жовтневого району. 11.05.2007 р. МПП «АЕБ «Аллан» з супровідним листом отримало копію рішення Жовтневого районного суду м. Луганська у справі № 2-154/2002 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 15951 грн. 69 коп. боргу, але виконавчий лист по даній справі спрямований не був. У телефонному режимі ВДВС Жовтневого району м. Луганська фахівцям МПП «АЕБ «Аллан» повідомлено, що дане рішення суду виконано в повному обсязі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 01 липня 2008 року позичив відповідачу 300 доларів США, які останній зобовязався повернути не пізніше 15 липня 2008 року, про що написав розписку. Позивач вважає, що відповідно до вимог ст. ст. 625, 1050 ЦК України, відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три процента річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунку наданого позивачем сума боргу становить 2375,76 грн., що еквівалентно 300 доларам США, інфляційні - 531,34 грн, 3 % річних - 154,42 грн., а всього 3061,52 грн., які позивач і просить стягнути на його користь, а також судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Згідно ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що згідно розписки від 01.07.2008 року, відповідач отримав від позивача 300 дарів США, які зобовязався повернути не пізніше 15 липня 2008 року. До цього часу відповідач гроші не повернув. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. ст.625, 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку наданого позивачем сума інфляційних складає - 531,34 грн., 3% річних - 154,42 грн.. Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачу основний борг в сумі 2375,76 грн., інфляційні - 531,34 грн., 3% річних - 154,42 грн., а всього 3061,52 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати: судовий збір в сумі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., за надання правової допомоги 400 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 1983 року і проживав разом з нею у трьохкімнатній квартирі по вул. Купчинського, 9/17 в м.Червонограді Львівської області. Після розірвання шлюбу він став проживати в окремій кімнаті під № 8, а його дружина [PERSON] із дочками [PERSON] та [PERSON] у кімнатах під № 4 та № 5. Відносини із [PERSON] у нього не склалися тому просив постановити рішення , яким розділити ідеально між ним та відповідачами квартиру за №17, що у будинку №9 по вул. Купчинського в м. Червонограді. Залишити за ним право одноосібного користування кімнатою №8 (згідно поверхового плану), а за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] залишити кімнати за №3 та №4 вищевказаної квартири. Зобовязати житлові органи та комунальні служби розділити особисті рахунки та перезаключити із ним договір найму про оплату за житло та комунальні послуги. 28 січня 2010 року [PERSON] померла. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги частково змінив, просив позов задовольнити і закріпити за ним окрему кімнату у квартирі під № 8, а відповідачам [PERSON] та [PERSON]К залишити у користуванні кімнати № 4 та № 5 (відповідно до поверхового плану) . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги [PERSON] визнала, проти запропонованого порядку користування квартирою не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з»явилася, про причини неявки не повідомила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі письмові документи суд вважає, що вимоги [PERSON] слід задовольнити із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]І перебували у зареєстрованому шлюбі із 1983 року і проживали у трьохкімнатній квартирі по вул. Купчинського, 9/17 , що у м.Червонограді Львівської області . Разом із ними у квартирі також проживала дочка [PERSON] від першого шлюбу [PERSON]. Тому 11 травня 1999 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приватизували зазначену квартиру і згідно свідоцтва про право власності на житло ( а.с. 12) їм належали по 1/3 частині у зазначеній квартирі. Із 1993 року відносини між [PERSON] та [PERSON] загострилися, останній перестав вести спільне господарство із [PERSON], перебрався в окрему кімнату ( № 8 поверхового плану квартири), у якій проживає у даний час. Після смерті [PERSON] її частину у квартирі успадкувала [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] не заперечила проти варіанту розподілу квартири, який запропонував [PERSON] щодо закріплення за ним окремої кімнати № 8 поверхового плану квартири. Даний розподіл не порушуватиме прав інших співвласників [PERSON] та [PERSON] На підставі ст. ст. 10, 62, 212 ЦПК України, ст.ст.11, 358, 360, 526 ЦК України, ст.162 Житлового Кодексу України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 25 грудня 2009 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді садового будинку №204, що розташований в садовому товаристві «Барвінок» Барашівського масиву, Житомирського району, Житомирської області. При оформленні права власності після померлого [PERSON] в нотаріальній конторі було встановлено, що первинна реєстрація права власності на нерухоме майно не була проведена, а правовстановлюючий документ відсутній, що стало підставою для звернення позивачки до суду. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в ньому. Відповідачка подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлені наступні факти. 25 грудня 2009 року в м.Житомирі помер [PERSON] Мартинович (а.с.12). Садовий будинок №204, що розташований в садовому товаристві «Барвінок» Барашівського масиву, Житомирського району, Житомирської області за [PERSON] не зареєстровано (а.с.11). Право позивачки на садовий будинок №204, що розташований в садовому товаристві «Барвінок» Барашівського масиву, Житомирського району, Житомирської області відповідачкою не заперечується. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано на судовому розгляді справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що з 01.03.2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - Валерію, [INFO]. Дитина проживає разом з нею і перебуває на її утриманні, оскільки відповідач не надає допомогу просить стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття. Сторони в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка вимоги підтримала, відповідач вимоги визнав в повному обсязі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 01.03.2003 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с.2/. Від шлюбу мають доньку Валерію, [INFO] /а.с.3/. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд враховуючи майновий стан сторін, вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. 00 коп. та 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до житлово-експлуатаційної контори №6 про зобовязання до вчинення певних дій, посилаючись на те, що йому на праві власності належить кв. 20 в буд. 7 а по Старокостянтинівському шосе у м. Хмельницькому. З 3.03.2003 р. по теперішній час означена квартира відключена від внутрішньо-будинкових мереж центрального опалення, позивач не проживає за вказаною адресою, тому не сплачує послуги за утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач нарахував заборгованість за ці послуги у сумі 2307 грн. 44 коп. Позивач просить зобовязати житлово-експлуатаційної контори №6 не здійснювати нарахування по оплаті за послуги за утримання будинку та прибудинкової території. У судове засідання позивач не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність та доповнив позовні вимоги вимогою про скасування заборгованості у сумі 2307 грн. 44 коп. Представник відповідача позов визнав, пояснивши, що кв. 20 буд. 7«а» по Старокостянтинівському шосе у м. Хмельницькому перебуває на балансі житлово-експлуатаційної контори №6 з лютого 2007 р. Факт непроживання позивача підтверджується також актами ЖЕК-6 від 11.04.2007 р. та 25.11.2010 р. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Згідно п. 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить кв. 20 буд. 7 «а» по Старокостянтинівському шосе у м. Хмельницькому. З 3.03.2003 р. по теперішній час означена квартира відключена від внутрішньо-будинкових мереж центрального опалення, позивач не проживає за вказаною адресою, тому не сплачує послуги за утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач нарахував заборгованість за ці послуги у сумі 2307 грн. 44 коп. Суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з даним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.01.2000 рок зареєстрованого в Кіцманському РБТІ 31.01.2000 року на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в м. Кіцмані вул. Кобилянської. 27, Чернівецької області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаному будинку, але з 1998 року не проживають у зв'язку і виїздом за межі України. Добровільно відповідачі не знімаються з реєстрації, що перешкоджає їй користуватися .власністю, тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] подала письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи у її відсутності, погодження на заочний розгляд справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи про що свідчать оголошення, не повідомивши причини неявки і не подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, що є підставою для заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловиий будинок з господарськими спорудами, розташований в м. Кіцмань, вул [PERSON], 27, Чернівецької області на підставі свідоцтва про право на, спадщину за заповітом від 26.01.2000 року. Право власності на будівлі 31.01.2001 року зареєстровано за позивачем в Кіцманському РБТІ. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані біля належного позивачу на праві власності житлового будинку, але в будинку не проживають з 1998 року, що підтверджується змістом Акту обстеження від 25.10.2010 року. Реєстрація відповідачів біля належного позивачу житлового будинку позбавляє її права володіти та користуватись житловим будинком. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд :продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. На підставі викладеного, ст.ст. 319, 383, 386, 387, 388, 391,400,405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина [PERSON], [INFO], який проживає біля неї і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, будучи працездатним, працюючи по найму, інших утриманців не має, а вона самостійно неспроможна утримувати дитйну, тому просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 400 гривень щомісячно до повноліття сина. Позивачка [PERSON] позов підтримала з наведених підстав. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав частково, просив стягнути аліменти в розмірі по 200 гривень щомісячно на утримання сина. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 06.02.2004 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає біля позивачки і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне ста поки ще платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитини, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі з розмірі по 300 гривень щомісячно, що не буде меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та забезпечить потреби дитини. Враховуючи наведене, ст. ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial