Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Прокурор Оржицького району звернувся до суду в інтересах [PERSON] до ВАТ Лубнигаз про відшкодування збитків, заподіяних злочином . Свій позов мотивував тим, що 16.03.2005 року близько 2-00 години ночі в с. Онішки Оржицького району Полтавської області в домоволодінні [PERSON] по вул. Лозового, 99 після проведених з порушенням вимог нормативно-правових актів з безпеки систем газопостачання напередодні 15.03.2005 року з 16-30 годин до 18-30 годин пусконалагоджувальних робіт системи газопостачання під керівництвом майстра Оржицької дільниці ВАТ «Лубнигаз» [PERSON] сталася вибухопожежонебезпечна подія у вигляді об»ємного вибуху суміші природного газу з повітрям, що зумовила тяжкі наслідки - груповий нещасний випадок : смерть [PERSON], [PERSON]; опікову хворобу, термічні опіки П-Ш ступеня, шок - у [PERSON], а також знищення житла та майна цієї сім»ї. По даному факту прокурором було порушено кримінальну справу та проведено досудове слідство . Під час досудового слідства та судового слідства було встановлено, що вибухопожежонебезпечна подія сталася з вини майстра внутрішньо будинкової служби Оржицької дільниці ВАТ Лубнигаз [PERSON] Кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] протягом тривалого часу розглядалась спочатку Оржицьким районним судом, а потім Лубенським міськрайонним судом . В результаті розгляду даної справи Лубенський міськрайонний суд виніс постанову від 22.07.2010 року про закриття провадження по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ст.367 ч.2 КК України, в звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та залишення цивільного позову прокурора в інтересах [PERSON] без розгляду . Зазначена підстава закриття справи є нереабілітуючою, з чим погодилися [PERSON] та представник ВАТ Лубнигаз, оскільки вищевказана постанова учасниками процесу не оскаржувалась та набрала законної сили . На підставі ст.ст.1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України прокурор на користь [PERSON] прохає стягнути з ВАТ Лубнигаз 437084 грн. 71 коп. завданих матеріальних збитків та 7000000 грн. моральної шкоди . В судовому засіданні прокурор та [PERSON] позов підтримали, прохали його задовольнити. Представник ВАТ Лубнигаз в особі [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що газопровід не є джерелом підвищеної небезпеки. Крім цього, на протязі останніх років ВАТ Лубнигаз перебуває у важкому фінансово-економічному становищі, є збитковим підприємством, а тому будь-які стягнення з товариства коштів, можуть призвести до критичного становища діяльності підприємства. Третя особа [PERSON] прохав відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов прокурора в інтересах [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З постанови Лубенського міськрайонного суду від 22.07.2010 року про закриття кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] за ст.367 ч.2 КК України, у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та з матеріалів вищезазначеної кримінальної справи № 1-21/2010 року вбачаються наступні обставини. [PERSON], являючись службовою особою - майстром внутрішньо будинкової служби Оржицької дільниці ВАТ "Лубнигаз" ДК "Нафтогаз України" , на якого покладено організаційно - розпорядчі функції , 14.03.2005 року , без проведення приймання від підрядної організації закінченого будівництвом внутрішнього газопроводу низького тиску у господарстві [PERSON] по вул. Лозового , 34 в с. Онішки Оржицьгого району Полтавськаої області, його комплексної перевірки , видав наряд - акт на пуск газу . 15. 03. 2005 року в період з 16 -30 до 18 -15 години , під час проведення пусконалагоджувальних робіт з пуску газу в домогосподарстві [PERSON] по вул. Лозового ,34 в с. Онішки Оржицького району Полтавської області , де до мережі вуличного газопроводу високого тиску , шляхом встановлення регулятора газового тиску РДГС -10 , було приєднано внутрішньо домовий газопровід низького тиску з кульовими газовими кранами імпортного виробництва , не сертифікованими для застосування на території України , [PERSON] перевірку стану внутрішньо домових газових мереж на щільність та ламкість , застосування ліцензійної газової арматури та опресовку мереж не провів , проявивши службову недбалість , в результаті чого до господарства [PERSON] було пущено газ , що призвело 16.03.2005 року близько 2-30 години ночі до зламу перскривного несертифікованого крану на вводі до котла АОГВ , витоку газу в будинок №99 по вул. Лозового в с. Онішки Оржицького району Полтавської області, вибуху та пожежі, в результаті чого власник домоволодіння [PERSON] отримав опіки полумям голови , тулуба , шиї , сідниць та кінцівок 2-3 ступеня , 90% поверхні тіла, що ускладнилось двосторонньою пневмонією та гострою легенево - серцевою недостатністю , від яких помер в лікарні , [PERSON] отримала термічні опіки та обвуглювання тіла та загинула на місці події, [PERSON] отримала середнього ступеня тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків 2-3 А-Б ступеня у вигляді 15% поверхні тіла з наявністю опікових ран в ділянці голови , рук , ніг , опіку дихальних шляхів, що супроводжувалися шоком легкого ступеню. В результаті вибуху та пожежі будинок [PERSON] згорів , розмір матеріальних збитків склав 425 000 грн. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.17 , 2.20 , 3.4 Посадової інструкції майстра , а саме п.2.17 "Не приймати на технічне обслуговування газове обладнання обєктів , газифікованих з порушення вимог ПБСГ та ДБН", прийнявши до експлуатації внутрішньо домову газову мережу з неліцензійним краном , п. 2.29 "Брати участь у комісіях по прийманню в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів газового господарства " не провівши комісійне обстеження встановленої внутрішньо домової газової мережі господарства [PERSON]; п.3.4 "Відключати від газопостачання газові прилади які експлуатуються з порушенням ПБСГУ" не відключивши від газопостачання обєкт , де не було проведено комплексне комісійне обстеження , опресовка системи, встановлена несертифікована арматура . Своїми діями [PERSON] порушив вимоги додатку "Ю" до ДБН В 2 . 5-20-2001 "Інженерне обладнання будинків та споруд...Газозабезпечення" , п.п.3.19 , 3. 21 "Правил безпеки системи газопостачання України" не провівши приймання газового обладнання від підрядної організації , яка встановлювала внутрішньо домову газову мережу та подальше випробування мережі на щільність , міцність та її опре совку , відступивши від проекту газифікації будинку". Порушення вимог посадових обовязків, надання дозволу на пуск газу в домогосподарстві , де за діючими нормативними актами проведення пуску було неможливо, призвело до пошкодження внутрішньодомової газової мережі, витоку газу та його вибуху , що перебуває в причинному звязку з загибеллю 2-х осіб та заподіяння середнього ступеня тяжкості тілесних пошкоджень [PERSON] , спричинення великої майнової шкоди. Спричинення матеріальних збитків [PERSON] підтверджується висновком технічної експертизи від 09.07.2008 року (Т.4 кримінальної справи № 1-21/10р. а.с.24-40), згідно якого вартість заміщення житлового будинку за адресою Оржицький район с.Онішки, вул.Лозового, 99 становить 311606 грн. З показів свідків, потерпілої, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи вбачається, що вартість іншого майна [PERSON], в тому числі предмети побуту (меблі, одяг, інші речі домашнього вжитку тощо), яке знаходилось в будинку і поряд з ним, та було знищено внаслідок вказаного обємного вибуху суміші природного газу з повітрям, складає на загальну суму 113 394 грн. Крім цього, відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Беручи до уваги ч.4 ст.61 ЦПК України, суд вважає, що постанова Лубенського міськрайонного суду від 22.07.2010 року про закриття кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] за ст.367 ч.2 КК України, у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, є обовязковою для суду щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначена підстава закриття справи є нереабілітуючою, з чим погодилися під час розгляду кримінальної справи [PERSON] та представник ВАТ Лубнигаз, оскільки вищевказана постанова учасниками процесу не оскаржувалась та набрала законної сили . Згідно ч.2 ст.28 КПК України, закриття справи з підстав, зазначених у статтях 7 і 7-1 цього Кодексу (у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності), не звільняє особу від обовязку відшкодувати в установленому законом порядку матеріальні збитки, завдані нею державним, громадським організаціям або громадянам. Крім того, на лікування свого чоловіка [PERSON] та на особисте лікування внаслідок отриманих ним тілесних ушкоджень під час вказаної вибухопожежонебезпечної події потерпіла [PERSON] витратила кошти на придбання ліків та медичних послуг на загальну суму 9 636, 38 грн., що підтверджується відповідними чеками (а.с. 11Б - 19). Також, потерпіла [PERSON] мала транспортні витрати на придбання палива, пов'язані з необхідними поїздками у зв'язку з подією, що сталася в її господарстві, на загальну суму 2 448, 33 грн. (а.с.7-11А). Таким чином, загальний розмір завданих матеріальних збитків потерпілій [PERSON] становить 437084, 71 грн. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків . Як вже раніше судом зазначалось, що [PERSON] завдано шкоду майну позивачки під час перебування його в трудових відносинах з ВАТ Лубнигаз і під час виконання ним своїх трудових обовязків . Отже, на підставі ч.1 ст.1172 ЦК України з ВАТ Лубнигаз на користь позивачки слід стягнути матеріальні збитки в розмірі 437084, 71 грн. Частина 2 статті 1167 ЦК України встановлює, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної чи юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки . Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб . Також відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших обєктів виробничого господарського чи іншого призначення, які мають такі властивості. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що [PERSON] шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки . Крім цього, суд вважає, що позивачці джерелом підвищеної небезпеки завдано моральну шкоду, яка виразилось в тому, що [PERSON] втратила двох рідних людей чоловіка та доньку, особисто пережила фізичний біль внаслідок отриманих термічних опіків та відповідних медичних процедур. Моральна шкода також виразилась в тому, що позивачка втратила своє помешкання, в якому проживала разом зі своєю сімєю, вона фактично перетворилася у жебрачку, в даний час тимчасово проживає в наданому їй односельцями приміщенні времянки без будь-яких зручностей. [PERSON] втратила почуття спокою, перенесла нервовий стрес, втратила нормальні життєві звязки, вимушена застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя. Також суд вважає, що моральна шкода збільшується і в результаті того, що відповідач жодного разу після пожежі не поцікавився життям позивача, не надав ніякої допомоги ні в лікарні, ні в облаштуванні побуту. Враховуючи принцип розумності та справедливості, позивач вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути завдану останній моральну шкоду в розмірі 210 000 грн. Суд відноситься критично на посилання відповідача, що газопровід не визнається джерелом підвищеної небезпеки для оточуючих (ЦК України : Коментар. Харків. ТОВ Одіссей, 2004р.), оскільки коментар до статті цивільного кодексу України є окремою думкою автора цього коментаря, а враховуючи зміст ч.1 ст.1187 ЦК України та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, суд однозначно вважає, що газопровід є джерелом підвищеної небезпеки. При подачі позову позивач був звільнений від сплати судових витрат, а тому відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути витрати на ІТЗ розгляду справи та судовий збір.

Outcome: partial