Jurisdiction: civil
Date: 2011-05-25 00:00:00

У березні 2011 року [PERSON] звернувся з повозом про звільнення майна з-під арешту автотранспортний засіб: марки ВАЗ 21103, рік випуску 2004, шасі (кузов, рама) № ХТА 21103040719260, легковий седан В, р/н [NUMBER]. Вказавши, що накладення арешту вищевказаного майна є незаконним, оскільки дане майно належить йому на праві власності. Проте у 2010 р. відділом Ленінського ДВС ММУЮ було накладено арешт на вказане майно у зв'язку з виконанням рішення Ленінського райсуду м. Миколаєва від 08.12.2008 року. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали. Відповідачі: представник ПАТ «Кредитпромбанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вважав, що арешт накладено відповідно до чинного законодавства, просив в задоволенні вимого відмовити; [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, від нього надійшла письмова заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи - Ленінського ВДВС ММУЮ в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на необґрунтованість вимог та пояснив, що арешт було накладено на підставі діючого законодавства. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В провадженні Ленінського ВДВС ММУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-1-4632 від 08.12.2010 р., виданий на підставі Ленінського райсуду м. Миколаєва на виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] боргу на користь ПАТ «Кредитпромбанк». 22.01.2009 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ був складений акт опису й арешту на все майно, що належить [PERSON], в тому числі і на автотранспортний засіб: марки ВАЗ 21103, рік випуску 2004, шасі (кузов, рама) № ХТА 21103040719260, легковий седан В, р/н [NUMBER]. Статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено можливість накладення арешту на майно боржника. Статтею 59 Закону встановлено, що особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. \~ В обґрунтування позову позивач зазначив, що вищезазначений автомобіль був переданий [PERSON] [PERSON], який в свою чергу передав йому вказане майно, що підтверджується розпискою від 27.03.2008 р. Згідно ст. 208 ч. 1 п. 3 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 4 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з п. 44 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за [PERSON] Пунктом 43 Правил передбачено, якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. До вчинення цих дій [PERSON] не мав права відчужувати спірний автомобіль, а позивач його придбати. Відповідно до п. 8 зазначених Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1 до цих Правил, договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №283. Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником і позивачем не укладався. Відповідно до ч.4 статті 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. \~ \~ Всупереч встановлених норм права -\~право власності позивач набув лише у 2011 році на підставі рішення Ленінського райсуду м. Миколаєва.\~ На підставі викладеного суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивача про виключення майна з акту опису та арешту майна, в звязку з тим, що арешт на майно накладено відповідно вимог ч.1 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» у 2009 р., тобто до набуття права власності позивачем та відсутні жодні підстави вважати, що права позивача були порушенні відповідачем, або будь-якою іншою особою.

Outcome: dismissed