overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

В липні 2010 року позивач звернулась до суду із позовною заявою в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., з дня подачи заяви до суду і до досягнення сином [PERSON] , 3-річного віку. В обгрунтування позову позивач посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.07.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , батьком якої в свідоцтві про народження, записаний відповідач. В зв`язку з тим, що на теперішній час з відповідачем припинені сімейні стосунки, відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги, а позивач не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і згідно з ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України маю право на утримання від чоловіка, тому позивач звернулася до суду зі вказаним позовом. В судовому засіданні позивач просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, щомісячно, до досягнення сином - [PERSON] [INFO] , 3-річного віку, тобто до [INFO] , починаючи з дня подання позову до суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлен через оголошення в газеті «Южна правда» № 124 від 09 листопада 2010 року, не надав до суду доказів проти задоволення позову. Тому зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224 ЦПК України. Судом встановлено слідуюче. Чоловіком позивача є відповідач по справі - [PERSON] . Від шлюбу у них народилась дитина - син [PERSON] . Батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO] є відповідач по справі - [PERSON] , даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, який матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини не надає, позивач на даний час не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Розглянувши докази по справі, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, згідно з ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка, за рішенням суду кошти на утримання позивача присуджуються у твердій грошовій сумі. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача стягується державне мито в дохід держави та витрати по сплаті на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

В липні 2010 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму прибутку громадян відповідно вікові дитини, з дня подачи заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 09 липня 2008 року перебуває з відповідачем по справі у шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] , який проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, щомісячно, до досягнення сином - [PERSON] [INFO] повноліття, починаючи з дня подачи позову до суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлен через оголошення в газеті «Южна правда» № 124 від 09 листопада 2010 року, не надав до суду доказів проти задоволення позову. Тому зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224 ЦПК України. Судом встановлено слідуюче. Батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO] є відповідач по справі - [PERSON] , даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, який матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Розглянувши докази по справі, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, згідно ст.ст.180-183 СК України, так як батьки зобов язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у твердій грошовій сумі. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача стягується державне мито в дохід держави та витрати по сплаті на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] , звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 09.07.2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 156. Від даного шлюбу народився син - [PERSON] [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені з 2009 року, спільне господарство не ведеться та відновлення подружніх відносин із збереженням сім`ї неможливо у зв`язку зі зловживанням відповідача спиртними напоями і, як наслідок цього, систематичними та регулярними сварками і конфліктами на побутовому рівні, втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлен через оголошення в газеті «Южна правда» № 124 від 09 листопада 2010 року, не надав до суду доказів проти задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.І ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 09.07.2008 року, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актова запис № 156. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з 2009 року, спільне господарство вони не ведуть, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивача звернулая до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те,що 07.03. 2003 року між ними було укладено шлюб, який зареєстрований в Обуховицькій сільській раді Іванківського району Київської області. Від шлюбу у них народилася одна дитина:дочка [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає та знаходиться на її утриманні. Останнім часом між нею та відповідачем склалися неприязні відносини, в сім`ї постійно виникають сварки,конфлікти,непорозуміння. Всі ці конфлікти бачить дитина, яка нервує,плаче. Вона вважає,що сім`я розпалася і ніхто з них не бажає поновлювати сімейні відносини. Вони занадто різні люди,щоб надалі проживати разом. У них різні погляди на життя,на виховання дитини та ведення домашнього господарства. Відсутність взаємоповаги штовхає до загострення відносин, вони не бачать один одного як чоловік та дружи на. Відповідач їй грубить, обзиває її в присутності дочки нецензурними словами,зверхньо до не: ставиться,не надає коштів на ведення домашнього господарства,утримання дитини. Чотири роки вони проживають в літній кухні, так як відповідач не хоче робити ремонт в будинку і не дає це робити їй. Позивачка просить шлюб розірвати,дитину залишити на її вихованні. В судовому засіданні позивачка підтримала позов. Пояснила, що за той час,що пройшов з часу подачі нею позову до суду, нічого на краще не змінилося. Вони проживають окремо,господарства спільного не ведуть. Відповідач з усіх сторін: через колег по роботі,директора школи, дочку,- тисне на неї,щоб вони помирилися,але вона не бажає продовжувати з ним сімейні стосунки. Відповідач до неї без кінця їздить, умовляє забрати заяву,що все буде добре,заглядає у вікна. Своєю поведінкою він лише лякає дитину, яка весь час нервує. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що він хороший чоловік та батько. Про це свідчать його характеристики та відгуки односельчан. Він вважає,що має всі можливості зберегти сім`ю з [PERSON] , так як на даний час вона потрапила під вплив своєї патері, але він зможе їх переконати,що шлюб слід зберегти. За час ,коли було відкладено справу,вони майже помирилися, але приїхала мати позивачки і все розстроїла. Він завжди був хорошим чоловіком і батьком, піклувався про дитину і зможе надалі наладити стосунки в сім`ї. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає,що шлюб слід розірвати, так як між подружжям склалися неприязні взаємовідносини,сторони втратили почуття поваги один до одного, сім`я фактично розпалася , а формальне збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, негативно впливає на здоров`я та виховання малолітньої дитини, так як обстановка в сім`ї негативна Подружжя більше 5-ти місяців разом не проживає, спільного господарства не ведуть. Час,наданий судом відповідачу для примирення, не привів до збереження сім`ї, а лише загострив стосунки між подружжям. При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС сторони звільнити від сплати державного мита. На підставі наведеного, ст. 110. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

В липні 2010 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 17 вересня 1999 року Відділом реєстрації одружень м. Миколаєва, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 824. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO] , який мешкає разом із позивачем по справі. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться та відновлення подружніх відносин із збереженням сім`ї неможливо у зв`язку з тим , що вони мають різні погляди на сімейне життя та перестали розуміти один одного, що й привело до втрати почуття кохання. Відповідач не має постійного місця роботи, зловживає спиртними напоями. Позивач стверджує, що спору щодо місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.І ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 17 вересня 1999 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації одружень м. Миколаєва, актова запис № 824. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство вони не ведуть, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні позивач - [PERSON] висловила своє бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 21 грудня 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 801. Від даного шлюбу сторони дітей не мають, але відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах РАЦС,тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду. В обгрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться та відновлення подружніх відносин із збереженням сім`ї неможливо у зв`язку зі втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Позивач стверджує - спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась своєчасно, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.І ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 21 грудня 2007 року, який був зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актова запис № 801. Від даного шлюбу дітей не має. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з 2009 року, спільне господарство вони не ведуть, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

В серпні 2010 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловими приміщеннями в будинку [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування. В її будинку прописаний відповідач, з яким вона шлюб розірвала 17.02.2009р. Відповідач в 2009 році з вищезгаданого житлового приміщення вибув на постійне місце проживання до м.Києва, де створив нову сім`ю, вивіз все своє майно до нового мешкання, не бере участі в оплаті комунальних платежів, не займається поточним технічним доглядом за будинком і господарськими спорудами. У зв`язку з тим, що відповідач вибув на постійне проживання в інше житлове приміщення, добровільно відмовляється виписатися, вона була змушена звернутися в суд із вказаним позов та просила його задовольнити. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в позовній заяв та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що відповідач не проживає за спірною адресою більше року, дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.1999р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-872, Договору дарування частини житлового будинку від 01.11.2004 р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-835, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.11.2004р., позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS] . Згідно довідки ф.З, виданої КП ДЕЗ „Океан № 3389 від 11.08.2010р., відповідач [PERSON] був зареєстрований у зазначеному будинку з 04.01.1992 року. Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 17.02.2009р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Актом про непроживання від 01.08.2010р. та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що відповідач не проживає в спірному будинку з грудня 2009 року, вибув в інший населений пункт. До теперішнього часу він із спірного будинку не виписався, речей його в будинку немає, перешкод в проживанні йому не чинили, участь в оплаті комунальних платежів він не приймає. Відповідно до ст.167 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Враховуючи, що [PERSON] вибув з жилого приміщення в будинку, який належить на праві особистої власності [PERSON] в інший населений пункт, то він втратив право користування жилим приміщенням в цьому будинку. За таких обставинах суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

В вересні 2010 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб зареєстрований між ним та позивачем 27 квітня 1991 року, Корабельним районним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 226. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина\~ [PERSON] [INFO] , який мешкає разом із відповідачем по справі. В обґрунтування позову позивач вказав, що шлюбні відносини із відповідачем припинені з травня 2010 року, спільне господарство не ведуть та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна буде вирішуватися в іншому судовому порядку. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.10.2010 року, за клопотанням позивача, подружжю був наданий строк для примирення тривалістю в один місяць, провадження у справі було зупиненно до 18.11.2010 року. 18 листопада 2010 року позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову, підтвердила факти наведені позивачем в позові та в судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховує, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлю у, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлю у суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні відповідач - [PERSON] висловила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, наполягаючи на стягненні з останньої аліментів на свою користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] по 500 грн. щомісяця до досягнення, [PERSON] , повноліття тобто до [INFO] , починаючи з 01 листопада 2009 року. Позивач позов підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини викладені в позовній заяві та наполягав на його задоволені у повному обсязі. Відповідачка жодного разу у судове засідання не з`явилася, не надала цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи повідомлялася, чому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Вислухавши позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали (свідоцтво про розірвання шлюбу від 18 лютого 2010 року, актовий запис № 16, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області). Від цих стосунків в них є неповнолітній син, [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Котовського мівськрайонного суду Одеської області від 23 липня 2010 року, місце мешкання неповнолітнього [PERSON] визначено біля батька (позивача по справі). \~ \~ \~ \~Відповідачка, як мати, на підставі ст. 180 СК України повинна утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, тобто, до 18 років. \~ \~ \~ \~Що стосується вимоги позивача стосовно стягнення аліментів починаючи з 01 листопада 2009 року, то ця вимога не підлягає задоволенню, бо на підставі ч. 1 ст. 190 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 2 ст. 190 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Що позивачем доведено не було та не надано суду жодних доказів. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, щоб постановити рішення про розлучення із [PERSON], шлюб з якою зареєстрували 1989 року, від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей які на даний час повнолітні. Причиною розлучення позивач вважає те, що відповідачка на протязі девяти років працює за кордоном, додому приїздить рідко. Матеріальної допомоги позивачка не надає, а з позивачем проживають їх діти, яких останній утримує. Сторони не спілкуються. Тому позивачка звернулася з позовом до суду. В судове засідання позивач не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, одночасно зазначив, що позов підтримує, просить шлюб розірвати, терміну на примирення не надавати. Зазначив, що на протязі тривалого часу з відповідачкою не спілкується, спільного господарства не ведуть. Відповідачка в судове засідання не зявилався, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки, суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved